הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 25, פרוטוקול מספר 39, 2023-12-06 00:00

חברתיים בפריפריה): בוקר טוב לכולם

חברתיים בפריפריה):  זהו דיון חשוב, ואנחנו רואים את כמות חברי הכנסת שהגיעו לפה, מכל גווני הקשת, בראשות ידידי מיכאל ביטון, ואלי דלל

חברתיים בפריפריה):  שלושה יושבי ראש ועדות נמצאים פה על דיון חשוב מאוד, וזה מסמל אחדות

חברתיים בפריפריה):      אני חושב שהתקופה הזו מחייבת אחדות; "כוחנו באחדותנו" זו לא איזו סיסמה

חברתיים בפריפריה):  כשבן אדם אחד יכול לעשות משהו – זה לא כמו שני בני אדם, או יותר

חברתיים בפריפריה):  ודאי שהאחדות הזו היא זו שתוביל את הניצחון שלנו, וזה הכי חשוב שיכול להיות

חברתיים בפריפריה):       אני ומיכאל חברים – גם כשהוא לא היה בקואליציה; גם לפני ה-07 באוקטובר וגם עכשיו, ואני חושב שזה חשוב מאוד שנשמר את זה, בפרט בימים אלה, כשמדברים על תקציב

חברתיים בפריפריה):  זה לא המקום להאריך בכך, אבל אנחנו צריכים לשמור על האחדות של הבית הזה, ובסוף אנחנו, כמנהיגים, צריכים להראות את האחדות; כך גם העם ילמד ויעשה את מה שצריך בשביל האחדות

חברתיים בפריפריה):      אני רוצה לחזק את כוחות הביטחון שלנו ולהיות ביחד עם כל המשפחות

חברתיים בפריפריה):  אנחנו שומעים, בימים האחרונים, על מעשי הגבורה של החללים שלנו, ולצערנו יש לא מעט חללים גיבורי ישראל שנופלים לנו

חברתיים בפריפריה):  כולנו עם המשפחות, ומנחמים אותן עד כמה שאפשר לנחם

חברתיים בפריפריה):  מי אנחנו? רק בעל הנחמות הוא זה שיכול לנחם אותן

חברתיים בפריפריה):      אנחנו מאחלים לכל החיילים שלנו שיחזרו בריאים ושלמים משדה הקרב, וכמובן שיחזרו רק אחרי הניצחון, כי אי-אפשר לעצור באמצע

חברתיים בפריפריה):  אם נעצור – אנחנו לא נוכל, לצערנו, לחיות או להתקיים במדינה הזו, הטובה כל כך, שאנחנו עובדים עליה במשך כל כך הרבה שנים

חברתיים בפריפריה):      החברה הבדואית היא חלק מהחברה הישראלית

חברתיים בפריפריה):  היא עוברת הליך עקבי מאוד, בשנים האחרונות, בהרבה תחומים

חברתיים בפריפריה):  הליך ההתעוררות בחברה הזו תפס ממד חזק יותר ב-07 אוקטובר, שם הרוצחים השפלים לא הבדילו בינינו

חברתיים בפריפריה):       בפתח הדיון החשוב הזה, אני רוצה להזכיר את משפחת אלקרנאווי מהפזורה, שהצילה את איה מידן – מעשה מתבקש אבל גם אצילי מאוד, שנותן תקווה לעתיד יותר טוב

חברתיים בפריפריה):  הרשימה ארוכה; יש עשרות גיבורים בני העדה הבדואית: עמר אבו סבילה, בן 25 מהנגב, נרצח לאחר שהצליח להציל את בנותיהם של דולב והודיה סוויסה בשדרות; יוסף זנדה, בדואי ישראלי בן 47, תושב רהט

חברתיים בפריפריה):  נהג מיניבוס שהציל לפחות 30 אנשים באותה שבת שחורה

חברתיים בפריפריה):  יש הרבה מעשי גבורה

חברתיים בפריפריה):  אנחנו מכירים, שומעים ויודעים על המשפחות הבדואיות שעזרו, שעוזרות, ושעד היום – נלחמות למען המדינה שלנו

חברתיים בפריפריה):      בדיון הזה, אני רוצה להתמקד בשלושה נושאים חשובים: הנושא הראשון הוא הנושא של התרעות לגבי טילים שנופלים

חברתיים בפריפריה):  אנחנו יודעים שיש הרבה מקומות – בפרט במקומות הלא מוכרזים – שבהם אין צופרים ומידע בזמן אמת לתושבים

חברתיים בפריפריה):      זה המקום להזכיר את הממ"מ, שאומנם כתבו מידע שהוא ראשוני, אבל יש פה כל כך הרבה חומר שהם אספו

חברתיים בפריפריה):  ישר כוח גדול

חברתיים בפריפריה):  ראיתי שם שבאחד מהמקומות יש 45 שניות מהרגע שבו הטיל נשלח אלינו ועד שהם צריכים להיכנס למקום מוגן

חברתיים בפריפריה):  זהו זמן קצר מאוד

חברתיים בפריפריה):  אחד מהדיונים הוא על כך שיש מקומות שבהם, לצערנו הרב, עדיין אין את הדברים האלה, מכל מיני סיבות כאלה ואחרות

חברתיים בפריפריה):  אני אשמח לשמוע, בעניין הזה, גם את פיקוד העורף, שנמצאים בזום, כמדומני

חברתיים בפריפריה):       הנושא השני הוא הנושא של המיגון

חברתיים בפריפריה):  אני יודע שעובדים על זה, אבל אני רוצה לשמוע ממשרדי הממשלה איפה זה עומד – מה קורה בקולות קוראים? איפה אנחנו עומדים? לאן אנחנו מתקדמים בנושא הזה? הכי חשוב זה בתי הספר

חברתיים בפריפריה):  ממה שאנחנו יודעים, החברה הבדואית מונה למעלה מ-300,000 תושבים

חברתיים בפריפריה):  אני יודע שקרוב ל-30% מהיישובים לא מוכרזים ולא מוכרים

חברתיים בפריפריה):       זהו דיון חשוב, ואני אשמח לשמוע גם את יושבי הראש: את יושב ראש הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב הגליל, ידידי, מיכאל, שעושה רבות; וגם את ידידי, אלי דלל

חברתיים בפריפריה):  כולנו פה, בבית הזה, משתדלים לעשות את כל מה שאפשר; בפרט בעת מלחמה

חברתיים בפריפריה):  אנחנו מקווים שייצא משהו מהדיון הזה, ושנתחיל לראות את החברה הבדואית פורחת יותר ויותר, כי בסוף – היא חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל

חברתיים בפריפריה):  בבקשה, חבר הכנסת מיכאל ביטון

מיכאל ביטון: אלי, תתחיל אתה; אני אדבר אחריך

לזכויות הילד): תודה לחברי, חבר הכנסת אברהם בצלאל, ולחבר הכנסת מיכאל ביטון

לזכויות הילד):  עצם זה שיושבים פה שלושה יושבי ראש של שלוש ועדות – אומר הרבה על חשיבות הדיון

לזכויות הילד):  חשוב לנו מאוד לטפל במגזר הבדואי

לזכויות הילד):  המגזר הבדואי הוא חלק ממדינת ישראל, ואנחנו חייבים לטפל בו כמו בכל חלקי מדינת ישראל

לזכויות הילד):       אני יודע שיש הרגשה של הפנייה ושל הזנחה

לזכויות הילד):  לשמחתי, אני קיימתי בין שניים לשלושה דיונים שקשורים למגזר הבדואי, ואנחנו לא צריכים רק לתת את ההרגשה, אלא גם לעשות, כי חלק גדול מהמגזר הבדואי הוא שותף שלנו, גם בחיים וגם במוות, וראינו את זה בהרבה מאוד אירועים, כולל באירוע האחרון

לזכויות הילד):      אני לא רוצה להרבות במילים; אנחנו רוצים לשמוע גם אתכם

לזכויות הילד):  בבקשה, חברי, חבר הכנסת, מיכאל ביטון

מיכאל ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת אלי דלל; תודה רבה, חבר הכנסת אברהם בצלאל

מיכאל ביטון:  הזמינו את הוועדה שלנו להצטרף אליכם, וזוהי הזמנה משמעותית

מיכאל ביטון:  הדיון הזה הוא אחד מהדיונים הכי חשובים בכנסת; יש בו שותפות בין ראשי ועדות ובין חברי כנסת, והמבחן יהיה מבחן של מעשים, תוצאות ותשובות טובות של משרדי ממשלה

מיכאל ביטון:  אנחנו נמצאים בימים של הסטה תקציבית של משרדים, אז אנחנו נרצה לדעת מה המשרדים מזיזים לכיוון הקהילה הבדואית, לפתרונות ולמעשים

מיכאל ביטון:  נרצה תשובות ברורות

מיכאל ביטון:      אני חושב שברגע הזה – נפל דבר בחברה הישראלית, והמחיר הקשה ששילמה הקהילה הבדואית הוא מחיר עצום

מיכאל ביטון:  הרבה פעמים, אנחנו נוהגים להזכיר ולזכור, ולרשום בדפי הזיכרון של דברי הימים של כנסת ישראל את שמות האנשים שנפלו ונפגעו

מיכאל ביטון:       אני מרגיש חובה להזכיר 18 שמות של נופלים

מיכאל ביטון: ברשותך, אני אשמח שלאחר שתזכיר את השמות – נעמוד דקת דומייה לזכר החיילים שנפלו

מיכאל ביטון: בסדר גמור

מיכאל ביטון:  חסן זכריה אבו ג'מה, ערערה בנגב

מיכאל ביטון:  נרצח מרקטה; פאטמה אלטלאקת, ערערה בנגב

מיכאל ביטון:  ירי בעוטף; מאלק אברהים אלקרעאן, אלבאת

מיכאל ביטון:  ילד

מיכאל ביטון:  נהרג מרקטה; ג'וועד אברהים אלקרעאן, אלבאת

מיכאל ביטון:  ילד

מיכאל ביטון:  נהרג מרקטה; אמין עקל אלקרעאן, אלבאת

מיכאל ביטון:  ילד שנרצח מטיל של חמאס; מחמד ד'יב אלקרעאן, אלבאת

מיכאל ביטון:  תראו כמה ילדים מאותה משפחה שנרצחו

מיכאל ביטון:      פאיזה אבו סבייח, כוחלה

מיכאל ביטון:  נרצחה מטיל של חמאס; מאי זוהיר אבו סבייח, כוחלה

מיכאל ביטון:  ילדה שנרצחה מטיל של חמאס; גאליה אבו מדיעם, רהט

מיכאל ביטון:  ירי בעוטף; אוסאמה אבו מדיעם, רהט

מיכאל ביטון:  נרצח בעוטף; עבד אלכרים חסן נסאסרה, כסיפה

מיכאל ביטון:  נרצח מירי בעוטף; חאלד אלפרחין, ערערה בנגב

מיכאל ביטון:  מירי בעוטף; עבד אלרחמן עאטף אלזיאדנה, רהט

מיכאל ביטון:  נרצח בעוטף; אוסמה אבו עסא, תל שבע

מיכאל ביטון:  נרצח מירי בעוטף

מיכאל ביטון:      מוסא אבו סבילה, אבו תלול

מיכאל ביטון:  נרצח מירי בעוטף; עוואד מוסא דראוושה, איכסל

מיכאל ביטון:  נרצח מירי בעוטף

מיכאל ביטון:  הוא היה פרמדיק – אדם שרצה להציל חיים

מיכאל ביטון:  הוא הלך להציל חיים ונרצח; סאמי אלגרגאוי, ואדי אלנעם

מיכאל ביטון:  נרצח מירי בעוטף; עאמר עודה אבו סבילה, אבו תלול

מיכאל ביטון:  נרצח מירי בעוטף

מיכאל ביטון:  הוא הציל ילדה, לפני שהוא נרצח ונורה ליד תחנת משטרת שדרות

מיכאל ביטון:      יש פה אנשים שגילו גבורה; אנשים שהקריבו חיים והצילו חיים, ובמותם גם ציוו לנו חיים

מיכאל ביטון:  אני מקבל את ההצעה שלך, ונעמוד כולנו דקה אחת דומייה

מיכאל ביטון:      (דקת דומייה)     

מיכאל ביטון: אפשר לשבת

מיכאל ביטון:  אנחנו גם מתפללים שכל החטופים – כולם, וגם אלה מהחברה הבדואית – יחזרו במהרה

מיכאל ביטון:  אומנם חזרו כבר שניים, אבל עדיין יש עוד כמה אחדים שנמצאים שם, ואנחנו מקווים מאוד שכולם יחזרו בריאים ושלמים, כמה שיותר מהר

מיכאל ביטון:      נתחיל בלשמוע חברי כנסת שנמצאים פה, איתנו

מיכאל ביטון:  נמצא איתנו פה גם סלימאן אלעמור, מנכ"ל אג'יק, שיש לו מיצג שהוא רוצה להראות לנו

מיכאל ביטון:  אנחנו ניתן לו לדבר, אבל קודם – נתחיל עם ואליד אלהואושלה, בבקשה

וליד אל-הואשלה: שלום לכולם

וליד אל-הואשלה:  אני מברך את החברים שלי, אלי דלל, אברהם בצלאל ומיכאל ביטון, על קיום הדיון החשוב הזה

וליד אל-הואשלה:  אין ספק שאנחנו נמצאים בתקופה קשה ולא פשוטה

וליד אל-הואשלה:  מאז ה-07 באוקטובר, החברה הבדואית – יחד עם כל אזרחי המדינה – נמצאת במצב לא נורמלי; מצב שאנחנו לא רגילים אליו

וליד אל-הואשלה:  אנחנו הופתענו, כמו כל האזרחים במדינה, והרקטות לא הבדילו בין האזרחים

וליד אל-הואשלה:      יש לנו 18 אזרחים שנהרגו בנגב כתוצאה מהרקטות על הבתים שלהם, או בזמן שהם עבדו בעוטף, והתוצאה היא קשה מאוד

וליד אל-הואשלה:  ביום הראשון של המלחמה, פתחנו חדר מצב בחורה, שאפשר לומר שהחליף את המדינה בשעות הראשונות ובימים הראשונים, ושנתן מענה לכל הסוגיות הבוערות, הקרדינליות, בחברה הערבית

וליד אל-הואשלה:      ניסינו לסגור את הפערים; ניסינו לעזור ולסייע לאנשים

וליד אל-הואשלה:  גם פתחנו מטה לאיתור החטופים, הפצועים וההרוגים שלנו, והצלחנו בנושא הזה, יחד עם פיקוד העורף

וליד אל-הואשלה:  אני חושב שבימים הראשונים, לפחות – כשהכול היה מעורפל – הצלחנו להגיע למידע מדויק לגבי האנשים שלנו, ולגבי כל מי שניסינו לעזור ולסייע להם

וליד אל-הואשלה:      אדוני היושב-ראש, בנגב יש בערך 340,000 בדואים

וליד אל-הואשלה:  מתוכם, 140,000 גרים בשתי המועצות האזוריות אל-קסום ונווה מדבר, והשאר – בכפרים הלא מוכרים

