ועדת המשנה למדיניות חוץ והסברה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 19, 2023-11-30 00:00

זאב אלקין: אחר הצהריים טובים

זאב אלקין:  אנחנו פותחים את ישיבת ועדת המשנה למדיניות חוץ והסברה

זאב אלקין:  ישיבה זו מוקדשת לציון יום היציאה והגירוש של יהודי ארצות ערב ואיראן

זאב אלקין:  הנושא חשוב מאוד לעניין ההסברה הישראלית ובנוסף הבית הזה נתן עליו את דעתו

זאב אלקין:  אני שמח לראות כאן איתנו בישיבה זו, את שר התפוצות והמאבק באנטישמיות, השר עמיחי שיקלי, שלדעתי לפי החוק אמור להוביל את האירוע כסוג של יורש השר לשוויון חברתי

עמיחי שיקלי: כן, זה גם הת"פ שלנו

זאב אלקין: כמו כן נמצא כאן עמיתי לשעבר, פרופסור שמעון אוחיון, חבר כנסת לשעבר, אני זוכר שבשנת 2014 זיכה אותי להצביע בעד החוק בכנסת

זאב אלקין:  אנחנו מתקרבים לעשור לציון והפעלת החוק, ולכן נכון מאוד שכנסת ישראל תיתן את דעתה על האירוע

זאב אלקין:  אנחנו נמצאים בחודשים לא פשוטים, בדרך כלל היום צוין כיום מיוחד בכנסת יחד עם ימים מיוחדים נוספים כפי שגם מוגדר בחוק אך לאור המצב שאנו נמצאים בו, לא מצוינים ימים מיוחדים בכנסת

זאב אלקין:  השר פנה אליי וחשבנו – יושב ראש ועדת חוץ וביטחון, חבר הכנסת יולי אדלשטיין – שבירך על יוזמה זו – ואני שחשוב לקיים את הדיון דווקא בימים האלו

זאב אלקין:       אדוני השר, כמי שמוביל את נושא ההסברה רואה זאת ברמה היומיומית, כל נושא הפליטים ברצועת עזה הוא חלק מהדגל שמרימים בתעמולה האנטי ישראלית בימים אלה

זאב אלקין:  אני חושב שהעיסוק שהעולם שוכח פעמים רבות – בנוסף לסוגיה שאוהבים להעצים של פליטים פלסטינים, עד כדי כך שהם שומרים דורות על גבי דורות את ההגדרה – היא הייתה תופעה אמיתית שבזמנו דיברו עליה גם נציגים של ארגונים בין-לאומיים וחוקרים בעלי שם עולמי, של פליטים מארצות ערב ומאיראן במספרים גדולים מאוד

זאב אלקין:      לכן, גם אם היינו פועלים לפי אותן הגדרות, אני חושב שסך כל כמות הפליטים משוערכת בסדר גודל של כ-850,000 יהודים, אבל אם היינו סופרים את הדור השני והשלישי, היינו מגיעים למיליוני פליטים במדינת ישראל

זאב אלקין:  אני חושב שחלק מהמסר הוא לראות את השוני, מה עשתה מדינת ישראל

זאב אלקין:  לקח זמן למדינת ישראל בכלל להבין שהיה אירוע ויש צורך להעביר חוק

זאב אלקין:  למה? כי מדינת ישראל קלטה אותם והם הפכו לחלק אינטגרלי מהמדינה

זאב אלקין:       לעומת זאת, לראות מה קרה עם פליטים במקומות אחרים, שמישהו משמר אותם באופן מלאכותי דורות על גבי דורות לצורך שימוש ככלי ניגוח של מדינת ישראל

זאב אלקין:  לכן האירוע, בעיניי, תמיד חשוב, כל שנה, וחשוב שבעתיים בימים אלו כשההסברה הישראלית מתמודדת עם שקרים רבים המופצים בעולם

זאב אלקין:  לכן, אדוני השר, שמחתי מאוד על יוזמתך

זאב אלקין:  אני שמח לארח אותך כאן, ונציגי גופים רבים העוסקים בנושא במסגרת הדיון, על מנת להפנות כנדרש את תשומת הלב והזרקור לתופעה ההיסטורית החשובה

זאב אלקין:  מעבר לכך שהיא חשובה מאוד גם לצורך הבנת האמת ההיסטורית, כפי שאמרתי, היא חשובה גם ככלי במדיניות ההסברה הישראלית

זאב אלקין:       לכן אנו כאן תחת האכסניה של ועדת המשנה למדיניות חוץ והסברה של ועדת חוץ וביטחון

זאב אלקין:  בבקשה

עמיחי שיקלי: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת זאב אלקין

עמיחי שיקלי:  תודה לכל מי שטרח לבוא – אנשי המשרד לשוויון חברתי, שלום יקר, מומחי תוכן, אנשים שדחפו את האירוע בכל הכוח, מר איציק דבש, ראשי הארגונים, מרכז יד בן-צבי שבימים אלו יחד איתו השקנו אתר העוסק נקודתית בנושא, אתר מאוד חדשני באופן ההגשה שלו, מותאם לדור ואינטראקטיבי

עמיחי שיקלי:       אני חושב שהדיון היום הוא קריטי, 30 בנובמבר, יום פתיחתה של מלחמת העצמאות

עמיחי שיקלי:  יום למחרת – כ"ט בנובמבר, היום שנבחר לציון גירושם של יהודי ארצות ערב ואיראן

עמיחי שיקלי:  נושא שלא מדובר רבות בארץ, ולא מדובר רבות בעולם

עמיחי שיקלי:  נושא שיש לו חשיבות קריטית, גם בנושא מעמדה הבין-לאומי של ישראל למול מתקפות הכזב עליה

עמיחי שיקלי:  יושבים פה מומחים גדולים ממני, הם ייכנסו לנתונים ולפרטים ויציגו

עמיחי שיקלי:       אני אעשה זאת בקצרה ואומר כך, בעדן שבתימן חיה קהילה, ערב מלחמת העצמאות, של כ-8,000 יהודים

עמיחי שיקלי:  באלג'יריה – 140,000

עמיחי שיקלי:  במצרים – 75,000

עמיחי שיקלי:  בעיראק – 135,000

עמיחי שיקלי:  בלוב – 38,000

עמיחי שיקלי:  במרוקו, קהילה ענקית המוכרת לנו מאוד, רבים עלו לארץ – 265,000, וכן הלאה וכן הלאה, בטוניס ובמקומות נוספים

עמיחי שיקלי:       אנחנו מדברים על כ-870,000-850,000 יהודים שבחלוף כמה עשרות שנים שכללו –  מעשי אלימות, ביזה, התנכלות לאוכלוסייה, שרבים ממי שיצא, יצא בחוסר כל

עמיחי שיקלי:  כמו גם, הסבא והסבתא שלי, אישית, שיצאו מטוניס לאחר מלחמת ששת הימים, אנו עומדים היום על 8,700 יהודים שחיים בכלל ארצות ערב, כ-1% ממה שהיה בעבר

עמיחי שיקלי:       למה זה כה חשוב לעולם מאמצי ההדיפה של הדה-לגיטימציה של מדינת ישראל? בתוך השפה, והשפה היא מאוד חשובה - -, משנות השבעים, וביתר שאת בשנת 1975, עם הניסיון להגדיר את הציונות כתנועה גזענית, ולאחר מכן עם ועידת דרבן, האישומים המרכזיים כלפי מדינת ישראל הם אישומים של טיהור אתני, קולוניזציה, וטענה שמדינת ישראל כביכול מורכבת בעיקר מאנשים שהגיעו מאירופה, ועל שכן לא מדובר באוכלוסייה ילידית שקשורה למרחב, בעלת זיקה למרחב

עמיחי שיקלי:       כמובן, מי שמכיר מעט את היסטוריית הציונות והיסטוריית עם ישראל, יודע שאלו דברי כזב ושקר

עמיחי שיקלי:  דווקא הערת הזרקור על יוצאי ארצות ערב, שומטת את הקרקע באופן מוחלט, מתחת לטענה של טיהור אתני

עמיחי שיקלי:  טיהור אתני, אם היה, הוא טיהור אתני של יהודי ארצות ערב

עמיחי שיקלי:  דה-קולוניזציה, מאות אלפים מהיהודים שעלו ארצה מיד עם הקמת המדינה, הגיעו מהמרחב המזרח-תיכוני, מהמרחב הערבי

עמיחי שיקלי:      אנחנו בני המקום

עמיחי שיקלי:  זה נכון לאברהם אבינו, במסעו מאור כשדים לארץ ישראל, זה נכון לקהילות שחיו פה לאחר הבית הראשון, שקמו אפילו בחצי האי ערב, הרבה לפני שמוחמד, נתגלה אליו מלאך והביא את הקוראן, חיו שם קהילות יהודיות מפוארות

עמיחי שיקלי:  כל שכן, הדברים חשובים וצריך להביא את הנושא למודעות כמה שיותר רחבה, ולשם כך כינסנו את האנשים שהם המומחים לנושא, על מנת שישמיעו את דברם בכנסת ישראל

עמיחי שיקלי:  יש חשיבות יתרה לנושא דווקא מכיוון גם שאנחנו בעיצומה של מלחמה

עמיחי שיקלי:      נכון, הטקסים הרגילים לא מתקיימים, אך לא נתעלם מהנושא שיש לו חשיבות גבוהה

עמיחי שיקלי:  שוב, תודה רבה  על ההזדמנות

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני השר

זאב אלקין:  אנחנו מדברים על אירוע בעל ממדים עצומים

זאב אלקין:  מצד אחד, האירוע חיזק מאוד את מדינת ישראל ומצד שני, הביא לחיסולן של קהילות שלמות בעלות מסורת ענפה ועשירה מאוד

זאב אלקין:  אדוני השר, אולי אינך יודע, אבל זו סגירת מעגל נוספת למעני, לא רק בזה שהצבעתי בעד החוק בזמנו, אלא לפני שהתקלקלתי והגעתי לכנסת, תחומי המקצועי היה חקר מורשת יהדות ארצות האסלאם

זאב אלקין:  השקעתי בכך שנים רבות מחיי, גם במחקר וגם בהוראה

זאב אלקין:       אומנם בתקופה אחרת, תקופת ימי הביניים, אבל הקהילות האלו היו בעבר קהילות נושא הדגל של עם ישראל ומורשת ישראל וכתוצאה מהטיהור האתני שהן עברו – הן חדלו מלהתקיים או נותרו במספרים בודדים, ומדינת ישראל הפכה לבית מחודש עבור יוצאי הקהילות האלו והמשך הפיתוח של המורשת המפוארת של יהדות המזרח

זאב אלקין:  לכן כשזיכית אותי לנהל את הדיון, יש בכך סגירת מעגל נוספת

זאב אלקין:  הזכרת את יד בן-צבי, זהו גוף שגדלתי וצמחתי תחת כנפיו בזמנו

זאב אלקין:       בבקשה, נתחיל בדיון

זאב אלקין:  ברשותכם, אתן את זכות הדיבור הראשונה לאחד משני יוזמי החוק שהובילו אותו פה לפני עשור

זאב אלקין:  בבקשה, ד"ר שמעון אוחיון, מנהל מרכז דהאן באוניברסיטת בר-אילן

שמעון אוחיון: תודה רבה לך, אדוני יושב הראש

זאב אלקין: וחבר כנסת לשעבר, כמו שהזכרתי

זאב אלקין:  זכינו לשרת יחדיו בכנסת ישראל

שמעון אוחיון: עכשיו אתה נשמע לי הרבה יותר נעים מאשר כשהיית יושב-ראש הקואליציה והצלפת בי כל הזמן להיכנס לאולם

שמעון אוחיון:  תודה רבה ליושב הראש, ותודה רבה לשר ולצוותו על היוזמה לקיים גם בשעה לא קלה את הכנס

שמעון אוחיון:  לצערנו, גם אנחנו במרכז דהאן, נאלצנו לדחות את שני הכנסים בארץ ובחוץ לארץ

שמעון אוחיון:      אנסה לעמוד על הדגשים שאולי לא בלטו בדברי הפתיחה ששמענו עד כה

שמעון אוחיון:  ערב ההכרזה על החלוקה, היום שאנו מדברים עליו, כ"ט בנובמבר, עולה על במת האו"ם, חסנין הייכל, שהיה הנציג המצרי, ומזהיר את כולם שאם ההחלטה הזו תתקבל, כל היהודים בארצות ערב ישלמו את המחיר

שמעון אוחיון:  לצערנו, הנבואה, התחזית שלו התקיימה

שמעון אוחיון:  אנו לא מודעים לכך שיש קשר, תקומת מדינת ישראל קשורה בסיפור של יהודי ארצות ערב ואיראן שנאלצו לעזוב

שמעון אוחיון:  קהילות שפרחו, ועבדו, וכמובן ידעו עליות ומורדות, אף אחד לא מתכחש לכך, אבל הייתה יצירה, פעילות, שגשוג, והיו גם פרעות, אף אחד לא מתכחש להן, במשך כ-2,000 שנים, והם חוסלו תוך 25 שנים

שמעון אוחיון:      זה החל עם תקומתה של מדינת ישראל, עם הפרעות ששמענו עליהן בכל ארצות ערב, מעיראק, סוריה, לבנון ועד לאואוג'דה במרוקו, לא הייתה מדינת ערבית שבה הקהילה היהודית לא שילמה את המחיר באותן שנתיים ראשונות

שמעון אוחיון:  זה החל כמובן עם הפרהוד, אבל זהו הסיפור שלא סופר במשך שנים

שמעון אוחיון:  נמצאת איתנו פה המפקחת, אורנה אתר-כץ, ואני מודה לה בהזדמנות זו על מאמציה, יחד איתנו, להטמיע זאת

שמעון אוחיון:  אך זה עדיין לא שם

שמעון אוחיון:  זה עדיין לא שם, והעניין הזה עדיין לא נלמד, ואני מצטער לומר שאני למדתי על פרעות קישינב שבהם נספו 50 איש, ואילו על הפרהוד בעיראק לא שמעתי

שמעון אוחיון:       יש כיום סיפור שמסופר, אך לצערי הוא עדיין לא במסגרת החובה, מובנה בתוך תכנית לימודים שכל אחד ואחד עבר

שמעון אוחיון:  כאשר אני למדתי היסטוריה יהודית  – הכרתי הכל

שמעון אוחיון:  כיום, חלק מהדברים הללו הם מקצועות בחירה ואנו משלמים את המחיר על כך

ד"ר מרדכי קידר: בחי- רע

שמעון אוחיון: אנו משלמים את המחיר על כך שהנוער שלנו בארץ ומחוץ לארץ לא מכיר, ואנו מעוניינים לראות מה קורה כיום בקמפוסים מול הבעיה הפלסטינית

שמעון אוחיון:  אותם פרו-פלסטינים ששוטפים כיום את כל הקמפוסים ולא נותנים שום דריסת רגל לאף סטודנט יהודי לפצות פה ולומר משהו

שמעון אוחיון:  אנו משלמים את המחיר על כך

שמעון אוחיון:       קיימנו כנסים מחוץ לארץ, ואני אצביע על משהו וחבל מאוד, חבל מאוד שלא הכרנו שזה חלק מהסיפור, מהנראטיב של כלל עם ישראל, כמעט מחצית מתושבי מדינת ישראל עברו את זה, זה חלק מהם

שמעון אוחיון:  אי אפשר להתכחש לעניין, זה פוגע בחוסן ובתחושת השייכות והשותפות של כל חלקי העם אם לא מספרים את הסיפור של כולם, אלא מספרים רק של חלק

שמעון אוחיון:      אחד הדברים שכאבו לי באחד הכנסים שקיימתי בוושינגטון, הזמנו גם תלמידי בית ספר מהכיתות הגבוהות להשתתף בכנס, וראיתי שבסך הכל הגיעו רק 50

שמעון אוחיון:  שאלתי את מנהלת בית הספר "איפה כולם? איפה כל הבוגרים?", היא אומרת "לא, שלחנו רק מי שרלוונטי, שהוריו מעיראק או מסוריה או ממצרים", אמרתי לה "גברתי המחנכת, זהו סיפורו של כלל עם ישראל

שמעון אוחיון:  אם לא נספר, אנחנו פוגעים בחוסן ובשותפות

שמעון אוחיון:  הקהילות הללו שילמו מחיר כבד על תקומתה של מדינת ישראל"

שמעון אוחיון:  ומה קרה? קרוב למיליון יהודים עזבו בסופו של דבר לעומת המספרים, יש האומרים 450,000, ויש האומרים 600,000 פלסטינים עזבו את המדינה

שמעון אוחיון:  איפה הסיפור הזה ואיפה הסיפור הזה?      נכון, כפי שאמר יושב הראש, ברוך השם, עם כל הטלאות, כל הקשיים, לא הקמנו מצבה ולא אנדרטה, לא ניסינו לטפח את המצב ולא הקמנו מחנות פליטים, אלא מדינת ישראל קלטה את העלייה עם כל הקשיים וכל מה שקרה בשנים הללו

שמעון אוחיון:  בסופו של דבר, אין מחנות פליטים חלילה, וסיפורם של ה-450 או 600,000 מופץ בכל העולם

שמעון אוחיון:  סטודנט יהודי בארצות הברית, בברנדייס, לא מכיר ולא יודע, הוא מסוגל לדקלם את הצרות שעוללנו לפלסטינים

שמעון אוחיון:  אך הוא לא מכיר, לא מזדהה, לא יודע, לא העלו את זה

שמעון אוחיון:       אני שמח, כי בסופו של דבר אנו מקיימים כנסים, ואני אומר שהציבור הרחב כבר לא מעניין אותי

שמעון אוחיון:  קיימנו כנסים בארץ כשהייתה השרה גילה גמליאל, עם 1,000 איש, אבל אמרתי שהציבור המבוגר כבר יודע, הוא כבר בפנים

