ועדת הבריאות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 110, 2023-11-13 00:00

יונתן מישרקי: בוקר טוב לכולם

יונתן מישרקי:  היום יום שני, כ"ט בחשוון, התשפ"ד, 13 בנובמבר 2023

יונתן מישרקי:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הבריאות בנושא הצגת התוכנית הלאומית לחוסן ובריאות נפשית בישראל

יונתן מישרקי:  אני מבקש לפתוח את הישיבה בתנחומים למשפחותיהם של רב סרן יששכר נתן ושל סמל ראשון איתי שהם, שנפלו אתמול בקרבות בצפון רצועת עזה, יהי זכרם ברוך, יחד עם שאר הנופלים

יונתן מישרקי:     נמצאים איתנו כאן היום הסבים של משפחת ברודץ', שמואל ומשה, הסבים של עופרי בת העשר יובל בת השמונה, ואוריה בת ארבע וחצי, שנחטפו ביחד עם אימם הגר

יונתן מישרקי:  יחד איתם נמצאים פה עוד נציגי משפחות החטופים

יונתן מישרקי:  אנחנו מבקשים להגיד לכם שליבנו איתכם בשעות הקשות הללו

יונתן מישרקי:  כולנו תפילה ועושים כל מאמץ כדי להחזיר את החטופים במהרה הביתה בריאים ושלמים

יונתן מישרקי:       בדיון זה היה אמור להשתתף שר הבריאות השר בוסו, שגם דחף לקיום הדיון הזה, אך כפי שפורסם, הבוקר יצאו לפגישה מדינית חשובה שר החוץ ושר הבריאות, יחד עם נציגי משפחות החטופים, להיפגש עם נשיאת ארגון הצלב האדום יחד עם יושב ראש ארגון הבריאות העולמי

יונתן מישרקי:  אנחנו מבקשים לאחל להם מכאן הצלחה במשימה החשובה הזו

יונתן מישרקי:       ועדת הבריאות כמובן קוראת מכאן ודורשת מנשיאת הצלב האדום, הגברת מיריאנה ספוליאריץ', להנחות את אנשי הארגון לפעול למתן מידע וסיוע רפואי לשבויים שנמצאים בעזה

יונתן מישרקי:  על הארגון לעמוד על זכותו לבקר באופן מיידי את החטופים, בכדי לוודא את שלומם ובריאותם

יונתן מישרקי:  חמאס מחזיק בידיו כבני ערובה נשים, ילדים וניצולי שואה

יונתן מישרקי:  הדרישה שלנו היא חד-משמעית: בקרו את החטופים בהקדם, תנגישו להם עזרה רפואית ותנו לנו מידע רפואי אודותם

יונתן מישרקי:       בנוגע לדיון היום, אנחנו עדיין מצויים בתוך המלחמה, מה שיצר אירוע לאומי גדול בתחום בריאות הנפש שמדינת ישראל לא ידעה כמותו

יונתן מישרקי:  זה פגע בנפגעים הישירים במלחמה, בני משפחותיהם, קרב כוחות ההצלה, כוחות הביטחון, כלל הארגונים שעסקו בכבוד המת, צוותי רפואה וכו', וכמובן בכל הציבור הישראלי כולו

יונתן מישרקי:       בדיונים שקיימנו במהלך השבועות האחרונים בנושא שנמצא היום על סדר-היום, עלה כי עוד טרם פרוץ המלחמה מערכת בריאות הנפש לא הייתה במיטבה, ואני ממעיט

יונתן מישרקי:  במהלך המלחמה התברר שיש גופים רבים, ממשלתיים ואזרחיים, שעסקו בנושא של בריאות הנפש, חלקם גם על בסיס התנדבות, ואנחנו דרשנו וקראנו למשרד הבריאות לקחת את הנושא לתכלול מרכזי אצלו, שכל משרדי הממשלה והגופים האזרחיים יהיו תחת משרד הבריאות

יונתן מישרקי:  כמובן שהמענים יצטרכו להיות גם תוך נתינת דגש על מצב מערך הפסיכולוגיה בארץ

יונתן מישרקי:  אני בטוח שהמנכ"ל יתייחס לזה בדברים שלו, מתוכם על הסכמי השכר וכו'

יונתן מישרקי:  אני כרגע מעביר את רשות הדיבור למנכ"ל משרד הבריאות

יונתן מישרקי:  אני מבקש לא להפריע לו בהצגת הדברים

יונתן מישרקי:  יש רשימת דוברים ארוכה, אנחנו ניתן רשות דיבור לכולם בצורה שווה

יונתן מישרקי:  אנחנו נבקש מהמנכ"ל לפתוח את הדברים

יונתן מישרקי:  בבקשה

סימן טוב: תודה רבה

סימן טוב:  בפתח דבריי אני כמובן גם מצטרף להשתתפות בצער של המשפחות, גם של חללי צה"ל וגם של הנרצחים, באירועי 7 באוקטובר

סימן טוב:  אנחנו גם מצטרפים לתפילות לשובם המהיר של החטופים אל ביתם, ומשרד הבריאות גם פועל בכל הערוצים שיש לו, גם מול הצלב האדום, גם מול ארגון הבריאות העולמי, כדי להבטיח שיהיה טיפול רפואי גם בזמן שהם נמצאים בשבי כשהם חטופים, ושיחזרו כמה שיותר מהר

סימן טוב:  כמו שאמרת, שר הבריאות נסע היום לפגישה גם עם הגורמים הרלוונטיים, כדי להפעיל עוד לחץ גם מהכיוון שלו, וכמובן גם החלמה מהירה לכל אותם פצועים שעדיין נמצאים באשפוז או בתהליכי שיקום

סימן טוב:       אנחנו גיבשנו מסגרת של תוכנית

סימן טוב:  יש הרבה צעדים שכבר עשינו ויש תוכנית יותר נרחבת שאנחנו גיבשנו, ואנחנו נמצאים בשלבי משא ומתן – אני מקווה שאחרונים – עם משרד האוצר, גם עם אגף התקציבים באוצר וגם עם אגף השכר

סימן טוב:  מכיוון שכך, אנחנו לא נוכל להציג היום את התוכנית באופן שלם, אנחנו נציג את העקרונות עליהם היא מבוססת

סימן טוב:  אנחנו רואים בהחלט גם את ההבנה וגם את המחויבות של משרד האוצר על אגפיו השונים לכך שבאמת תהיה תוכנית מהירה, ונראה לי שבפורום הזה וגם בפורומים אחרים הצורך במהירות הוא ברור מאליו, ואנחנו מתעתדים מבחינתנו לסיים את התהליכים האלה ממש ברמת הימים הקרובים

סימן טוב:       אני רק אציין שנמצא איתי גם ד"ר גלעד בודנהיימר, ראש האגף לבריאות הנפש, שנכנס לתפקידו ממש מספר חודשים לפני אירועי 7 באוקטובר, ומאז הוא כמובן עסוק ממש פשוטו כלשונו יום ולילה במתן מענים וגיבוש תוכניות

סימן טוב:       אנחנו נעבור לשקף הראשון

סימן טוב:  אני אומר רגע קודם, משרד הבריאות ממוקד במספר מאמצים מרכזיים בעת הזאת, הראשי והמרכזי שבהם הוא בריאות הנפש אבל הוא לא היחיד

סימן טוב:  אנחנו כמובן מחויבים לתת טיפול רפואי מצוין לכל אותם אנשים שנפגעו באירועי 7 באוקטובר ובאירועי המלחמה