וליד אל-הואשלה:  לאנשים האלה – אין מיגון

וליד אל-הואשלה:  לפני המלחמה פניתי לשר הביטחון הקודם, בני גנץ, ולאחר מכן פניתי גם ליואב גלנט, והתרעתי על הנושא של המיגון

וליד אל-הואשלה:      אין מענה בנושא הזה

וליד אל-הואשלה:  הנושא הזה מצריך תקציבים של מעל חצי מיליארד שקלים

וליד אל-הואשלה:  אנחנו מדברים על 11,000 מיגוניות, ולצערנו – אין תשובות בנושא הזה

וליד אל-הואשלה:  העמותות האזרחיות והארגונים האזרחיים ניסו לסגור את החלל הזה, אבל זה באופן מינורי מאוד, כי הם לא יכולים לתקצב את זה בצורה רצינית

וליד אל-הואשלה:      מי שיכולה לסגור את הפערים האלה ולתת מיגון לאנשים, ושהאחריות מוטלת עליה – זו המדינה

וליד אל-הואשלה:  אני אומר את זה בריש גלי: המדינה צריכה לקחת יוזמה ולהציב מיגון בכפרים הלא מוכרים, וגם בשתי המועצות האזוריות אל-קסום ונווה מדבר

וליד אל-הואשלה:      הנושא השני, וזה מפתיע אותנו, הוא שהכפרים הלא מוכרים מוגדרים כשטחים פתוחים, ולכן: א', אין שם אזעקות והתרעות ו-ב', כיפת ברזל לא מגנה על האנשים שם

וליד אל-הואשלה:  אני פניתי לפיקוד העורף בנושא הזה; שני הנושאים האלה מצריכים טיפול דחוף, ופנייה דחופה לפיקוד העורף, על מנת לסגור את הנושא הזה ולטפל בו, כי אנחנו נמצאים במלחמה והיא עוד לא הסתיימה

מיכאל ביטון: אנחנו תכף ניתן לנציגי משרד הביטחון, שנמצאים גם בזום, לתת תשובות על חלק מהשאלות שהוצגו

וליד אל-הואשלה: אני גם פניתי גם לגורמים בממשלה על מנת להכיר בכפרים הלא מוכרים

וליד אל-הואשלה:  יש כמה כפרים בנגב, כמו חרבת אל-וטן, אל-ערה, אל-זרנוג וביר אל-חמאם, שצריך להכיר בהם, על מנת לתת לאנשים מרווח, ואפשרות לחיות בכבוד

וליד אל-הואשלה:  הגיע הזמן שהמדינה תשנה את דפוס החשיבה שלה לגבי הבדואים, ושתכיר בכפרים האלה

וליד אל-הואשלה:       תארו לעצמכם שגם מינהלת התכנון וגם הוועדה המרחבית לא נותנים פתרון

וליד אל-הואשלה:  גם בתמ"א 40 שהם מנסים לקדם – הכפרים הבדואים לא נמצאים במשוואה הזו

וליד אל-הואשלה:  הדרישה שלנו היא שהמדינה תתחיל לשנות את דפוס המחשבה כלפי החברה הבדואית בנגב, וכלפי החברה הערבית, בכלל

וליד אל-הואשלה:  צריך לשנות את דפוס ההתנהלות מול הקהילה, ולהתחיל דרך חדשה עם התושבים, על מנת שהם יחיו בשוויון זכויות

וליד אל-הואשלה:  תודה

וליד אל-הואשלה: ואליד, תודה רבה

וליד אל-הואשלה:  לפני שנמשיך, אני רוצה לבקש מהגוף היוזם שביקש מאיתנו את הדיון הזה – סלימאן אלעמור, מנכ"ל אג'יק – שיציג את הנושאים בקצרה

וליד אל-הואשלה:  אני מבקש מכל אחד שינסה לקצר, כי אנחנו רוצים לשמוע את גם את אנשי המקצוע וגם את המשרדים הרלוונטיים, ולהבין איפה הם נמצאים, כיצד הם פועלים ואיך אפשר לצמצם כמה שיותר את הפערים שקיימים ביישובים האלה

וליד אל-הואשלה:  זה המקום להגיד תודה רבה למנהלת הוועדה, על המאמץ ועל העבודה הרבה שנעשית בוועדה הזו

וליד אל-הואשלה:  בבקשה

סלימאן אלעמור: אנחנו מברכים על הדיון

סלימאן אלעמור:  אני אצטרף לחברי, חברי הכנסת ואליד אלהואשלה, שהוא מהיוזמים של חדר המצב, ביחד עם חבר הכנסת יוסף עטאונה

סלימאן אלעמור:  באותו יום שבת הקמנו חדר מצב טכני בחורה, ביחד עם עשרות ארגונים – שחלקם נמצאים פה – ועם משרדים ממשלתיים

סלימאן אלעמור:       לשמחתי, אנחנו מרגישים שבשנים האחרונות יש אוזן קשבת של יותר משרדים – שוויון חברתי, רווחה, חינוך ובריאות – ואני חושב שטוב שהוועדה הזו מתכנסת בשלוש וועדות, עם שלושה ראשים, כדי לראות איך, בסוף, מנסים לדבר עם החברה הבדואית בצורה הרבה יותר מסודרת והוליסטית; בצורה של פתרונות משותפים, ולא כשכל פתרון הוא נפרד ונקודתי – דבר שאנחנו רואים שלא מביא את התוצאות

סלימאן אלעמור:      המטרה של חדר המצב הייתה לראות איך, בסוף, נותנים מענים מדויקים לאתגרים שהיו באותו יום שבת ה-07 אוקטובר

סלימאן אלעמור:  הקשיים היו גדולים מאוד – גם לנו, כחברה אזרחית, אבל גם למדינה, שפחות תפקדה בימים הראשונים

סלימאן אלעמור:      המטרה שלנו הייתה לא להשאיר את החברה הבדואית מאחור, כמו שקרה גם במשבר הקורונה, שבו הקמנו חדר מצב

סלימאן אלעמור:  אז – החברה הבדואית הייתה האחרונה לחזור לשוק העבודה וללימודים, ומבחינתנו, החלש הפך להיות הרבה יותר חלש

סלימאן אלעמור:      אנחנו רוצים לוודא, מהיום הראשון – בהתכנסות יחד עם הרבה שותפים, כולל המועצה לכפרים הלא מוכרים – שבסוף נותנים את המענה המיידי: זה הצריך להקים ועדות; לעבוד עם הרשויות; לעבוד עם משרדים ממשלתיים; ולעבוד עם חברה אזרחית מדהימה בנגב, שחלק מהארגונים שלה נמצאים פה – הפורום, תמר וארגונים אחרים

סלימאן אלעמור:       הדברים המיידים שעבדנו עליהם הם הנושא של המזון, למשל

סלימאן אלעמור:  אנחנו מדברים, בעיקר, על יישובים שבשגרה – נמצאים בסוציו-אוקונומי 1-2, מתוך 10, וגם זה, לפעמים, רק בגלל שאין 0

סלימאן אלעמור:  חלק מהפרנסה שלהם היא מחקלאות בעוטף עזה, ואנחנו יודעים שעובדי החקלאות, כמו גם עובדי הקבלן, עובדים מעכשיו לעכשיו; מיום ליום; מחודש לחודש

סלימאן אלעמור:       המטרה שלנו היא לראות איך אנחנו מספקים גם להם סלי מזון, וסיפקנו אלפי סלי מזון דרך תורמים, רשויות וקרנות – יהודים וערבים כאחד

סלימאן אלעמור:  אנחנו עושים את זה ביחד – יהודים ואנשים אחרים, מהיום הראשון

סלימאן אלעמור:       האתגר השני שאנחנו מתמודדים איתו הוא שזוהי הפעם הראשונה שבה החברה המסורתית, החלשה, שפחות מבקשת עזרה – מבקשת טיפול בטראומה, בהיקפים שאנחנו, החברה האזרחית, לא יכולים לספק; לא תמר, לא הקואליציה ולא ארגונים אחרים

סלימאן אלעמור:  לכן, אנחנו מבקשים שהמדינה תיכנס יותר בעובי הקורה, בשביל לראות איך מתקצבים את זה

סלימאן אלעמור:  אנחנו מדברים על אלפי אנשים – ילדים, נשים ומבוגרים

סלימאן אלעמור:      אנחנו מדברים על מלחמה שאף אחד לא צפה אותה, ואף אחד לא היה מוכן אליה – לא הרשויות ולא הממשלה – כך שבפעם ראשונה, אנחנו חששנו – והמספרים הם מטורפים – מכך שחלק גדול מאוד מהילדים הבדואים בכפרים הלא מוכרים יהיו בתוך בתי הספר

סלימאן אלעמור:  זה לא מאפיין קהילה סגורה מאוד כמו החברה הבדואית

סלימאן אלעמור:  זה מעיד על הפחד, הפאניקה והחשש, כי בסופו של דבר – מה שקרה באזור של כסייפה זה שההרוגים הראשונים מהרקטות היו בדואים, ואז החשש הזה הגיע לכל המשפחות

סלימאן אלעמור:       הנושא השני שחברי, ואליד, דיבר עליו, הוא הנושא של המיגון

סלימאן אלעמור:  אנחנו הבאנו עוד מיגוניות ביחס - - -     

מיכאל ביטון: סלימאן, חבל על הזמן

מיכאל ביטון:  תשמע לי: אם אנחנו נסביר את הבעיה במשך שעה ולא נקבל תשובות ממשרדי הממשלה – לא עשינו כלום

מיכאל ביטון:  העניין של המיגון – מובן; תגיד בכותרות

מיכאל ביטון:  יש לנו גם מחקר של הממ"מ; יש לנו נתונים, והדברים נאמרו

מיכאל ביטון:  אם יש משהו עם ערך מוסף לומר, או משפט מחזק – תגיד אותו ונתקדם, כדי שנשמע את משרדי הממשלה

סלימאן אלעמור: מצוין

סלימאן אלעמור:  אני אגיד את הכותרות בגדול

סלימאן אלעמור:  דיברנו על המיגוניות

סלימאן אלעמור:  בנושא של הסברה וקמפיין – יש פה הזדמנות לשפר את יחסי הערבים והיהודים

סלימאן אלעמור:  בנגב, היחסים האלה היו קשים מאוד לפני המלחמה

סלימאן אלעמור:  תמיד הראו את החלק הבעייתי של הבדואים, אבל אנחנו מדברים על אוכלוסייה נורמטיבית, ששומרת מאוד ומנסה לתרום את חלקה, וראינו את החלק שלהם במלחמה

סלימאן אלעמור:       דיברנו על צוותי החוסן בכפרים הלא מוכרים

סלימאן אלעמור:  חשוב מאוד לחזק את הכפרים הלא מוכרים

סלימאן אלעמור:  זה לא תחביב לגור בכפר לא מוכר

סלימאן אלעמור:  ידידי, ואליד, דיבר על ההכרה ועל ההסדרה של הכפרים

סלימאן אלעמור:  חייבים לקחת את זה מהמקום הזה

סלימאן אלעמור:       נושא נוסף הוא חיזוק החברה האזרחית, כך שהיא תוכל לספק יותר מענה וטיפול נפשי

סלימאן אלעמור:  כמו כן, יש לראות איך מגיעים למצב שבו הוועדה הזו מתכנסת כוועדה קבועה, לטיפול בכל הדברים בנגב שהזכרנו, ובעיקר לראות איך תקציבים מוזרמים באופן מיידי – גם לתוך החלטת החומש של הבדואים, אבל בעיקר שנותנים מענה ייחודי לחברה הבדואית

סלימאן אלעמור:  תודה

סלימאן אלעמור: סלימאן, תודה רבה

סלימאן אלעמור:  חבר הכנסת יוסף עטאונה, ואחריו חבר הכנסת יאסר חוג'יראת

יוסף עטאונה: תודה רבה לשלושת יושבי הראש הנכבדים

יוסף עטאונה:  זה לא מובן מאליו, וההתגייסות שלכם היא חשובה מאוד

יוסף עטאונה:  כמי שמתעסק, בכל ועדה ובכל דיון אפשרי במהלך החודש וחצי האחרון, בסוגיות שעלו בעקבות המלחמה – יש פתגם בערבית שאומר: "אתה רואה את הזאב ומחפש את העקבות שלו"

יוסף עטאונה:      הכותרת של הדיון היא על מענים לחברה הבדואית בזמן מלחמה

יוסף עטאונה:  כל הסוגיות וכל הפערים שנוצרו, בחברה הבדואית, נוצרו בגלל דבר אחד: אין הכרה בכפרים הלא מוכרים בנגב

יוסף עטאונה:  המדינה לא מכירה ב-35 יישובים וב-120,000 תושבים, ולא רואה אותם

יוסף עטאונה:  ברמה הכללית והלאומית, המדינה מקדמת פתרונות למיגון בכל התחומים, מאז שהמלחמה התחילה, אבל עד לרגע זה – היא לא רואה את האנשים האלה

יוסף עטאונה:  לכן, הפתרון האמיתי הוא ההכרה בכפרים

יוסף עטאונה:  זהו המענה הצודק והמתבקש, שיכול לעזור

יוסף עטאונה:  אחרת אנחנו נשאר במעגל של סימפטיה; של אמפתיה; של מילים טובות

יוסף עטאונה:  מזה – אנחנו לא יכולים להתקדם

יוסף עטאונה:       אני רוצה לדייק את הדברים בצורה משמעותית: לגבי המיגון, הסיכוי של אזרח בנגב להיפגע מטיל הוא פי 2,000 מכל אזרח אחר במדינה

יוסף עטאונה:  שישה נהרגו מנפילות טילים

יוסף עטאונה:  עד היום – הם חשופים; עד היום – הם מופקרים

יוסף עטאונה:  אני לא מתעלם מזה, כי היו יוזמות של החברה האזרחית ושל פיקוד העורף, אבל בחלק מהן הוא פוגע בחברה הערבית הבדואית בנגב, מבחינת הצורה שבה עשו את המיגון, ולכן צריך מיגון

יוסף עטאונה:       כל מוסדות החינוך בכפרים הלא מוכרים – רוצים לשאול שאלות ולקבל תשובות

יוסף עטאונה:  לכל מוסדות החינוך בכפרים הלא מוכרים – אין מיגון

יוסף עטאונה:  צריך למגן את מוסדות החינוך

יוסף עטאונה:  כבוד היושב-ראש, שר הפנים הוא מהמפלגה שלך

יוסף עטאונה:  זה בלתי אפשרי למגן את כל הנגב ואת כל הכפרים, ואנחנו לא מצפים שעכשיו יהיה אפשר, אבל אפשר להחליט, בהוראת שעה, שהאנשים שחיים בתוך הכפרים הלא מוכרים יוכלו למגן אותם בעצמם

יוסף עטאונה:      עד עכשיו, משרד הפנים מתעלם מפנייה שלנו; עד עכשיו, מינהל התכנון לא מתייחס לזה

יוסף עטאונה:  לכן, אני חושב שלא צריך לחכות - - -      

יוסף עטאונה: משרד הפנים נמצאים איתנו פה? אני יודע שהייתה איזו ישיבה עם כל ראשי הרשויות

לזכויות הילד): דרך אגב, הקמת מיגונית – לא משנה איפה – לא זקוקה להיתר, נכון?     