שמעון אוחיון:  אני צריך את הצעירים, את בתי הספר, המכינות הקדם אקדמיות

שמעון אוחיון:  אני חושב שבשעתו הייתה מכינה קדם אקדמית תבור, אם אינני טועה

עמיחי שיקלי: קדם צבאית

שמעון אוחיון: קדם צבאית, סליחה

שמעון אוחיון:  המכינה הקדם צבאית, ראיתי בהתכתבויות

שמעון אוחיון:  מה שמעניין אותנו הוא בעיקר להטמיע

שמעון אוחיון:  הכישלון שלנו בהסברה, במיוחד בחוץ לארץ, הוא חלק מכך שלא סיפרנו את הסיפור של הבעיה הפלסטינית והפליטות היהודית

שמעון אוחיון:  הלא מבחינת האו"ם, כל אלה שעזבו, ולא חשוב כרגע אם גורשו, חלק גדול אכן גורשו, הלאמת רכוש, נשללה האזרחות וכו', וחלק עזבו בגלל ערעור המצב הביטחוני, וזה בוודאי מוכר באו"ם

שמעון אוחיון:  מבחינתו של האו"ם, כולנו פליטים, אבל סיפורינו לא מסופר בגלל שאנחנו לא מכירים את זה, לא כולם מכירים ולכן אני, פעם נוספת, - - - ומשבח את אלה ששותפים

שמעון אוחיון:       כאן במדינת ישראל, בכנסת, נאלצתי להילחם על החוק

שמעון אוחיון:  נלחמתי משום שהמשרד לשוויון חברתי, אור אורבך, זכרונו לברכה, אמר "אני לוקח זאת על עצמי, אני אוביל"

שמעון אוחיון:  משרד החוץ אמר "אני שותף", בשנה הראשונה לחוק התקיימו בין 35-30 במקומות בעולם כנסים סביב הנושא

שמעון אוחיון:  מערכת החינוך, ואני מתבייש לומר, לא הסכימה על הניסוח "יורו ללמד", אמרה "מצנע ייזכר לטוב", אמר "תתפשר עם שי פירון, תגיד יעודד"

שמעון אוחיון:  אני לא אוהב לדבר ברמה הזו, אך זה היה בעוכרינו

שמעון אוחיון:  יעודד, ירצו – יאכלו, כמו הסיפורים על זה שהבריח סמים ואמר שזה מזון לציפורים, כששאלו אותו "מה זה?", הוא אמר "ירצו – יאכלו, לא ירצו – לא יאכלו"

שמעון אוחיון:       אם אצלנו במערכת החינוך לא נפנים ולא נספר, בסופו של דבר נעשה עוול לאותן קהילות ונפגע בתחושת השותפות והשייכות שמאוד נחוצות לחוסן הלאומי שלנו, כחברה מגובשת, כחברה שעברה את כל החוויות הללו

שמעון אוחיון:  ומכאן, כמובן, לחוץ לארץ, אנו חייבים לשוב אל הקמפוסים ולהעביר את הדברים הללו, ללמד אותם

שמעון אוחיון:      אני לא רצה לגזול יותר מדיי זמן אך אני מקווה שהשר עמיחי שיקלי הממונה גם על חוק זה במסגרת המשרד לשוויון חברתי וגם המשרד לתפוצות, אנחנו מתכננים, - - - בעזרת השם הכנס נדחה, באוניברסיטת טורו שהיא אוניברסיטה יהודית

שמעון אוחיון:  לצערי היה מאמר במקור ראשון, כולנו ראינו "תוציאו את הסטודנטים היהודים מהקמפוסים" כי כולם חזרו, הוא השקיע 250,000 דולר באוניברסיטת יוקרה וקיבל ארבעה סטודנטים שטופי מוח

שמעון אוחיון:       אנחנו הולכים לאוניברסיטת טורו שמקבלת אותנו, לעומת קשיים איומים שהיו לי באוניברסיטאות אחרות

שמעון אוחיון:  אפילו באוניברסיטת ג'ון הופקינס, לאחר שסיכמנו שהכנס יתקיים, נשיא האוניברסיטה שלח הודעה שהוא מבטל את הכנס כי הוא לא רוצה שום צרות ושום הזכרה של פלסטינים

שמעון אוחיון:  זו המציאות שהייתה לפני חמש שנים, עשר שנים, והתרענו על כך

שמעון אוחיון:  לכן החיבור, אנחנו עם הניסיון שיש לנו, נשמח מאוד לעבוד עם משרד התפוצות על מנת להביא לנוכחות חומרים של הסיפור הזה, של מחקרים, כדי שגם הנוער היהודי, הסטודנטים בקמפוסים יכירו את הסוגיה הפלסטינית לעומק ויוכלו להתמודד

שמעון אוחיון:       אני אינני תמים, אני לא אומר שאפשר להתגבר כה בקלות על 5 מיליארד, 8 מיליארד שקטאר משקיעה – בבריינדס, בהארוורד, בייל או בכל המקומות הללו

שמעון אוחיון:  אך מה שמוטל עלינו אנו צריכים לעשות, שלפחות הסטודנטים היהודים יהיו איתנו, ושמנהלת לא תגיד לי "זה סיפור שנוגע למשפחות מעיראק ומסוריה, זה לא נוגע לנו" זה נוגע לכולנו

זאב אלקין: שמעון, צריך להתכנס

שמעון אוחיון: בזה אני מסיים

שמעון אוחיון:  אני מקווה שיהיה המשך שיתוף פעולה, נראה את המשרד שותף איתנו בכנסים, במחקרים שאנו עושים במרכז דהאן לאורך כל השנה, ובכנסים שלנו בחוץ לארץ

שמעון אוחיון:  תודה רבה

זאב אלקין: תודה

זאב אלקין:  תודה רבה לד"ר שמעון אוחיון

זאב אלקין:  נמשיך עם סדר הדוברים

זאב אלקין:  שמעון, גם כיוזם החוק וגם כחבר כנסת לשעבר, קיבל הנחה מבחינת לוחות הזמנים

זאב אלקין:  מהדוברים האחרים, אני מבקש להתכנס למסגרת הזמנים בין 5-3 דקות מקסימום

שמעון אוחיון: התפלאתי שלא עצרת אותי

זאב אלקין: שמרתי לך חסד נעורים כפיצוי על כל השנים שהצלפתי בך לבוא להצבעות

זאב אלקין:  בבקשה, הדובר הבא, מר יצחק דבש

יצחק קנב: מכובדי כולם

יצחק קנב:  ברצוני לברך את השר עמיחי שיקלי וצוותו על שקידמו את ישיבה חשובה זו בוועדת החוץ

יצחק קנב:  חשבתי שזה חוץ וביטחון, זה חוץ והסברה, נכון?     

זאב אלקין: לא

זאב אלקין:  יש ועדת חוץ וביטחון, ובתוכה יש ועדת משנה לחוץ הסברה שזו האכסניה שבה מתקיים הדיון

יצחק קנב: תודה על ההסבר

יצחק קנב:  יש בוודאי שיתהו האם זה נכון בימים אלו, שבהם ישראל נמצאת במערכה, לעסוק באירועים שהתרחשו לפני עשורים רבים

יצחק קנב:  לכאורה, אין קשר בין האירועים

יצחק קנב:  האומנם? אומנם המאמץ הצבאי של המלחמה מתנהל בחזית הדרום, גם בצפון וגם בזירה האזורית, אך המלחמה מתנהלת גם בזירת התודעה הבין-לאומית

יצחק קנב:  בזירה זו קיימת התקפה על עצם הלגיטימיות של מדינה יהודית, ציונית ודמוקרטית, באזור שרובו ככולו מוסלמי

יצחק קנב:  ההתקפה על ישראל מתבססת על ארבע משפחות טיעונים שחשוב לטפל בהם אחד-אחד, בעיקר בעידן הפוסט-מודרנה, שהוא סוג של עידן פוסט-אמת, שהרשתות החברתיות מהדהדות אותו ברמה שאנשים יכולים להתווכח האם צריך להתחסן או לא צריך להתחסן, דבר שלא היה קורה לפני 40-30 שנים

יצחק קנב:      הטיעון הראשון הוא טיעון שהשר הזכיר אותו, שישראל היא מדינה קולוניאליסטית

יצחק קנב:  זה תופס את המקשיב המערבי בעיקר, שישראל היא זרה ולא שייכת לאזור המוסלמי

יצחק קנב:  טענה זו נופלת על אוזניים קשובות כי מדינות רבות באירופה וכמובן בעוד מקומות, חשות רגשי אשמה על הקולוניאליזם שלהן – באפריקה, באסיה, בדרום אמריקה, ובשורה של מדינות מוסלמיות

יצחק קנב:  זהו סוג של תיקון

יצחק קנב:  היהודים הם הקולוניאליסטים, לא אנחנו

יצחק קנב:  זאת אומרת, הם לא יכולים להגיד "לא אנחנו", לכאורה יש גרועים מאיתנו

יצחק קנב:       אך איך אפשר לטעון שישראל לא שייכת לאזור, כאשר 50% מאזרחיה היהודים התגוררו במרחב המוסלמי, חלקם 2,500 שנים, במאות קהילות, לאורך כל צפון אפריקה והמזרח התיכון, 1,000 שנים לפני ייסוד האסלאם

יצחק קנב:  לפחות 50% מיהודי ישראל הם ילידי האזור

יצחק קנב:  טענה זו לא עומדת במבחן

יצחק קנב:    טענה שנייה היא שישראל היא מדינת אפרטהייד, שהיא פוגעת בפלסטינים ובערביי ישראל

יצחק קנב:  האם אפשר לטעון שישראל היא מדינת אפרטהייד כאשר 20% מתושביה הם ערבים שווי זכויות? כאשר בפועל, במדינות האסלאם, נדחקו כל היהודים, 99

יצחק קנב: 5%, מכל צפון אפריקה והמזרח התיכון

יצחק קנב:  כזכור, הם שהו שם לא 100 שנים, 200, 500, 1,000, או 1,500, אלא 2,500 שנים

יצחק קנב:       טוענים שישראל היא מדינה המבצעת טיהור אתני

יצחק קנב:  האם נכון לטעון שישראל מבצעת טיהור אתני כאשר 99

יצחק קנב: 5% מיהודי מדינות ערב, אגב, אני כופר בהשוואה של 856,000 משתי סיבות

יצחק קנב:  זה לא כולל 100,000 יהודי איראן, אז זה כמעט מיליון, וזו השוואה לא נכונה, הפלסטינים לא סופרים את 1948, הם טוענים שכיום יש 6 מיליון פליטים

יצחק קנב:  רשומים 6 מיליון פליטים ב-58 מחנות פליטים פורמאליים, וקיים עוד מספר קטן של מחנות לא פורמאליים

יצחק קנב:  חיים במחנות הפליטים – 2 מיליון

יצחק קנב:  אם נספור, ההשוואה צריכה להיות לכמה יהודים יוצאי מדינות ערב יש כיום

יצחק קנב:  אני מעריך כ-5-4 מיליון, אבל זו הערכה גסה שלי

יצחק קנב:  זאת אומרת, 1% מ-5-4 מיליון הוא 50,000-40,000

יצחק קנב:  אין 40,000 במדינות ערב, אין 20,000 אפילו

יצחק קנב:  99

יצחק קנב: 5% לא חיים שם

יצחק קנב:  אז אפשר לטעון שישראל ביצעה טיהור אתני?     הטיעון הכי מורכב והכי עדין, ואתייחס אליו בכבוד הראוי לו, טוענים שיש סימטריה בין אנטישמיות ואסלאמופוביה

יצחק קנב:  צריך להילחם בשניהם

יצחק קנב:  זהו טיעון מאוד רגיש, אני כמובן חלילה לא רוצה לפגוע בכבודו של אף אחד, בטח לא האסלאם

יצחק קנב:  אבל בהגדרה זו אכן יש דמיון, כי כולנו בניו של אברהם, גם יצחק וגם ישמעאל, כולנו שמיים, אך זה לא אומר שקיימת סימטריה

יצחק קנב:  בפועל, היהודים היו 1,000 שנים תחת מעמד משפטי ד'ימי שהוא מעמד שהוגדר בהגדרה, אתה משלם מס גולגולת, לא בונה בתי כנסת גבוהים ממסגדים, לא רוכב על סוסים, יש לך טלאי צהוב, ושורה שלמה של דברים שאין סיבה שרוב האנשים יכירו כי הם חושבים שהטלאי הצהוב החל בגרמניה

יצחק קנב:  הוא לא החל בגרמניה

יצחק קנב:  להגיד שיש סימטריה, זה לקחת את זה צעד אחד יותר מדי

יצחק קנב:  יש דמיון

יצחק קנב:       כיום יש 5-4 מיליון יהודים, כאמור אין אפילו 0

יצחק קנב: 5%

יצחק קנב:  מספר כה גבוה של אנשים לא נעלמים מסיבות כה רבות רק בגלל שיש ציונות

יצחק קנב:  אם נשאל סטטיסטיקאי רציני מה ההסתברות שרק הציונות, או כמיהה דתית, או הרצון להגירה במערב, כי הדיון מתנהל לא רק עם חו"ל, הוא מתנהל בתוך ישראל, חלק גדול מהאקדמיה נאבק בנו, אין מילה אחרת

יצחק קנב:  אני מאוד מכבד אותם, אבל הם לוקחים את טיעון המשיכה של הציונות, של הכמיהה הדתית, רצון ההגירה למערב, אבל איך אפשר להסביר תופעה של קולקטיב שקיים בכל צפון אפריקה, במזרח התיכון?      אי אפשר להסביר את היקף התופעה רק כאירוע של משיכה, חייבת להיות גם דחייה

יצחק קנב:  מהירות האירוע, הוא קורה בעשרות שנים, הוא לא קורה ב-500 שנים

יצחק קנב:  וסופיותו של האירוע, 99

יצחק קנב: 5% מהאנשים

יצחק קנב:  תראו לי סטטיסטיקאי אחד שיכול להסביר את התופעה אם אין כוח דחייה? אין דרך אחרת להסביר זאת

יצחק קנב:  זה ניקוי אתני טוטאלי

יצחק קנב:       אני אסכם, לדעתי, במסר הכי חשוב, שאני מנסה להעביר לילדיי לפחות, במבט של 30,000 רגל, במאה העשרים, נחתו על ראשי היהודים שני פטישים היסטוריים

יצחק קנב:  האחד מוכר, על יהדות אירופה הנוצרית ששיאו בשואה

יצחק קנב:  הוא לא החל בשואה כי החלו תהליכים שונים במזרח אירופה גם לפני כן, אבל שיאו המוכר הוא בשואה

יצחק קנב:  השני, הפחות מוכר, הוא במדינות האסלאם

יצחק קנב:  כיום אירופה נקייה מיהודים

יצחק קנב:  היטלר, לצערנו, הצליח ברוב התכנית שלו, לא בכולה

יצחק קנב:  אך צפון אפריקה והמזרח התיכון נקיים לחלוטין מיהודים, באופן אבסולוטי, למרות שהסיפור לא מוכר

יצחק קנב:      היהודים ששרדו את המכות הללו התרכזו מחדש בישראל ובארצות הברית

יצחק קנב:  נדידת העמים, תוך 100 שנים, כל אגן הים התיכון, מצפונו, מדרומו, ממזרחו, מנוקה לגמרי מיהודים

יצחק קנב:  ריכוז מחדש בישראל ובארצות הברית

יצחק קנב:  בעצם ימים אלו קיימת התקפה רבתי על שני ריכוזים אלו, כשארבעת הטיעונים שהעליתי הן האסטרטגיות

יצחק קנב:  מכל סיבות אלו, יום היציאה והגירוש מקבל, בעצם ימים אלו, משנה חשיבות, אך ישנה חשיבות להפוך אותו, וזה המסר העיקרי שלי, באמצעות ועדת שרים לענייני טקסים וסמלים, ואני מקווה שיושב ראש הוועדה יוכל לקדם זאת, ליום זיכרון ממלכתי, כי יום אחד משרד זה עלול להיסגר והסיפור ידעך לתוך ההיסטוריה

יצחק קנב:      הפיכת יום היציאה והגירוש ליום ממלכתי ימשיך את התיקון החשוב שנדרש לביסוס הלגיטימיות של מדינה יהודית, ציונית ודמוקרטית, באזור שרובו ככולו, אנחנו בדאר אל-אסלאם, אנחנו לא באירופה

יצחק קנב:  לעניות דעתי, הוא גם חשוב לעילוי נשמתם של כל המיליונים שקבורים שם, מסתכלים עלינו מלמעלה, שבלעדיהם לא היינו כאן היום

יצחק קנב:  תודה רבה

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  תודה רבה למר יצחק דבש

זאב אלקין:  הדובר הבא, ד"ר עדי שוורץ, עמית במכון משגב לביטחון לאומי ולאסטרטגיה ציונית

ד"ר עדי שוורץ: שלום, צהריים טובים

ד"ר עדי שוורץ:  קודם כל, תודה רבה על ההזמנה לבוא לדבר כאן היום

ד"ר עדי שוורץ:  אני היסטוריון וחוקר מדע המדינה, עוסק בתחום של יהודי ארצות ערב כ-15 שנים

ד"ר עדי שוורץ:  אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו, אז אומר דבר נוסף לנושא הלגיטימציה שלדעתי הוא מאוד חשוב, בעיקר בגלל הימים שבהם אנו נמצאים

ד"ר עדי שוורץ:  עוד נקודה אחת להוסיף לאיציק, הצורה שבה הערבי והפלסטינים מסתכלים על זה, בדיוק בהקשר הנושא שלנו

ד"ר עדי שוורץ:  כלומר, אם מסתכלים מנקודת מבטם של הפלסטינים או של הערבים, מבחינתם הסכסוך שמתנהל כאן בינינו, הוא סכסוך בגלל הציונות