סימן טוב:  כבר למעלה מ-7,200 איש אושפזו בבתי החולים מאז

סימן טוב:  מאמץ מרכזי נוסף שיש לנו, מתן מענה לכל אותם עקורים ומפונים, אנשים שנעקרו מביתם או פונו מביתם, בין אם הם מדרום הארץ, בין אם הם מצפונה, וזה דורש התארגנות מאוד מהירה ואינטנסיבית של כל מערכת הבריאות – קופות החולים, טיפות החלב וגופים רבים אחרים, כדי לתת מענה מיטבי כמובן גם בתחום בריאות הנפש

סימן טוב:  יש את עניין המיגון שגם בו אנחנו מתקדמים, ויש נושאים נוספים

סימן טוב:       כמו שאמרת, היושב-ראש, לא נכנסנו במצב מיטבי, וזה אכן בלשון המעטה לעניין הזה

סימן טוב:  היינו במערכת שסבלה

סימן טוב:  עם כל ההצטיינות של מערכת הבריאות, אנחנו מכירים בזה שמערכת בריאות הנפש לא הייתה במצב מיטבי, זה אכן היה רחוק מכך

סימן טוב:  היינו בזמני המתנה ארוכים, והייתה פה איזושהי תנועה כזאת שהלכה והתגברה כך שמשקל הכובד, מרכז הכובד, הלך והתבסס במערכת הפרטית

סימן טוב:  ראינו מצד אחד גם עלייה בביקוש מהרבה מאוד סיבות, שחלקן טובות כמו ירידת סטיגמה, וחלקן פחות טובות כמו אירועים לאומיים שהעלו את הביקוש לבריאות הנפש, כמו הקורונה וכמו דברים אחרים

סימן טוב:  וכאמור, מצד שני, גם ירידה בהיקפי כוח האדם

סימן טוב:       אפשר לעבור שקף

סימן טוב:  זה ברור לכולם, אבל עדיין צריך לציין את זה ולהסביר את זה, המלחמה היא אירוע בריאות נפש לאומי

סימן טוב:  אנחנו חוזרים ואומרים כל הזמן, וצריך לומר את זה גם לפני שנפרט את הדברים כאן, אנחנו מאמינים בנפש האדם, בכוחם של אנשים ובכוחם של קהילות ומשפחות לייצר את ההתמודדות המיטבית עם הכוחות הפנימיים שלהם, ושאנחנו נהיה כמובן מעגלים תומכים

סימן טוב:  מצד שני, מכיוון שהאירוע בהיקף כל כך אדיר וכולל הלכה למעשה את כל אוכלוסיית מדינת ישראל, אנחנו צופים עלייה מאוד גדולה בביקוש

סימן טוב:  אנחנו כבר חווים את העלייה המאוד-גדולה בביקוש

סימן טוב:       ככל שיעבור הזמן העלייה כנראה תתגבר מבחינת אנשים שיצטרכו, סיוע נפשי כזה או אחר, בין אם אלה אנשים שנחשפו באופן ישיר לאירוע – ויש פה באמת את האנשים שחוו את התופת באופן ישיר – בין אם זה ביישובי העוטף, בין אם זה בשדרות, באופקים או במקומות אחרים – באשקלון כמובן הייתה חשיפה אינטנסיבית למתקפות הטילים וגם במקומות אחרים – בין אם אלה המגיבים הראשונים של מד"א או המטפלים במערכת הבריאות, האנשים שהיו במחנה שורה, בזק"א, ברבנות, בהרבה מאוד מקומות אחרים במד"א

סימן טוב:  אני לא ציינתי את כולם אבל יש רבים מאוד

סימן טוב:       אחד הדברים שהופכים את המאורעות האלה ליותר מאתגרים זה סוג של – נשתמש במילה אולי לא מאוד מדויקת אבל מתארת את העניין – קריסה של מעגלי תמיכה, כי אנחנו רואים שבאמת בהרבה מאוד קהילות ובהרבה מאוד משפחות אנשים שהיו מעגלי התמיכה של אנשים שחוו משבר, בין אם הם נרצחו, נחטפו, נפגעו גם הם בעקבות החשיפה לאירועים או נפצעו פיזית, מעגלי התמיכה המיידיים, שבדרך כלל משמשים עוגן להתמודדות עם אירועים מהסוג הזה, גם הם לא יכולים לתת מענה

סימן טוב:      נוסף לזה, היה פינוי מסיבי של אוכלוסייה, גם אוכלוסייה שלא נפגעה באופן ישיר, אם זו אוכלוסייה בצפון הארץ ואם אלה אוכלוסיות נוספות, אוכלוסיות שהתפנו באופן עצמאי לא בהכרח על פי ההנחיה של המדינה

סימן טוב:  למאסה הזאת של אנשים שפונו גם הפינוי עצמו מייצר את הלחצים הנפשיים שהוא מייצר, גם בעולם בריאות הנפש

סימן טוב:  גם בעולם הרווחה אנחנו רואים עלייה בתופעות כמו התמכרות, בעיות מוגנות, לחצים בתוך התאים המשפחתיים, ודברים אחרים שגם הם תורמים לצערנו את תרומתם השלילית לחוסן הנפשי

סימן טוב:  וכאמור, אנחנו מכירים בזה שהיה פה ערעור עמוק של תחושת הביטחון הקיומי ברמה האישית והלאומית

סימן טוב:        נעבור לשקף הבא שגם הוא אמור להיות מובן מאליו

סימן טוב:  יש חשיבות מאוד מאוד גדולה להתערבות מהירה ומקיפה

סימן טוב:  לא ציינו פה בהכרח את כל המספרים בכל המעגלים, אבל ברור שבסוף הדבר הזה משפיע על כל מדינת ישראל, על המעגלים השונים שציינו, המעגלים שהיו חשופים באופן ישיר, בני משפחה, מטפלים ואחרים, ועד כלל אוכלוסיית ישראל

סימן טוב:  הוא גם משנה את מצבם של אנשים שיש להם איזשהו רקע נפשי

סימן טוב:  האירועים האלה מטבעם משפיעים עליהם יותר

סימן טוב:       הצד השני הוא שאנחנו מאמינים שהתערבות מהירה ואפקטיבית תצליח להפחית באחוזים מאוד מאוד ניכרים, למעלה מ-50%, את היקף הפגיעה של אנשים

סימן טוב:  לכן יש חשיבות פה גם לאפקטיביות של הטיפול וגם למהירות, ויש חלון זמנים

סימן טוב:  ככל שנתערב יותר מהר – שוב, כבר התחלנו את ההתערבות, אנחנו נציין גם צעדים שאנחנו עושים, אבל עדיין אנחנו צריכים להיות בהיקפים יותר גדולים, כי לכל אוכלוסיית ישראל אנחנו עדיין לא הגענו, אז חשוב שנתערב מהר

סימן טוב:  לכן גיבשנו תוכנית לאומית שנוגעת בכל המעגלים

סימן טוב:       לפני שאני אכנס לתוכנית אני אומר שמבחינתנו אחד הדברים היפים שאנחנו רואים, ואנחנו עדיין צריכים להשתפר בהם גם במסגרת המענים שנתנו וגם במסגרת המענים שניתן, זו ההירתמות המאוד-מאוד מרשימה של החברה האזרחית, גם של ארגונים, גם של אנשים באופן עצמאי

סימן טוב:  אחת המטרות ששמנו לעצמנו היא להצליח לתעל ולהבנות את הסיוע של כל אותם ארגונים דרך מערכת אחת