לזכויות הילד): נכון

יוסף עטאונה: צריך רק להביא את המיגונית

לזכויות הילד): הנקודה היא רק המימון שלה?     

לזכויות הילד): אנחנו מנסים כרגע, בוועדת הפנים - - -     

יוסף עטאונה: אני אומר לך: לפי הוראות פיקוד העורף – מיגון תקני וראוי מצריך היתר ואישור

יוסף עטאונה:  ברגע שמתעסקים בכאילו – לא צריך היתר ולא צריך אישור

יוסף עטאונה:  הפתרונות שמוצעים, כשלא מדברים על היתר, הם מעליבים

יוסף עטאונה:  אי-אפשר לשים שם אפילו חיות, ובטח שלא בני אדם

לזכויות הילד): מדובר על מיגון ללא היתר בכל המדינה, דרך אגב; לא רק במגזר הבדואי

לזכויות הילד): אנחנו תכף נשמע את המשרדים

יוסף עטאונה: אני חושב שלא צריך שאנשים יהרגו וימותו כדי לראות אותם

יוסף עטאונה:  המדינה לא ראתה את האנשים האלה במשך 75 שנה, וצר לי מאוד שרק כשאנשים מתים – רואים אותם

יוסף עטאונה:  תודה

יוסף עטאונה: בבקשה, חבר הכנסת יואב סגלוביץ'

יואב סגלוביץ': קודם כול, אני חושב שזהו דיון חשוב מאוד, ואני מודה ליוזמים ולכם על כך שקיימתם אותו

יואב סגלוביץ':  אני לא רוצה לדבר על המלחמה

יואב סגלוביץ':  עד ה-06 באוקטובר, השיח על הנגב היה שיח של משילות; של פשיעה; של מה עושים ושל מעצרים

יואב סגלוביץ':  לא נעים לומר, אבל השיח התהפך באחת בגלל שהיו נפגעים והרוגים

יואב סגלוביץ':      אני רוצה לדבר על תקווה

יואב סגלוביץ':  יש אפשרות, אם נרצה – אני אומר "אם נרצה" כי זה הרבה מעבר לשאלות פוליטיות – לראות, באירוע של החיבור הזה, הזדמנות לעתיד

יואב סגלוביץ':  אני חושב שאפשר לעשות את הדברים

יואב סגלוביץ':  אני יודע שאפשר לעשות את הדברים

יואב סגלוביץ':  כשהמדינה רוצה – המדינה יכולה; היא צריכה רק לרצות, ולרצות – זה אנחנו

יואב סגלוביץ':      אני שוב מודה לכם על הדיון

יואב סגלוביץ':  אני מבטיח להיות שותף, לכל מי שירצה, בשביל לקדם דברים, ולהמשיך להסתובב בנגב

יואב סגלוביץ':  אני יודע שאפשר

יואב סגלוביץ':  זה מנוע צמיחה אדיר למדינה – כלכלית, חברתית ותרבותית – ולפעמים, כנראה, צריך לקבל סטירה או בעיטה קשה בשביל לקבל את ההבנה של מה נכון לעשות

יואב סגלוביץ':  תודה רבה

יואב סגלוביץ': תודה רבה, חבר הכנסת יואב סגלוביץ'

יואב סגלוביץ':  בבקשה, חבר הכנסת יאסר חוג'יראת

יאסר חוג'יראת: בוקר טוב לכולם

יאסר חוג'יראת:  תודה על הדיון החשוב מאוד הזה

יאסר חוג'יראת:  אני אופטימי; ברגע שמקיימים דיון על הכפרים הבלתי מוכרים בנגב בשלוש בעדות – אולי מכאן תצא התקווה שתהיה הכרה

יאסר חוג'יראת:  המלחמה חשפה את המחדל של ממשלות ישראל לדורותיהן בעניין הכפרים הבלתי מוכרים בנגב

יאסר חוג'יראת:  כמו שאומרים – אין טוב יותר ממראה עיניים

יאסר חוג'יראת:  אני מציע לראשי הוועדות ליזום סיור של כל חברי כנסת לנגב ולכפרים הבלתי מוכרים

יאסר חוג'יראת: בעזרת השם – אנחנו נעשה

יאסר חוג'יראת: אני הסתובבתי רבות בנגב, גם בכפרים בלתי מוכרים וגם בכפרים מוכרים

יאסר חוג'יראת:  לדוגמה: אבו תלול הוא כפר מוכר, אבל אם תגיעו לשם – תראו שבכפר הזה אין תשתיות ואין כלום

יאסר חוג'יראת:  אם תגיעו לכפרים בלתי מוכרים – אתם תראו שאנשים גרים בפחונים, ושאין שום הגנה

יאסר חוג'יראת:      מדברים על מיגון בזמן המלחמה

יאסר חוג'יראת:  אני רוצה לדבר על המיגון החברתי והתעסקתי

יאסר חוג'יראת:  אוכלוסיית הנגב החלשה נפגעה רבות מהמלחמה, גם בנושא התעסוקה

יאסר חוג'יראת:  היום, יש הרבה אבטלה בנגב

יאסר חוג'יראת:  אם שיעור האבטלה היה קשה עוד לפני המלחמה – המצב התדרדר עוד יותר בזמן המלחמה

יאסר חוג'יראת:  לכן, גם החוסן החברתי, מצב התעסוקה וההכנסות הם דברים שצריך לדאוג להם בנגב

יאסר חוג'יראת:      יש הרבה פיטורים בגלל המלחמה; אנשים רבים איבדו את מקור ההכנסה שלהם ואת העבודה שלהם

יאסר חוג'יראת:  זה חשוב מאוד למגן את הבדואים בנגב גם מבחינת התעסוקה ולדאוג לכך שתהיה להם הכנסה מכבדת, כדי שהם ישרדו את התקופה הזו

יאסר חוג'יראת:  שוב תודה על הדיון, ואני מקווה שהוא יביא בשורות

וליד אל-הואשלה: אברהם, יש לי רק תערה קטנה אחת: כולנו ראינו את דו"ח מבקר המדינה האחרון שהצביע על כך שכל אחד משלושה צעירים בדואים, בין גילאי 18-24, הוא חסרי מעש

וליד אל-הואשלה:  המלחמה הזו מוסיפה קשיים על הצעירים שלנו גם בנושא האבטלה, ולכן חשוב שנייצר עוד מקומות עבודה ועוד תעסוקה לאנשים

וליד אל-הואשלה:       אני מציע ליזום כאן דיון עם בעלי החברות או עם העסקים, על מנת, אולי, לקחת את המיזם שיש בשגב שלום – עוף עוז – ולייצר עוד מקומות עבודה בנגב

וליד אל-הואשלה:  יש אפשרות לעשות את זה בערד, בשגב שלום, בחורה ובעוד מקומות

וליד אל-הואשלה:  תודה

לזכויות הילד): אני מציע שנתחיל לשמוע את התשובות ואת הפתרונות של המשרדים

מיכאל ביטון: אולי נתחיל בלשמוע את משרד הביטחון ואת העורף, לגבי התוכנית שלכם למיגון הקהילה הבדואית

מיכאל ביטון:  בנוסף, עלו שאלות של מדיניות ההפעלה של כיפת ברזל, ושל כיסוי כפרים לא מוכרים בהגנה של כיפת ברזל

מיכאל ביטון:  מהי תוכנית המיגון? מה לטווח הקצר והמיידי, ומה לטווח הארוך?     לגבי אזעקות והתרעות – יש טכנולוגיות שונות של הצבא ושל פיקוד העורף, שכבר קיימות, של מערכות ניידות להתרעה

מיכאל ביטון:  האם בכוונת פיקוד העורף ומשרד הביטחון למקם אותן בריכוזי האוכלוסייה של הכפרים הלא מוכרים? אנחנו רוצים תשובות ברורות על הדברים הללו

מיכאל ביטון:  בבקשה

סא"ל יונתן אלשיך: שלום

סא"ל יונתן אלשיך:  אני יונתן, ראש ענף פרויקטי מיגון בפיקוד העורף

סא"ל יונתן אלשיך:  קודם כול, אני אתייחס להיבטי המיגון, ואחר כך – אני אגיד מילה על התרעה

סא"ל יונתן אלשיך:  עלו כל מיני דברים אחרים, שחלקם לא נכונים

סא"ל יונתן אלשיך:  דבר ראשון, בהקשרי המיגון, זה נכון שיש בעיה של פערי מיגון גדולים מאוד - - -     

סא"ל יונתן אלשיך: בכל הארץ; לא רק שם, אבל שם – בפרט

סא"ל יונתן אלשיך: נכון

סא"ל יונתן אלשיך:  הסיפור הוא שפיקוד העורף מנחה על מיגון במסגרת היתרי הבנייה

סא"ל יונתן אלשיך:  שם זה לא קיים, אז לא בונים מיגון

סא"ל יונתן אלשיך:  בהקשרי מיגוניות ופריסות מיגון אחרות: במלחמה הזו פרסנו "מגנני אסקו" – זה איזה שהוא פטנט אמריקאי של מיגון בעזרת שקי חול, שגם הצבא משתמש בו

סא"ל יונתן אלשיך:  זה מאפשר מיגון רחב לאוכלוסייה רחבה - - -     

יוסף עטאונה: האם אתם משתמשים בזה אצל עוד אוכלוסייה, בכל הארץ, חוץ מהבדואים?     

יוסף עטאונה: הוא אמר שהצבא משתמש בזה

יוסף עטאונה: אני מדבר על אוכלוסייה אזרחית

יוסף עטאונה:  האם יש עוד אוכלוסייה אזרחית במדינה שעבורה אתם משתמשים בפטנט הזה?      

סא"ל יונתן אלשיך: אני אסביר: א' - - -     

יוסף עטאונה: זו שאלה פשוטה – כן או לא

יוסף עטאונה:  זה לא צריך להיות הסבר

יוסף עטאונה:  האם אוכלוסיות אחרות - - -     

סא"ל יונתן אלשיך: אני מסביר: מדובר באיזה שהוא פטנט, בעזרת שקי חול שצריך למלא

סא"ל יונתן אלשיך:  אלה לא שקי חול, אלא שקים שממלאים אותם בחול מקומי

סא"ל יונתן אלשיך:  בתל אביב, אני לא יכול לקחת דחפור ולאסוף חול מקומי

סא"ל יונתן אלשיך:  פה – אני יכול

יוסף עטאונה: אז אין לך את זה במקומות אחרים

יוסף עטאונה:  פשוט מאוד

סא"ל יונתן אלשיך: הסיבה שבגללה משתמשים בפתרון הזה היא בגלל שהוא מאפשר מיגון לאוכלוסייה גדולה ובגלל שהוא מהיר הקמה

סא"ל יונתן אלשיך:  אם עכשיו אדבר איתך על מיגוניות, ודיברו פה על 11,000 מיגוניות – עם קצב הייצור שלהן – אתה תקבל אותן במלחמה הבאה

סא"ל יונתן אלשיך:       אנחנו מדברים על פריסה רחבה

סא"ל יונתן אלשיך:  בתוך חודש פרסנו 32 מגנני אסקו, וכל מגנן כזה יודע להכיל כמות גדולה של אנשים

סא"ל יונתן אלשיך:  שמנו אותם ליד המשפחות וליד השבטים, בתיאום עם השייח'ים ועם הרשות להסדרת ההתיישבות הבדואית, וזה נתן פתרון מצוין

סא"ל יונתן אלשיך:  אני מוחה על כך שזה הוצג פה כאיזה שהוא פתרון לא טוב; זהו פתרון מצוין, הרבה יותר טוב ממיגונית

סא"ל יונתן אלשיך:       חוץ מזה, יש גם תוכנית לפריסת מיגוניות, בשיתוף עם המשרד לשוויון חברתי ובתקצוב שלו, שכבר מבוצעת לפי קצב הייצור

סא"ל יונתן אלשיך:  אומנם זה לא קורה כל כך מהר, כי לוקח זמן לייצר את המיגוניות, אבל אנחנו פורסים מיגוניות בתחנות היסעים של הילדים שנוסעים לבתי הספר – גם זה בשיתוף, כמובן, עם הרשויות המקומיות ועם הרשות להסדרת הבדואים

לזכויות הילד): סליחה, חשבתם על צנרת ביוב של 24 צול או 36 צול?      

סא"ל יונתן אלשיך: זה הרבה פחות טוב

סא"ל יונתן אלשיך:  זאת אומרת, יש גם אפשרויות כאלה - - -     

מיכאל ביטון: זה לא בתוך האדמה

מיכאל ביטון:  הדבר הזה הוא בתוך האדמה מכל הכיוונים

סא"ל יונתן אלשיך: אם אתם רוצים – אני אוכל לשתף איזו שהיא תמונה של זה ולהראות את זה

סא"ל יונתן אלשיך:  בסוף, הגלילים האלה הם לא פתרון כל כך טוב; זה גם משהו, אומנם, אבל אני הייתי מעדיף את המיגוניות מאשר את הגלילים האלה; בטח שבתחנות הסעה לילדים

סא"ל יונתן אלשיך:      שוב, במקומות שבהם השבטים נמצאים ויש משפחות – נכון יותר לשים את מגנני האסקו, שמאפשרים כניסה להרבה יותר אנשים ובזמן קצר

סא"ל יונתן אלשיך:  אנחנו גם רכשנו כמות נוספת, שעולה לים בשבוע הקרוב וצפויה להגיע פה בתחילת ינואר, כדי להמשיך ולפרוס כאלה

יוסף עטאונה: כבוד היושב-ראש, אתם מתארים לעצמכם איך עושים את זה במעגל כדי לרכז המון אנשים ברגע? מה יקרה ברגע שיש נפילת טיל בתוך האסקו?     

סא"ל יונתן אלשיך: אני רק אחדד את זה: פיקוד העורף אף פעם לא ממגן כנגד פגיעה ישירה; אנחנו תמיד ממגנים מפני פגיעה קרובה

סא"ל יונתן אלשיך:  בפגיעה ישירה – גם הממ"ד שלך בבית לא יעזור, וגם המיגונית לא

יוסף עטאונה: אבל פה אתה מגדיל את הסיכון בכך שאתה מרכז את האנשים במקום אחד

וליד אל-הואשלה: אבל האנשים לא יכולים להגיע לאסקו

וליד אל-הואשלה:  חוץ מזה, במזג האוויר הזה – אף אחד לא יכול להיכנס לאסקו; הכול בפנים בוץ

מיכאל ביטון: יונתן, האסקו הוא פתרון זמני? אתה עדיין עוסק ברכש מיגוניות, גם לחברה הבדואית?      

סא"ל יונתן אלשיך: כן

סא"ל יונתן אלשיך:  יש גם רכש מיגוניות במקביל, אבל המיגוניות - - -     

מיכאל ביטון: כמה שמתם לאוכלוסייה הבדואית עד היום, מאז תחילת המלחמה?      

סא"ל יונתן אלשיך: שמנו עשרה כאלה עד עכשיו

סא"ל יונתן אלשיך: מבחינת הרכש, כשאתה אומר שיש לך 11,000 ושזה ייקח זמן עד שהם יגיעו – אנחנו מבינים

סא"ל יונתן אלשיך:  השאלה היא: כמה אתה נותן לציבור הבדואי?      