ד"ר עדי שוורץ:  עד שהגיעה הציונות לעולם, הכל היה בסדר

ד"ר עדי שוורץ:      היו יהודים שחיו במרחב המזרח התיכון, חיו פה, שגשגו, יש אנשים המשתמשים במונח "הרמוניה"

ד"ר עדי שוורץ:  הכל היה בסדר

ד"ר עדי שוורץ:  ולפני כ-150 שנים הגיעה הציונות, הגיעו היהודים האשכנזים האלו, וייצמן, ז'בוטינסקי, הרצל, כולם מאירופה עם הסיפורים שלהם על האנטישמיות האירופית, הבעיות, התסבוכים שלהם, והביאו הכל לפה, פה הכל היה בסדר, והיהודים האשכנזים עם הציונות, הרסו את הכל

ד"ר עדי שוורץ:       היהודים הזרים – זה מתקשר לכל מה שנאמר פה על קולוניאליזם ואימפריאליזם – הרסו את ההרמוניה והמרקם שהיו פה קודם

ד"ר עדי שוורץ:  לכן התשובה היא ברורה, אם הציונות היא הבעיה, אם עד הציונות הכל היה בסדר, הפתרון צריך להיות להוציא מפה את הציונות, לחסל את מדינת ישראל ואלו הכיוונים שנאמרו בסגנון "תחזרו לרוסיה, תחזרו לפולין"

ד"ר עדי שוורץ:  כמובן כמו שאמרת, כבוד השר, השאלה המתבקשת היא בסדר, ומה יעשו חצי ממדינת ישראל? יחזרו לאן, לטוניס? או יחזרו לבגדד, למצרים או לתימן? מקומות רבים מאוד אטרקטיביים כיום

ד"ר עדי שוורץ:       צריך לזכור גם את הנקודה הזו, איך הפלסטינים עצמם רואים את הסיפור

ד"ר עדי שוורץ:  אני מסכים לגמרי שללא התייחסות מלאה לנושא, אי אפשר יהיה לנצח את מלחמת התודעה משום שהסיפור הזה לא נכון

ד"ר עדי שוורץ:  לא נכון שהציונות הרסה הרמוניה, משום שלא הייתה הרמוניה

ד"ר עדי שוורץ:  מאז ומתמיד, מאז המאה השביעית, הזמן שבו האסלאם השתלט על כל חבל הארץ הזה, הוא ראה ביהודים כנתינים סוג ב'

ד"ר עדי שוורץ:  תפקידם של היהודים, נכון, הם יכלו – לשמור את קהילותיהם, לאכול כשר, לקבור את המתים דרך היהדות, וזה לא מעט בשביל המאה השביעית, זה נכון, אבל בתמורה לכך, או התשלום של זה  היה שהם היו צריכים לדעת את מקומם

ד"ר עדי שוורץ:  אסור היה להם להרים את ראשם יותר מדי, הם היו צריכים להיות כנועים ומושפלים

ד"ר עדי שוורץ:  לדבר על הרמוניה במשך 1,000 או 1,300 שנים לפני המאה ה-20 – לא יהיה נכון

ד"ר עדי שוורץ:      בסופו של דבר, לא נשארה שום ברירה בתהליכים שונים, חלקם ממש של גירוש וחלקם פגיעות פיזיות, חלקם פגיעות בחוקים, במעמד, הלאמת חשבונות בנק, פיטורים וכן הלאה

ד"ר עדי שוורץ:  לכן נשאלת השאלה, לא רק שפעם אחת היהודים האלו נאלצו לעזוב, עכשיו הם גם נהיים קולוניאליסטים? אני מסכים שזה דבר שצריך לעסוק בו הרבה יותר חזק

ד"ר עדי שוורץ:       דובר על החוק וצוין, אני לא אחזור

ד"ר עדי שוורץ:  זוהי נקודה מאוד חשובה, כמו שאף אחד לא ידבר אף פעם על יהודי אירופה בלי להתייחס לאנטישמיות הנוצרית, אי אפשר להתעלם מהדבר המשמעותי ביותר שהוא ההיבט הדתי והחברתי של המעמד הנחות של היהודים

ד"ר עדי שוורץ:      צוינו מספר דברים, אני לא אחזור עליהם מפאת קוצר הזמן

ד"ר עדי שוורץ:  מתחולל שינוי מסוים באזור המאה ה-19, כמו שיש שינויים לגבי יהודי אירופה, יש גם שינויים באזור הזה

ד"ר עדי שוורץ:  לפחות על הנייר ,יהודים מקבלים איזשהו שוויון חוקי וחברתי

ד"ר עדי שוורץ:  זו תקופת פריחה

ד"ר עדי שוורץ:  גם אנשים רבים שיושבים כאן, חלקם אולי ילידים של התקופה הזו, של כ-100 שנים עד 1950, פריחה גדולה, יהודים מופיעים בכל דבר – במסחר, בתרבות, בעיתונאות, בקולנוע, תקופה מדהימה בחייהם של יהודי ארצות ערב

ד"ר עדי שוורץ:      הבעיה היחידה היא שזה לא נובע כתוצאה משינויים עמוקים וחברתיים בחברה המוסלמית, אלא מונחת עליהם למעלה

ד"ר עדי שוורץ:  לכן רוב האוכלוסייה המוסלמית רואה בזה כתוקפנות

ד"ר עדי שוורץ:  כלומר, היהודים האלו שתמיד היו נחותים, לפתע שווים שלנו, לפתע הוא יהודי ומנהל רשות המכס או רשות הדואר, וזה נתפס כדבר מאוד חמור, יחד עם התגברות הלאומיות היהודים מוצאים את עצמם לאט-לאט מחוץ למה שנקרא "המדינות הערביות המתכוננות"

ד"ר עדי שוורץ:  בסופו של דבר, הן הופכות להיות בעלות פן אסלאמי חזק וליהודים אין שם מקום, או יותר נכון הם חוזרים להיות ד'ימים כמו שהיו פעם

ד"ר עדי שוורץ:       הרשימה שמופיעה כאן זו רשימת פרעות, גם פרופסור אוחיון החל להתייחס אליהן

ד"ר עדי שוורץ:  סביב כ"ט בנובמבר וסביב הקמת המדינה ב-14 במאי, רואים פגיעות לאורך כל המרחב, עשרות מאות הרוגים, בצורה מאוד גלויה

ד"ר עדי שוורץ:  קמפיין מאוד ברור של חלק מהמדינות, מתוזמר, לא רק הממשל, גם האוכלוסייה

ד"ר עדי שוורץ:  בסופו של דבר רואים התרוקנות של הקהילות, התרוקנות של המדינות

ד"ר עדי שוורץ:       ניתן לראות את מה שפרופסור אוחיון התייחס אליו, הציטוט, זה היה ידוע ב-1948

ד"ר עדי שוורץ:  ניתן לראות כותרת בניו יורק טיימס שמדברת על סכנה גדולה לכל הקהילות היהודיות

ד"ר עדי שוורץ:  כאמור, מנהיגי ערב לא הסתירו את הדבר ואמרו שאם מדינה תוקם ליהודים, מי שישלם את המחיר, בין היתר יהיו מיליוני יהודים

ד"ר עדי שוורץ:  בסופו של דבר, יהודים נהפכו לציונים, לקומוניסטים, לאויבי המדינה, גיס חמישי, כל הדברים הללו התערבו ביחד, וכולם כולם, כמו שאמרתי, נעצרו או פוטרו, חלקם גורשו, ובסופו של דבר נוצר מצב שלא איפשר להם להישאר

ד"ר עדי שוורץ:      זו מפה שאיני יודע אם יצא לכם לראות, שמראה בצורה גרפית את מרחב המזרח התיכון

ד"ר עדי שוורץ:  לא יודע אם אתם מצליחים לקרוא, אני לא מצליח לקרוא את המספרים

ד"ר עדי שוורץ:  ניתן לראות את המספרים שגם השר ציין מקודם, שיצאו מכל אחת מהקהילות

ד"ר עדי שוורץ:  זה מחזק גם מה שאיציק אמר, אני לא יודע אם אתם מצליחים לקרוא, אני אקרא לכם דוגמה, במרוקו היו 260,000 יהודים, היום 2,700, נשאר 1%

ד"ר עדי שוורץ:  בעיראק היו 125,000, יש 100, זה פרומיל אחד

ד"ר עדי שוורץ:  כלומר במצב הכי טוב זה ריקון או "טיהור אתני" כמו שנאמר, של 99%

ד"ר עדי שוורץ:  זה המצב הכי טוב

ד"ר עדי שוורץ:       הטבלה הבאה מראה כל מדינה, כמובן זה משתנה, בעיראק למשל זה קרה ב-1951-1950, במרוקו זה קרה בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים

ד"ר עדי שוורץ:  השורה התחתונה, כפי שניתן לראות, זה מספרים קטנים מאוד

ד"ר עדי שוורץ:  צריך לציין, אין לזה תקדים בהיסטוריה היהודית

ד"ר עדי שוורץ:  אפילו במקומות כמו רוסיה הצארית או גרמניה הנאצית שהיו דוגמאות קשות מאוד של אנטישמיות, יש כיום יהודים

ד"ר עדי שוורץ:  במרחב הערבי אין בכלל יהודים

ד"ר עדי שוורץ:       מצבם של היהודים וזה שהם עברו את הגירוש והפליטות, הוכר יותר מפעם אחת

ד"ר עדי שוורץ:  מי שקורא את ההגדרה המשפטית של המונח "פליט" רואה שהיא חלה על היהודים, לפחות בזמן שהם עזבו

ד"ר עדי שוורץ:  כמובן כמו שצוין, היו אזרחים מרגע שקיבלו תעודת זהות ישראלית, בניגוד לפלסטינים שיכולים להיות אזרחי ירדן ועדיין להיות פליטים, אבל זה נושא לדיון אחר, זה הוכר גם על ידי הנציב הבין-לאומי לפליטים

ד"ר עדי שוורץ:       החלטה 242, לא מאוד ידוע, אבל הנוסח שלה מתייחס גם ליהודים וגם לערבים, או נכון יותר, לא מתייחס רק לערבים וזה בכוונה

ד"ר עדי שוורץ:  אלן דרשוביץ, שהיה עוזר משפטי לשגריר ארצות הברית לאו"ם, מספר על כך שזה היה חלק ממאמציו

ד"ר עדי שוורץ:  כלומר כשכתוב "לטפל בפליטים", בכוונה לא כתוב "לטפל בפליטים הערבים" אלא לטפל בפליטים

ד"ר עדי שוורץ:  החלטה 185 של הקונגרס האמריקאי, החלטה מלפני 10 או 15 שנים, שגם כן מגדירה באופן מפורש שכל משא ומתן שקשור בסכסוך הישראלי-ערבי, צריך לכלול התייחסות גם לנושא הזה

ד"ר עדי שוורץ:       חשוב להבין שגם היהודים שנשארו אחרי 1949-1948 סבלו קשות, גם בסוריה, גם בעיראק

ד"ר עדי שוורץ:  ניתן לראות פה משפטי ראווה, דברים מזעזעים, היו אנשים שהזדמן להם המזל לשבת במתקני העינויים של סדאם חוסיין, סיפורים שיכולים למלא ספרים

ד"ר עדי שוורץ:       הערה לסוף וחשוב לי לומר אותה, אני חושב שבלי לעבור דרך פרק זה גם בתוך ישראל, כלומר העלאת המודעות בתוך ישראל וגם בכלל, לא תהיה שום התקדמות לעבר איזושהי הבנה ופיוס עם העולם שמסביבנו

ד"ר עדי שוורץ:  כל עוד המדינה הזו נתפסת כמשהו שהוא לא לגיטימי, כעצם בגרון של האזור הזה, וכל עוד לא ברור מה אנחנו עושים פה בכלל, אני לא חושב שאי פעם יהיה אפשר להגיע ליחסים כלשהם

ד"ר עדי שוורץ:  את השיא שלהם ראינו אולי ב-7 באוקטובר, אבל גם ורסיות יותר עדינות הן לא מאוד לטובתנו, בלשון המעטה

ד"ר עדי שוורץ:       אני חושב שהעיסוק בנושא הוא לא נגד תהליך שלום – דברים שנאמרו בעבר – אלא בדיוק להפך, להגעה אפשרית אולי יום אחד לשלום, אבל מתוך בסיס אמת, אמירת אמת וכבוד הדדי אמיתי, לא מה שהאזור הזה היה מורגל לו ביחס ליהודים

ד"ר עדי שוורץ:  תודה רבה

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  בבקשה, ד"ר יניב מזומן, מנכ"ל יד יצחק בן-צבי, האכסניה המובילה בארץ לנושאים מהסוג הזה

זאב אלקין:  בבקשה

ד"ר יניב מזומן: ראשית, תודה רבה על ההזמנה

ד"ר יניב מזומן:  תודה רבה לד"ר שמעון אוחיון שהוא שותפינו למספר פעולות ויוזם החוק הזה

ד"ר יניב מזומן:  ביוזמת המשרד שלכם – המשרד לשוויון חברתי שיושבים כאן נציגיו, זה קשור גם למשרד השני של כבוד השר שיקלי – למשרד התפוצות, כי אני חושב – יסכימו איתי אולי הדוברים האחרים ואולי יחלקו עליי, – שאנחנו צריכים לצאת מההקשר הישראלי שהוא חשוב מאוד, ולהגיע גם לזירה או למישור הבין-לאומי בדיון הקיים בנושא הקריטי הזה, לקיומה של מדינת ישראל

ד"ר יניב מזומן:       ביוזמת המשרד לשוויון חברתי, וגם השר הזכיר, הקמנו אתר שידבר גם בשפת התלמידים ממערכת החינוך

ד"ר יניב מזומן:  לשמחתי כבר אמרה לי המפקחת אורנה, שזה כבר עבר הלאה

ד"ר אורנה כץ-אתר: כבר רץ אצל המורים

ד"ר יניב מזומן: במענה לקריאה ששמעון הזכיר, שיכירו את הסיפור שהוא חלק מהביוגרפיה של מספר אנשים שיושבים סביב השולחן הזה

ד"ר יניב מזומן:  השר שיקלי, גם אתה וגם אני הגענו מתחום החינוך, מעיסוק בחינוך, ואנו יודעים שתודעה היסטורית אצל התלמידים והבנת העובדות, הסיפור שלנו, יש לה משקל קריטי

ד"ר יניב מזומן:  לכן אני רוצה גם להודות וגם לברך על היוזמה לייסד אתר שיספר את סיפורינו

ד"ר יניב מזומן:       חבר הכנסת אלקין,  הזכרת שעצם זה שהאתר מוקם על ידי יד בן-צבי, מכון מחקר בעל הכרה ופרסטיז'ה בין-לאומי מבחינת חוקרים בארץ ובחו"ל, יש לכך משמעות

ד"ר יניב מזומן:  כשמבינים שהמחקר נעשה על ידי מכון מחקר אקדמי עצמאי שנמצא בקשר עם הקמפוסים ברחבי העולם, השיח האקדמי – הזירה הקריטית היום, ואנו יודעים שהסטודנטים בקמפוסים בעולם ינהיגו את המדינות בהמשך, ולכן יש לכך משקל רב

ד"ר יניב מזומן:       ברשותכם, מכיוון שהזמן קצר, ברצוני לעבור בזריזות על האתר

ד"ר יניב מזומן:  זהו דף הבית, יש בו את הטקסט הפותח שאולי נקריא מספר שורות ממנו ולא את כולו, תוכלו להיכנס לזה

ד"ר יניב מזומן:  שמעון, אנחנו פותחים בחוק שיזמת בשנת 2014 – חוק לציון יום היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ואיראן, החוק ומטרותיו

ד"ר יניב מזומן:  אנחנו מספרים את סיפור עליית האסלאם במאה ה- 7

ד"ר יניב מזומן:  הזכרתם את מעמד הד'ימי, שהיה מעמד נחות לאורך כל השנים הללו

ד"ר יניב מזומן:  גם הזכרתם ובצדק, את התקופה הקצרה הקולוניאליסטית שבה ניתנו ליהודים זכויות ואפשרויות אחרות בתוך מדינות ערב, אבל זו הייתה תקופה קצרה והמצב הורע עם הקמת מדינת ישראל

ד"ר יניב מזומן:  דיברו על כך הדוברים לפניי, לא אכנס לזה

ד"ר יניב מזומן:      אם אפשר לרדת לסוף הטקסט, מילה על התמונה והכיתוב שמתחתיה

ד"ר יניב מזומן:  היא מוכרת לכם, זו תמונה של ספר תורה מתוך פרעות בטוניס

ד"ר יניב מזומן:  השר, הזכרת שמשפחתך הגיעה משם

ד"ר יניב מזומן:  זה חשוב על מנת להבין שזה לא הסיפור של 1948, זה לא הסיפור של כ"ט בנובמבר, התמונה הזו מ-1967 מבית הכנסת הגדול בטוניס, שנחרב באותן הפגנות מחאה אז

ד"ר יניב מזומן:  אני חושב שהתמונה מספרת סיפור גדול כי ספר תורה הוא אייקוני, הוא חלק מהדת היהודית

ד"ר יניב מזומן:  הזכרתם את עניין הציונות, היהדות

ד"ר יניב מזומן:       אפשר לרדת לסוף הטקסט, המציאות של דחיקת היהודים

ד"ר יניב מזומן:  צריך להבין את מכלול ההקשרים שבתוכם פעלו וחיו קהילות יהודיות בארצות האסלאם

ד"ר יניב מזומן:  ניתן לומר שאם אנו מצליחים דרך הסיפור ההיסטורי להבין את המורכבות של החיים היהודים בארצות ערב ואיראן, ולהבין את סיפור הפליטות בכל מדינה ומדינה, זה נותן לנו תרומה חינוכית פנימה וגם החוצה

ד"ר יניב מזומן:       הקהילות היהודיות, לדוגמה עיראק, יש כאן מפה

ד"ר יניב מזומן:  המספרים מספרים את הסיפור בצורה מדויקת בהחלט

ד"ר יניב מזומן:  בשנים 1951-1950 יצאו מעיראק 125,000 יהודים, רובם עזבו במסגרת חוק הוויתור על הנתינות שחוקקה ממשלת עיראק אשר אפשר את יציאתם למדינת ישראל - - -

ד"ר יניב מזומן:  הרבה פעלו כקהילה בעיראק, זה מספר את הסיפור

ד"ר יניב מזומן:  במפה ניתן לראות, פעם נוספת, את המספרים, כמה יהודים היו ב-1947, כמה יהודים היו ב-1968 – יורדים ל-250,000 יהודים, וב-2001 כ-100 יהודים

קריאה: חמישה יהודים כיום

ד"ר יניב מזומן: כן

ד"ר יניב מזומן:  כחמישה יהודים, כדאי לדייק כי גם השאלה מי ואיפה, וכו'

ד"ר יניב מזומן:  המעבר הוא דרמטי

ד"ר יניב מזומן:  המפה הזו יכולה אולי גם לעזור לתלמידים, היא מדברת בשפה שהשר ציין, אינטראקטיבית

ד"ר יניב מזומן:  ברצוני לומר שבעיניי, וזו רק תפיסת עולמנו, זה שהאתר בעברית טוב לצורכי חינוך, רלוונטי למשרד לשוויון חברתי, אבל האתר הזה צריך להופיע, אנחנו לא רוצים לדבר רק עם עצמנו

ד"ר אורנה כץ-אתר: למה המפה לא כוללת את יהודה ושומרון?     