סימן טוב:      מבחינת עקרונות התוכנית והיעדים שלה, אנחנו חושבים שנכון שהמענים יהיו כמה שיותר קהילתיים וכמה שיותר ממוקדים בסביבת המטופל, אם זה הקהילה שלו – קהילה יכולה להיות הרבה מאוד הרבה מאוד דברים, בני משפחה, מעגלים חברתיים, בתי ספר, חוגים ומסגרות אחרות – אם זה בתוך מערכת הבריאות, לראות איך אנחנו מפעילים את כל מערכת הבריאות, לצורך העניין, איך הרופאים הראשונים, רופאי ילדים, משפחה ואנשים, לוקחים גם הם חלק במתן המענים

סימן טוב:       גורם מרכזי נוסף חשוב מאוד, שלא ביצענו את אותו ועכשיו נצטרך לבצע אותו מצוין, זה לבצע התאמה של הטיפול לצורכי המטופל

סימן טוב:  יש את המילה שכולם מכירים – טריאז', אבל אנחנו מדברים פה על משהו הרבה יותר עמוק מזה, זה באמת להצליח לייצר איזשהו אינטייק ראשוני מאוד מהר לכל אדם ולהתאים לו את סוג המענה שאנחנו רוצים

סימן טוב:       אבן יסוד מאוד מאוד מרכזית בעניין הזה היא להרחיב את מעגל המטפלים, ואנחנו נצטרך לעבוד פה בכל הכלים שיש לנו

סימן טוב:  אנחנו מודעים, ולא רק אנחנו, גם במשרד האוצר מודעים לכך שנדרש שיפור מאוד מאוד משמעותי בהסכמי השכר של הפסיכולוגים, ואנחנו מנהלים על זה עכשיו דיונים

סימן טוב:  אנחנו רוצים את הפסיכולוגים במערכת הציבורית

סימן טוב:  אנחנו גם שומעים את הקולות מתוך קהל המטפלים, מתוך קהל הפסיכולוגים, שרוצה לעבוד במערכת הציבורית, מתוך הבנה שזה גם צו השעה וגם הדרך הנכונה ביותר לטפל במסגרת שהיא רב-צוותית, רב-מקצועית, מרפאתית, יודעת לתת טיפול כוללני ושלם

סימן טוב:  לכן אנחנו מחויבים לתת מענה שיאפשר להם להיות במערכת הציבורית, בין אם כשכירים, בין אם כמטפלים עצמאים

סימן טוב:  אנחנו מחויבים לזה שאנחנו גם נגדיל באופן משמעותי את מספר הפסיכיאטרים במדינת ישראל, גם פסיכיאטריים למבוגרים וגם פסיכיאטרים לילדים, ואנחנו גם מבצעים מהלכים של יישוג, Reaching out, לאוכלוסיות

סימן טוב:  אנחנו לא מחכים, אנחנו יוצרים קשר עם אוכלוסיות באופן נרחב, כדי לראות שמגיעים אליהם, אם זו הנוכחות שלנו במרכזי המפונים והעקורים במלונות השונים, ואם זה בדרכים אחרות

סימן טוב:       בשקף הבא נציין מה כבר עשינו

סימן טוב:  שוב, אנחנו מבינים שהמענים שלנו לא מושלמים ואנחנו צריכים להשתפר כל הזמן

סימן טוב:  אנחנו כל הזמן נמצאים ממש ברמה היומית

סימן טוב:  השר או אני, או חברי הנהלה אחרים, יורדים לשטח להיות בקשר ישיר עם האוכלוסייה ולשמוע איפה יש פערים בין הדברים שאנחנו תכננו לתת, חושבים שאנחנו נותנים, לבין מה שקורה בפועל

סימן טוב:  גם הצרכים של האוכלוסייה משתנים על פני הזמן, ואנחנו צריכים להיות דינמיים גם בעניין הזה

סימן טוב:      אנחנו רואים במרכזי החוסן עוגן מאוד משמעותי לאוכלוסיות שהוא רלוונטי עבורן, אז הרחבנו את הפעילות שלהם ופתחנו מרכז חוסן על-אזורי

סימן טוב:  כאמור, פתחנו מרפאות לבריאות הנפש במלונות, ואני חושב שכבר בשבוע השני התחלנו בקליטה של המטפלים המתנדבים

סימן טוב:  כמו שאמרתי, אנחנו מברכים מאוד על רוח ההתנדבות שיש בעם ישראל

סימן טוב:  אנחנו רוצים את המטפלים האלה אצלנו בשכר, בין אם דרך קופות החולים, בין אם דרך בתי החולים, בין אם דרך מרכזי החוסן

סימן טוב:  כך נכון לתת טיפול לאורך זמן עם תיאום טיפולי ורצף טיפולי

סימן טוב:  אנחנו יודעים שגם פה יש עוד הרבה מטפלים שאנחנו צריכים למצוא דרך לקלוט אותם ועוד לא עשינו מספיק

סימן טוב:       אנחנו הגדלנו את התמיכה במוקדי המצוקה הטלפוניים, בין אם של ער"ן ואחרים, נט"ל  שיושבים כאן, בין אם המוקדים של קופות החולים ומוקדי האונליין

סימן טוב:  הקמנו מוקד למשפחות, אנחנו עובדים עם המינהלת של גל הירש במתן מענה למשפחות החטופים

סימן טוב:  אני אומר את זה גם כאן וגם בפורומים אחרים, אם יש משפחות שלא הצלחנו להגיע אליהם, או שהמענה שניתן להם לא מספיק, תפנו אליי באופן אישי, אנחנו נדאג לעשות את המקסימום שאפשר כדי שכל משפחה תקבל את המענה הנכון והמותאם עבורה

סימן טוב:      יזמנו פנייה גם למגיבים הראשוניים, ויש עוד צעדים שאנחנו רוצים לעשות

סימן טוב:  על זה בעצם מתבססת התוכנית, להמשיך להרחיב את מעגל המטפלים – זה בשקף הבא – ולהסיט כוח אדם מהפרטי לציבורי

יונתן מישרקי: איך?     

סימן טוב: באמצעות תמריצים כלכליים

סימן טוב:  אם אנחנו נשלם יותר שכר לפסיכולוגים, הם יבואו ויעבדו במערכת הציבורית

סימן טוב:       עכשיו, ענבל, הגעתי פה למשפט שכתוב לי בצורה מאוד מרכזית וכל הזמן מזכירים לי

סימן טוב:  אחד הדברים היפים מאוד שאנחנו גילינו במהלך המאורעות שקרו לנו מ-7 באוקטובר זה את העוצמה של העבודה הסוציאלית ושל העובדות והעובדים הסוציאליים, ואנחנו רוצים מאוד שהם יהיו חלק מאיתנו, חלק ממערך בריאות הנפש

קריאה: אני חושב שאנחנו צריכים, לא רוצים, סליחה

יונתן מישרקי: ניתן לו לסיים את הדברים, וחברי הכנסת יקבלו רשות דיבור

סימן טוב: אני ממש סיימתי

סימן טוב:  שוב, פה כתובים הצעדים שאנחנו צריכים לעשות, אם אלה צעדים בעולם השכר למטפלים, אם אלה מענקים שיגרמו לעוד עשרות רופאים כל שנה לבחור בהתמחות בפסיכיאטריה, אם זה מערך האשפוז שהוא מאוד חשוב

סימן טוב:  נמצא פה מאחוריי פרופ' יובל מלמד, שעמד בראש ועדה בין-משרדית לשיפור תנאי האשפוז, ויש על זה תוכנית שלמה שהיא תהיה חלק מהתוכנית שלנו, וכמובן גם תוספת תקנים

סימן טוב:  אנחנו נציג בימים הקרובים את התוכנית השלמה, אחרי שנסכם את כל הפרטים שלה עם משרד האוצר