יוסף עטאונה: אתה יכול לענות לי כמה מיגוניות שמת בגבעות בר?      

סא"ל יונתן אלשיך: אני לא יודע לשלוף את הנתון על גבעות בר; אני רק יודע להגיד שמבחינת הרכש - - -     

יוסף עטאונה: שמו שלוש מיגוניות ביישוב שכולו ממוגן, שהוא מהיישובים היפים ביותר בנגב

יוסף עטאונה:  לאוכלוסייה של 350,000 – שמתם עשר מיגוניות

יוסף עטאונה:  על זה אני מדבר: צריך פתרון מהשורש, ואין משהו אחר; אם נתעסק באקמול ונמשיך עם אקמול – לא נגיע לפתרונות, חד-משמעית

סא"ל יונתן אלשיך: אחוז המיגון ששמנו ושרכשנו הוא הרבה יותר גבוה מאשר - - -     

מיכאל ביטון: יונתן, בוא נתמקד: כמה מיגוניות בכוונתכם לרכוש לאוכלוסייה הבדואית בטווח הקרוב?     

סא"ל יונתן אלשיך: בשלב הזה רכשנו 80 מיגוניות

מיכאל ביטון: מתי הן יסופקו?      

סא"ל יונתן אלשיך: אנחנו מספקים אותן בקצב של הייצור, פחות או יותר – חמש בשבוע

מיכאל ביטון: מהי מדיניות הפיזור של המיגוניות האלה בכפרים הלא מוכרים?     

סא"ל יונתן אלשיך: אנחנו מפזרים אותן רק בתחנות היסעים, שבהן הילדים מחכים כדי להגיע לבית הספר

יוסף עטאונה: אתה יכול להעביר לוועדה את התוכנית?     

מיכאל ביטון: שאלה אחרונה: כשאתה שם תוכנית לפיזור מיגוניות, אתה נועץ עם ראשי המועצות ועם ראשי השבטים? אתה מתאם איתם את העדיפויות?     

סא"ל יונתן אלשיך: בוודאי

מיכאל ביטון: האם יש כוונה להגדיל מעבר ל-80 מיגוניות?     

סא"ל יונתן אלשיך: בהינתן תקציב – אני אעשה גם 1,000

מיכאל ביטון: הבנתי

מיכאל ביטון:  לידך נמצא איש משרד הביטחון

מיכאל ביטון:  הוא אמור להיות בזום

מיכאל ביטון:  אנחנו מבקשים לשמוע ממשרד הביטחון: האם אתם מתכוונים להגדיל את התקציב למיגון הכפרים הלא מוכרים באמצעות מיגוניות? מהו התקציב שיעמוד ל-2023, ומהו התקציב שיעמוד ל-2024? יש לכם עוד הזדמנות אחרונה לתקן, כי הדברים נידונים עכשיו בוועדת הכספים

מיכאל ביטון:  אפשר להכניס שם עוד כמה עשרות מיליונים ולהגדיל את הכמות

מיכאל ביטון:  נא להגיד לנו את התוכנית שלכם לתקציב ולרכש במשרד הביטחון

מיכאל ביטון:  בבקשה

קריאה: יש לו תקלה במיקרופון

מיכאל ביטון: אנחנו נותנים לכם לעלות בזום כי אנחנו מתחשבים במצב המלחמה

מיכאל ביטון:  בדיון המעקב הבא אנחנו נבקש מכם להיות פה, בכנסת

יוסף עטאונה: תשאלי את השאלה שלך

ד"ר יעלה רענן: שמי ד"ר יעלה רענן, אני מנכ"לית המועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים ואני גרה בכיסופים, כך שאני יודעת איך מיגוניות עובדות ואיך גנים ממוגנים עובדים

ד"ר יעלה רענן:  אני ראיתי טילים שמקפצים מגגות ממוגנים

ד"ר יעלה רענן:  מיגוניות האסקו הן עם גג פתוח

ד"ר יעלה רענן:  הגג הפתוח יאפשר לטיל להיכנס פנימה, בפגיעה ישירה, ולהרוג את כל מי שבפנים

ד"ר יעלה רענן: הוא הסביר מקודם שבפגיעה ישירה – אין מיגון

ד"ר יעלה רענן: בכיסופים – המיגוניות עומדות בפגיעה ישירה

מיכאל ביטון: אבל אין ויכוח עכשיו; אנחנו רוצים לעודד רכש של מיגוניות

ד"ר יעלה רענן: נכון, אבל הרכש שאני מבינה שהוא מדבר עליו הוא אסקו

מיכאל ביטון: אנחנו הבנו

מיכאל ביטון:  הייתי שר במשרד הביטחון

מיכאל ביטון:  האסקו הוא פתרון מיידי ומהיר

ד"ר יעלה רענן: אז הוא כבר רכש 80 מיגוניות אמיתיות?      

מיכאל ביטון: מיגוניות אמיתיות

סא"ל יונתן אלשיך: 	רכשנו 80 מיגוניות כמו שיש בכיסופים

מיכאל ביטון: יעלה, עם כל הכבוד, לחזור על דברים סתם – לא יקדם אותנו

מיכאל ביטון:  אנחנו דוחפים לאן שאתם רוצים לדחוף – למיגוניות, ואנחנו רוצים יותר מ-80 מיגוניות

לזכויות הילד): אתם שמים את המיגוניות בתחנת ההסעות

לזכויות הילד):  בבתי הספר – יש מיגוניות לאותם תלמידים?      

סא"ל יונתן אלשיך: לא

סא"ל יונתן אלשיך:  הרבה מבתי הספר לא ממוגנים

לזכויות הילד): בתחנת ההסעה, תלמיד עומד עשר דקות-רבע שעה בהלוך, ובחזור – נניח שהוא כמעט ולא עומד

לזכויות הילד):  לכן, כשאתם מדברים על מדיניות של מיגוניות בתחנות ההסעה, השאלה היא אם זה נשקל מבחינת לוח הזמנים, כי המשפחה נמצאת רוב הזמן – בשעות הערב והלילה; כמעט חצי מהיממה – ליד הבית

לזכויות הילד):  אולי כדאי לשקול את זה בצורה אחרת

לזכויות הילד):  אני לא יודע לפי מה קבעתם את זה

סא"ל יונתן אלשיך: לשים עכשיו מיגונית לכל משפחה - - -     

לזכויות הילד): לא אמרתי "לכל משפחה"

לזכויות הילד):  כשאתה אומר "תחנות הסעה" – לפי מה זה נקבע? מהי החשיבה שהייתה מאחורי זה?     

סא"ל יונתן אלשיך: עוד פעם: אלה לא רק תחנות הסעה של ילדים; אלה תחנות הסעה בכלל, אבל לילדים – זה עוד יותר רגיש

סא"ל יונתן אלשיך:  כשהילדים מתקבצים למקום אחד, ומחכים שם פרק זמן כלשהו - - -     

יוסף עטאונה: אבל למה לא בבתי ספר?     

מיכאל ביטון: חלק מבתי הספר נבנו בשנים האחרונות, ויש בהם ממ"ד

יוסף עטאונה: לאף בית ספר בכפרים הלא מוכרים אין מיגון

סא"ל יונתן אלשיך: אבל זה סיפור אחר; זו נקודה אחרת

מיכאל ביטון: תתייחס

מיכאל ביטון:  קודם כול, ועדת החינוך עשתה סיור רק על מיגון של בתי ספר, אבל מה אתה אומר, יונתן? למה, באמת, לא לוותר על תחנות האוטובוס ולהדגיש את הבתים ואת בתי הספר?     

סא"ל יונתן אלשיך:   בתי הספר נדרשים במיגון תקני

סא"ל יונתן אלשיך:  אני לא יכול למגן בית ספר עם מיגוניות

סא"ל יונתן אלשיך:  זה לא פתרון טוב; זה לא פתרון שאנחנו - - -     

יוסף עטאונה: מה בעיה לעשות מיגון תקני?      

לזכויות הילד): כשאתה מדבר על מיגון תקני – אני איתך, אבל אנחנו במצב חירום, ואם צריך מיגוניות ליד בית ספר – תדאגו לשים

לזכויות הילד):  אני לא מבין; מה זאת אומרת, עכשיו: "תקני או לא תקני"?      

סא"ל יונתן אלשיך: זה לא חונה אצלי, אבל פיקוד העורף לא מאפשר פתיחת לימודים בבית ספר שבו אין מיגון תקני

סא"ל יונתן אלשיך:  זו מדיניות שהיא מוגבלת - - -     

לזכויות הילד): אז תשנו

מיכאל ביטון: פיקוד העורף אחראי על מיגון בתי ספר, או משרד החינוך?     

יאסר חוג'יראת: יש לי שאלה אחרת

יאסר חוג'יראת:  אנחנו מדברים בפרטים

יאסר חוג'יראת:  אני רוצה לשאול את פיקוד העורף: האם יש תוכנית מוסדרת למיגון הכפרים הבלתי מוכרים? האם יש לכם תוכנית של שלב א', שלב ב', שלב ג'? האם עשיתם מיפוי צרכים לכמה מיגוניות צריך בכפרים הבלתי מוכרים? אנחנו צריכים לבקש תוכנית מוסדרת, כמו שצריך, ולא לדבר על 80 מיגוניות כאן וכאן

יאסר חוג'יראת:  האם יש לכם תוכנית מוסדרת, מוגדרת, מתוחמת בזמנים, והאם יש לכם מיפוי צרכים כמו שצריך בכפרים הבלתי מוכרים בנגב? זה מה שאנחנו צריכים

סא"ל יונתן אלשיך: אני שוב רוצה להבהיר: פיקוד העורף לא אחראי על פיזור המיגוניות; הוא רוצה בזה מתוקף אחריות מרחיבה, כי הוא מבין שהמיגון הרגיל, התקני, שנמצא ושמחויב על פי חוק, הוא לא מספיק – בגלל שיש שטחים ציבורים פתוחים – ולכן אנחנו מפזרים מיגוניות, גם במרחב היהודי וגם במרחב הערבי; זה לא משנה

סא"ל יונתן אלשיך:      אנחנו לא אחראים לפיזור מיגוניות; זה לא תפקידנו

סא"ל יונתן אלשיך:  אנחנו עושים את זה בשמחה, ורוצים לעשות את זה - - -     

מיכאל ביטון: יונתן, של מי התפקיד הזה? אם זה לא אתם, מיהו האחראי?      

סא"ל יונתן אלשיך: אני לא בטוח שיש פה גורם ממשלתי שאחראי למגן מרחבים ציבוריים, ולכן פיקוד העורף נכנס פה, בתוך הדבר הזה

מיכאל ביטון: בוא נהיה ממוקדים

מיכאל ביטון:  יש מקבצי דיור עם ריכוז אוכלוסייה בדואית בכפרים לא מוכרים

מיכאל ביטון:  אתה אומר שאתה לא אחראי למגן אותם? מי במדינת ישראל הוא האחראי?     

סא"ל יונתן אלשיך: אני לא בטוח שיש גורם שאחראי למגן את - - -     

מיכאל ביטון: זה משפט עצוב מאוד, יונתן, ולדעתי הוא גם לא על דעת צה"ל או משרד הביטחון

מיכאל ביטון:  כשישמעו פה עכשיו שאין אף גורם שאומר "אני אחראי למגן את הקהילה הבדואית" – אולי צריך לסגור את הדיון הזה

מיכאל ביטון:  אנחנו רוצים לדעת: מי אחראי למגן את הקהילה הבדואית?      

סא"ל יונתן אלשיך: המיגון הוא באחריות האזרח; באחריות הרשות המקומית

סא"ל יונתן אלשיך:  מה מצפים כשיש לו בנייה לא חוקית ובלי היתרים?      

מיכאל ביטון: בוא נפרק את המשפט שלך

מיכאל ביטון:  מה זה "אחריות הרשות המקומית"? הרשות המקומית לא מספקת לאף אחד מיגון

סא"ל יונתן אלשיך: בהקשר לבתי הספר – הרשות המקומית אחראית לבנות בתי ספר מוגנים, יחד עם משרד החינוך

יוסף עטאונה: דרך אגב, משרד החינוך אומר שזה לא באחריותו למגן את בתי הספר

לזכויות הילד): אז בגלל שאנחנו לא מכירים ביישובים – אנחנו מתנערים מהבעיה? זה מה שאתה אומר? אני רוצה להבין: בגלל שהמדינה לא מכירה ביישובים הבדואים הלא מוכרים – אין פתרון לבעיה?      

סא"ל יונתן אלשיך: זה לא מה שאני אומר

יוסף עטאונה: אני רוצה להחזיר את כולם לפתגם שאמרתי בהתחלה

יוסף עטאונה:  זו המהות: (תרגום חופשי מערבית) "אתה רואה את הזאב ומחפש את העקבות שלו"

יוסף עטאונה:  אין משהו אחר חוץ מלהכיר בכפרים, ואז כל השאלות האלה – של מי האחריות? של מי הסמכות? – נגמרות

יוסף עטאונה:  בלי מעמד סטטוטורי ליישובים האלה – אנחנו נשאר באותו מעגל

מיכאל ביטון: יש 14 יישובים שהכירו בהם

מיכאל ביטון:  יש בהם מיגון?     

קריאה: אין בהם מיגון

מיכאל ביטון: אז למה אתה אומר את זה? הנה, ראית דוגמה: גם כשהכירו – אין מיגון

מיכאל ביטון:  צריך לשים מיגוניות

יוסף עטאונה: קודם כול, בבתי הספר שנמצאים ב-14 היישובים שאתה מדבר עליהם – בנו מיגון אחרי ההכרה

יוסף עטאונה:  איפה שאין הכרה – אין מיגון, חד-משמעית

יוסף עטאונה:  אין מוסד אחד בכפרים הלא מוכרים שהוא מוגן

יוסף עטאונה:  ביישובים שהכירו בהם, אבל שההכרה מתעכבת, לא מפתחים את היישובים כמו שצריך, אבל בבתי ספר ובמוסדות חינוך – יש מיגון

מיכאל ביטון: אם אתה צריך לבחור בין מיגון בתי הספר לבין מיגון המקבצים שבהם אין מיגון – מה היית מעדיף?     

יוסף עטאונה: בתי ספר, קודם כול

מיכאל ביטון: אתה שומע את זה, יונתן?     

סא"ל יונתן אלשיך: אנחנו לא נשים מיגוניות לתלמידים

מיכאל ביטון: למה לא?     