ד"ר יניב מזומן: היא עדיין בעבודה

ד"ר יניב מזומן:  היא צריכה לכלול גם את יהודה ושומרון

ד"ר יניב מזומן:  ההערה נכונה

ד"ר אורנה כץ-אתר: גם רמת הגולן

ד"ר יניב מזומן: היא כוללת את רמת הגולן

ד"ר אורנה כץ-אתר: אם זה מסמך רשמי של מדינת ישראל

ד"ר יניב מזומן: יתוקן

ד"ר יניב מזומן:  האתר בהרצה

ד"ר יניב מזומן:  כל יום מתווספות הערות, צריך לכלול גם את יו"ש

ד"ר יניב מזומן:  כשיש וויכוח, אני מתווכח

ד"ר יניב מזומן:  כשההערה נכונה, אז ההערה נכונה

ד"ר יניב מזומן:  המפה שיושבת באתר, תתוקן

ד"ר יניב מזומן:  תודה אורנה על ההערה

ד"ר יניב מזומן:  נעבור לגלריית התמונות, נבחר אחת מהמדינות

זאב אלקין: יניב, תנסה להתכנס בבקשה

ד"ר יניב מזומן: ניתן לראות את גלריית התמונות

ד"ר יניב מזומן:  הדבר האחרון שאני אזכיר, זה "שתפו בסיפורי עלייה"

ד"ר יניב מזומן:  אנשים יכולים לספר את סיפור העלייה שלהם מנקודת מבטם

ד"ר יניב מזומן:  זה עלה בדברים של אורנה, יש עוד לא מעט תיקונים, האתר בהרצה

ד"ר יניב מזומן:  הוא עלה לאוויר אתמול

ד"ר יניב מזומן:  אני מבקש לא להיות סלחנים, אלא להעביר הערות אלינו

ד"ר יניב מזומן:  יש טעויות, יש עדיין באגים באתר, בעיות הגהה, דברים שלקחנו ממקורות בין-לאומיים וצריך לתקן אותם

ד"ר יניב מזומן:  האתר עלה רק אתמול

ד"ר יניב מזומן:  השר יודע, ביד בן-צבי עבדנו בטווחי זמן קצרים עד בלתי אפשריים

ד"ר יניב מזומן:  נתקן את הדרוש תיקון

שמעון אוחיון: המוביל הוא חיים סעדון?     

ד"ר יניב מזומן: לא

ד"ר יניב מזומן:  זה נעשה בתוך מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח

ד"ר יניב מזומן:  מי שעבדה על האתר זו מישהי בשם ימית רחמן שרירא

ד"ר יניב מזומן:  בוועדה האקדמית היו חברים מספר רב של מלומדים, פרופסורים שהזכרתם שעסקו בעניין, הובילו – פרופ' חיים סעדון, פרופ' מרים פרנקל, ואחרים בתוך הוועדה האקדמית של האתר

ד"ר יניב מזומן:  שוב, הוא עדיין לא חף מטעויות, אבל הוא יהיה

ד"ר יניב מזומן:  אנחנו עובדים בצורה מאוד יסודית

ד"ר אורנה כץ-אתר: לנו, כמערכת החינוך הוא כלי מצוין

ד"ר אורנה כץ-אתר:  ישר כוח

ד"ר יניב מזומן: תודה

זאב אלקין: מי שמדבר נא להציג את עצמו כדי שנדע מי דיבר, ולדבר למיקרופון זה עוד יותר חשוב

זאב אלקין:  תודה רבה

זאב אלקין:  בבקשה, הדובר הבא, פרופ' מרדכי קידר

ד"ר מרדכי קידר: תודה רבה

ד"ר מרדכי קידר:  ברצוני לעלות כאן את זכרו של אדם יקר, ויקטור נחמיאס

ד"ר מרדכי קידר:  יהודי ממצרים, מקהיר, שגורש ממצרים ועל רקע זה - - הערת שוליים, אני צייצתי היום ציוץ בטוויטר בערבית על כך שהיום, 30 בנובמבר, עם ישראל מעלה את זיכרון יהודי המזרח שגורשו

ד"ר מרדכי קידר:  המעניין הוא שכל המדינות שגירשו את היהודים, כיום הן מדינות כושלות – לבנון, סוריה, עיראק, תימן, סודאן, לוב

ד"ר מרדכי קידר:  המדינה היחידה שהגנה על יהודיה, בעיקר במלחמת העולם השנייה – מרוקו, היא מדינה נורמאלית, מדינה שלווה

ד"ר מרדכי קידר:  האם קיים קשר? רבותיי, זהו עניין ההסברה

ד"ר מרדכי קידר:  כאן ההסברה

ד"ר מרדכי קידר:      מדינה שמתאכזרת ליהודים, הופכת לגיהינום

ד"ר מרדכי קידר:  כותב לי מישהו כתגובה "באמת אי אפשר להכחיש שגם עבד אל נאצר טעה טעות גדולה כשגירש את יהודי מצרים" את זה כתב מצרי כתגובה, עבד אל נאצר טעה

ד"ר מרדכי קידר:  פה ושם רואים את העניין הזה

ד"ר מרדכי קידר:      ויקטור נחמיאס, הייתי מקשיב לו קשב רב בתקשורת הערבית

ד"ר מרדכי קידר:  הוא היה ב-BBC בערבית ובתחנות אחרות, ואני למדתי ממנו

ד"ר מרדכי קידר:  יום אחד, התקיים דיון בנושא הפליטים ב-BBC בערבית ברדיו, שאלו אותו "איך אתם מתייחסים לפליטים הפלסטינים?", ויקטור נחמיאס עונה בערבית למנחה "תקשיב, אני פליט

ד"ר מרדכי קידר:  אנחנו פליטים

ד"ר מרדכי קידר:  אבל אנחנו" הוא אמר בערבית (נושא דברים בשפה הערבית) "אנחנו לא הפכנו את הפליטות למקצוע"

ד"ר מרדכי קידר:  אמירה זו עדיין מהדהדת באוזניי

ד"ר מרדכי קידר:  למה, כי מה הוא אומר? תראו אתכם, מה אתם עשיתם לפלסטינים ולאחרים, אתם הפכתם את הפליטות שלכם למקצוע

ד"ר מרדכי קידר:  אנחנו לא

ד"ר מרדכי קידר:  הוא אמר "אני יצאתי ממצרים עם חולצה, לא יותר מחולצה, זה מה שהשאירו לי

ד"ר מרדכי קידר:  אבל אנחנו לא הפכנו את הפליטות למקצוע" אמירה מצמררת, אבל נכונה

ד"ר מרדכי קידר:  עבורי, ויקטור נחמיאס היה מורה גדול לעניין הזה

ד"ר מרדכי קידר:      זה מביא אותי לסיפור השני של לימוד ערבית

ד"ר מרדכי קידר:  גבירותיי ורבותיי, מה שמערכת החינוך עשתה להיסטוריה של יהודי מדינות ערב ואיראן, היא עשתה ללימוד הערבית

ד"ר מרדכי קידר:  לקחה את שניהם ביחד, עטפה אותם באיזושהי מפית, ושמה אותם בצד במקרה הטוב

ד"ר מרדכי קידר:  למה? כי ידוע שכיוון התפילה של התרבות הישראלית הוא – לונדון, וושינגטון, ניו יורק, לוס אנג'לס

ד"ר מרדכי קידר:  זה אחד המקורות של מה שקורה היום, הכישלון הגדול כשאנחנו לא מבינים את הצד השני

ד"ר מרדכי קידר:  לא מבינים אותו כשאנחנו חיים, ואילו יהודי המזרח כן הבינו

ד"ר מרדכי קידר:  יהודי עיראק, הם בנו את חיל המודיעין, בנו את מערכת משרד האוצר

ד"ר מרדכי קידר:  משרד האוצר נבנה על ידי מנדלאוי, פשמ"ג – פקיד שומה למפעלים גדולים, ואת האגף הערבי של רשות השידור

ד"ר מרדכי קידר:      אי אפשר לקחת את זה מהם

ד"ר מרדכי קידר:  בלעדיהם, לא היה פה

ד"ר מרדכי קידר:  רבותיי, רואי החשבון הראשונים שהגיעו לארץ ממדינות המערב, הגיעו לאחר ששת הימים

ד"ר מרדכי קידר:  יהודי בגדד, אלו שלמדו – מסחר, אנגלית, ניהול עסקים, מ-1856, מאז שהקימו את אליאנס בבגדד

ד"ר מרדכי קידר:  50 שנים לפני שהערבי הראשון למד את הדברים הללו

ד"ר מרדכי קידר:  לכן גם שר האוצר הראשון בממשלת עיראק הראשונה, היה סר דניאל, יהודי, כי הוא ידע אוצר מדינה, ידע ניהול עסקים, ידע מסחר בין-לאומי

ד"ר מרדכי קידר:  את זה לא שמענו בבתי הספר שלנו, למה? כי כמו שזרקו את הערבית, זרקו גם את ההיסטוריה של יהודי ערב

ד"ר מרדכי קידר:       דבר נוסף, הנושא של לוב ותוניסיה

ד"ר מרדכי קידר:  מחנות הריכוז שהיו שם, מחנות המוות, ג'אדו, שהיו במלחמת העולם השנייה

ד"ר מרדכי קידר:  מי יודע על כך במדינה שלנו? יודעים על שואת יהודי אירופה, מקסימום בלקן, מישהו נזכר לאחרונה

ד"ר מרדכי קידר:  יהודי לוב ותוניסיה לא עברו שואה? עם אותם האנשים, זה היה תחת שלטונו של רומל

ד"ר מרדכי קידר:       יש מילה שחוזרת כאן בחדר ואני מבקש להעיר הערה על המילה, וזו המילה "סיפור", או בשפה אחרת "נראטיב"

ד"ר מרדכי קידר:  אני משתדל מאוד לא להשתמש בה

ד"ר מרדכי קידר:  למה? בלשון הפוסט-מודרניסטית, נראטיב החליף את האמת ואת השקר

ד"ר מרדכי קידר:  הכל נהיה נראטיב

ד"ר מרדכי קידר:  לכל אחד יש סיפור משלו

ד"ר מרדכי קידר:  כל אחד זכאי שיהיה לו את הסיפור שלו

ד"ר מרדכי קידר:  המושג נראטיב נועד לעלות את השקר מרמת שקר לרמת נראטיב, ולהוריד את האמת מרמת אמת לרמת נראטיב, ועכשיו בכל דבר יש שני נראטיבים

ד"ר מרדכי קידר:  למרות שהאחד שקרי והשני אמיתי

ד"ר מרדכי קידר:       לכן אני אומר, אנחנו הראשונים שצריכים להילחם במושג "נראטיב", צריך לדבר על האמת ההיסטורית, המתועדות, מול השקרים, ולא להכשיר את השקרים באמצעות הפיכתם לנראטיב

ד"ר מרדכי קידר:  אם אנחנו לא נעשה כך, אף אחד יעשה לא יעשה כך למעננו

ד"ר מרדכי קידר:  להיפתר מהמילה "סיפור" וללכת על ההיסטוריה

ד"ר מרדכי קידר:  למרות שאטימולוגית, מה זו היסטוריה? סיפור

עמיחי שיקלי: אני לא חושב שסיפור ונראטיב הם מונחים חופפים

ד"ר מרדכי קידר: סיפור ונראטיב זו אותה המילה

עמיחי שיקלי: למה?     

קריאה: כן, אבל בתרבות שלנו אנחנו מספרים על יציאת מצרים

קריאה:  זאת אומרת, מתארים את תולדותינו

אליעזר פרי: את ההיסטוריה

קריאה: אני מקבל לגמרי את - - -      

עמיחי שיקלי: נרטיב זו גרסה, איך אני רואה את הדברים מהזווית שלי, מהזווית שלו

ד"ר מרדכי קידר: תדבר על תולדות יהודי המזרח

ד"ר מרדכי קידר:  לא על הסיפור, כי הסיפור יכול להיות סיפורי סבתא, וככה יתייחסו לזה

ד"ר מרדכי קידר:  אם לא נעמוד על כך שזה "תולדות", היסטוריה מתועדת שאף אחד לא יכול להכחיש אותה, ניתן את התולדות האמיתיות, לא את הסיפור האמיתי

ד"ר מרדכי קידר:  לכן, אני אישית, משתדל לחלוטין להימנע מהמילים "סיפור" ו"נראטיב" מכיוון שזהו הכשר לשקר ושנמוך האמת

ד"ר מרדכי קידר:  תודה רבה

זאב אלקין: תודה רבה לפרופ' קידר

זאב אלקין:  הדובר הבא, מר אשלי פרי, מנכ"ל המרכז למורשת יהדות המזרח התיכון וצפון אפריקה

אליעזר פרי: תודה רבה

אליעזר פרי:  קודם כל, תודה לכם, תודה לשר, תודה ליושב הראש

אליעזר פרי:  ברצוני להתחיל עם מספר סטטיסטיקות

אליעזר פרי:  ביצענו סקר לפני כשנה, שנה וחצי, על כמה הנושא מוכר, על היום הזה, יום הציון לפליטים היהודים מארצות ערב ואיראן, כמה אנשים מכירים את היום וכמה לא, 89% מהאנשים לא מכירים, רק 11% כן

עמיחי שיקלי: נתון מטורף

עמיחי שיקלי:  אבל לא מפתיע

אליעזר פרי: כן

אליעזר פרי:  אוכל להציג את הנתונים לאחר מכן

אליעזר פרי:  74% היו סטונדטים ואנשים שסיימו לימודי בית ספר לפני חמש שנים, 74% זוכרים – לימודים, שיעורים על התרבות, ההיסטוריה והמורשת של יהודי אשכנז, ורק 14% על הצד המזרחי או היהודים בארצות ערב

אליעזר פרי:  58% – יודעים מה זה "קריסטלנאכט", 7% – יודעים מה זה "הפרהוד"

אליעזר פרי:  הנתונים אומרים שאנו לא מקבלים את העובדות, לא פה ולא בחו"ל

אליעזר פרי:  כשהייתי במשרד החוץ, ראיתי את רשימות המקומות שבהם ביקרו – נשיאים, מלכים, ראשי ממשלה שהגיעו לארץ, כמובן יד ושם וכו'

אליעזר פרי:  אבל אם אנחנו לא מדברים, והם לא רואים את – הזהות, ההיסטוריה, תרבות, מורשת של רוב היהודים, איך נוכל להילחם מול האויבים?     כיום יש שדות קרב – בעזה, בצפון, ביהודה ושומרון, גם בירושלים, ויש שדות קרב גם בקמפוסים, ברחובות העולם

אליעזר פרי:  אנחנו חושבים היום רק על הטקטיקות

אליעזר פרי:  הטקטיקה היא שחמאס אומר ככה, אנחנו מדברים על זה, הם עשו ככה, לא, זה לא עובד

אליעזר פרי:  עבדתי בהסברה במשך כ-30-20 שנים, זה לא עובד

אליעזר פרי:  אנחנו צריכים להתעסק באסטרטגיה, בהיסטוריה והמורשת של היהודים מארצות ערב והפליטות וכו', אלו הם קליעי הכסף נגד השקרים שאנחנו – אפרטהייד, קולוניאליסטים, לבנים, אירופאים

אליעזר פרי:       ראיתי, ביצענו סקרים גם על זה, ברגע שמישהו שיושב באוניברסיטת קולומביה או לא משנה איפה, מכיר את הסיפור, הוא לא יכול לדבר כך על – ההיסטוריה, הקולוניאליזם, הכיבוש וכו', אנחנו יכולים להפוך את העניין, אבל קודם צריכים להתחיל בבית

אליעזר פרי:  קודם צריכים לשפר את החינוך ולבנות מוזיאון או מרכז תרבות ליהודי ארצות ערב

אליעזר פרי:  זה חשוב מאוד למען – התלמידים, אנשי הצבא, הדיפלומטים, הנשיא הבא שמגיע לבקר בארץ, בשביל ללמד אותם, גם תגלית ותיירות וכו', ולמען הזהות שלנו, כי עם ללא זהות או חלק, חצי זהות, זו בעיה