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  למעשה, קצת חסרים לנו פה פרטים, איך אתם מתכוונים לעשות את זה? זאת אומרת, איך זה יבוא לידי ביטוי בפועל? איך יגיעו בסופו של דבר לאותו נפגע? זה קצת חסר לי, אבל אולי אנחנו נשמע דברי השלמה מד"ר גלעד בודנהיימר

יונתן מישרקי:  אם תוכל להרחיב קצת יותר איך אנחנו מגיעים בסוף לנפגע, איך אנחנו מאתרים אותו, איך אנחנו מטפלים בו, איך מזהים, איך מאתרים ואיך מטפלים בו בסופו של דבר כשהוא לא תמיד יודע גם לפנות

יונתן מישרקי:  אם תוכל להרחיב לנו בזה, אנחנו נשמח

גלעד בודנהיימר: אנחנו מתייחסים למעגלים שונים של פגיעה, כי יש גם אנשים שנפגעו במעגל הראשון, וגם יש לנו את כלל הציבור בישראל

גלעד בודנהיימר:  צריך לזכור שהדברים האלה גם מתערבבים, אבל צריך להחזיק את הדברים האלה משני הצדדים

גלעד בודנהיימר:  אנחנו עסוקים גם כרגע וגם מסתכלים עתידית איך אנחנו משפרים כל הזמן את המענים למעגליים הראשונים, ששם צריך לעשות יותר Reaching out

יונתן מישרקי: איך זה יבוא לידי ביטוי בתוכנית הזאת?      

גלעד בודנהיימר: אנחנו מתקשרים לאנשים בפועל, משרד הבריאות

גלעד בודנהיימר:  זה קורה

סימן טוב: משרד הבריאות מתקשר לאנשים

סימן טוב:  יש את המינהלת של גל הירש, שדרכה יש קציני נפגעים שמונו לכל משפחה, ושוב, אנחנו מפעילים גם מערכים מקבילים

סימן טוב:  זה שאנחנו עושים דברים לא אומר שאנחנו מגיעים לכולם, ואם יש משפחה שלא הגענו אליה או צורך אחר, תפנו אלינו ואנחנו נעשה מה שניתן

יונתן מישרקי: זה ברמת המשפחות

יונתן מישרקי:  מה עם רמת שאר הציבור, המעגלים השניים והשלישיים?      

סימן טוב: במרכזים במלונות יש את הנוכחות שלנו, בין אם זה דרך מרכזי החוסן, בין אם זה דרך המרפאות שהקמנו

סימן טוב:  אנחנו פונים לאנשים באופן אקטיבי ואומרים לאנשים: תדעו, יש פה מעטפת תמיכה שיכולה לתת לכם מענה אם אתם מעוניינים בכך

סימן טוב:  יש הרבה שיטות לעשות את זה

סימן טוב:  זה יכול להיות לפעמים ברמה של משחקיה של ילדים שבאים אליה הורים וילדים, ודרך זה מתחילים לייצר את האינטראקציה הראשונית, ואמצעים נוספים, אפילו מפגש אקראי בחדר האוכל או במעלית

סימן טוב:  אנשי המקצוע שלנו יכולים להיות אמצעי לצורך כך

סימן טוב:       שוב, אנחנו יודעים שאנחנו עוד לא הצלחנו להגיע לכל מי שאנחנו צריכים להגיע אליו, ויש פה בהחלט עוד עבודה שאנחנו צריכים לעשות

יונתן מישרקי: ברשותך, המנכ"ל, אם אתה יכול להתייחס לנושא של תכלול האירוע מול שאר הגופים, האזרחיים, הממשלתיים

יונתן מישרקי:  באיזו עין משרד הבריאות רואה את העניין הזה?     

סימן טוב: ברור לנו שהחיים של האנשים, בכלל במדינת ישראל ובוודאי בעקבות האירועים, הצרכים שלהם לא מתחלקים לפי החלוקה של משרדי הממשלה, והרבה פעמים הבעיות של הרווחה והבריאות והחינוך מתערבבות כי זה טבעם של צרכים אנושיים

סימן טוב:  הפלטפורמה של מרכזי החוסן שבנינו נמצאת ברמת השלטון המקומי, ושם באמת ניתן מענה מההתרשמות שלי

סימן טוב:  שוב, צריך עוד להעצים אותו, ועשינו הרבה דברים כדי להעצים אותו וצריך להמשיך בפעולה הזאת, אבל אנחנו רואים שבסוף זאת מסגרת שהיא ברמת השלטון המקומי, שנוצרים בה החיבורים בין הרווחה לחינוך ולעולם הבריאות

סימן טוב:       מרכז הכובד של הטיפול הנפשי צריך להיות דרכנו, אבל עולם בריאות הנפש לא מתמצא במערכת בריאות הנפש או במערכת הבריאות

סימן טוב:  לצורך העניין, אם אחת התוכניות שאנחנו נציג, קהילה תומכת קהילה, הדברים שאפשר לעשות דרך החברה למתנ"סים או מרכזי כובד קהילתיים אחרים, זה יכול להיות בתי ספר, בתי כנסת או דברים אחרים, שבסוף הקהילות מביאות לידי ביטוי את הכוחות שלהן

סימן טוב:  זה לא תחת הכותרת של מערכת הבריאות, אבל יש לזה יכולת מאוד משמעותית להיות חלק ממעגלי התמיכה

סימן טוב:  דיברנו על איך להגיע לאנשים

סימן טוב:  שוב, אנחנו פועלים לעשות את זה, עוד לא הגענו לכולם, אבל אנחנו מדריכים את רופאי הילדים ובהמשך גם את רופאי המשפחה לשים לב לדברים האלה, ואז כשילד מגיע לרופא ילדים, רופאת הילדים או רופא הילדים יכולים להיות ערניים גם לכך שיכול להיות שיש פה צורך נפשי שלא בא לידי ביטוי

סימן טוב:       זה אירוע שאנחנו לא יודעים למצוא לו שום קנה מידה בהיסטוריה הקרובה

סימן טוב:  אנחנו לא רוצים ללכת לשואה ולמלחמת העולם השנייה כאיזושהי אמת מידה, אבל בסוף גם כשאנחנו מנסים ללמוד ולהבין את היקף הצרכים, אנחנו לומדים תוך כדי פעולה, מגששים באפלה, ומבינים שנצטרך להקים את הצרכים שלנו

סימן טוב:  אגב, אנחנו אומנם מגבשים תוכנית, אבל הגישה שלנו היא בעיקר לייצר כלים, כי אנחנו מבינים שאנחנו נצטרך גם לשנות את המענים שאנחנו נותנים מבחינת ההיקפים וגם מבחינת סוג המענים, וצריכים פה כמה שיותר מענים וכמה שיותר רחבים, שהם גם מעבר לעולם מערכת הבריאות

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  בהמשך אנחנו גם נתייחס קצת יותר מול האוצר לגבי הנושא של התמריצים, שעליהם דיברנו והזכרת בנושא הפסיכולוגים

יונתן מישרקי:  חברי הכנסת, אני אבקש את רשותכם, אני רוצה לבקש ממשה, אבא של הגר, להגיד כמה מילים

יונתן מישרקי:  בבקשה

משה רוט: תודה רבה שהזמנתם אותנו לפה

משה רוט:  אני כאמור, משה, אבא של הגר

משה רוט:  המשפחה שלי גרה בשלושה יישובים שונים בנגב המערבי לאורך רצועת עזה

משה רוט:  בשבת, 7 באוקטובר, הבת שלי הגר, שגרה בכפר עזה, נחטפה עם שלושת ילדיה, עופרי בת עשר, יובל בן שמונה ואוריה בן ארבע