סא"ל יונתן אלשיך: זה לא פתרון

מיכאל ביטון: שים אותן זמנית, כמו שאתה עושה עם האסקו; כמו כל דבר

מיכאל ביטון:  תעשה את זה באופן זמני, עד שיום אחד תביא מרחב מוגן תקני לשם

מיכאל ביטון:  הרי, מהניסיון שלי, גם פיקוד העורף תמיד החזיק איזה 1,000-2,000 מיגוניות שהוא מנייד בזמן מלחמה

מיכאל ביטון:  שים זמנית, בכל בית ספר, וכשיום אחד תביא פתרון תקני – תשים שם פתרון תקני

מיכאל ביטון:  אתה שומע פה מהנהגה של הקהילה הבדואית שאולי זה בזבוז לשים מיגונית ל-24 שעות בשביל חצי שעה של המתנה לאוטובוס

מיכאל ביטון:  תעבירו את המיגוניות האלה - - -     

יוסף עטאונה: מיכאל, אני מסכים איתך

יוסף עטאונה:  אני רוצה לעזור לך: הוא רוצה לשים בתחנות ההסעה לבתי ספר, אבל הוא, עצמו, אומר לך שבמוסד שאין לו מיגון – אין לימודים

מיכאל ביטון: נכון

מיכאל ביטון:  יונתן, יש פה סתירה

מיכאל ביטון:  יש מצבים נדירים שבהם הכנסת משפיעה על מדיניות הממשלה

מיכאל ביטון:  זה קורה מדי פעם, אבל זה נדיר

מיכאל ביטון:  אני אומר לך, יונתן: א', תהיה ישיבת מעקב סדורה

מיכאל ביטון:  אנחנו נתחיל לעבוד ישר, בלי נאומי פתיחה ובלי כלום

מיכאל ביטון:  אתם תהיו פה, איתנו, ונעבוד ביחד

מיכאל ביטון:       קח את מה שנאמר כאן – העדיפות של ההנהגה הבדואית לכך שבתי הספר יהיו מוגנים, מיידית

מיכאל ביטון:  אם אין לך מיגון תקני קבוע – שים מיגוניות

מיכאל ביטון:  אתה אומר לי: "אני לא אשים שם מיגונית כי זה לא הפתרון", אבל מישהו כבר חשב על תלמידים ואמר: "בינתיים, בדרכם לבית הספר, תהיה מיגונית בתחנה", ושם אותה בתחנות ההסעה

מיכאל ביטון:  אנחנו אומרים לך: קח את כל המיגוניות של תחנות ההסעה לתוך בתי הספר, ותגדיל שם את הכמות

מיכאל ביטון:  זו בקשה אחת

מיכאל ביטון:      הבקשה השנייה היא ממשרד הביטחון – אם עדיין אפשר לפתוח, כי אתה תבצע יותר אם יתנו לך יותר כסף

מיכאל ביטון:  כרגע, יש לך 80 מיגוניות לשים שם

מיכאל ביטון:  תקשיבו להנהגה ותכסו את מוסדות החינוך

מיכאל ביטון:  אחרי זה – תלכו למקומות אחרים

מיכאל ביטון:  תעשו אסקו במתחמי תושבים, ואת המיגוניות – שימו בבתי הספר ובגנים

סא"ל יונתן אלשיך: אדוני, לגבי הסיפור של מיגון בתי הספר – יש את מדיניות ההתגוננות, ואלוף הפיקוד מחליט אם לפתוח את בתי הספר באזור הירוק, הצהוב או האדום

סא"ל יונתן אלשיך:  הוא לא מאפשר לשים בכל אחד מבתי הספר שנמצאים במקומות שבהם אין מיגון תקני, ובצדק

סא"ל יונתן אלשיך:  אלה מקומות - - -      

לזכויות הילד): למה אתם מתחבאים מאחורי המילה "תקני"?     

לזכויות הילד): גם אם בתי הספר לא תקניים – בסוף, אפשר לשים להם מיגונית

מיכאל ביטון: בתי הספר בציבור הבדואי נפתחו, יונתן, בהמלצת פיקוד העורף, על אף שרק 21% מתוכם ממוגנים, והם נמצאים בשני יישובים, לפי מחקר הממ"מ

סא"ל יונתן אלשיך: יש מדיניות, והיא נקבעת לפי הערכות המצב

אסף וינינגר: הפוך

אסף וינינגר:  אחד מתוך חמישה בתי ספר הוא ללא מיגון

מיכאל ביטון: אחד מתוך חמישה בתי ספר – לא ממוגן, ובאל-קסום ובנווה מדבר יש 48%

סא"ל יונתן אלשיך: המדיניות נקבעת לפי הערכות המצב

סא"ל יונתן אלשיך:  יש מדיניות צהובה או ירוקה, מוגבלת, שבה לא פותחים את בית הספר אם הוא לא עם מיגון תקני

מיכאל ביטון: יונתן, אתה אומר דבר והיפוכו

מיכאל ביטון:  אתה מסביר לנו שאתה יודע לשים פתרונות זמניים, כמו האסקו, ואנחנו מבקשים פתרונות זמניים, לא מושלמים, לבתי ספר

מיכאל ביטון:  יש עכשיו זמינות - - -     

סא"ל יונתן אלשיך: אני לא יודע להתחייב שאלוף הפיקוד יאשר פתיחה של בית הספר אם אני אזרוק שם מיגוניות

סא"ל יונתן אלשיך:  חוץ מזה, כמות המיגוניות לא מספיקה

מיכאל ביטון: אני, אישית, אדבר עם אלוף הפיקוד

מיכאל ביטון:  אלוף הפיקוד הזה אמר דבר גדול במלחמה

מיכאל ביטון:  הוא אמר: "אני לא שואל מהי האחריות שלי; אני אחראי על הכל

מיכאל ביטון:  אני הולך לטפל גם בדברים שהחוק לא אמר שאני אחראי עליהם"

מיכאל ביטון:  כך קמו כל המשל"טים, וכל העיסוקים של פיקוד העורף בדברים שאחרים היו צריכים לעשות – מבתי מלון ועד לעיריות ודברים אחרים

מיכאל ביטון:      לאור המדיניות המרחיבה והמכלילה שאלוף הפיקוד הציג – גם לנו, בוועדת חוץ וביטחון – אנחנו מבקשים מכם, עכשיו, שני דברים בלבד: את 80 המיגוניות שכבר יש – לנייד לבתי ספר, ואת כל אלה שבתחנות ההסעה – לנייד לבתי ספר

לזכויות הילד): בתיאום עם ההנהגה

מיכאל ביטון: ורכש נוסף; משרד הביטחון יביא לנו תשובות לגבי זה

מיכאל ביטון:  את כל זה – יש לעשות בתיאום עם ההנהגה בקהילות, ולא על דעת עצמכם

מיכאל ביטון:  אם מישהו אומר לך: "אני מעדיף שהילד שלי יהיה שש שעות בבית ספר עם מיגונית על פני חצי שעה בתחנת הסעה עם מיגונית" – תקשיב לרציונל הזה; זה רציונל הגיוני

סא"ל יונתן אלשיך: אנחנו לא מאשרים פתיחה של בתי ספר – גם בחברה היהודית – שיש להם דברים אפילו הרבה יותר טובים ממיגוניות

מיכאל ביטון: לא נכון; פותחים בתי ספר באופן הכי מוגן שיש

סא"ל יונתן אלשיך: לא פותחים

מיכאל ביטון: לא נכון

מיכאל ביטון:  לך תבדוק

מיכאל ביטון:  בבית ספר אשל הנשיא אין מיגון והוא פתוח, וזה בדוק על ידי מנהל מחוז דרום

מיכאל ביטון:  הוא אומר: "ההנחיה היא לעשות זאת הכי מוגן שיש"

סא"ל יונתן אלשיך: יש פורומים של החרגות, באופן כללי

סא"ל יונתן אלשיך:  זה תלוי במדיניות

סא"ל יונתן אלשיך:  במדיניות מוגבלת – לא פותחים בתי ספר שאין בהם מיגון תקני, אבל אין פה פתיחה מלאה

מיכאל ביטון: יונתן, אנחנו ניתן לכם הודעה מספקת מראש – בערך עשרה ימים מהיום – לדיון מעקב

מיכאל ביטון:  נא לבוא לפה, בדיון הזה; נא לקרוא את סיכום הוועדה, שיגיע אליכם, ולנסות לבוא עם תשובות שמתואמות עם ההנהגה של הקהילה הבדואית

מיכאל ביטון:       בנוסף, אני לוקח על עצמי לדבר עם אלוף הפיקוד, אישית, רק על הדבר הזה

מיכאל ביטון:  אנחנו מבקשים ממשרד הביטחון להיות פה פיזית, בפעם הבאה, כי אי-אפשר שלא נשמע אותו

מיכאל ביטון:  הוא אמון על מיגון וביטחון, והוא לא פה; זה לא טוב, ואנחנו מצפים ממנו, עד לדיון הבא, להציג הגדלת רכש של מיגוניות לכפרים הלא מוכרים בחברה הבדואית

מיכאל ביטון:  אלון שוסטר

אלון שוסטר: תודה

אלון שוסטר:  אחד הנפגעים הראשונים, בטראומה קשה מאוד, הוא חבר בדואי, שעובד יחד איתנו ברפת במפלסים, ולצידו אחרים

אלון שוסטר:  אנחנו יודעים על הפגיעה ברפת כיסופים

אלון שוסטר:  המכה שאנחנו עברנו, הנוראית הזו, הופכת מעיים והופכת את סדרי העולם של רבים מאיתנו

אלון שוסטר:  אנחנו מוכרחים להוציא מתוק מהעז מאוד הזה שאנחנו עברנו, כולנו ביחד

אלון שוסטר:       החברה הבדואית חיה במצב בלתי סביר

אלון שוסטר:  מדינת ישראל לא מיישמת את מה שהיא צריכה הייתה ליישם במשך עשרות שנים

אלון שוסטר:  יש פערים אדירים, שכולנו מכירים אותם, וזה מתחדד בשאלה של חיים ומוות

אלון שוסטר:  כרגע, אנחנו צריכים לזכור שלמהלך של אסדרת התכנון, ההרשאה והתקנון של החיים של החברה הבדואית – יש רכיבים ברורים של חיים ומוות

אלון שוסטר:       זה נכון שיש אחוזים גדולים מאוד ממרכיבי המיגון שהמדינה מצפה שיהיה לתושביה, שמוטלים על רשויות ועל האזרחים עצמם, אבל למדינה יש אחריות מקדימה באסדרה של התכנון

אלון שוסטר:  אלה דברים שאנחנו מכירים

אלון שוסטר:  כשבונים בתים על פי תקן – הם יהיו מוגנים; כשאין – חסר

אלון שוסטר:  לכן, כל הדברים שנאמרו כאן לפניי – מקובלים

אלון שוסטר:      אני חושב שחשוב מאוד לבצע את הערכת המצב עם ראשי הרשויות – כפי שיושבי הראש אמרו – שמבינים היטב שאין דין המציאות בחברה הבדואית כדין מקומות אחרים, שהם מוגנים יותר, ורק צריכים להשלים בתחנות ההסעה

אלון שוסטר:       אני מייחל לכך שהמציאות הנוקבת שאנחנו נמצאים בתוכה, שהכניסה אותנו ביחד לפעמים לאותו הטנק ולפעמים לאותו המרחב האזורי, ובוודאי מול אותו איום – תגרום למדינת היהודים להיות מקום שבו גם האזרחים הערבים, הדרוזים והצ'רקסים ירגישו בבית

אלון שוסטר: תודה רבה

אלון שוסטר:  מור מיטלמן ממינהל התכנון במשרד הפנים נמצאת איתנו בזום?     

מור מיטלמן: כן

מור מיטלמן:  רק רציתי לעדכן, בהקשר של מיגון מוסדות החינוך, שאנחנו, במינהל תכנון במחוז דרום, עובדים מול אגף הרגולציה

מור מיטלמן:  יש עכשיו את כל תקנות הפטור– אני לא מדברת על התמ"א, אלא על תקנות – שנכנסו למגורים, למוסדות חינוך, ועכשיו גם למוסדות קהילה ובריאות

מיכאל ביטון: במילים פשוטות, את אומרת שבכפרים לא מוכרים, לעניין מבנה ציבור, חינוך וקהילה – ישולב הפטור שמוצע עכשיו?     

מור מיטלמן: לצערי לא

מור מיטלמן:  אני אמשיך בהסבר - - -     

מיכאל ביטון: אנחנו עוסקים בלא מוכרים

מיכאל ביטון:  זה משעמם לדון במקום המתוכנן, כי יש תכנון שיבצעו ויש הקלות

מיכאל ביטון:  מה קורה במקום לא מוכר, שיש בו בית ספר או מקבץ שירותי ציבור, ושם – רוצים להניח עכשיו מיגון?     

מור מיטלמן: על זה אני רוצה לדבר

מור מיטלמן:  המעקב נעשה בגלל שאנחנו רוצים לוודא שגם המבנים שנבנו, מכוח תמ"מ, למרכזי שירותים זמניים – ייכנסו לתקנות הפטור האלה

מור מיטלמן:  כיום, הם לא נכנסים לתקנות הפטור

מור מיטלמן:  אנחנו מבינים – זה הכול ממש מהשבועיים האחרונים – שהדרך תהיה, כנראה, להכניס אותם בצו הוראת שעה, על פי סעיף 266(ה)

לזכויות הילד): מתי זה יקרה? אחרי המלחמה?      

מור מיטלמן: אנחנו קיבלנו את התשובה מאגף הרגולציה אתמול אחר הצוהריים, ואנחנו עובדים על להעביר להם את המיקומים - - -      

לזכויות הילד): מתי זה יקרה? חבר'ה, יש פה לחץ של זמן; עברו חודשיים; מדובר פה על היישובים הכי בעייתיים שיכולים להיות, בגלל שהם לא מוכרים ואין בהם שום מיגון

לזכויות הילד):  נניח שמישהו רוצה לשים מיגון באופן פרטי – גם את זה אתם מונעים ממנו?     

מור מיטלמן: לא

מיכאל ביטון: מתי התקנות הכלליות האלה, שבתוכן תשלבו הוראת שעה עבור מה שפרטת, יגיעו לכנסת?     

מור מיטלמן: אני לא יודעת להגיד, אבל העניין - - -     

יוסף עטאונה: התיקון שהיא מדברת עליו נמצא בכנסת, בוועדת הפנים

יוסף עטאונה:  הביאו את הבקשה שמרכזי השירות אכן יהיו בתוך הצו, ועד לרגע זה – מינהל התכנון לא מסכימים

מיכאל ביטון: אז עכשיו את מודיעה שיש נכונות לשלב את הדבר הזה?      

מור מיטלמן: נכון

מיכאל ביטון: היא אומרת שעכשיו זה טרי ושיש נכונות לשלב אותם

מור מיטלמן: לא עלתה אי-הסכמה בשום שלב; לאורך כל הזמן – זו הייתה שאלה של איך

יוסף עטאונה: את לא מדייקת

יוסף עטאונה:  יש לי תשובה בכתב ממינהל התכנון, שבה הם אומרים שהם לא כוללים את מרכזי השירות בתוך הצו וההקלות שמקדמים

לזכויות הילד): תודיעי לנו מתי זה אמור - - -     

אברהם דרורי: סליחה, אני אבקש להתייחס

אברהם דרורי:  לאה דרורי, אגף רגולציה במינהל התכנון

אברהם דרורי:  אני רק אגיד כמה מילים בהמשך למה שמור אמרה קודם

אברהם דרורי:  חוק התכנון והבנייה, והתקנות, מאפשרים מיגון בשטחים שהם מוסדרים סטטוטורית – שיש בהם תוכנית ושניתן בהם היתר

אברהם דרורי:       מור דיברה קודם על הנושא של צו מכוח סעיף 266(ה) לחוק, שמתייחס לפטור מהיתר ומתוכנית

אברהם דרורי:  אנחנו בוחנים את זה מול הלשכה המשפטית במקרים מסוימים וספציפיים

אברהם דרורי:  מתאפשר להקים מיגוניות כשכבר יש צו בתוקף עד ה-06 בינואר 2025, שחתום על ידי השר – גם מפטור מהיתר וגם מתוכנית

אברהם דרורי:  כמו שפיקוד העורף אמרו קודם – הם גם מקימים את זה בפועל

אברהם דרורי:  תודה

לזכויות הילד): אוקיי

לזכויות הילד):  בכל מקרה, מתי אתם מביאים את התקנות לכנסת בהוראת שעה?     