אליעזר פרי:  אני חושב שאנחנו צריכים ללמד גם בבית, בתפוצות, אבל גם –בקמפוסים, ברחובות, במדיה החברתית, כי זה הנושא שיכול להילחם, להביס את שקרי האפרטהייד, הקולוניאליזם וכו'

אליעזר פרי:  תודה רבה

זאב אלקין: תודה

עמיחי שיקלי: משפט על מה שהוא אמר, שזו זהות קטועה, זו ההגדרה

עמיחי שיקלי:  מתוך דבריך אני אומר את זה, יש איבר חסר בזהות שלנו כמדינה, בגלל חוסר ההיכרות שהצבעת עליו, והנתונים שפתחת בהם הם מרתקים ומטרידים כאחד

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  בבקשה, ד"ר לבנה זמיר, נשיאת התאחדות עולי מצרים

ד"ר לבנה זמיר: תודה רבה

ד"ר לבנה זמיר:  כבוש השר, עמיחי שיקלי, תודה רבה לך כי לקחת זאת שוב, לדאבוני בתקופה של השרה לפניך, לא קרה כלום

ד"ר לבנה זמיר:  כלום

ד"ר לבנה זמיר:  אתה מיד לקחת את זה

ד"ר לבנה זמיר:  ברכות, תמשיך, אנחנו איתך, מאחוריך

ד"ר לבנה זמיר:  תודה רבה לחבר הכנסת אלקין, שהסכמת להנחות יום זה, כי כל פי חוק, אני קוראת לזה "החוק של אוחיון", ד"ר שמעון אוחיון עשה את זה, במשמרת שלך זה קרה ואני מנצלת כל הזדמנות

זאב אלקין: גם כשהעברנו את החוק כאן בכנסת, לפני עשור, קראנו לו "החוק של אוחיון"

ד"ר לבנה זמיר: בדיוק

ד"ר לבנה זמיר:  תודה שוב

ד"ר לבנה זמיר:  אתחיל מהסוף, כך לימדו כשהגעתי לארץ

ד"ר לבנה זמיר:  אני ילדת מעברות, קיבלו אותי בבית הספר אליאנס כי ידעתי צרפתית, אמרו לי "תתחילי מהסוף לבנה", כך למדתי

ד"ר לבנה זמיר:  אתחיל מהסוף, אך קודם, לא אוכל שלא להזכיר הפיגוע הקשה הבוקר, נכדתי צלצלה ואמרה לי "נונה, סבתא, אל תיסעי לירושלים היום" מחיתי, אמרתי "אני נוסעת מאמי, אין דבר כזה" כמעט אבכה עכשיו

ד"ר לבנה זמיר:      חוץ מהמלחמה הפיגוע הבוקר מוכיח לנו שוב, שנוכחותנו פה עוד לא קיבלה לגיטימציה של מיליונים בעולם, לא רק הערבים

ד"ר לבנה זמיר:  איך הלגיטימציה תבוא? כל מה שנאמר הוא נכון, אבל הוא לא מיושם

ד"ר לבנה זמיר:  מדוע? כי אין מוזאון יהודי ארצות ערב והאסלאם

ד"ר לבנה זמיר:       כבר נכתב בדף, קראנו לו "דף עבודה" של המל"ל – המועצה הלאומית לביטחון, שבתקופתו של עוזי ערד נכתב שחייבים להקים מוזיאון ליהודי ארצות ערב והאסלאם כלשון מאזניים ליד ושם, כדי שכל מנהיג מהעולם שמגיע לישראל, כל בכיר, כפי שלוקחים אותו ליד ושם, ייקחו אותו גם למוזיאון יהודי ארצות ערב

ד"ר לבנה זמיר:  יקראו לו "מוזיאון למורשת יהודי ארצות ערב והאסלאם" על מנת שכולם יהיו מרוצים

ד"ר לבנה זמיר:  תהיה מורשת, אבל יהיה גם חוק אוחיון, שאומר באגף מסוים שהיציאה והגירוש, הפליטות, אני פליטה

ד"ר לבנה זמיר:       בגיל 12 גורשתי עם אבי ואחיי, שישה אחים ואני הבת היחידה, מפונקת, חודשים באוהל במעברה של טבריה

ד"ר לבנה זמיר:  הגשם יורד עלינו והאוהל עף באמצע הלילה על המזוודות, אימי בוכה, לא ראינו אותה בוכה, אחר כך הבנו

ד"ר לבנה זמיר:  אני פליטה

ד"ר לבנה זמיר:  אבל תראו לאן הגעתי

ד"ר לבנה זמיר:  אני בכנסת, פה, אתכם

ד"ר לבנה זמיר:  בשבילי זו התרגשות, ובוכה רק כי הוריי לא זכו לראות שהנושא שלנו עלה

ד"ר לבנה זמיר:  תמיד אזכור אותם, אבל אם אנחנו פה, הם פה

ד"ר לבנה זמיר:  אני יודעת שהם פה איתי, איתנו

ד"ר לבנה זמיר:      המוזאון הוא השורה התחתונה שלי, שזה יהפוך לחוק, לממלכתי, איני יודעת מה, אשלי פרי נלחם איתנו על זה במשך שנים

ד"ר לבנה זמיר:  עוד בתקופה של ראש עיריית ירושלים, ד"ר רחל ידיד ואני, היא מתימן, אנחנו עובדות יחדיו שנים רבות, הלכנו אליו והוא אמר "אין בעיה, תביאו לי מכתב מהשרה" אז הייתה השרה גילה גמליאל, ביקשתי ממנה מכתב שנותן קרקע, הייתה כבר פרוגרמה, אשלח לכם את הפרוגרמה, 20 עמודים, גילה גמליאל אמרה "אני לא יכולה לתת מכתב" מדוע? כי באותו הזמן, מירי רגב הצהירה "מוזאונים זה אני"

ד"ר לבנה זמיר:  סליחה, זה נופל על תככים, חבל

ד"ר לבנה זמיר:  מישהו חזק ייקח את זה לידיים, יקים את המוזאון

ד"ר לבנה זמיר:  תודה רבה

ד"ר לבנה זמיר:  זה הכל

קריאה: השר שיקלי ירים

ד"ר לבנה זמיר: הכדור בידיך

ד"ר לבנה זמיר:  תודה לכולכם שהסכמתם להאזין למעט שלי

זאב אלקין: תודה רבה

עמיחי שיקלי: תודה רבה, ד"ר לבנה היקרה

עמיחי שיקלי:  אנחנו עובדים על המוזיאון, אני מאוד מקווה שיהיו גם בשורות

עמיחי שיקלי:  זה בשלבים מוקדמים, אבל בהחלט ישבנו ודיברנו על הנושא

עמיחי שיקלי:  אגב, עצם האתר שעומד באוויר, הרבה בזכות העבודה המאומצת של יד בן-צבי ושל רבים נוספים שיושבים בחדר, זה גם דבר מאוד משמעותי בעידן שלנו שבו המוזאונים הם דבר אחד, אבל מה שקיים במדיה ונגיש בכל רחבי העולם, הוא לא פחות חשוב

זאב אלקין: תודה

זאב אלקין:  תודה רבה

זאב אלקין:  ביקשה לדבר, ד"ר מרים גז-אביגל, יושבת ראש ארגון מרכז הארגונים לניצולי שואה

ד"ר מרים גז-אביגל: תודה רבה

ד"ר מרים גז-אביגל:  ככה זה כשמדברים בסוף, הדברים העיקריים כבר נאמרו

ד"ר מרים גז-אביגל:  אבל ארצה לחזק מספר עניינים ולשאול שתי שאלות

ד"ר מרים גז-אביגל:  העניין שרציתי לחזק ולדבר עליו הוא השפה הערבית שידידי, ד"ר מוטי קידר דיבר עליו

ד"ר מרים גז-אביגל:  אנחנו, היום, נמצאים בתקופה שנושא רלוונטיות השפה הערבית - -     

ד"ר מרדכי קידר: התרבות

ד"ר מרים גז-אביגל: התרבות בוודאי, אבל השפה, כן? כשלים רבים קרו והדברים התפרסמו בעיתונות ועוד ייכתבו, הכשלים, חלק מהעניין הוא חוסר הבנה של השפה הערבית

עמיחי שיקלי: נכון

עמיחי שיקלי:  תרבות של סושי במקום של חומוס, כפי שאמר כוכב השעה

ד"ר מרים גז-אביגל: כן

ד"ר מרים גז-אביגל:  תראו עד היכן זה מביא את העם שלנו, עד היכן

ד"ר מרים גז-אביגל:  אנחנו נמצאים במזרח התיכון, האנגלית חשובה, הצרפתית בטח חשובה, העברית מעל הכל, אבל השפה הערבית היא שפה שנייה רק על הנייר

ד"ר מרים גז-אביגל:  לעניות דעתי  לא רק שצריך ללמד, אני לא רוצה להכביר מילים בעניין כי ד"ר מוטי קידר כבר דיבר על כך, אבל לעניות דעתי, השפה הערבית אמורה להיות

ד"ר מרים גז-אביגל:  נושא הוראת השפה הערבית, נושא חובה בבגרות

ד"ר מרים גז-אביגל:  חובה

ד"ר מרים גז-אביגל:  אם אתם רוצים את נייר הלקמוס, לדעת מה חשוב ומה חשוב יותר במשרד החינוך, תבדקו את בחינות הבגרות

ד"ר מרים גז-אביגל:  מה שמופיע בבחינות הבגרות, המבחנים שהם מבחני חובה, נושאי חובה, מופיעים במבחני הבגרות

ד"ר מרים גז-אביגל:  מה שלא קיים במבחני הבגרות, לא קיים

ד"ר מרים גז-אביגל:       בעברי, הייתי מפקחת במחוז תל אביב בנושא שילוב מורשת יהודי ארצות המזרח, כך קראו לזה בעבר, במערכת החינוך

ד"ר מרים גז-אביגל:  נאבקנו, נלחמנו, יום ולילה, על הנושאים האלו, אבל כל מה שאנחנו עשינו, מה שלא התקבע כנושא חובה, אחרי שמרכז המורשת ליהדות המזרח התמסמס במקום מסוים, גם הנושאים נעלמו

ד"ר מרים גז-אביגל:  אני רוצה לחזק את הדברים ולהדגיש, מי שמעוניין לדעת מה חשוב ומה חשוב יותר בארץ, יבדוק את בחינות הבגרות

ד"ר מרים גז-אביגל:  זה דבר אחד

ד"ר מרים גז-אביגל:      הדבר השני שרציתי לשאול – התפלאתי שאף אחד לא העלה את הנושא כאן – החוק בנושא היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ואסלאם, מדבר על הרכוש היהודי בארצות ערב

ד"ר מרים גז-אביגל:  שמעון, אתה הטלת כאן פצצה במדינת ישראל, בחקיקה, שמדברת על הצלת הרכוש היהודי, ולא מדברים על כך

ד"ר מרים גז-אביגל:  לא מדברים

שמעון אוחיון: לא, עוסקים בזה

ד"ר מרים גז-אביגל: יש רכוש - -     

שמעון אוחיון: המשרד לשוויון חברתי עוסק בנושא

שמעון אוחיון:  יש ועדה שמטפלת, לא רציתי לגלוש יותר מדי, מספרים על הפלסטינים שהשאירו רכוש

שמעון אוחיון:  אף אחד לא מגיע לסכום שהיהודים השאירו בארצות ערב, אפילו פחות מ-100 מיליארד

שמעון אוחיון:  ההערכות הנמוכות שהיו אצל גילה גמליאל דיברו על 150 מיליארד, ההערכות הגבוהות של הועדות בארצות הברית דיברו על 400 מיליארד דולר

שמעון אוחיון:  היום, ד"ר סטנלי יורמן, מטעם משרדכם, עובד על נתונים חדשים ואמור להציגם

שמעון אוחיון:  זוהי סוגיה נוספת מאוד חשובה לפרסום, להסברה, שמדינת ישראל בעבר לא התעניינה, כנראה חששה, או בטעות חששה שמא אולי הפליטים הפלסטינים יבואו ויתבעו

ד"ר מרדכי קידר: שמעון, הסיבה היא אחרת

ד"ר מרדכי קידר:  מדינת ישראל - -      

שמעון אוחיון: אני לא יודע מה הן הסיבות

שמעון אוחיון:  אבל עובדה, זוהי עובדה

שמעון אוחיון:  דיברת על נראטיב ועל עובדה, הנה עובדה

ד"ר מרדכי קידר: אני מדבר על עובדות

ד"ר מרדכי קידר:  מדינת ישראל מעולם לא ראתה עצמה כמדינת פליטים

ד"ר מרדכי קידר:  למה? כי אנחנו עלינו לארץ, חזרנו לארץ

ד"ר מרדכי קידר:  איך אמר ויקטור נחמיאס? לא הפכנו את הפליטות למקצוע

ד"ר מרדכי קידר:  אנחנו חופשיים להיות עם חופשי בארצנו, לא להיות עם פליט בארצנו

ד"ר מרדכי קידר:  היום, אחרי 75 שנים, לא, זה התחיל נגיד לפני 20 שנים, 30 שנים, אחרי 40 שנים של מדינה קיימת, לא קל לבוא לעולם ולהגיד "אופס, אנחנו גם פליטים"

שמעון אוחיון: לא, אבל המדינה עסקה בסופו של דבר, גם במשרד האוצר, ד"ר ז'אן קלוד נידם, זכרונו לברכה –ריכז נתונים, מרדכי בן פורת זכרונו לברכה ואחרים, כולם אספו נתונים, מסמכים, והכל היה בגיבוי

ד"ר מרדכי קידר: אתה צודק

ד"ר מרדכי קידר:  אני מדבר על התודעה, התודעה הבין-לאומית לא קיימת

שמעון אוחיון: זו עובדה

שמעון אוחיון:  ואני מקווה שהנתונים יתפרסמו, ומה שיש בהשוואה

ד"ר מרים גז-אביגל: אף אחד לא עוסק בזה

שמעון אוחיון: לא, עוסקים בזה

שמעון אוחיון:  עוסקים בזה

שמעון אוחיון:  זה לא נכון

שמעון אוחיון:  המשרד לשוויון חברתי עוסק בזה

ד"ר מרים גז-אביגל: שמעון, אם אני לא שמעתי, ואם אף אחד לא ביקש ממני נתונים בתור מרכז הארגונים של יהודים יוצאי ארצות ערב ואסלאם, בקדנציה הזו לאחרונה

שמעון אוחיון: מרים, זה לא - -     

עמיחי שיקלי: ויכוחים מקצועיים בהמשך

שמעון אוחיון: לא היה כנס

זאב אלקין: מרים ושמעון

עמיחי שיקלי: אפשר להתכנס לאחר מכן, בסמוך, במועדון לחבר, לדיונים מהסוג הזה

עמיחי שיקלי:  אנחנו ממשיכים

זאב אלקין: חשוב מאוד שהנושא עלה

שמעון אוחיון: חשוב שנדע שלא היה כנס שקיימנו בארץ ובחוץ לארץ, שזה לא עלה

שמעון אוחיון:  עלה תמיד וקיבלנו דיווחים

ד"ר מרים גז-אביגל: נכון

זאב אלקין: מרים, להתכנס לסיום בבקשה

זאב אלקין: הנושא השלישי - -      

זאב אלקין: האחרון

ד"ר מרים גז-אביגל: אתייחס אליו בקצרצרה

ד"ר מרים גז-אביגל:  ראיתי כאן כשהקרנתם, מישהו הקרין את החורבן של בית הכנסת בתוניסיה, שזה ב-1967

ד"ר מרים גז-אביגל:  אני אומרת לכם, היום, לפני שנתיים, החריבו בתי כנסת, אותן תמונות, אותן תמונות

עמיחי שיקלי: נכון

עמיחי שיקלי:  גם לפני שבועיים, בשבילך, אני עוקב אחרי זה

ד"ר מרים גז-אביגל: לפני שבועיים

ד"ר מרים גז-אביגל:  אז לפני שנתיים - -      

עמיחי שיקלי: קברי צדיקים ובתי כנסת, כחלק מהמתקפה של 7 באוקטובר וההתלהבות שזה חולל בחוגים - -     

ד"ר מרים גז-אביגל: לפני שנתיים החריבו שני בתי כנסת בתוניסיה, והתמונות האלו של ספרי תורה קרועים - -      

ד"ר יניב מזומן: תעבירי לנו את התמונות עם זכויות יוצרים לשימוש

ד"ר מרים גז-אביגל: בית כנסת בעיר סוס, בית כנסת עתיק מאוד, החריבו את בית הכנסת

ד"ר מרים גז-אביגל:  בעלי יליד העיר סוס, פחדתי להראות לו את התמונות שמא יקבל התקף לב

ד"ר מרים גז-אביגל:  זה בית הכנסת של סבא שלו

ד"ר מרים גז-אביגל:  לכן קיימנו כנס בצרפת של יהדות סוס, אספו תרומות, אבל צריך שמדינת ישראל תשים יד בנושא

עמיחי שיקלי: זלגנו לגמרי

ד"ר מרים גז-אביגל: מילה אחרונה

ד"ר מרים גז-אביגל:  אחרי 7 באוקטובר יש בעיה לקהילות היהודיות בארצות ערב ואסלאם

ד"ר מרים גז-אביגל:  צריך לעשות זאת בשיתוף פעולה עם האו"ם

עמיחי שיקלי: עוקבים

עמיחי שיקלי:  עוקבים ופועלים, לא רק עוקבים

זאב אלקין: תודה

ד"ר מרים גז-אביגל: תודה רבה

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  אליאב בטיטו, ראש מטה הסברה אזרחי, ידבר באמצעות הזום, בבקשה

אליאב בטיטו: שלום

אליאב בטיטו:  תודה רבה לכולם, תודה רבה לשר זאב אלקין, ולשר עמיחי שיקלי על ההזמנה

זאב אלקין: חבר הכנסת, זאב אלקין

אליאב בטיטו: חבר הכנסת, סליחה

אליאב בטיטו:  אנחנו מתנצלים שלא יכולנו להגיע פיזית

אליאב בטיטו:  רציתי להגיד בהקשר הדיון החשוב, יש לכך חשיבות מאוד גדולה גם בתחום ההסברה

אליאב בטיטו:  אני יכול לספר, כשהשר שיקלי פנה אלינו עם הנושא, הכנו אתמול בערב סרטון שנשמח להציג ולהגיד בסופו משפט על מה שהסרטון עושה

אליאב בטיטו:  יש אפשרות לצפות בו?     