משה רוט:  ביחד איתה בממ"ד הייתה עוד ילדה בשם אביגיל, שההורים שלה נרצחו לפני כן

משה רוט:  אביחי, הבעל שלה, הכניס אותה אליהם לממ"ד, וככל שידוע לנו הם נחטפו ביחד

משה רוט:       הדאגה שלנו הולכת וגוברת מיום ליום

משה רוט:  הם לא נחטפו באיזה טיול באלפים על ידי איזו קבוצה תאוות בצע אלא על ידי אנשים מטורפים, כולנו יודעים את רמת הטירוף שלהם

משה רוט:  ועכשיו הנכדים שלי נמצאים במקום שגם מתנהלים בו קרבות

משה רוט:  הדאגה שלנו רק הולכת וגוברת מהסיבות האלה

משה רוט:       38 יום שהם שם, זה אומר שמשהו נעשה לא בסדר

משה רוט:  הם כבר היו צריכים להיות פה

משה רוט:  כמוהם יש שם עוד המונים, אנחנו יודעים שמדובר ב-240 איש, במצבים בריאותיים שונים ובגילאים שונים

משה רוט:  נחטף לשם ילד בגיל תשעה חודשים, היום הוא כבר בן עשרה חודשים, ויש שם זקנים בגילאים ממש מופלגים

משה רוט:  אם הם עדיין שם, כנראה שלא הכול נעשה בסדר

משה רוט:       אני רוצה להגיד משהו על החוסן הנפשי

משה רוט:  יש לי שבעה נכדים שכולם נולדו בעוטף, הגדול בן 11 והקטנה בת שנתיים וחצי

משה רוט:  כולם נולדו למציאות של חרדה

משה רוט:  החרדה היא חלק מהמבנה של ההתפתחות שלהם

משה רוט:  הם חיים במציאות שמספקת להם חרדות

משה רוט:  הממ"ד כביכול נותן ביטחון, אבל זה ספק של חרדה למה הוא קיים

משה רוט:  האזעקות שורטות להם את הנפש, שלא לדבר על המציאות של הטילים, ואם זה נמשך 20 שנה, סימן שמישהו לא עשה מספיק כדי שזה ייפסק

משה רוט:  במקום שנטפל בעניין הזה שלא יהיו יותר טילים – ואני מאמין שזה אפשרי שתהיה מציאות שונה עם השכנים שלנו מעבר לגבול – אני חושב שאנחנו הולכים ומטפחים מערכות שבאות כביכול להתגבר על המציאות הזאת

משה רוט:  אנחנו הופכים את הילדים שלנו ואת העם שלנו לעם חרדתי

משה רוט:      אני מרגיש שכל העם – אני באמת מרגיש את זה – חרד איתנו באירוע הבלתי-נתפס הזה

משה רוט:  אני חושב שכולם רוצים שהם יחזרו, ורואים בזה יעד ברמה שאם הם לא יחזרו החיים פה יהיו אחרים

משה רוט:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה לך

יונתן מישרקי:  שמואל ברודץ', אתה רוצה להוסיף על מה שנאמר?      

שמואל ברודץ': כן

שמואל ברודץ':  עד 7 בחודש אני הייתי פנסיונר שהדאגה העיקרית שלו הייתה אם לקום ב-09:00 או ב-10:00

שמואל ברודץ':  הייתי פנסיונר מאושר שחשב שהחיים טובים

שמואל ברודץ':  ב-7 בחודש, בשעה 16:00 בצוהריים, קיבלתי הודעה מהבן שלי שאין לו יותר משפחה

שמואל ברודץ':  במשך 36 שעות אני ידעתי שאני צריך לעמוד ליד הבן שלי שתגיע הודעה על מות משפחתו

שמואל ברודץ':  רגע מאושר מאוד בחיים שלי, שזה אבסורד, היה כשהודיעו לי שהמשפחה לא מתה, היא רק נחטפה

שמואל ברודץ':  עם זה אני צריך לחיות עד היום

שמואל ברודץ':       אני פה בוועדה של חוסן נפשי

שמואל ברודץ':  תחשבו שיש עוד 1,000 משפחות כמוני של 240 חטופים, שהם מעורערים נפשית במשך 38 יום, וחוץ מללטף להם את הראש ולא לעשות כלום לא קורה כלום

שמואל ברודץ':  38 יום עברו והמשפחות שלנו שם, וכלום לא קורה

שמואל ברודץ':       מעבר למשפחות האלה יש עם שלם שחרד, כל העם חרד מה יקרה אם מישהו ייחטף

שמואל ברודץ':  זה אירוע שקרה וכנראה יקרה הלאה

שמואל ברודץ':  כל אדם בעם הזה חרד מה יקרה לו, איך יטפלו בו, כמה זמן הוא יחכה עד שהוא ישתחרר

שמואל ברודץ':  כלום לא קורה

שמואל ברודץ':  הצלב האדום עדיין לא הגיע לחמאס

שמואל ברודץ':  כולם מספרים לי שמדברים עם הצלב האדום

שמואל ברודץ':  הבעיה היא לא בצלב האדום, הבעיה היא במגעים בין ממשלת ישראל לבין חמאס, לא מגעים חשאיים

שמואל ברודץ':       אני רוצה הכרזה פומבית של ממשלת ישראל, שהם יוצאים להפסקת אש ברמה סבירה, ובזמן הפסקת האש הזאת חמאס יפתח את הגבולות לצלב האדום, והחרדה של המשפחות תרד, כי אז אני אדע אם הנכדים שלי חיים או מתים

שמואל ברודץ':       יש לי כאן נכד בן ארבע, בן ארבע

שמואל ברודץ':  הוא לא יודע מה זה חמאס, הוא לא יודע מה זה שום דבר

שמואל ברודץ':  הוא שוכב שם בחושך

שמואל ברודץ':  אני לא יודע אם הוא אוכל או שותה או חי

שמואל ברודץ':  ממשלת ישראל לא דואגת שאני אקבל שום אינפורמציה

שמואל ברודץ':  אני דורש שהממשלה תכריז בפומבי שהצלב האדום ייכנס עכשיו, ואם היא צריכה לתת הפסקת אש, שתיתן להפסקת אש

שמואל ברודץ':  זהו

יונתן מישרקי: שמואל, תודה רבה

יונתן מישרקי:      אני אתן לחבר כנסת ואחר כך לבן משפחה, אחד-אחד, כדי שנוכל לשמוע את כולם

יונתן מישרקי:  אני אתחיל לפי סדר הנרשמים

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת דבי ביטון, בבקשה

יונתן מישרקי:  אם אפשר, אני מבקש להגביל בזמן ולהשתדל לא לחזור על הדברים האחד של השני כי יש פה הרבה מאוד דוברים

יונתן מישרקי:  בבקשה

דבורה ביטון: אנחנו שומעים כאן את הזעקות, וברור לנו שהמשימה הלאומית לפני הכול היא החזרת החטופים שלנו עכשיו

דבורה ביטון:  החטופים צריכים לחזור הביתה

דבורה ביטון:  אנחנו יושבים כאן בוועדת חוסן נפשי

דבורה ביטון:  חלק מהחוסן הנפשי זה הביטחון שנראה את הילדים, את ההורים, את הבעלים, כולם חוזרים הביתה

דבורה ביטון:  זה אולי לא יפתור את הבעיה, אבל זה בהחלט איזשהו אור בקצה המנהרה

דבורה ביטון:       כפי שנאמר, הממ"ד היה לכאורה המקום שהיה צריך לשמור עלינו

דבורה ביטון:  הממ"ד לא שמר, הצבא לא שמר

דבורה ביטון:  לכן, במסגרת כל טיפולי החוסן, יש צורך מאוד מובהק שמערכת החינוך ביחד עם מערכת הבריאות יאחדו כוחות עכשיו