אברהם דרורי: התקנות במקומות שמסודרים סטטוטורית - - -     

לזכויות הילד): לא במקומות מסודרים; במקומות לא מסודרים, שלא מוכרים

אברהם דרורי: כמו שמור אמרה קודם, הסוגייה עלתה אתמול, והיא נמצאת בבחינה מול הלשכה המשפטית כדי לראות אם זה בכלל מתאפשר

לזכויות הילד): חברים, תקבעו לכם לוח זמנים

לזכויות הילד):  כל הסרבול הזה - - -     

יוסף עטאונה: היא מטעה את הוועדה כי היא לא מדייקת בעובדות – הבקשה שלנו לכלול את מרכזי השירות בתוך התיקון יושבת על השולחן שלכם כבר חודש וחצי

יוסף עטאונה:  אני דיברתי גם עם לשכת השר ואף אחד לא נותן מענה, כולל יעקב אשר בוועדת הפנים, שמסכים איתי על העיקרון, אבל אומר: "הפתרון צריך לבוא ממינהל התכנון"

יוסף עטאונה:  צריך לקבל תשובה מהייעוץ המשפטי שלכם

לזכויות הילד): יש פה מצב חירום

לזכויות הילד):  אתם יכולים לבוא עם הדברים האלה לכנסת

לזכויות הילד):  אנחנו נמצאים פה 24 שעות, ונקדם את זה, אבל לא יכול להיות שתגידו: "אין לנו", "לא יודעים", "אין לנו זמן", "זה רק אתמול הגיע" – זה לא מעניין

לזכויות הילד):  אתם תקבעו לעצמכם 48 שעות

לזכויות הילד):  הלא, על מה מדובר? על שני משפטים?      

אברהם דרורי: חוק התכנון והבנייה והתקנות חלים במקומות שבהם יש תוכנית - - -     

לזכויות הילד): זה ברור לי

לזכויות הילד):  את לא מחדשת לי

לזכויות הילד):  דרך אגב, אני הייתי יושב ראש ועדת התכנון בעיריית נתניה; ועדה מקומית

לזכויות הילד):  אני מכיר את זה

לזכויות הילד):  כשרוצים לעשות שינוי – אפשר לעשות שינוי

לזכויות הילד):  אנא מכם, אנחנו יודעים שבמקומות המוכרים – ברור; לא רוצה להתעסק איתם

לזכויות הילד):  תגידו מה צריך לעשות במקומות הלא מוכרים, ואם צריך הוראת שעה – תביאו אותה אלינו ונאשר אותה, או שתביאו אותה למי שצריך לאשר אותה

אברהם דרורי: ככל ותהיה חקיקה ראשית שתנחה אותנו - - -     

לזכויות הילד): אני לא צריך חקיקה ראשית

לזכויות הילד): לא צריך חקיקה ראשית בשביל הוראת שעה

אברהם דרורי: כרגע, בוחנים בלשכה המשפטית הוראת שעה מכוח סעיף 266(ה) לחוק

אברהם דרורי: מתי יהיו תשובות? כמה זמן אתם צריכים לבחון את זה?      

אברהם דרורי: מבחינת חקיקה ראשית, אם רוצים שהתקנות שחלות בכל יישובי הארץ יחולו - - -     

לזכויות הילד): אנחנו נקבע לכם: אנחנו רוצים שתסיימו בתוך שבוע, לדיון הבא

לזכויות הילד): בתוך עשרה ימים, לכל היותר, יהיה פה דיון נוסף, ואנחנו נרצה לשמוע - - -     

לזכויות הילד): זה פשוט

לזכויות הילד):  איזה מין דבר זה? אי-אפשר לקבל פה תשובות?     

לזכויות הילד): אחרון הדוברים בנושא המיגוניות הוא ליאור כלפה

לזכויות הילד):  אחריו נעבור לנושאים האחרים שאנחנו מנסים לקדם בוועדה

ליאור כלפה: בוקר טוב

ליאור כלפה:  קודם כול, כמי שמסתובב בחברה הבדואית כבר כמה שנים, אין ספק שהאירועים של ה-07 באוקטובר הם אירועים מכוננים בהקשר של החיבור של החברה הבדואית לחברה הישראלית

ליאור כלפה:  יש שותפות גורל

ליאור כלפה:  אני ביקרתי אצל משפחות החטופים, אצל הנרצחים ואצל הגיבורים למיניהם – ויש לא מעט סיפורים מעוררי השראה, אחד-אחד

ליאור כלפה:      ביחס לנושא המיגון, כמו שאמר יונתן, אנחנו הסטנו תקציבים מתוכנית החומש

ליאור כלפה:  אגב, זה המקום שבו גם צריך לראות שאתם עוזרים לנו להשאיר את תוכנית החומש כמו שהיא, ושהיא לא עוברת קיצוץ

ליאור כלפה:  הסטנו תקציבים מתוכנית החומש לטובת סוגיות מיגון בשני היבטים: שישה מיליון שקלים לפיקוד העורף לתחנות איסוף תלמידים, ועוד 26 מיליון שקלים לרשויות המקומיות, למיגון מרחבים ציבוריים בתוך הרשויות המקומיות

ליאור כלפה:      צריך לזכור שהאחריות על המיגון היא קודם כול על מגיש ההיתר

ליאור כלפה:  זאת אומרת, כשאנחנו מדברים פה על מרכזי השירותים – הכתובת לדיון, יסלחו לי האנשים - - -     

ליאור כלפה: אבל במקומות לא מוכרים – אין להם כתובת

ליאור כלפה: מרכזי השירותים נמצאים בתמ"מ, והם נותנים שירותי חינוך לאוכלוסיית הפזורה

ליאור כלפה:  הכתובת היא משרד החינוך, ולא פיקוד העורף

ליאור כלפה:  פיקוד העורף נותן הנחיות, ולכן צריך לזמן את משרד החינוך, בהקשר הזה, כדי לקבל תשובות

יוסף עטאונה: 60 יום של מלחמה, ועד עכשיו, מהדיון הזה, אנחנו לא יודעים מהי הכתובת

יוסף עטאונה:  אתה אומר שאת לא הכתובת, אלא משרד החינוך; ופיקוד העורף אומר שהוא לא יודע

יוסף עטאונה:  60 יום, ואתם לא יודעים מי הכתובת כדי לטפל באנשים האלה

יוסף עטאונה:  צריך לתת כתובת

יוסף עטאונה:  נקודה

מיכאל ביטון: אולי אתה יכול להגיד מי במדינה אחראי למגן את הכפרים הלא מוכרים, גם בפתרונות חלקיים או זמניים?      

ליאור כלפה: מרכזי השירותים הם בית ספר לכל דבר

ליאור כלפה:  כשבונים בית ספר בכל רשות מקומית – ואדוני, מיכאל ביטון, היית ראש עירייה – מקבלים הרשאה ממשרד החינוך, על בסיס הכרה בצורך, ועל בסיס זה נבנה בית הספר כדת וכדין

ליאור כלפה:  גם את מרכז השירותים שבנינו בח'שם זנה, בתקופת השר מאיר כהן, בנינו עם מיגון כדת וכדין

ליאור כלפה: אבל אנחנו מדברים על מקומות שהם לא מוכרים, שבהם לא נבנים - - -     

ליאור כלפה: אני מדבר על מרכזי שירותים, שנמצאים במסגרת תמ"מ 14/40

מיכאל ביטון: אבל לא כל בתי הספר של מרכזי השירותים הם מוגנים; חלקם נבנו לפני הזמן - - -     

ליאור כלפה: נכון

ליאור כלפה:  הכתובת לעניין, בסופו של דבר, היא משרד החינוך, ולא פיקוד העורף, כי משרד החינוך הוא זה שמנהל את בתי הספר, שאחראי על תקצוב בתי הספר, על בינוי בתי הספר וכדומה

ג'ומעה אלסבאבחה אלענאמי: אבל אלה רק בתי ספר חדשים

ג'ומעה אלסבאבחה אלענאמי:  אני המתכלל של החברה הבדואית במשרד החינוך, המפקח ג'ומעה אלענאמי

אסף וינינגר: או כשיש הרחבה בבית ספר קיים

גומעה אלסבאבחה: אני אדייק: כל בתי הספר במשרד החינוך שנבנו משנת 1983 והלאה הם ממוגנים

גומעה אלסבאבחה:  בתי ספר שנבנו לפני 1983, או בתי ספר ארעיים, שנמצאים בכפרים הלא מוכרים, הם לא ממוגנים

גומעה אלסבאבחה: יש כספים לשיפוצי עומק וכל מיני דברים למבנים ישנים יותר

גומעה אלסבאבחה:  כסגן ראש עיריית ירושלים לשעבר וכמחזיק תיק חינוך – הגיעו כספים ממשרד החינוך על מנת למגן או לחזק מבנים ישנים, שנבנו לפני שנת 1983

גומעה אלסבאבחה:  למה הם לא נכללים?     

גומעה אלסבאבחה: יש לנו בעיה בכפרים הלא מוכרים

גומעה אלסבאבחה:  כמשרד החינוך בכפרים הלא מוכרים, אנחנו ניסינו לבנות כיתות ולא קיבלנו היתרים, אפילו, כדי לשים קרוואנים

מיכאל ביטון: אבל אם אתה מקבל עכשיו, בהוראת השעה הזו, אפשרות לבינוי מיגון?      

מיכאל ביטון: ממינהל התכנון?     

גומעה אלסבאבחה: מינהל התכנון מעורב בסוגייה הזו

גומעה אלסבאבחה:  היה סיור של ועדת החינוך בכנסת, עם חבר הכנסת יוסף עטאונה

גומעה אלסבאבחה:  זה מטופל ברמה של המנכ״ל

לזכויות הילד): אני מציע שאנחנו נסכם את נושא המיגון, כי יש לנו פה עוד שני נושאים שאנחנו רוצים לשמוע עליהם וגם לטפל בהם

גומעה אלסבאבחה: אני רוצה להוסיף מילה על העניין של המיגון: חברים, יש לנו בעיה רצינית בהחזרת תלמידים, בעיקר בכפרים הלא מוכרים

גומעה אלסבאבחה:  אני מצטרף לדרישה שהייתה פה, של לשים את המיגוניות בבתי הספר

לזכויות הילד): תודה

מיכאל ביטון: יפה מאוד

מיכאל ביטון:  אז תעזרו לנו מול פיקוד העורף

מיכאל ביטון:  קחו את כל המיגוניות מתחנות ההסעה, ואת כל ה-80 שיגיעו

מיכאל ביטון:  תוציאו נייר עמדה של מנכ"ל משרד החינוך אל פיקוד העורף בבקשה הזו, כדי שיהיה גיבוי מקצועי

לזכויות הילד): אנחנו מסיימים את הנושא של המיגון - - -     

ד"ר יעלה רענן: אני רוצה להוסיף

ד"ר יעלה רענן:  אני מנכ"לית המועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים - - -     

לזכויות הילד): סליחה, אני לא נותן לך את הרשות כרגע

ד"ר יעלה רענן: אני מדברת בשם 100,000 תושבים

ד"ר יעלה רענן: אנחנו חייבים לעבור לעוד נושאים

ד"ר יעלה רענן:  יש עוד שני נושאים

לזכויות הילד): אנחנו מיצינו, כרגע, את הנושא של המיגון

לזכויות הילד):  קיבלנו פה תמונה עגומה מאוד, בעייתית מאוד, ושלושת הוועדות ימשיכו לעקוב אחרי זה

לזכויות הילד):  אנחנו נכניס אותו בסיכום, נבקש תוכנית ונבקש מכל אלה שהיו בזום – שיהיו פה, כי אנחנו רואים פה גם חוסר שיתוף, לצערי, בין מינהל התכנון לבין משרד החינוך, פיקוד העורף ואחרים

לזכויות הילד): מינהל החינוך, שר החינוך ופיקוד העורף צריכים לפתור את הבעיה הזו אחת ולתמיד

לזכויות הילד): אנחנו עוברים לנושא של החוסן וליווי המשפחות של החטופים והנרצחים

לזכויות הילד):  מי פה רוצה לומר משהו על הנושא?     

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים לדעת, בעיקר, איך הוא מבוצע

מיכאל ביטון:  מי בממשלה אמון על זה, ואיך מתבצע הליווי?      

רון כץ: שלום

רון כץ:  אני קרן כץ משרד הרווחה

רון כץ:  בעקרון, מי שאחראי על החוסן זה משרד הבריאות, וגם אנחנו שותפים לתקצוב

רון כץ:  יש את מרכז החוסן הבדואי, שעשה טיפול יפה מאוד במשפחות החטופים לאורך כל האירוע

רון כץ:  איברהים אלעטאונה אמור להיות בזום, ואני אשמח שהוא יתייחס

מיכאל ביטון: יש לנו שני סעיפים: סעיף אחד הוא כללי – טיפול בטראומה, חוסן קהילתי, איך הדברים עובדים

מיכאל ביטון:  הטראומה היא רחבה, והיא לא רק של אנשים שנפגעו ישירות

מיכאל ביטון:  יש לנו מספר משפחות של חטופים, ונפגעי פעולות איבה

מיכאל ביטון:  אנחנו רוצים לדעת שהם קיבלו מיצוי זכויות; שמוצמד אליהם נציג ממשלה – שלחטופים יש נציג ממשלה או נציג צה"ל שצמוד אליהם

מיכאל ביטון:  מי נותן לנו את התמונה הזו?      

יאסר חוג'יראת: למי שייך משרד החוסן?      

בלה בן גרשון: בלה בן גרשון, משרד הבריאות

בלה בן גרשון:  משרד הבריאות מוביל את הפעילות של מרכז החוסן, וגם של שאר מרכזי החוסן בארץ, בשיתוף עם משרדי ממשלה נוספים

מיכאל ביטון: הייתה לי הזכות להקים את מרכז החוסן של הקהילה הבדואית

מיכאל ביטון:  אנחנו נשמע את מנהל מרכז החוסן, אבל לפני זה נשמע על הליווי ומיצוי הזכויות של משפחות החטופים ושל נפגעי פעולות האיבה

מיכאל ביטון:  מי נותן לנו תשובה קצרה על זה?      