זאב אלקין: כן

זאב אלקין:  בבקשה

זאב אלקין:      (הקרנות סרטון)     

אליאב בטיטו: תודה רבה

אליאב בטיטו:  המסר העיקרי - -      

ד"ר מרדכי קידר: לא מובן בכלל

עמיחי שיקלי: לא מובן

ד"ר מרדכי קידר: זר שיראה את זה, לא ידע על מה אתה מדבר

שמעון אוחיון: האנגלית על הפנים

אליאב בטיטו: בדיוק

אליאב בטיטו:  אגיד לכם משהו בהקשר לזה, זו דוגמה לסרטון שירד אתמול  Brief אחר הצוהריים, כדי לבוא ולפנות לאנשים בזווית ההפוכה

אליאב בטיטו:  הרי נורא קל לדחוף ישר דגלי ישראל, ולדחוף הסברה ישראלית, ושאנשים ישר יבינו מה מדברים איתם

אליאב בטיטו:  כהחלטה אסטרטגית, החלטנו לפנות לאנשים דווקא דרך הסיפור של הצד השני

אליאב בטיטו:  לבוא ולהגיד להם "הנה פונו מיליוני אנשים, פונו מאות אלפי אנשים מהבתים שלהם", ובסוף להכניס להם "חשבתם שדיברנו על אותם תושבי עזה? לא, זה קרה גם לעם היהודי, זה מה שקרה לנו ומה שאתם עושים כאן זה לחזור על ההיסטוריה ולהפוך אותה עלינו"

אליאב בטיטו:      זו דוגמה לסרטון אחד

אליאב בטיטו:  בהקשר להסברה, יש חשיבות אדירה לבוא ולדברר גם את הסיפור של העם היהודי לאורך השנים, זה חשוב, זה מה שעושים כאן בוועדה – מדברים על זה

אליאב בטיטו:  לאותם ארגונים שעוסקים בנושא ושומעים אותנו עכשיו, אם יש לכם תכנים, אם יש לכם חומרים שאתם חושבים שיכולים לסייע להסברה הישראלית, אנחנו כאן, אנחנו יכולים להיות הזרוע הביצועית

אליאב בטיטו:  אנחנו נשמח לקדם את התכנים הללו

אליאב בטיטו:       אנחנו עושים זאת למשל עם – הקהילה הגאה, הנשים, החברה הערבית ובני הנוער

אליאב בטיטו:  גם זה נושא שצריך להתעסק בו, על היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ומאיראן

אליאב בטיטו:  זה הכל

אליאב בטיטו:  תודה רבה לכם על הדיון החשוב

אליאב בטיטו:  אנחנו כאן

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  תודה רבה לאליאב

זאב אלקין:  ביקשה לדבר ד"ר רחל ידיד, יושבת ראש ומנכ"לית עמותת אעלה בתמר

זאב אלקין:  בבקשה

ד"ר רחל ידיד: צוהריים טובים לכולם, מכובדי כולם

ד"ר רחל ידיד:  לא אגזול מזמנכם, שתי דקות

ד"ר רחל ידיד:  לפני למעלה מ-9-8 שנים, ישבה ועדת ביטון לדבר על תכנים שייכנסו למערכת החינוך

ד"ר רחל ידיד:  כמי שעבדה 47 שנים במערכת זו והכשירה אלפי סטודנטים להוראה, ברצוני לומר לכם שלצערי הרב, ואפילו באחת הישיבות כאן ישבה נכדתי ואמרה לכולם שהיא לא למדה דבר וחצי דבר על – המורשת, ההיסטוריה ותולדות יהדות המזרח, שום דבר, למרות שהיא רק חצי תימניה

ד"ר רחל ידיד:  זה הפריע לה מאוד

ד"ר רחל ידיד:      ישבנו בעמותת אעלה בתמר עם American Sephardi Federation ובנינו תכנית של קטעי וידאו, באורך חמש דקות, 40 קטעים על כל הנושאים של יהדות תימן בקצרה מכל מיני בחינות

ד"ר רחל ידיד:  ניסינו למכור את זה למשרד החינוך, אמרנו "נשים את זה בחינם, רק לחשוף את זה"

ד"ר רחל ידיד:  מה שקורה, ברגע שנותנים לתכנית הלימודים מעמד של אקס-קוריקולרית, משום שזו בחירה אף אחד לא מתייחס לזה

ד"ר רחל ידיד:  רוב המורים לא יודעים ולא מכירים את זה

ד"ר רחל ידיד:  אותו סיפור היה עם נושא התושב"ע, שהחליטו בשנות השמונים להכניס את המקצוע לכל בתי הספר החילוניים

ד"ר רחל ידיד:  המורים לא ידעו מה רוצים מהם ועשו מזה חוכא ואטלולא

ד"ר רחל ידיד:       אני חושבת שצריך להושיב אנשים, לא רק לדבר, אלא לעשות

ד"ר רחל ידיד:  כי מדברים שמונה-תשע שנים ועושים אפס

ד"ר רחל ידיד:  זה מתחיל מהחינוך, ללמד מכיתה א' על תולדות יהודי המזרח ויהודי המערב, אותו הדבר, באותו המשקל, לא 5% ו-95%, אלא 50-50

ד"ר רחל ידיד:  לא רשות, אלא חובה

ד"ר רחל ידיד:  רק מכאן נתקדם

ד"ר רחל ידיד:  ניחר גרוני מלצעוק את זה, קולי במדבר ושום דבר לא נשמע, חבל, קהות החושים ולהזיז את משרד החינוך, גם 100 בולדוזרים לא יעזרו

ד"ר רחל ידיד:  משרד שאין לי מילים להגיד, אני מאוד מאוכזבת

ד"ר לבנה זמיר: אוסיף רק בקשה, השר, וחבר הכנסת אלקין, אתם מוזמנים לראות את המוזאון של יהודי תימן ברחובות

ד"ר לבנה זמיר:  אדיר

ד"ר לבנה זמיר:  אני חושבת שהוא הכי יפה מכל יהודי ארצות ערב

ד"ר לבנה זמיר:  גם שלנו יפה

ד"ר מרים גז-אביגל: יש גם את מוזאון יהדות בבל

ד"ר לבנה זמיר: חובה

ד"ר לבנה זמיר:  ביקור חובה

ד"ר רחל ידיד: קבענו, נפגשנו ביחד וקבענו שתבוא

עמיחי שיקלי: יש את הסיפור על הזמורות, סיפור כואב שהפכו אותו לשיר

עמיחי שיקלי:  אני לא זוכר מתי נחשפתי אליו, לא מזמן

ד"ר רחל ידיד: נכון

ד"ר רחל ידיד:  על הזמורות היבשות שכתב דן אלמגור

ד"ר רחל ידיד:  לא תאמין שהנכד של אותו איכר היה ראש עיריית רחובות עד לפני עשר שנים

זאב אלקין: תודה רבה לרחל

זאב אלקין:  אני חושב שבאופן טבעי הגיע הזמן לעבור לנציגי הממשלה בדיון

זאב אלקין:  עלו לא מעט נושאים הקשורים לשימור ולימוד אירוע היציאה והגירוש של יהודי ארצות ערב ואיראן

זאב אלקין:  נשמע ממשרדי הממשלה והגופים הממשלתיים, כיצד הם מתקדמים במימוש משימות החוק וקידום הנושא

זאב אלקין:  בבקשה, הדוברת הראשונה, ד"ר אורנה כץ-אתר, מפמ"רית להיסטוריה במשרד החינוך

זאב אלקין:  כולם ציינו שהחינוך הוא המפתח

זאב אלקין:  יש לך זכות ראשונים בנציגי הממשלה

ד"ר אורנה כץ-אתר: אני חושבת שיש לי לא מעט דיוקים לעשות בהקשר

ד"ר אורנה כץ-אתר:  לי יש דברים שהם בגדר מובן מאליו, אז אני אקדים אולי למי שזה לא עולמו

ד"ר אורנה כץ-אתר:  בחינת בגרות בהיסטוריה היא בחינת חובה על מנת לקבל זכאות לתעודת בגרות במדינת ישראל

קריאה: שתי יחידות?     

ד"ר אורנה כץ-אתר: שתי יחידות

ד"ר אורנה כץ-אתר:  בתוך תכנית הלימודים הזו, נושא חובה – חורבן הקהילות היהודיות בארצות האסלאם

ד"ר אורנה כץ-אתר:  הזכרת בחינות בגרות, אנא לפתוח בחינות בגרות, בכל בחינות הבגרות קיימת שאלה על הנושא כי הוא נושא חובה

ד"ר אורנה כץ-אתר:  כמו שאת אומרת – מנהלים, תלמידים, הורים מתייחסים ברצינות יתרה לנושאים שנמצאים בבחינות הבגרות

ד"ר אורנה כץ-אתר:  לצערי, תכנית הלימודים מתחילה מכיתה ו'

ד"ר אורנה כץ-אתר:      אני רוצה לומר מספר דברים

ד"ר אורנה כץ-אתר:  קודם כל, אני עובדת פה עם לא מעט אנשים ששמחנו מאוד להיפגש במסדרון, עשינו ימי עיון למורים של יהודי מצרים, בבית יהודי לוב, בבית יהודי עיראק

ד"ר אורנה כץ-אתר:  אנחנו מכניסים חומרים רבים

ד"ר אורנה כץ-אתר:  אני אומרת פעם נוספת, בניגוד למה שנאמר, זה חובה

ד"ר אורנה כץ-אתר:  גם נושא שואת יהודי צפון אפריקה חובה בחלק השואה – חובה, לא בחירה

ד"ר אורנה כץ-אתר:  חובה

ד"ר אורנה כץ-אתר:  אני חוזרת פעם נוספת כי לצערי אני מוצאת את עצמי גם בלא מעט ועדות, בדרך כלל זה נעשה במסגרת של ועדת החינוך, כאשר אנשים שפעם לא למדו את הנושא, ושמעון אתה יודע, אנחנו בקשר של שנים

שמעון אוחיון: לא, הרבה שינויים, לא, אורנה תצביעי על שינויים שנעשו בתקופתך בזמן האחרון

ד"ר אורנה כץ-אתר: זה נעשה

שמעון אוחיון: אמרתי, תיקנתי

ד"ר אורנה כץ-אתר: אני, לא אני, יש פה שותפים רבים לי

ד"ר אורנה כץ-אתר:  הנושא הוא נושא חובה כי הוא נושא חשוב

ד"ר אורנה כץ-אתר:  הוא לא נושא שחשוב ל-50% מהאוכלוסייה, כמו שהשואה איננה סיפורם של יוצאי אירופה בלבד או צפון אפריקה, ששם מכירים ומלמדים גם את סיפורם של לוב, מרוקו וכו'

ד"ר אורנה כץ-אתר:  יהודים מצפון אפריקה נשלחו - -      

ד"ר מרדכי קידר: תולדות

ד"ר מרדכי קידר:  תולדות יהודי אירופה

ד"ר אורנה כץ-אתר: אני גם כן לא מוכנה לשמוע את המילה "נראטיב", אנחנו שותפים לכך, אבל המילה "סיפור" עדיין לא מוקצית אצלי

עמיחי שיקלי: ישר כוח

ד"ר אורנה כץ-אתר: אני מסכימה לכל ההקדמה שנראטיב הוא כיסוי למילה "שקר", וסיפורי, אני מרגיש ככה, אז זה ככה, לא

ד"ר אורנה כץ-אתר:  יש עובדות

ד"ר אורנה כץ-אתר:       ברצוני לציין מספר דברים שהמשרד עשה בשנה האחרונה

ד"ר אורנה כץ-אתר:  הוכנו יחידות הוראות מקוונות עבור המורים – זה מדהים, שלחתי אתמול וחשבתי שזה יעלה פה – שכוללות גם את הנושא התרבותי, סרטים, קטעי עדויות

ד"ר אורנה כץ-אתר:  כיום אנחנו משתמשים בפדגוגיה הדיגיטלית, כך אנחנו קוראים לזה, על מנת להפוך את ההוראה ליותר רלוונטית ומעניינת עבור הילדים

ד"ר אורנה כץ-אתר:  כבר לא באים ועומדים עם דף, זה לא מתאים יותר לילדים שלנו

ד"ר אורנה כץ-אתר:  האוריינות שלהם היא שונה

ד"ר אורנה כץ-אתר:  מושקעים בכך כספים רבים

ד"ר אורנה כץ-אתר:       גם לחטיבות הביניים נבנו יחידות כאלו  על היסטוריית יהודי צפון אפריקה בתקופה הקולוניאלית

ד"ר אורנה כץ-אתר:  אנחנו מלמדים כרונולוגית לכן מגיעים לדה-קולוניזציה בחטיבה העליונה, אבל התקופה הקולוניאליסטית ומה קורה איתם בימי הביניים, גם שם יש – מפות, ציורים, סרטונים, עדויות, הלימוד יותר חי

ד"ר אורנה כץ-אתר:  את ימי העיון למורים, הזכרתי

ד"ר אורנה כץ-אתר:  האתר של יד יצחק בן-צבי כמובן

ד"ר אורנה כץ-אתר:  חשוב לי לומר פעם נוספת בהקשר הזה, הנושא מקבל אצלנו דגש מאוד משמעותי מאחר והוא חשוב

ד"ר אורנה כץ-אתר:      דובר על המשמעויות שלו מבחינת ההסברה

ד"ר אורנה כץ-אתר:  הוא, קודם כל, חשוב לנו

ד"ר אורנה כץ-אתר:  לנו

ד"ר אורנה כץ-אתר:  ברמת הידע, ברמת ההיסטוריה שלנו

ד"ר אורנה כץ-אתר:  פעם לא היה לנושא מספיק מקום, כיום יש לו מקום מכובד מאוד עם דגש גדול, ויש עוד מקום רב לעשות עוד

ד"ר אורנה כץ-אתר:  אנחנו לא אומרים "יאללה, אנחנו סיימנו", לא

ד"ר אורנה כץ-אתר:  בחוץ דיברנו על כך שיש צורך לעשות יום עיון נוסף על יהודי מצרים, מה שנקרא בשש אחרי המלחמה, אנחנו נעשה את זה

ד"ר אורנה כץ-אתר:  עשינו בעבר ונעשה הלאה

ד"ר אורנה כץ-אתר:  אנחנו מאוד משתדלים

ד"ר אורנה כץ-אתר:  אנא, זה לא אפס

עמיחי שיקלי: מעודד מאוד מה שנאמר פה

ד"ר רחל ידיד: מה שאמר אוחיון הוא, שלפנייך לא היה

שמעון אוחיון: צריך לדייק בעניין

שמעון אוחיון:  לצערי, גם אם אני יוזם החוק, החוק לא הזיז בדברים הללו מכיוון ששר החינוך בשעתו התנגד, שי פירון התנגד לכל הסיפור

שמעון אוחיון:  מה שהזיז, את יודעת אורנה, זו ועדת ביטון

זאב אלקין: תודה רבה

ד"ר אורנה כץ-אתר: הכנסנו את הנושא כחובה לפני ועדת ביטון

ד"ר לבנה זמיר: - - - 89% מהתלמידים לא יודעים

ד"ר אורנה כץ-אתר: יש לזה הסבר מורכב יותר

ד"ר אורנה כץ-אתר:  החיים הם הרבה יותר מורכבים

זאב אלקין: אני חושש שאת יכולה לנסות נושא אחר בהיסטוריה, והתוצאה תהיה דומה

ד"ר אורנה כץ-אתר: בדיוק

ד"ר אורנה כץ-אתר:  בואו ננסה לעשות להם מבחן

אליעזר פרי: עשינו

ד"ר אורנה כץ-אתר: קראת לזה קריסטלנאכט, כיום מנסים לשנות את המושג ל"פוגרום"

ד"ר אורנה כץ-אתר:  קריסטלנאכט הוא מושג נאצי

ד"ר אורנה כץ-אתר:  חובה גם כן, ואם נשאל כמה יודעים, יש לך את התשובה, לדעתי אמרת 58%

ד"ר אורנה כץ-אתר:  לאן הלכו ה-42% האחרים? גם הם למדו את הנושא

זאב אלקין: תודה רבה אורנה

זאב אלקין:  בבקשה, נציג משרד החוץ, יעקב פינקלשטיין

גילה פינקלשטיין: אדוני יושב הראש, כבוד השר, וכל השותפות והשותפים לדיון החשוב, משרד החוץ שותף לחקיקה וליוזמה עוד משלב החקיקה, כפי שציין פרופ' אוחיון

גילה פינקלשטיין:  מהרגע הראשון אימצנו, פעלנו בנושא

גילה פינקלשטיין:  כבר ב-30 בנובמבר 2014, מיד לאחר קבלת החוק, משרד החוץ בסיוע הנציגויות שלנו ברחבי העולם, החל לקיים אירועים בחו"ל סביב הנושא, לרבות בתקופת הקורונה עם כל הקשיים בסמינרי רשת, מפגשי זום וכו'