דבורה ביטון:      אדוני יודע שאני מהעוטף, אדוני יודע שיש לי די נכדים שהיו בסכנת חיים בעוטף, ולכן כשהנכדה שלי אומרת שהצבא לא שומר עלינו אנחנו בבעיה, כי הילדים שלנו כבר לא סומכים על מי ששמר עלינו

דבורה ביטון:  אנחנו סומכים ואנחנו מאמינים, ואני נותנת פה את כל הגיבוי וסומכת על הצבא שלנו, אבל החוסן נפגע ובצורה משמעותית

דבורה ביטון:       אני מטיילת במלונות של מפונים

דבורה ביטון:  אנחנו כבר יודעים שמערכת הבריאות – ודנו בזה – לא בדיוק איזו מציאה במדינת ישראל, ולא בגלל שהיא לא מציאה, יש לנו רופאים מצוינים אבל לא רצו לשלם

דבורה ביטון:  אז אני מקווה שהיום היד תהיה יותר משוחררת

יונתן מישרקי: אני רק אסייג את מה שאמרת

יונתן מישרקי:  לגבי בריאות הנפש, אנחנו מכירים

יונתן מישרקי:  אני חושב שצוותי הרפואה עשו עבודה יוצאת מן הכלל ובמאמץ גדול מאוד

יונתן מישרקי:  אנחנו צריכים להוקיר להם על כך תודה רבה

יונתן מישרקי:  הם קלטו אלפי פצועים

דבורה ביטון: ללא ספק

דבורה ביטון:  אני לא דיברתי על הרופאים, אמרתי נהפוך הוא

דבורה ביטון:  אבל קחו בחשבון שעכשיו מרביתם מתנדבים, וכשהייתי השבוע במלון באילת, ושאלתי תושבי שדרות: אתם מקבלים טיפול רגשי? אמרו לי: אי-אפשר, כל יומיים מתחלף לנו מטפל

דבורה ביטון:  צריך להבין שכדי שתהיה מטופל, אתה חייב מישהו שתוכל לתת לו את הטיפול הרצוף

דבורה ביטון:  הכי חשוב שמפה תצא הקריאה לממשלת ישראל: תחזירו את החטופים הביתה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  בסוף המנכ"ל כמובן יתייחס לדברים

יונתן מישרקי:  שחר מור, בבקשה, רק תציג את עצמך

שחר מור: שלום, אני גר בתל אביב, אני עובד בבנק אמריקאי

שחר מור:  אני פה לספר לכם על החוסן הנפשי של דוד שלי אברהם מונדר, שהיה חלוץ

שחר מור:  הוא נקרא לקריאתו של בן גוריון והלך ליישב את הנגב כמו שנערים עשו אז

שחר מור:  לפני זה הוא נפצע במלחמת ששת הימים בקרב על ירושלים

שחר מור:  הוא סחב PTSD

שחר מור:  היום קוראים לזה PTSD, אז לא ידעו איך קוראים לזה

שחר מור:  הוא היה מהמקרים הראשונים שבכלל שמענו בארץ

שחר מור:  ידענו שאברמל'ה סוחב משהו מהצבא

שחר מור:       אנחנו מדברים על חוסן נפשי, אז הוא הלך והתיישב, והקים את ביתו והקים את קיבוץ ניר עוז, קיבוץ למופת, קיבוץ יפהפה, קיבוץ שכל מי שהיה בו רק התפעל מהנוף, מהיופי ומהשלווה של החיים שיש שם

שחר מור:  הוא הקים את הקיבוץ והתחתן עם רותי, דודתי האהובה, שאהבה להכין עוגות גבינה והייתה ספרית של הקיבוץ

שחר מור:  הם גידלו את שני ילדיהם, קרן ורועי

שחר מור:  קרן כאן בתמונה, היא גרה בכפר סבא, היא באה לבקר עם הבן שלה אוהד, הנכד היחיד שיש לרותי ולאברהם, באה לבקר בשמחת תורה בקיבוץ, ונחטפה יחד איתם

שחר מור:  ארבעתם בעזה

שחר מור:  בנם רועי נרצח באותה שבת ארורה, וכנראה הם לא יודעים

שחר מור:      אבל אני רוצה לדבר על החוסן הנפשי של הבן אדם, של אברהם, של דוד שלי אהוב, שב-15 השנים האחרונות חי במציאות בלתי נתפסת

שחר מור:  אני לא צריך להסביר לאנשי המקצוע שנמצאים כאן מה זה לסחוב את הדבר הזה כל כך הרבה שנים ולהיקלע למציאות של צבע אדום, שבצבע אדום יש לו עשר שניות להגיע לממ"ד בניר עוז

שחר מור:  ב-15 השנים האחרונות דוד אברהם לא יצא מהממ"ד שלוש שנים

שחר מור:  שלוש שנים הוא לא יצא מהממ"ד

שחר מור:  זה פגע בבריאותו, זה פגע בחוסנו הנפשי

שחר מור:  היו לו תופעות של רעידות, של חרדה

שחר מור:  וזו המציאות

שחר מור:       לדוד אברהם שלי לא היה בית אחר

שחר מור:  הוא גדל שם, הוא בנה את ביתו, בנה את משפחתו

שחר מור:  באותה השבת, השיא של ההפקרה, השיא של הזלזול, נחטפה כל משפחתו, כל משפחתו נהרסה

שחר מור:  אנחנו כאן הקרובים הכי קרובים שיש להם

שחר מור:       את בן דוד שלי רועי קברנו לפני שלושה שבועות

שחר מור:  לא היה אף אחד ממשפחתו הגרעינית לקבור אותו ולתת לו כבוד אחרון

שחר מור:  הכאב הגדול הוא שאלה האנשים שהאמינו למדינה, הם האנשים שקנו את מה שלמדינה יש למכור לנו

שחר מור:  הם עשו, הם הקדישו את חייהם להיות חלוצים בנגב, להקים חקלאות, להקים תעשייה, להקים בית ולהקים משפחה, להקים קהילה פורחת ויפהפייה שהופקרה

יונתן מישרקי: שחר, אני מתנצל, יש לנו עוד רשימת דוברים ארוכה

יונתן מישרקי:  אני מודה לך על הדברים

יונתן מישרקי:  משפט סיכום, בבקשה

שחר מור: משפט סיכום

שחר מור:  אני קורא מכאן לכל אחד לא לשלם את מס השפתיים ולהגיד: אנחנו איתכם, אנחנו איתכם, אנחנו נעשה כל מאמץ, אנחנו נעשה כל מאמץ

שחר מור:  באמת, תעזבו הכול

שחר מור:  הדבר הזה זה לא משהו עתידי, זה משהו עכשווי

שחר מור:  הם עוברים גיהינום במחילה באדמה כרגע בעוד אנו מדברים, במרחק 85 קילומטרים מכאן הם יושבים

שחר מור:  החובה של כל מי שקורא לעצמו איש ציבור במדינת ישראל היא לעשות הכול בשביל להחזיר אותם, כי איש ציבור חייב את תפקידו לציבור, וזה הציבור שכרגע נבגד בצורה העמוקה ביותר