לינא סולטאן בשארה: אני רוצה להתייחס לזה

לינא סולטאן בשארה:  עו"ד לינא סולטן בשארה, יחידת התיאום הממשלתית לזכויות ילדים ונוער, אני ממונה על תיאום זכויות ילדים בחברה הערבית

לינא סולטאן בשארה:  אני רוצה להתייחס לכך שבשל ילדים שנותרו ללא הורים, ובעקבות פניית השולחן הרב-מגזרי לילדים ונוער במלחמה – פועל צוות, בהובלת משרד הרווחה, לתיאום הטיפול ולמיצוי הזכויות של הילדים האלה

לינא סולטאן בשארה:  הצוות נפגש אחת לשבוע ופותר סוגיות שעולות ביחס אליהם

לינא סולטאן בשארה:       בצוות חברים גם משרד הרווחה; משרד החינוך; משרד הבריאות; משרד המשפטים; משרד הביטחון; המוסד לביטוח לאומי ומשרד ראש הממשלה

לינא סולטאן בשארה:  הצוות יתחיל, כעת, לפעול גם לתיאום הטיפול בילדים השבים מהשבי

מיכאל ביטון: תודה על הדברים שלך, אבל אני לא שאלתי את זה; שאלתי מי בממשלה נותן לנו תשובה על ליווי פרטני של משפחות הנפגעים והחטופים? אנחנו רוצים לדעת שמוצמד אליהם נציג ממשלה, ושיש מיצוי זכויות של נפגעי פעולות איבה

לינא סולטאן בשארה: אני יכולה להמשיך את ההתייחסות שלי

מיכאל ביטון: אני רוצה תשובה על השאלה שלי

מיכאל ביטון:  אני לא מבין אתכם

מיכאל ביטון:  ספציפית, יש פה 19 הרוגים

מיכאל ביטון:  האם לכל אדם כזה יש נציג ממשלה? יש חטופים בדואים

מיכאל ביטון:  האם הוצמד להם נציג ממשלה? נציג צה"ל? אם התשובה היא כן – נתקדם

לינא סולטאן בשארה: קודם כול – כן

לינא סולטאן בשארה:  תכף איברהים ישלים, אבל לכל משפחה יש מלווה; יש גם ועדה של גל הירש, שבה יושבים נציגים של כל משרדי הממשלה

לינא סולטאן בשארה:  כל משפחה מקבלת ליווי צמוד

לינא סולטאן בשארה:  מרכז החוסן הבדואי נתן לכל משפחה של החטופים - - -     

יוסף עטאונה: לכל משפחה יש איש קשר

מיכאל ביטון: יש? אוקיי

מיכאל ביטון:  אנחנו עוברים לסעיף הבא

מיכאל ביטון:  אתם אומרים לנו שיש מיצוי זכויות של כל משפחות של ההרוגים – כי יש להן הרבה זכאויות כנפגעות פעולות איבה – ושלחטופים יש נציג ממשלתי שצמוד אליהם

מיכאל ביטון:  אנחנו יכולים לדעת את זה, כתשובה ברורה?     

יוסף עטאונה: לחטופים – כן

יוסף עטאונה:  אני יודע שיש ליווי למשפחות

מיכאל ביטון: חבר הכנסת דלל, בוא ניתן ליעלה להתייחס, לפני שנעבור לנושא הבא

מיכאל ביטון:  היא תדבר באופן כללי, ולאחר מכן נעבור לסוגיות של חוסן וטראומה כללית בחברה הבדואית

לזכויות הילד): בבקשה

ד"ר יעלה רענן: אני מתנצלת

ד"ר יעלה רענן:  זו תגובה של טראומה כללית גם כן

ד"ר יעלה רענן: אנחנו גם מתנצלים, כולנו

ד"ר יעלה רענן:  גם אנחנו צריכים לשחק בין הזמנים

ד"ר יעלה רענן:  יש פה כמות אנשים גדולה שביקשה לדבר, והזמן לא יכול להכיל את כולם, לצערנו הרב

ד"ר יעלה רענן:  בבקשה, הגברת יעלה

ד"ר יעלה רענן: הסבלנות היא אחרת אחרי שנמצאים בממ"ד עם חמאס

ד"ר יעלה רענן:  דבר ראשון, אני מנכ"לית המועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים, ואני מגיעה לכאן בשם המועצה אזורית לכפרים הלא מוכרים, שמנסה לייצג 100,000 תושבים שהמדינה לא מאפשרת להם - - -      

ד"ר יעלה רענן: שליש מהחברה הבדואית?     

ד"ר יעלה רענן: נכון

ד"ר יעלה רענן:  כפי שהעלו פה חברי הכנסת ואחרים – אנחנו צריכים את המיגוניות בבתי הספר

ד"ר יעלה רענן:  הילדים לא נשלחים על ידי ההורים שלהם לבתי הספר כי הם מפחדים

ד"ר יעלה רענן:  כאשר נופל טיל על כפר – והם נופלים; השבוע שוב נפלו טילים על הכפרים – והילדים בבתי הספר, וההורים לא לידם – הם מתים מפחד

ד"ר יעלה רענן:  לכן, ההורים פשוט לא שולחים את הילדים לבית הספר

ד"ר יעלה רענן:  לכן, חייב שיהיה מיגון בבתי הספר

ד"ר יעלה רענן:       מצד אחד, פיקוד העורף אישר את פתיחת בתי הספר, ומצד שני – בתי הספר לא ממוגנים

ד"ר יעלה רענן:  אני רוצה לומר שזה מתווסף לפגיעה מתמשכת בילדי הבדואים בבתי הספר

ד"ר יעלה רענן:  בקורונה לא היה מנשר, אז הם לא למדו מרחוק

ד"ר יעלה רענן:  כל דבר כזה שקורה, בכל שנה, גורע מהיכולת של הילדים האלה להמשיך ולסיים את בית הספר

ד"ר יעלה רענן:      אני רוצה לחזק משהו שיוסף אמר: אנחנו חישבנו, והסיכוי שאתה תמות מטיל, אם אתה גר בכפר לא מוכר, הוא פי 2,200 יותר מכל אזרח אחר

ד"ר יעלה רענן:  האמירה הכללית שלפיה במלחמה הזו אין הבדלה בין אדם לאדם – היא לא נכונה

ד"ר יעלה רענן:  אם אתה תושב בכפר לא מוכר – הסיכוי שאתה תיפגע הוא כל כך הרבה יותר גבוה

ד"ר יעלה רענן:      הדבר הנוסף שאני רוצה לדבר עליו הוא אותן מיגוניות שעשויות משקי חול

ד"ר יעלה רענן:  האנשים מסרבים להיכנס אליהן

ד"ר יעלה רענן:  סתם שמים אותן

ד"ר יעלה רענן:  כאשר ילד, או הורה, יודע שהטיל מגיע מהשמיים, ומסתכל למעלה ורואה שמיים – הוא מפחד מהמיגוניות האלה

ד"ר יעלה רענן:  ההרגשה שלהם היא שאם הם ייכנסו לשם – הסיכוי שהם ימותו הוא גדול יותר

ד"ר יעלה רענן:  לכן, אין טעם לשים מיגון שלא נותן שום מענה – גם לא נפשי

ד"ר יעלה רענן:       אני מסכימה שהצינורות שמניחים הם לא מיגון טוב, אבל כך, לפחות, הם מרגישים שיש להם איזה סיכוי להיות מוגנים

ד"ר יעלה רענן:  אף אחד לא נכנס לתוך האסקו; הם פשוט מפחדים מהן

ד"ר יעלה רענן:  הפחד הוא שטיל ייפול פנימה ויהרוג את כל מי שנמצא שם, בפנים

ד"ר יעלה רענן:  אני מציעה שיפסיקו להניח את האסקו, ואני מקווה מאוד שימשיכו, אחרי בתי הספר, לשים מיגוניות גם בתחנות הסעה; זה רעיון מצוין

ד"ר יעלה רענן:       אני רוצה להוסיף שתחנות ההסעה, שהילד נמצא על ידן במשך עשר דקות, נמצאות בריכוזי אוכלוסייה

ד"ר יעלה רענן:  כאשר תהיה אזעקה – הרבה אנשים יוכלו להגיע לתחנות ההסעה האלה, אז כן צריך להמשיך ולשים אותן שם, אבל רק אחרי בתי הספר

ד"ר יעלה רענן:  תודה

לזכויות הילד): תודה רבה

לזכויות הילד):  אנחנו נמשיך בנושא של החוסן הנפשי

לזכויות הילד): איברהים, בבקשה

איברהים אלעטאונה: אני איברהים, מנהל מרכז החוסן

איברהים אלעטאונה:  מרכז החוסן פועל בחברה הבדואית משנת 2016

איברהים אלעטאונה:  הוא פועל, בשגרה, בתחום של מוכנות לחירום של רשויות, חוסן קהילתי ומתן טיפול פסיכולוגי

איברהים אלעטאונה:  מה-07 באוקטובר, אנחנו מפעילים קו טלפוני לסיוע נפשי, וקיבלנו מעל 2,500 פניות

איברהים אלעטאונה:  דרך אגב, אנחנו רואים שיש הרבה פניות כתוצאה מעניין המיגון, דווקא מהכפרים הלא מוכרים, בגלל תחושת חוסר האונים וחוסר המוגנות

איברהים אלעטאונה:  כתוצאה מכך, יש יותר דיווח על חרדה

איברהים אלעטאונה:       בהמשך לשאלה שלך בעניין משפחות החטופים ונפגעי האיבה, אנחנו מלווים את משפחות החטופים – יחד עם מחלקות הרווחה, כי התפיסה היא שאנחנו לא מחליפים את מה שקיים

איברהים אלעטאונה:  נמצא פה גם סעיד אל עוברה, שטיפלנו ביחד במשפחת זיאדנה

איברהים אלעטאונה:  יש לציין כי אנחנו הגענו לכל הנפגעים בשיתוף פעולה עם הביטוח הלאומי

איברהים אלעטאונה: מה עם הפצועים? מה עם החוסן הנפשי של התושבים עצמם, באופן כללי? הפצועים; המשפחות של הפצועים; האנשים עצמם, שמספרים פה על כמה הם נמצאים בפחד במקומות הלא מוכרים – יש לנו חבר'ה שמטפלים בהם?     

לזכויות הילד): איזה טיפול הם מקבלים, אם הם מקבלים?     

איברהים אלעטאונה: יש כל מיני סוגי טיפול: יש עזרה ראשונה נפשית, שאנחנו נותנים כסיוע נפשי בתוך השטח; אנשים שמדווחים על משהו מתמשך – מקבלים טיפול פסיכולוגי כנפגעי חרדה

איברהים אלעטאונה:  אנחנו עובדים במסגרת שלוחות, שפרוסות בשגב שלום, ברהט, בכסייפה - - -     

לזכויות הילד): יש אנשים שזקוקים לטיפול ולא מקבלים אותו?      

איברהים אלעטאונה: כל מי שזקוק לטיפול ואנחנו יודעים לגביו – ואנחנו עובדים עם מחלקות הרווחה - - -     

איברהים אלעטאונה: כל מי שניגש אליכם, גם אם הוא מהכפרים המוכרים וגם אם הוא מהכפרים הלא מוכרים – כולם מקבלים מענה?      

איברהים אלעטאונה: אנחנו שואפים לתת טיפול לכל מי שאנחנו יודעים לגביו, ושמגיע אלינו

איברהים אלעטאונה:  נתון אחרון חשוב מאוד הוא שמאז ה-07 לאוקטובר – בתוך חודש, קיבלתי מספר מטופלים שהוא מעל הממוצע השנתי שלנו, וזה אומר הרבה מאוד

לזכויות הילד): תודה

לזכויות הילד):  יש לנו נציגה מסורוקה בזום

לזכויות הילד):  בבקשה

בותיינה אלעטאונה: שלום לכם

בותיינה אלעטאונה:  שמי בותיינה אלעטאונה, ואני עובדת סוציאלית בשירות לעבודה סוציאלית בסורוקה

בותיינה אלעטאונה:  רציתי לשתף אתכם בכך שאנחנו נערכנו מבעוד מועד לקבלת שני החטופים ממשפחת אל זיאדנה, והקמנו שני צוותים ייעודיים לטיפול בבני המשפחה – צוות שליווה את הנערה, וצוות נוסף שהותאם עבור אחיה

בותיינה אלעטאונה:  הצוות מורכב מרופא ורופאה, אח ואחות, עובדת סוציאלית ועובד סוציאלי, בהתאמה

בותיינה אלעטאונה:  ליווינו אותם מהרגע הראשון שבו הם הגיעו לבית החולים

בותיינה אלעטאונה:      במהלך השהות שלהם פה, עבדנו בשיתוף פעולה עם מספר מוקדים, כדי לוודא שיש רצף טיפול; היינו בקשר עם נציגות ממטה משפחות החטופים; היינו בקשר עם עובדת סוציאלית ייעודית, מטעם המחלקה לשירותים חברתיים ברהט, וגם עם המוסד לביטוח לאומי - - -     

לזכויות הילד): עדיין יש מטופלים מהמגזר הבדואי, בבית החולים, מהאירוע של ה-07 באוקטובר?     

בותיינה אלעטאונה: לא

בותיינה אלעטאונה:  האחרונים שהגיעו אלינו הם שני החטופים שחזרו אלינו

בותיינה אלעטאונה:  טיפלנו בהם ובמשפחות, והם שוחררו הביתה לפני מספר ימים

לזכויות הילד): תודה רבה

לזכויות הילד):  ד"ר סחר אלצאנע

ד"ר סחר אלצאנע: אני ד"ר סחר אלצאנע, מנהלת השירות הפסיכולוגי באל-קסום, שמשרת כפרים מוכרים ובלתי מוכרים

ד"ר סחר אלצאנע:  אני שומעת פה הרבה מאוד על טיפולים שניתנים פה ושם; השירות הפסיכולוגי נמצא שם בשעה וחצי הראשונות של האירועים

ד"ר סחר אלצאנע:  מה שמייחד את הפסיכולוגיה הציבורית זה שהיא מונגשת לאוכלוסייה

ד"ר סחר אלצאנע:       הפסיכולוגים שלנו יצאו, תחת אש, למקומות שבהם נהרגו ילדים

ד"ר סחר אלצאנע:  את הזכרת שמות: מאלק ואח שלו השאירו אמא שכולה – הם היו שני הילדים היחידים שלה

ד"ר סחר אלצאנע:  אנחנו לא מדברים רק על אחד מתוך הילדים

ד"ר סחר אלצאנע:  כשאתה מזכיר את השם של מאלק – אני נזכרת בדמעות של האמא ובכאב שלה, כי אנחנו נמצאים שם, פיזית, בשבילה, בשביל המשפחה שלה ובשביל כלל הילדים

ד"ר סחר אלצאנע:       המענים שם ניתנו במעגלים שונים, ועם הזמן – המעגלים מתרחבים

ד"ר סחר אלצאנע:  המענים שלנו ניתנו גם בתקופה הראשונה

ד"ר סחר אלצאנע:  בתי הספר היו סגורים, אבל היינו שם, בבתים, בטיפול בקבוצות ילדים – אם זה - - - או בבית של אחת המשפחות

ד"ר סחר אלצאנע:       זוהי הפעם הראשונה שבה אנחנו רואים את רמות החרדה הקיומית של המשפחות ושל הילדים

ד"ר סחר אלצאנע:  אנחנו מדברים על מציאות מורכבת שהילדים חיים בה, כל הזמן

ד"ר סחר אלצאנע:  מאלק חי בסכנה לאורך כל החיים שלו: הבית שלו מסוכן; הדרך לבית הספר מסוכנת; בית הספר עצמו מסוכן; המקום היחיד שהילדים בכפרים הלא מוכרים יוצאים אליו הוא בית הספר, אז בעצם – הם חיים את כל החיים שלהם תחת סכנה

ד"ר סחר אלצאנע:  זה לא משהו נקודתי במלחמה

לזכויות הילד): מה היית מצפה?      