גילה פינקלשטיין:      דוגמה או שתיים לסבר את האוזן, התקיים אירוע מרשים מאוד לפני מספר שנים באו"ם, שריטה שרה בפרסית והייתה תערוכה שהפקנו בנושא על מנת לתת מודעות באחת הזירות הכי פומביות ובין-לאומיות

גילה פינקלשטיין:  היה סימפוזיון יפה וחשוב מאוד באטלנטה, באוניברסיטת מרטין לותר קינג, כשהבן של מרטין לותר קינג השתתף בו בעצמו

גילה פינקלשטיין:  כלומר, מנסים להביא אישים

גילה פינקלשטיין:      לצורך הנושא, הקמנו עם השנים מאגר מידע גדול הכולל – חומרי רקע, סרטים, ספרים, תערוכות, שמות של מרצים וארגונים שפעילים בנושא על מנת שכל הנציגים שלנו שרוצים לעשות, שיהיה להם מאגר לקחת ממנו רעיונות וחומרים

גילה פינקלשטיין:  אנחנו מעדכנים את האתר מעת לעת

גילה פינקלשטיין:  הפקתי מספר תערוכות בנושא, גם סרטונים במחלקת מידע והפקה של משרד החוץ, סדרת סרטונים בשם "גשרים", למשל סרטון על דודו טסה ששר משירי סבא שלו, דאוד אל-כוויתי, דקלה ששרה אום כולתום, כישורים שמנסים להנגיש לקהלים צעירים ועכשוויים יותר

גילה פינקלשטיין:  כמובן גם תרגום לשפות שונות

גילה פינקלשטיין:      עובדים עם מגוון ומיטב הדוברים, ביניהם – פרופ' אוחיון עצמו, פרופ' מישל אבוטבול, סגן אלוף ציונית פתאל-קופרווסר, הסופרים אלי עמיר, סמי מיכאל, בן-דרור ימיני ועוד

זאב אלקין: יעקב, תוכל להתייחס למה קרה השנה לקראת ציון היום הזה? נדמה לי שלפי החוק, אתם צריכים לתדרך את השגרירים לעלות את הנושא לסדר היום

גילה פינקלשטיין: בדיוק השורה הבאה שלי

גילה פינקלשטיין:  השנה, כבכל שנה, יצאה הנחיה לנציגויות להתכונן ולקיים אירועים

גילה פינקלשטיין:  אנחנו מוציאים את ההנחיות מספר חודשים מראש

גילה פינקלשטיין:  לצערנו, בגלל המלחמה והצורך להתמקד במאמץ המלחמתי, עצרנו את הפעילות כי הנציגויות שלנו בכוחן המוגבל, כידוע ברוב הנציגויות בעולם יש בסך הכל שגריר ומספר שתיים, בנציגויות הגדולות במיוחד יש גם דובר ולפעמים גם מספר ארבע, כדי שיוכלו להתמקד במשימות הקשורות למאמץ המלחמתי של הקניית הלגיטימציה ללחימה, עצרנו את הנושא

זאב אלקין: אבל זה נושא שיש לו קשר

גילה פינקלשטיין: נכון

זאב אלקין:  כפי שצוין בהתחלה, וזו הזדמנות

זאב אלקין:  אנחנו כל הזמן מחפשים דרכים להפוך את המסרים שלנו לחדשות או לחדש אותם מעט כי אי אפשר לחזור על אותו המסר

זאב אלקין:  אנחנו כבר לקראת סיומו של החודש השני ללחימה, ויש פה נושא מעולה שמתחבק עם הביקורת וההתקפות עלינו לגבי סיום המלחמה, שאפשר לתקוף את זה מזווית פחות צפויה וחזרה על אותם הטיעונים החשובים, הם לא הופכים לחשובים פחות כי עברו חודשיים

זאב אלקין:  תמיד כדאי לנסות למצוא עוד זווית נוספת, ודווקא היום הזה יכל לספק לשגרירויות תחמושת נוספת בהקשר המלחמה הספציפית

גילה פינקלשטיין: אני מקבל את ההערה

גילה פינקלשטיין:  מכיוון שזה מצריך היערכות מראש של מציאת שותפים מקומיים, מנחים, וכל הלוגיסטיקות הכרוכות באירוע, ועל מנת להיות מוכנים להיום היה צריך להיערך לכך לפחות חודש קודם לכן, כשהיינו בשיא המלחמה

גילה פינקלשטיין:  ייתכן ויימצאו בעתיד הקרוב, בדרך כלל אנחנו לא מקיימים את האירוע ביום הספציפי, אלא סביב העונה הזו של סוף השנה

זאב אלקין: אני חושב שלפי החוק זו חובה המוטלת על שר החוץ, נכון שמעון?     

שמעון אוחיון: לא

שמעון אוחיון:  יש שלושה משרדים שותפים – המשרד לשוויון חברתי, משרד החוץ ומשרד החינוך

זאב אלקין: נכון

זאב אלקין:  אבל נדמה לי שבחוק שר החוץ צריך להנחות את השגרירויות?     

גילה פינקלשטיין: הנקודה שרציתי להדגיש היא שמשרד החוץ אחראי לקיום הפעילויות בעולם, ואנחנו עושים כך

גילה פינקלשטיין:  כלומר, בארץ לא מתעסקים, אלא בעולם, הרחבנו זאת גם לגבי הסגל הדיפלומטי

גילה פינקלשטיין:  קיימנו בעבר יחד עם המשרד לשוויון חברתי, יושב פה ידידי שלום בוחבוט, קיימנו אירוע לסגל הדיפלומטי, הגיעו הדיקן, סגן הסגל הדיפלומטי, השגרירים, נציגים ממדינות אחרות

זאב אלקין: שר החוץ מודע לחובה שמוטלת עליו במסגרת החוק?     

גילה פינקלשטיין: משרד החוץ מודע

זאב אלקין: לא

זאב אלקין:  אני שואל האם עדכנתם את שר החוץ?     

גילה פינקלשטיין: כן

גילה פינקלשטיין:  אדוני יושב–הראש, בדיוק בהקשר שהזכרת, השנה מתוכננת יוזמה – שממתינה בימים אלו על שולחנו של השר לאישור סופי – לקיים אירוע לשגרירים הזרים שנושאו יהיה אנטישמיות בעולם הערבי בעבר ובהווה

גילה פינקלשטיין:  לקשור את זה לאירועים הנוכחיים, בהקשר של 7 באוקטובר, בהקשר הרחב יותר, בדיוק מה שאמרו פה חלק מהנוכחים

גילה פינקלשטיין:  בהחלט בכוותינו לקיים גם השנה, וכמו שאמרתי קיימנו אירועים

זאב אלקין: הנושא נושק, אבל לא בדיוק אותו הנושא

גילה פינקלשטיין: קיימנו אירועים גם בעבר

שמעון אוחיון: לא נעים להגיד, אבל זו האמת, צריך לתת לו את הקרדיט

שמעון אוחיון:  כשאביגדור ליברמן היה שר החוץ, מיד לאחר החקיקה, ב-40 מקומות בעולם, ב-40 קונסוליות התקיים אירוע, והשנה אם היינו ממשיכים

שמעון אוחיון:  זה העניין, זו האסטרטגיה, לא לענות עכשיו טקטית ולתת תגובה במקום, אלא מההתחלה לבנות אסטרטגיה ברורה לאורך שנים

זאב אלקין: אני מכיר את שר החוץ אישית ואני בטוח שאם יפנו את תשומת ליבו שקיים חוק שהוא מחויב לפעול במסגרתו, הוא ימצא דרך לתת ביטוי לנושא

גילה פינקלשטיין: אנחנו עשינו ועושים ונעשה זאת

גילה פינקלשטיין:  אני הייתי מנהל מחלקת קהילות יהודיות שהיא המחלקה האחראית על הנושא הזה, וכל שנה יוצאת הפעלה לנציגויות

גילה פינקלשטיין:  עושים עשרות אירועים מסוגים שונים ומתאימים אותם גם למקום עצמו

גילה פינקלשטיין:       דוגמה נוספת, דיברו על נושא הפליטות, הייתי קונסול כללי במומבאי, קיימנו פאנל שקישר את הנושא גם לנציגי הקהילה הסינדית שהיו פליטים, לפחות בעיני ההודים הם פליטים, הודים שגורשו מפקיסטן, חלקם גם עם החולצה שלגופם, לפעמים עם מזוודה ומעט כסף כמו במקרה של יהודי עיראק

גילה פינקלשטיין:  איך אמר פרופ' קידר בשם גרשוני – במקום להפוך את זה למקצוע, למסכנות, הם לקחו ובנו את עצמם מאפס בניגוד לפליטים אחרים שאנו מכירים עד היום

ד"ר מרדכי קידר: מי שאמר את זה היה ויקטור נחמיאס

גילה פינקלשטיין: נחמיאס, תודה

ד"ר מרדכי קידר: יליד מצרים גאה

גילה פינקלשטיין: האירוע שקיימנו לסגל הזר, קיימנו אותו במרכז מורשת יהדות בבל, אחד משותפינו, כדי שהם יראו, מאחר ועדיין אין מרכז כללי ליהדות האסלאם

זאב אלקין: מתי זה קרה?     

גילה פינקלשטיין: לפני שנתיים

גילה פינקלשטיין:  והשנה, אמרתי, עובדים על לעשות אירוע

זאב אלקין: אנחנו מתכנסים במשכן זה פעם בשנה על מנת לשמוע מה התקדם במהלך השנה האחרונה, אין טעם לחזור אחורה מאז חקיקת החוק

גילה פינקלשטיין: אנחנו עושים ככל שביכולתנו בהתאם לנסיבות, עם השותפים השונים – המשרד לשוויון החברתי, משרד התפוצות, מרכז דהן, מרכז בבל, ג'ימנה, הסוכנות, ארגוני יוצאי מדינות ערב, שותפים בחו"ל

גילה פינקלשטיין:  כל נציגות לוקחת את – הנציגויות, הקהילות, משרדי הממשלה, הפרלמנטים

גילה פינקלשטיין:  ברצוני לציין שזה נכון וחשוב מאוד לדרוש פעילות, אבל פעילות מצריכה גם תקציב

גילה פינקלשטיין:  כל הפעילויות הללו, עשרות פעילויות ברחבי העולם, התקציב שלנו לצורך הנושא עומד על כ-200,000 שקלים, לא דולר

גילה פינקלשטיין:  יש לנו כ-103-100 נציגויות בעולם, זה פחות מ-2,000 שקלים לנציגות בממוצע

גילה פינקלשטיין:  אומנם לא כל נציגות עושה, אך זה תקציב מינימלי מאוד

זאב אלקין: אני יכול לתת לכם עצה מניסיוני, איך משרד החוץ עובד בדרך כלל, כי הייתי במקום הזה וזה תמיד עבד למשרד החוץ, אם זה עבד מולי, אני בטוח שזה יעבוד גם מול השר שיקלי

זאב אלקין:  תבואו ביוזמה לעשות משהו רציני בנושא בעולם, לשר שמופקד על הנושא, שיושב כאן לצידי, תציעו לו שותפות תקציבית

זאב אלקין:  אני בטוח שהוא לא יסרב וימצא דרך לעשות זאת יחד אתכם

זאב אלקין:  אני בזמנו, כשר ירושלים, עשיתי זאת בנושא ירושלים והרמנו פרויקט גדול

זאב אלקין:  ידוע שלמשרד החוץ חסר תקציב גמיש

זאב אלקין:  זה לא סוד, זו האמת

זאב אלקין:       דווקא בגלל התשתית שיש לכם, אם תפנו לשרים הרלוונטיים שמופקדים על נושאים מסוימים, ומשרד החוץ יודע לשנורר את זה זאת מצוין

זאב אלקין:  תאמין לי, יש שם מומחים לעניין, בסופו של דבר זה יעבוד כי כולם מרוויחים

זאב אלקין:  זה Win-win בדרך כלל

גילה פינקלשטיין: עשינו זאת

שמעון אוחיון: חייבים לציין גם עובדות בעניין

שמעון אוחיון:  אכן המשרד לשוויון חברתי העביר למשרד החוץ, העני והדלפון, מאות אלפי שקלים על מנת לקיים את האירועים והכנסים

שלמה בוחבוט: בחוץ לארץ

שמעון אוחיון: צריך לציין זאת

שמעון אוחיון:  זה כתוב, מופיע, קיימות העברות תקציביות, כולל כנסים שאנחנו השתתפנו בהם

שמעון אוחיון:  בבקשה זאב, אימצנו את הרעיון

גילה פינקלשטיין: ציינתי לפני כן, האירוע שקיימנו לסגל הזר עם שלום בוחבוט, ואירועים בחו"ל

זאב אלקין: אבל זה היה לפני שנתיים

זאב אלקין:  בסוף החיים נמשכים

גילה פינקלשטיין: עיקרון השותפויות הכלכליות, פיננסיות, אנחנו בהחלט עושים זאת עם המשרד לשוויון חברתי בכל מקום בעולם, אבל יש צורך להגדיל את הבסיס על מנת שנוכל לבוא עם - - -      לסיכום, אדוני יושב הראש, משרד החוץ מייחס לנושא חשיבות רבה

גילה פינקלשטיין:  בהתאם אנו פועלים בתוקף למנדט הניתן לנו והוטל עלינו לקיים אירועים שונים ברחבי העולם, לציין את יום הגירוש והפליטות, ובמסגרת כך הנציגויות שלנו פועלות על מנת לעלות את המודעות לסוגיות של הפליטות וגם של הרכוש היהודי הגזול כפי שנאמר, ומציב נראטיב ישראלי-ציוני על סיפור הפליטה הנוסף של 800,000 ויותר פליטים לעומת הנראטיב של הפליטות הפלסטינית

גילה פינקלשטיין:  סליחה שאני משתמש במונח "נראטיב", זהו המונח שמשתמשים בו בעולם וצריכים לדבר בשפה שלהם

גילה פינקלשטיין:  תודה רבה

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  נציג משרד ראש הממשלה, דובר ראש הממשלה בשפה הערבית, אופיר גנדלמן, תרצה להוסיף משהו בקצרה?     

אופיר גנדלמן: כן, מספר דברים

אופיר גנדלמן:  קודם כל, סוגיית גירוש היהודים ממדינות ערב ואיראן היא בהחלט טיעון חזק ומנצח מול הטענות הפלסטיניות וטענות תומכיהם לגבי טיהור אתני של פלסטינים בעזה, באיו"ש ובכלל

אופיר גנדלמן:  אבל צריך להודות באמת, היא לא מובלטת מספיק, אנו לא עושים מספיק מול דעת הקהל הבין-לאומי וגם לא מול דעת הקהל הערבי

אופיר גנדלמן:  אנו פועלים מדי שנה ב-30 בנובמבר, אבל לכל אורך השנה אנו לא מבליטים זאת מספיק

אופיר גנדלמן:       מעניין לציין כיצד מתייחסים בעולם הערבי לגירוש היהודים, מתייחסים לכך בצורה כפולה

אופיר גנדלמן:  מצד אחד, טוענים ששיתפו פעולה עם הציונים ולכן היה צורך לגרשם

אופיר גנדלמן:  מצד שני, מכחישים שגורשו, אלא טוענים שישראל הביאה לעזיבתם

אופיר גנדלמן:  כמובן לא מתייחסים – להפקעות הרכוש, לאפליה, לאנטישמיות, לא אז ולא היום

אופיר גנדלמן:  יש קולות בעולם הערבי, בעיקר בעיראק, ב-15 שנים האחרונות, המקוננים על הלכתם של היהודים וטוענים שהצרות בעולם הערבי החלו ביום שהיהודים עזבו

אופיר גנדלמן:  זה מתייחס לדבריו של ד"ר קידר

אופיר גנדלמן:       מה צריך לעשות הסברתית

אופיר גנדלמן:  אנו צריכים לעלות את הנושא בצורה אגרסיבית יותר לאורך כל השנה גם מול כלי תקשורת, רשתות חברתיות, בקמפוסים, מול ארגונים בין-לאומיים, בכל מקום בו מעלים את הנראטיב הפלסטיני השקרי

אופיר גנדלמן:  צריך להפוך את זה לקרדום, לחץ ההסברה הישראלית בתחום

אופיר גנדלמן:  לגבי הסרטון שצפינו בו קודם לכן של הרוח הישראלית, לאחר שהוא יתוקן, לדעתי צריך לתרגם אותו לערבית וכמובן לשפות אחרות, גם לפרסית

אופיר גנדלמן:  אני חושב שיהיה לו קהל רב והמסר עובר דרכו בצורה טובה מאוד

אופיר גנדלמן:      סוגייה נוספת שברצוני לעלות היא סוגיית הערבית, זו סוגייה שחשובה לי מאוד אישית

אופיר גנדלמן:  הרבה שנים אני עובר בבתי ספר על מנת לעודד לימוד ערבית, כולל בבתי הספר שמלמדים ערבית, לעודד תלמידים שכבר לומדים ותלמידים שאמורים לבחור במגמת ערבית, על מנת שיבינו את חשיבותה האדירה של השפה

אופיר גנדלמן:  אני חושב שחוסר ידיעת השפה הוא בעיה לאומית, לדעתי ראינו זאת בצורה טובה מאוד בחודשיים האחרונים

אופיר גנדלמן:  בעיניי יש חשיבות אדירה לחוקק חוק שיחייב לימוד ערבית מכיתה א'

אופיר גנדלמן:      כפי שציינתי אני עובר בבתי ספר, אני מדבר עם תלמידים שסיימו חמש יחידות, הם לא מסוגלים להוציא משפט מהפה

אופיר גנדלמן:  הם יודעים להסתדר באנגלית, אך לא יודעים שום דבר בערבית בצורה אקטיבית