שחר מור:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

אחמד טיבי:  אני מתחבר לדברים ששמואל ומשה אמרו, וגם לדברים שלך

אחמד טיבי:  ילד צריך להיות בבית, ומייד היום, לא מחר

אחמד טיבי:  הוא צריך להיות עם המשפחה שלו, לא חטוף

אחמד טיבי:  ילדים לא אמורים להיות חטופים

אחמד טיבי:  לכן, יחד עם כל חברי הוועדה, אנחנו קוראים להחזיר את הילדים הביתה

אחמד טיבי:  אני בהחלט מתחבר לזעקה שאמרת על הפסקת אש קצרה או ארוכה יותר שתבטיח את חזרת הילדים והמשפחות

אחמד טיבי:  זו דרישה גם של המשפחות, גם של הציבור

אחמד טיבי:  אתה צודק

אחמד טיבי:       אני מעוניין לפגוש אתכם וגם אחרים באופן אישי אחרי הוועדה, ואני מזמין אתכם אליי, נדבר באופן ישיר

אחמד טיבי:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  לינור דן, בבקשה

לינור דן: אני הבנתי שאין הרבה זמן, אני לא אכביר

לינור דן:  אלה המשפחה שלי שחטופה כרגע בעזה

לינור דן:  זה אבא עופר ושני הילדים שלו, ארז וסהר

לינור דן:  הם לא נמצאים ביחד, זה אנחנו יודעים

לינור דן:  ארז וסהר לא יודעים שסבתא שלהם נרצחה עם בת הדודה שלהם

לינור דן:  כשהם יצאו מהשבי, אם הם יצאו במקרה שנעשה כולנו מספיק, יכול להיות שהם יחזרו ויגלו גם את זה

לינור דן:       אני לא אשת בריאות הנפש, אני מבינה שבזה עוסקת הוועדה

לינור דן:  כמו הנכדים של שמואל, ארז סובל מחרדה מהרגע שהוא נולד

לינור דן:  ארז נרדם רק עם אמא שלו, הדס

לינור דן:  ארז לא נמצא עם אמא שלו, הדס, עכשיו

לינור דן:  אמא שלו שרדה בנס בקיבוץ ניר עוז

לינור דן:  אנחנו לא יודעים איפה ארז, אנחנו לא יודעים איפה סהר

לינור דן:  אנחנו לא יודעים באיזה מצב הם יצאו משם

לינור דן:  כשאבא שלהם אולי יצא משם גם, וגם הוא אנחנו לא יודעים באיזה מצב הוא יצא אם הוא יצא

לינור דן:       בנוסף, כולנו נמצאים בטראומה, ואני רוצה לקוות שכולכם נמצאים בטראומה הזאת, כי הטראומה הזאת מלווה אותנו כבר 38 ימים

לינור דן:  38 ימים

לינור דן:  זו לא טראומה של 7 באוקטובר, ואיך שאתם קוראים לזה אולי טראומה מתמשכת, היא מתמשכת אצל ילדים בני ארבע, ואנחנו לא יודעים מה היא עושה להם כי מעולם לא היו לנו אנשים בשבי – זה לא שבי – חטופים כל כך הרבה זמן בגילאים כאלה

לינור דן:  אתם גם לא תדעו איך לטפל בהם כשהם יצאו

לינור דן:       אני דורשת פה מכולכם, גם אלה שנחשבים נבחרי ציבור, גם אלה שרק ליד נבחרי הציבור, קומו ותעשו מעשה

לינור דן:  לא רק לדבר, לא רק לעבור ליד התמונות שלנו ברחוב, אנחנו צריכים אתכם שתקומו ותעשו מעשה

לינור דן:  תיפגשו עם כל מי שאתם יכולים, עם הצלב האדום – אני עוד לא ראיתי משלחת של הכנסת נפגשת עם הצלב האדום – עם כל שדולה שאתם יכולים להעלות בדעתכם ויכולה לעזור

לינור דן:  מעשים

לינור דן:  מעשים

לינור דן:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

שחר מור: שימו הצעה על השולחן, שימו הצעה על השולחן

שחר מור:  תגידו הפסקת אש, שימו הצעה על השולחן

שחר מור:  אל תהיו פסיביים

יונתן מישרקי: שחר, תודה רבה

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת שלי טל מירון, בבקשה

שלי טל מירון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

שלי טל מירון:  רציתי להגיד דברים, אבל אני חושבת שיותר נכון לאפשר להם לדבר

יונתן מישרקי: אנחנו עושים אחד-אחד, אז איך שאת רוצה

יונתן מישרקי:  בסדר גמור

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  אסנת, בבקשה

אסנת מאירי: תודה

אסנת מאירי:  משפחת מונדר היא גם המשפחה שלי

אסנת מאירי:  אני אתן את הקטע האישי שלי

אסנת מאירי:  ד"ר בודנהיימר, אני מבריאות הנפש מכבי, המזכירה של מרפאת בריאות הנפש ילדים ונוער, של מחוז מרכז

אסנת מאירי:  אתם כמובן יודעים ממש אולי אפילו יותר טוב ממני שמערכת בריאות הנפש מגיעה לאסון הלאומי הזה שלנו מפורקת ועל הקרשים, עם זמני המתנה מטורפים שאנחנו גוררים עדיין מהקורונה, וגם לזה לא קיבלנו מענה

אסנת מאירי:       כשאנחנו מפרסמים מודעות דרושים לפסיכולוג, אף אחד לא בא, וכנ"ל פסיכיאטר

אסנת מאירי:  אין לנו פסיכיאטרים

אסנת מאירי:  אני מדברת איתך בתור זאת שנמצאת בחזית

אסנת מאירי:  אני זאת שעונה לטלפונים, אני זאת שמשבצת טיפולים, אני הרבה דברים במרפאה הזאת כבר המון שנים

אסנת מאירי:  אני לא חושבת שיש מישהו שמכיר את זה יותר טוב מאלה שנמצאות בפרונט

יונתן מישרקי: תוכלי למקד אותנו? מדובר על שכר במגזר הציבורי?     

אסנת מאירי: משכורת

אסנת מאירי:  מטפלות באומנות מקבלות פחות מ-40 שקלים לשעה והן הולכות להיות מאוד חשובות עכשיו

אסנת מאירי:  פשוט תשלמו משכורת

אסנת מאירי:  תנו למכבי כסף שיוכלו להעלות משכורות

אסנת מאירי:  אף אחד לא בא לעבוד אצלנו

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חבר הכנסת ירון לוי, בבקשה

ירון עמוס לוי: שלום ותודה, כבוד היושב-ראש

ירון עמוס לוי:  שמואל יצא, אבל אני נפגשתי בשבוע שעבר עם אביחי

ירון עמוס לוי:  יומיים לפני הפגישה חשבתי מה אני הולך לדבר עם אביחי

ירון עמוס לוי:  אם אנחנו מקבילים את החיים שלנו, לי יש שלושה ילדים ואישה, לו יש שלושה ילדים חטופים ואישה חטופה

ירון עמוס לוי:  אני חייב לשתף אתכם שיומיים הייתי מפורק, אבל כשהגעתי אליו נוצר בי איזשהו מנגנון הגנה כזה שלא יכולתי להבין מה הוא עובר

ירון עמוס לוי:  אולי בריאות הנפש אחרי זה יסבירו את זה, אבל יש לנו מנגנוני הגנה שאנחנו בעצם שומרים על עצמנו

ירון עמוס לוי:  פעם ראשונה שהבנתי את המשפט "המציאות עולה על כל דמיון"

ירון עמוס לוי:  נפגשתי עם המציאות, שזה אביחי, שהמשפחה שלו נותרה מאחור, והדמיון שלי לא היה יכול להכיל את הדבר הזה