ד"ר סחר אלצאנע: כאשת מקצוע, כשאני נמצאת שם, עם הילדים, בתוך בית הספר לא מוגן – כפי שגם אני, כאשת מקצוע, לא מוגנת – אני צריך לאזור את כל הכוחות שלי בשביל להיות שם בשביל האחר

ד"ר סחר אלצאנע:  תדמיין לעצמך מה אני צריכה להגיד לילד הזה, כשלבית הספר אין אפילו קיר כדי להתחבא מאחוריו

ד"ר סחר אלצאנע:       חוסר מיגון פיזי גורם לחוסר מיגון רגשי ולחוסר איזון רגשי

ד"ר סחר אלצאנע:  אם אנחנו עובדים ביחד כדי לשמור הילדים, כדי שהם יהיו מאוזנים רגשית – הם גם יצמחו למציאות שהיא יותר טובה

ד"ר סחר אלצאנע:  בשביל שזה יקרה – צריך להיטיב את המציאות של הילדים ולמגן את כל המקומות שהם נמצאים בהם, ולא לעשות משא ומתן על איפה אני ממגן אותו במהלך היום

ד"ר סחר אלצאנע:  הוא צריך להיות מוגן במשך כל היום – אם זה בבית, אם זה בדרך ואם זה בבית הספר

ד"ר סחר אלצאנע:       אני גם נציגת הפסיכולוגיה הציבורית

ד"ר סחר אלצאנע:  אני חושבת שהפסיכולוגים היו בחזית במקרים האחרים, לאורך כל השנים, וזו הזדמנות לבקש ממשרד האוצר לעודד למידה לתחום הפסיכולוגיה, במיוחד מהחברה הבדואית ומהחברה הערבית

ד"ר סחר אלצאנע:  סטודנטים לא רוצים לצאת ללמוד - - -     

ד"ר סחר אלצאנע: זוהי קריאה חשובה מאוד

לזכויות הילד): אנחנו נציין לשבח, בוועדה, את הפעולות של אותם פסיכולוגים ואותם אנשים שמטפלים בבעיות הנפש

לזכויות הילד):  תודה רבה

ד"ר סחר אלצאנע: עוד דבר אחד: צריך להנגיש את השירות למבוגרים

ד"ר סחר אלצאנע:  לבקש מאמא של מאלק להגיע לבאר שבע, כדי לקבל טיפול, זה לא הגיוני ולא מציאותי

ד"ר סחר אלצאנע:  צריך להכיר את הדרך שבה שהיא חיה, ולהנגיש לה את הטיפול עד הבית

ד"ר סחר אלצאנע: פתחון לב נמצאים איתנו בזום

ד"ר סחר אלצאנע:  אלי, בבקשה

אלי כהן: קודם כול, תודה רבה על הדיון החשוב הזה, ושלום לכולם

אלי כהן:  אנחנו, כפתחון לב, מתעסקים בקיום הבסיסי של אנשים, ואנחנו נמצאים בתחושה שאנחנו לבד שם, בשטח

אלי כהן:  אנחנו הגשנו סיוע במזון ובצרכי קיום בסיסיים לחברה הבדואית, בכמה מיליוני שקלים, ואנחנו מנסים לייצר מיזם משותף

אלי כהן:  ניסינו לעשות זאת גם עם ליאור כלפה, ידידי וחברי, שיושב שם, וגם באמצעים אחרים

אלי כהן:       יש שם איזה שהוא משחק, שבו צד אחד מעביר את זה למשרד הרווחה, ומשרד הרווחה מתנגד שיעשו פעילות כזאת בתוך המשרד לשוויון חברתי, או כל מיני פתרונות כאלה

אלי כהן:  בשורה התחתונה, גם בשלב הזה, 60 יום אחרי תחילת המלחמה, ולמרות צרכים אדירים – הפתרונות היחידים עדיין נשארים במקומות של העמותות, ואת הדבר הזה צריך - - -     

מיכאל ביטון: ליאור, מה אפשר לעשות? בגלל נפילה בין הכיסאות בין משרדי ממשלה – אי-אפשר לעשות מיזם משותף על מיליונים בודדים? בעוד רגע נאשר מיליארדים

מיכאל ביטון: דרך אגב, אלי דיבר על זה עוד לפני ה-07 באוקטובר, אבל בוודאי שעכשיו, במצב שאנחנו נמצאים בו – חבר'ה שעושים כל כך הרבה - - -     

מיכאל ביטון: מיזם משותף מביא 50% מהכסף מפילנתרופיה

מיכאל ביטון:  למה אין גוף ממשלתי שיכול לסגור איתו?     

ליאור כלפה: קודם כול, מחלקות הרווחה, שנמצאות פה גם בזום – באמצעות משרד הרווחה שנמצאת פה, לידי – מסייעים למשפחות

ליאור כלפה:  במסגרת ההתנהלות בשטח, הבנו שיש צורך לנסות לפתוח את זה לאוכלוסייה רחבה יותר, מעבר למשפחות מוכרות ברווחה

ליאור כלפה:  התחלנו תהליך אצלנו, בתוך המשרד, כדי לנסות לפעול במיזם משותף – למרות שזה לא תחום שהמשרד עוסק בו; אנחנו מטה, גורם מתכלל

ליאור כלפה:       אלי צודק – לא הצלחנו, בתוך הבירוקרטיה של ועדות המכרזים אצלנו, להעביר את המיזם המשותף הזה, ונכון לאתמול בערב – המיזם הזה נפל, כרגע, בגלל בירוקרטיה; בגלל אי-הסכמה בתוך - - -     

מיכאל ביטון: משרד הרווחה לא מסכים שתעשו את זה?      

ליאור כלפה: משרד הרווחה לא יכול לפתוח מעבר למשפחות מוכרות ברווחה

ליאור כלפה:  תקנו אותי אם אני טועה

ליאור כלפה: אז למה זה נפל?     

מיכאל ביטון: אבל אתה יכול לפתוח, בהסכמת הרווחה; אם אין לו בעיה עם זה

מיכאל ביטון:  למה זה נפל אתמול?     

ליאור כלפה: זה נפל כי מבחינת המשרד שלנו – זה להיכנס לקריטריונים שאנחנו לא מכירים בהם

ליאור כלפה:  אין לו ניסיון בדברים האלה

ליאור כלפה:       למשרד הזה אין ניסיון בכל מיזם שהוא עשה

ליאור כלפה:  זה משרד חדש, שאמור לעשות שוויון חברתי

ליאור כלפה:  אין לו היסטוריה של 70 שנה

ליאור כלפה:  אני רוצה לדעת: מי הפיל את זה, ועל מה זה נפל? אולי נוכל לעזור לתקן את זה

ליאור כלפה: זה נפל על כך שבתוך המשרד, אצלנו, אין יכולת לתת קריטריונים פתוחים מעבר - - -     

מיכאל ביטון: יש תפיסה שנקראת "גישה מרחיבה"

מיכאל ביטון:  כולם, במלחמה, עושים משהו שהם לא התכוונו לעשות

מיכאל ביטון:  כולם פועלים בדרכים שהם לא התכוונו לפעול בהן – מהחייל שלא קיבל פקודה, עד המנכ״ל שאישר למפונים לצאת עוד לפני שהוא קיבל כסף מהאוצר

מיכאל ביטון:  אתם לא יודעים להביא מיזם של 3 מיליון שקלים?      

ליאור כלפה: קודם כול, אני חייב להגיד ולשמור על כבודו של המשרד: המשרד שלנו ידע להביא מעל 30 מיליון שקלים לטובת מיגון באופן חריג מאוד, יחד עם משרד נגב-גליל

מיכאל ביטון: ומיגון זה לא התחום שלו

מיכאל ביטון:  במקום שאין איש – תהיה איש

מיכאל ביטון:  מיגון זה לא התחום, ופרצתם דרך

מיכאל ביטון:  מזון זה לא התחום, ותפרצו דרך

מיכאל ביטון:  תגיד לי, מי בולם את זה? מי שבולם את זה – נמצא אותו

מיכאל ביטון:  אם זה ייעוץ משפטי – אנחנו נטפל בהם; הם לא קובעים פה

מיכאל ביטון:  יש מדיניות במלחמה

מיכאל ביטון:  אם ידעת לשים מיגונית – אתה יודע לתת סל מזון, כי אף לא אחד מהם הוא תחום האחריות הישיר שלך

מיכאל ביטון:  אנחנו נעבוד איתך על הפרטים, אחר כך, כדי לקדם את המיזם המשותף הזה

לזכויות הילד): חוה פרידמן, בבקשה

ד"ר חוה פרידמן: אני רוצה להתייחס לקשר שבין המיגון הפיזי לבין המוגנות הנפשית

ד"ר חוה פרידמן:  אנחנו נמצאים בתקופה של מלחמה על הנפש, והסוגייה של פסיכולוגים היא מהותית ביותר

ד"ר חוה פרידמן:  אנחנו מפעילים את מערך הפסיכולוגים החינוכיים, מטעם משרד החינוך, בתשע רשויות, לרשות הילדים והמבוגרים

ד"ר חוה פרידמן:  הסוגייה של הגעה לטיפול היא קריטית, כשמדובר בחברה הבדואית, משום שהם צריכים - - -     

לזכויות הילד): יש לכם המלצות למה לעשות?      

ד"ר חוה פרידמן: יש לנו המלצות

לזכויות הילד): אני מבקש שתעבירי אותן לוועדה

ד"ר חוה פרידמן: אני אגיד את זה במשפט ונעביר את זה

ד"ר חוה פרידמן:  אנחנו אומרים את זה בוועדות אחרות: צריך להבטיח שירות פסיכולוגי ציבורי, וזה נמצא עכשיו באוצר

לזכויות הילד): תודה רבה

מיכאל ביטון: חברים, אנחנו רוצים לסכם את הדיון

מיכאל ביטון:  אני מבקש להודות ליושבי הראש המשותפים בדיון החשוב הזה, של ועדה משותפת, שמחברת שלוש ועדות – זכויות הילד, פריפריה ונגב-גליל – שכולן פועלות למען הקהילה הבדואית במלחמה, בשעה הקשה, ובמחיר הגדול שהאוכלוסייה הבדואית שילמה במלחמה

מיכאל ביטון:  אני מודה לחבר הכנסת אלי דלל; לחבר הכנסת אברהם בצלאל; ולכלל חברי הכנסת שנכחו בדיון

מיכאל ביטון:      אנחנו מתכוונים לבצע דיון מעקב, בעוד כעשרה ימים עד שבועיים, על הסיכום שנציג פה

מיכאל ביטון:  בתוך הסיכום, אנחנו דורשים את הדברים הבאים: בסוגיית המיגון – הוועדה המשותפת דורשת מפיקוד העורף וממשרד הביטחון לבצע חשיבה מחדש, לאור העדיפות שהוצגה על ידי הנהגת הקהילה וחברי הכנסת מהמגזר הבדואי, ולהעביר את המיגוניות הקיימות בתחנות ההסעה לתוך בתי הספר הלא מוגנים

מיכאל ביטון:  יש להעביר את כל 80 המיגוניות שברכש עבור האוכלוסייה הבדואית, בעדיפות לבתי הספר, ולהוסיף רכש חדש מעבר ל-80

מיכאל ביטון:      הוועדה דורשת ממינהל התכנון להציג לנו פתרון, בתוך שבועיים, שבו יש הוראת שעה שמאפשרת להקים תשתיות מיגון בהקלות, במקבצים של מבני ציבור ובתי ספר בכפרים הלא מוכרים, כפי שנעשה במקומות אחרים

מיכאל ביטון:  הוועדה דורשת מפיקוד העורף וממשרד הביטחון להציג – גם אם זה מרכיב סודי, בפורום קטן – כיצד כיפת ברזל מגנה על מקבצי האוכלוסייה המרכזיים של הפזורה הבדואית

מיכאל ביטון:  הוועדה דורשת מפיקוד העורף להצמיד מנגנוני התרעה על נפילות לכל מקבץ דיור משמעותי בפזורה

מיכאל ביטון:       בסוגיות האחרות – כמובן שאנחנו מעודדים את המדינה לקדם את ההכרה בכפרים, דבר שיאפשר את פתרון כלל הבעיות

מיכאל ביטון:  הוועדה רואה הזדמנות, לצד הכאב, לחיבור ולחיים משותפים בין הקהילה הבדואית והיהודית במלחמה, ומוקירה ומעריכה מאות גילויים של ערבות הדדית; של הצלת חיים; של מסירות נפש; של אנשים שהקריבו את חייהם כדי להציל אזרחים אחרים

מיכאל ביטון:       הוועדה דורשת שמרכזי החוסן באוכלוסייה הבדואית יתוקצבו בתקציב מוגדל, לאור הצורך הגדול בטיפול בנפגעי הטראומה, כולל חיזוק וביסוס השירות הפסיכולוגי הציבורי, הנגשתו והגעה אל השטח

מיכאל ביטון:  אנחנו שמענו, כמובן, את קריאת חברי הכנסת לעודד תעסוקה לפי המודל של שגב שלום – שמרכז תעסוקתי שהוקם שם, בענף הלול, יצר הקטנת אבטלה – וקוראים לקדם את המודלים האלה

מיכאל ביטון:  אנחנו נדרוש מנציגי הממשלה של החינוך, של התכנון, של הביטחון ושל העורף להגיע לכאן בדיון הבא

מיכאל ביטון:       הוועדה מבקשת מהמשרד לשוויון חברתי להאיץ את המיזם המשותף המשלים, של ביטחון מזון, יחד עם פתחון לב, כפי שנעשה על ידי משרדים אחרים

מיכאל ביטון:  לפתחון לב יש שותפויות עם הרבה מאוד משרדים; ואנחנו נבדוק את הבירוקרטיה בדבר הזה ונפתור אותה

מיכאל ביטון:      הוועדה המשותפת, אם זה על דעתכם – נכנס דיון מעקב, כעשרה ימים עד שבועיים מהיום, ונקווה להביא כמה התקדמויות בדברים שעלו

מיכאל ביטון:  אנחנו גם לוקחים על עצמנו לדבר עם אלוף פיקוד העורף על המדיניות של המיגוניות, ועם מנכ״ל ושר השוויון החברתי על הסוגייה של המיזם, בשיח ישיר של הוועדה

מיכאל ביטון:      אנחנו מודים לכלל חברי הכנסת שהיו פה היום; לכלל גופי המגזר השלישי; המתנדבים; העמותות והרשויות

מיכאל ביטון:  למנהלות הוועדה, על תיאום הוועדה המורכבת, של שלוש ועדות, ולצוותים; לממ"מ, על המחקר המהיר שביצעתם עבורנו, שסידר את הדברים

מיכאל ביטון:  אנחנו נתכנס למעקב, ואנחנו מקווים להביא התקדמות למען האוכלוסייה הבדואית בשעת המלחמה

מיכאל ביטון:  תודה רבה