אופיר גנדלמן:  כלומר, אולי הם יכולים לקרוא כותרת מעיתון, בעזרת מילון, אבל הם לא מגיעים לרמה הנדרשת וזו בעיה לאומית

אופיר גנדלמן:  צריך לעשות הרבה יותר, הכל, על מנת שכל ישראלי ידע ערבית

אופיר גנדלמן:  זה בנפשנו, דבר שיחסוך לנו בעיות מדיניות וביטחוניות רבות בהמשך

אופיר גנדלמן:  עד כאן

אופיר גנדלמן:  תודה

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  אנחנו מתחילים להתכנס לסיום הישיבה

זאב אלקין:  בבקשה, חבר הכנסת יצחק קרויזר, ביקשת להעיר מספר דברים

יצחק קרויזר:  תודה רבה

יצחק קרויזר:  דיון חשוב מאוד

יצחק קרויזר:  אני אקרא לו "עליית יהודי ארצות ערב ואיראן" ולא "גירוש יהודי ארצות ערב ואיראן", בטח מנקודת המבט שלנו כיום, כאשר אנחנו מסתכלים אחורה על ההיסטוריה או כמו שאמר פרופ' קידר קודם, שמדינות ערב שלא השכילו לשמור על יהודי ארצן, הפכו למדינות גיהינום

יצחק קרויזר:       אבל מהצד השני, ייתכן שדווקא במדינת ישראל לא השכילו להבין איזה – אוצר תרבותי, רוחני, ספרותי, דתי הגיע לארץ ישראל

יצחק קרויזר:  אולי הניסיון פה, של מדינת ישראל, לראות את המרחב שבו אנו נמצאים דווקא בעיניים מערביות, אני מנסה לקשור את זה גם למציאות הקשה, לסיטואציה הקשה מאוד שאנו נמצאים בה כרגע, ולכן אני מתחבר מאוד לכל נושא השפה

יצחק קרויזר:       בסופו של דבר, השפה היא המפתח, השער – להבנת המרחב, הכרת המרחב והשיח עם המרחב, גם עם שכנינו הטובים, ולהבין גם את השפה של שכנינו הרעים

יצחק קרויזר:  היוצא מכך הוא ההכרה וההערכה של כל האוצר התרבותי והרוחני שנמצא סביבנו

יצחק קרויזר:  כפי שאני מכיר אותך, השר שיקלי, וגם את חבר הכנסת אלקין, אתם הופכים – עם החקיקה, ההרחבה וההבנה – את היום הזה מדיון זיכרון לעשייה ולמעשה, להביא את האוצר שיש לנו, של יהודי ארצות ערב ואיראן, ולהוביל אותו למקום הראוי והמכובד שבו הוא צריך להיות

יצחק קרויזר:  תודה רבה

זאב אלקין: תודה

זאב אלקין:  חבר הכנסת, טל, תרצה לדבר?     

אוהד טל: אפתח בהתנצלות על כך שלא נכחתי ברוב הדיון, למרות החשיבות שאני רואה בדיון, לא יכולתי בגלל סיבות - -     

עמיחי שיקלי: אילוצים

אוהד טל: אילוצי לו"ז, נכון

אוהד טל:  תודה רבה כבוד השר

אוהד טל:  אני חושב שהדיון חשוב

אוהד טל:  אני, כמי שהתעסק 20 שנים בעיקר בנושאי חינוך עד שנכנסתי לכנסת, אני נוהג לומר שהאתגר המרכזי של החברה הישראליות כיום הוא אתגר הזהות

אוהד טל:  ככל שנחזק את בסיס הזהות, ואני אומר זאת גם ברמת חוויה אישית, כמי שגדל במשפחה, אימי ממרוקו, אבי מטורקיה

אוהד טל:  כשהגעתי לכנסת, בנאום הבכורה סיפרתי על משפחתי, משפחת דהן, אמי מכפר במרוקו, בדימנט, ולאחר הנאום מישהו שלח לי שהוא עשה מחקר על המשפחה וגילה ייחוס עד הרמב"ם, מחקר מסבא שלי ועד הרמב"ם

אוהד טל:      בסופו של דבר, כשגדל דור צעיר שלא מחובר לבסיס הכי מרכזי בזהותו, הרבה מהבעיות שאנו רואים כיום בחברה הישראלית מתלבשות על הפער הזה

אוהד טל:  לכן, ככל שבעזרת השם נעמיק את החיבור, ויכול להיות שקיימים מקומות שאנשים אולי מתביישים מעט בזהות הזו, לדעתי הדבר יתרום תרומה אסטרטגית גם לעתידה של מדינת ישראל, זה בהיבט הפנימי

אוהד טל:      וכמו שנאמר פה, אני חושב, גם על ידי משרד החוץ ושאר האנשים ששמעתי, יש לכך כמובן ערך גדול מבחינת העמדה שלנו כלפי העולם, על צדקת דרכינו, על למה אנחנו כאן, כנגד כל הטענות על קולוניאליזם וכל השטויות האחרות, שאנו מבינים את הסיפור, מבינים – מאיפה, איך ולמה הגענו

אוהד טל:  לדעתי זה תורם פנימית וגם חיצונית, ולכן אני מחזק מאוד את המהלכים וישר כוח גדול

זאב אלקין: תודה

זאב אלקין:  חבר הכנסת סוכות, בבקשה

צבי ידידיה סוכות: תודה רבה לחבר הכנסת אלקין, וגם לשר שיקלי, על ההתעקשות לקיום הדיון החשוב ביום זה, גם בתקופה זו

צבי ידידיה סוכות:  כמו חבר הכנסת טל, מתנצל שלא הצלחתי להגיע לכל הדיון

עמיחי שיקלי: אילוצים, אילוצים

צבי ידידיה סוכות: נהוג לומר, אולי בישראל במשך שנים רבות הייתה אווירה שמכל הגלויות שהגיעו, מנסים לייצר יהודי חדש מנותק מכל המקומות שהגיעו, צבר מנותק

צבי ידידיה סוכות:  אני מזדהה מאוד, דווקא כאשכנזי מכל כיוון אפשרי בערך, חוץ מאשתי שהיא מרוקאית

עמיחי שיקלי: אני חייב גילוי נאות, גם הוא נראה אשכנזי

אוהד טל: בעוונותיי הרבים

צבי ידידיה סוכות: אף אחד לא מאמין לו

צבי ידידיה סוכות:  מהמקום הזה והדיון החשוב הזה שבו אנחנו אומרים – שנלך למקום אחר, נייצר אנשים שלומדים אחד מהשני, לומדים מכל המקומות שמהם הגיעו, מכל התרבויות השונות, ומזה נעצב יצירה חדשה

צבי ידידיה סוכות:  זו אמירה עוצמתית יותר, בעלת כוח רב יותר והמשכיות בעזרת השם

צבי ידידיה סוכות:  תודה רבה לכל מי שהגיע לכאן ולמי שיזם את הדיון החשוב, והתעקש שיתקיים

צבי ידידיה סוכות:  תודה רבה

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  לסיכום הדיון, נחזור למשרד שהוביל את היום הזה, המשרד לשוויון חברתי שיסכמו את הדיון

זאב אלקין:  בבקשה, שלום בוחבוט, מנהל אגף במשרד לשוויון חברתי, אחריו השר שיקלי ואנוכי

שלמה בוחבוט: שלום לכולם, ותודה על הזכות

שלמה בוחבוט:  היום החשוב שאנו מציינים הוא פעם בשנה, יום בשנה שאנו סביבו מנסים ליצור הדהוד מסוים על מנת להגביר ולהאדיר את המודעות לדבר

שלמה בוחבוט:  המציאות היא, כפי הנתונים שאשלי דיווח, המודעות הזו לא מחלחלת בחברה, לכן השכילו מחוקקי החוק להביא את השותפים, את משרד החינוך שהם אלו שיהיו המנוף לעלות את המודעות להיסטוריה, המורשת והתרבות של היהודים בארצות ערב ואיראן

שלמה בוחבוט:  בהקשר הכולל ובכלל זה גם בציון יום היציאה והגירוש, בהקשר של הגירוש, הפרעות וכדומה

שלמה בוחבוט:       במסגרת הפעילויות שהמשרד תכנן השנה – אם כי הכל נשמט בעקבות המלחמה – הייתה הכוונה לקיים שיתוף פעולה עם משרד החוץ השנה כפי שקיימנו בשנים קודמות, כנס עם שגרירים על מנת להגביר בפניהם את ציון היום, להגביר בפניהם את המודעות ליום חשוב זה כדי שיהיו שגרירנו בעולם

שלמה בוחבוט:  בעקבות החלטת ממשלה, פעילות נוספת שהמשרד מקיים כמקביל לדבר זה קשורה לתיעוד יוצאי מדינות ערב ואיראן בעקבות, נכון להיום תיעדנו כ-600 תיעודים של יוצאי מדינות ערב ואיראן

שלמה בוחבוט:       אני מעריך שהאתר, אמור לעלות לאוויר תוך חודשיים עם הסיפורים שישנם

שלמה בוחבוט:  אנו צפויים להכיל למעלה מ-1,000 סיפורים

שלמה בוחבוט:  מתוכם ליקטנו סיפורים העוסקים בפוגרומים, בגירוש, בפרעות, הוצאנו על כך סרטון שנמצא אצלינו, מאותם סרטונים שיצאו השנה

שלמה בוחבוט:  הנושא בהחלט חי וקיים

שלמה בוחבוט:  אנו רק זקוקים למשרד החינוך, הזרוע הביצועית שלנו להביא את מודעות הנושא ולהנכיחו בקרב התלמידים כי זה המפתח

שלמה בוחבוט:  כמו שאמר אשלי, על מנת לשכנע את האחרים מבחוץ, אנו חייבים להיות אלה שקודם לומדים את הנושא ובטוחים שזה נושא בהיסטוריה שלנו

שלמה בוחבוט:  רק כך נוכל לשכנע גם את האחרים

שלמה בוחבוט:      לסיום, ברצוני להודות גם על הפעילות שנעשתה עם מכון יד בן-צבי בהקמת האתר כפי שהוצג כאן

שלמה בוחבוט:  אתר זה יכול לשמש כפלטפורמה לחוקרים רבים שיוכלו לעלות מאמרים בנושא, ויהיה חשוף ופעיל במהלך כל השנה, לא רק ביום הציון, אלא במהלך כל השנה

שלמה בוחבוט:  כבר דיברתי עם ד"ר שמעון אוחיון, שיש ברשותו אוסף גדול של מחקרים והרצאות בנושא בעקבות השנים שהוא מקיים, כל שנה, שכמובן נרצה לעלות אותם לאתר, וכמובן לעשות חבירה עם משרד החינוך על מנת שייעשה שימוש באתר הזה, הוא מאוד חשוב

שלמה בוחבוט:  אנחנו שמחים שהרמנו אותו יחד עם מכון בן-צבי, ושוב, תודה רבה לכם

בן זילברמן: נציין שאנחנו מתכננים גם לתרגם את האתר – לאנגלית, ערבית וצרפתית או לפחות חלקים רחבים ממנו לטובת ההסברה בזירה הבין-לאומית

זאב אלקין: תודה רבה

זאב אלקין:  השר שיקלי, בבקשה, משפטי הסיכום שלך ושלי

עמיחי שיקלי: שוב, אני מבקש להודות לך באופן אישי

עמיחי שיקלי:  מאוד לא מובנת מאליו ההירתמות הזו לקיים דיון כזה בזמן המלחמה

זאב אלקין: כמו שכבר גיליתי לך במודיעין פנימי, במקרה שלי זה היה מובן מאליו

זאב אלקין:  החזרת אותי לכור מחצבתי

עמיחי שיקלי: כן, הרקע האקדמי

עמיחי שיקלי:  שיחק לנו המזל כי רבים לא מבינים את חשיבות ועוצמת האירוע

עמיחי שיקלי:  קודם כל, המון תודה לכל מי שהגיע, כלל הארגונים, כלל החוקרים וחברי הכנסת שטרחו לבוא ולכבד

עמיחי שיקלי:  אני חושב שאנחנו צריכים ללכת מכאן קדימה

עמיחי שיקלי:  היה מאוד מעודד לשמוע את משרד החינוך, לדעת שזה ברזל וחובה בתוך החומר

עמיחי שיקלי:  אני מקווה שיש גם סנכרון מסוים בין פעילות המשרד לבין פעילות יד בן-צבי והאתר, ופעילות המכונים השונים, מרכזי המחקר השונים

עמיחי שיקלי:  דבר חשוב מאוד

עמיחי שיקלי:      נושא השפה הערבית, אני חושב שכמי שלמד גם במגמת חמש יחידות וגם באוניברסיטה ולא דובר ערבית בשום צורה שהיא, הנושא צריך לקבל טיפול שורש מבית ספר יסודי

עמיחי שיקלי:  חשובה מאוד גם השפה המדוברת שאפשר לעבוד איתה, פחות - -      

ד"ר אורנה כץ-אתר: הספרותית

עמיחי שיקלי: (נושא דברים בשפה הערבית) וכו'

עמיחי שיקלי:  דבר נוסף שהוא חשוב, הנושא של יום לאומי רשמי, צריך לשדרג את היום הזה

עמיחי שיקלי:  הנתונים מדברים בעד עצמם

עמיחי שיקלי:  מר אשלי פרי, שהציג את הנתונים המטרידים, הציבור לא חשוף כלל ליום הזה

עמיחי שיקלי:  זה ליודעי ח"ן, וזה לא צריך להיות כך

עמיחי שיקלי:  יש צורך לשדרג את היום

עמיחי שיקלי:  קיים פה אינטרס לאומי מובהק

עמיחי שיקלי:       הדבר האחרון, אמרת קודם בהערת אגב שאולי אנשים התביישו לדבר

עמיחי שיקלי:  לא אולי, התביישו

עמיחי שיקלי:  זו תרבות שדוכאה ויחד איתה דוכאה גם המסורתיות, וזו סוגייה לדיון אחר

עמיחי שיקלי:  זה חלק מתיקון מאוד עמוק שצריך להיות במישור הזהותי שגם נוגע לכל מה שדיברנו, הזהות הכרותה של כל מורשת קהילות ישראל במזרח התיכון או בארצות ערב, וגם בהקשר היחס של אותן קהילות למסורת ישראל, יחס מאוד חסר, יחס של פתיחות, סובלנות, וחיבור עמוק למורשת ישראל ולזהות היהודית

עמיחי שיקלי:  תודה

זאב אלקין: אדוני השר, תודה רבה

זאב אלקין:  ברצוני להודות לך ולצוות משרדך על היוזמה לקיים את הדיון ולא לתת לו לשקוע למרות המצב בו אנו נמצאים

זאב אלקין:  אני חושב שמדובר בנושא חשוב מאוד, שלצערי לקח זמן עד שנכנס לתודעה הישראלית כנושא שנכון וחשוב לדבר עליו

זאב אלקין:  זה קשור בכלל לשאלת מקומה של מורשת יהדות המזרח בתוך כלל הציבוריות הישראלית, והמאבק רב השנים על כך שהיא תמצא את מקומה הנכון בכל המכלול של תפיסתנו את – התרבות, ההיסטוריה, החינוך

זאב אלקין:  לכן גם הפרק הזה, שהוא כמו פרק מסכם של ההיסטוריה המהוללת של מורשת יהדות המזרח והעברת מרכז הכובד לכאן, לארץ ישראל, והמשך פיתוחה כאן כבר בתנאים חדשים

זאב אלקין:       אני חושב שלקח זמן עד שמדינת ישראל הפנימה כמה העניין חשוב, וחוקק החוק של חבר הכנסת לשעבר, ד"ר שמעון אוחיון

זאב אלקין:  חשוב מאוד שהחוק אכן ייושם

זאב אלקין:  שמענו על שינויים חשובים במשרד החינוך, אני מברך עליהם וחשוב להמשיך את המגמה

זאב אלקין:       אני מציע למשרד החוץ, יחד עם המשרד לשוויון חברתי, למרות השעה בה אנו נמצאים, או אולי דווקא בגלל השעה בה אנו נמצאים כי קיים קשר בין הדברים, למצוא דרך ולנצל את היום, את האירוע שכל מי שמדבר איתנו עכשיו על הפליטים הפלסטינים בעזה, כמו שאמרתי הם שם כבר מספר דורות, שידבר איתנו גם על הפליטים היהודים שהגיעו למדינת ישראל

זאב אלקין:       זו דוגמה, מדינת ישראל דוגמה יפה מה כן נכון לעשות בנושא הפליטים שמגיעים ולא להפוך אותם לכלי הסברה ולהנציח את מעמדם הרע

זאב אלקין:  זו בדיוק ההזדמנות לדבר על נושאים אלו בזמן שאנו מדברים על שינוי מהיסוד של כל סדר הדברים בתוך רצועת עזה, חלק מהנצחת הפליטות ומה שאונר"א עושה הוא חלק ממוקד הבעיה

עמיחי שיקלי: יש פעילות חדשה של אונר"א, החזקת חטופים

זאב אלקין: מתן מחסה, בניסוחים - -     

אוהד טל: מתן מחסה, הם לא הזמינו את הפנסיון המלא ולכן גם לא קיבלו שם את האוכל

זאב אלקין: לכן אני מציע גם למשרד החוץ וגם למשרדך, בכל זאת לחשוב לשים דגש בשבועות הקרובים על נושא זה בנושא ההסברה, כי אני מאמין שהסברה, אם ברצוננו להצליח בה, היא חייבת להיות הסברה לא מתנצלת, אלא מן הסברה התקפית

זאב אלקין:  אני לא מאמין שאפשר לנצח קרבות רק בהגנה

זאב אלקין:  לכן זה נושא שאנו צריכים לעלות על דגל ולעלות את המודעות אליו, אולי השנה יותר מכל שנה אחרת

זאב אלקין:  תודה רבה

זאב אלקין:  הישיבה נעולה