ירון עמוס לוי:       אני מצטרף כאן לכל המשפחות

ירון עמוס לוי:  אני רוצה לומר לכם שבעיקר בשתיקות שלי, בזמן השיחה עם אביחי אני אמרתי לו משפט אחד, שאסור לנו לדבר רק במונחים של מספרים, 240 חטופים, 239, 241

ירון עמוס לוי:  כל פעם שאנחנו מציינים את המספר, אנחנו חייבים להעלות שם של משפחה או לארח את המשפחות, כדי להבין את גודל הטרגדיה

ירון עמוס לוי:  אי-אפשר להכיל את הדבר הזה

ירון עמוס לוי:  ומדינת ישראל לא תחזור להיות אותה מדינה כפי שהיא הייתה אם אנחנו לא נדאג שהם יחזרו הביתה

ירון עמוס לוי:       ממש בקצרה לגבי מנכ"ל המשרד

ירון עמוס לוי:  אני רוצה להתייחס לסיכומים של הוועדה הקודמת ממש במשפט קצר כדי שכולם יצליחו לדבר

ירון עמוס לוי:  אני הבנתי שהייתה פנייה למשרד האוצר להעביר הנחיות לקופות החולים, כדי לדאוג לגמישות בקבלת מטפלים

ירון עמוס לוי:  האם זה נכון?      

סימן טוב: הוצאנו נוהל לקליטת מטפלים מתנדבים על ידי קופות החולים, בתי החולים ומרכזי החוסן

ירון עמוס לוי: מה זה גמישות?      

סימן טוב: לגבי גמישות, יש רשימה של בעלי מקצוע שאותם ניתן לקלוט

סימן טוב:  הוצאנו נוהל לקופות החולים, בתי החולים ומרכזי החוסן, ובעקבותיו גם מבחן תמיכה שפשוט נותן כסף לאותם ארגונים, כדי שיקלטו את אותם מטפלים מתנדבים, בכפוף לזה שהם אכן עומדים בתנאי כשירות

ירון עמוס לוי: אני אחדד את השאלה, מאחר שלא קיבלתי תשובה וגם מאחורה אני שומע את הקולות לגבי מה זה גמישות

ירון עמוס לוי:  האם יש קריטריונים חדשים שבהם אנחנו מקצרים את ההכשרה של פסיכולוג? זאת שאלה, חבר'ה

יונתן מישרקי: השאלה ברורה והיא נרשמה

יונתן מישרקי:  בסוף המנכ"ל יענה על רצף השאלות

יונתן מישרקי:  גיל דיקמן, בבקשה

גיל דיקמן: שלום לכם, אני בן דוד של כרמל גת שחטופה עכשיו בעזה

גיל דיקמן:  אשתו של בן דוד שלי, ירדן רומן, גם היא חטופה עכשיו בעזה

גיל דיקמן:  התלבטתי אם לספר לכם את הסיפור על ירדן ואלון שברחו ביחד מהרכב שחטף אותם; על ירדן שנשאה את הבת שלה בת השלוש וחצי בידיים, נתנה אותה בידיים של אלון ואמרה לו לרוץ, אבל נשארה מאחור וחטופה כעת; על מה שעובר עכשיו על גפן, אם כבר מדברים בעולמות החוסן הנפשי

גיל דיקמן:       אבל אני חייב להגיד, נמצאת איתנו כאן חברת כנסת, גלית דיסטל אטבריאן

גיל דיקמן:  את צייצת על הסרט 45 או 47 דקות שהציגו לכם, חברי הכנסת

גיל דיקמן:  אני מקווה שכולכם ראיתם אותו, חלקכם אולי לא

גיל דיקמן:  לא הציגו לי את הסרט הזה, אבל ראיתי את כל מה שמופיע בו כי חיפשתי את דודה שלי, ומצאתי אותה בין הסרטונים

גיל דיקמן:  מצאתי אותה מובלת בקיבוץ, ואז מצאתי אותה רצוחה עם הפנים כלפי מטה

גיל דיקמן:  כל מי שלידה גם נרצח

גיל דיקמן:  הם נמצאו בקיבוץ ושם נמצא גם הסרטון

גיל דיקמן:       גברתי, חברת הכנסת אטבריאן, את אמרת שהתשובה הכי טובה לסרטון הזה היא למחוק את עזה

גיל דיקמן:  בת דודה שלי שם, אשתו של בן דוד שלי שם, תינוקות נמצאים שם – יהודים וערבים, אגב – הם שם

גיל דיקמן:  מה זה אמור לעשות לחוסן הנפשי שלנו לשמוע אתכם מדברים ככה, בסיסמאות כאלה, כאילו אנחנו לא כאן? זה מה שיש לכם להגיד: למחוק, להשמיד, לשטח? את מי אתם משטחים? בני אדם שאתם הפקרתם אתם משטחים, בני אדם שנמצאים תחת משטר רצחני אתם משטחים

גיל דיקמן:       אם עוד נשאר בכם בדל של אנושיות, בבקשה, בבקשה, תדאגו לחוסן שלנו, תדאגו לחוסן של קרובי המשפחה שלנו שנמצאים שם

גיל דיקמן:  אנחנו לא יודעים אם הם חיים או מתים

גיל דיקמן:  כרמל, בת דודה שלי, אשת מקצועות הבריאות, היא מרפאה בעיסוק

גיל דיקמן:  ירדן רומן, אשתו של בן דוד שלי, פיזיותרפיסטית, גם היא אשת מקצועות הבריאות

גיל דיקמן:  כל מה שהן רצו בחיים שלהן זה לטפל באנשים

גיל דיקמן:  אנחנו מאמינים שגם שם בקפסולה, כמו שאמרנו קודם, הן מטפלות בילדים ובמבוגרים שנמצאים שם

גיל דיקמן:       לכם יש תפקיד

גיל דיקמן:  אנחנו הזמנו את עצמנו לכאן, לא היינו צריכים להזמין את עצמנו

גיל דיקמן:  אתם הייתם צריכים לדבר איתנו

גיל דיקמן:  גם משרד הבריאות לא צריך לחכות שייפנו אליו, הוא צריך לדעת לדאוג לכל האנשים, ובראש ובראשונה להפסיק לדבר בסיסמאות של למחוק, לשטח ולהשמיד, ולדאוג לחיים, כי יש חיים בעזה, קרובי המשפחה שלנו ועוד הרבה אחרים

גיל דיקמן:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה לענות במשפט

קריאה: עדיף לשתוק

יונתן מישרקי: סליחה, אני מבקש, אנחנו שומרים פה על זכות הדיבור ורשות הדיבור של כל אחד

יונתן מישרקי:  אני מבקש שקט באולם

יונתן מישרקי:  בבקשה, חברת הכנסת גלית דיסטל

גלית דיסטל אטבריאן: אני אומרת באופן חד-משמעי שהציוץ הזה נכתב מתוך כאב עצום, דקה אחרי שיצאתי משם, לא בא בשום צורה ואופן לכסות או לטשטש או לפגוע במאמץ להחזיר את החטופים

גלית דיסטל אטבריאן:  אני רוצה שתבין למה התכוונתי כי זה חשוב לי מאוד

גלית דיסטל אטבריאן:  ברור לחלוטין שכרגע המטרה העיקרית, היחידה, של מדינת ישראל היא להחזיר כל אחד ואחד מהחטופים האלה

גלית דיסטל אטבריאן:  בגלל זה אני יושבת פה, כי זה מה שאני חיה, נושמת ועושה כל הזמן

קריאה: אז אל תצייצי

יונתן מישרקי: סליחה, לא מתפרצים פה בדיון

גלית דיסטל אטבריאן: כשאני מתכוונת ומדברת על "שיטוח עזה", אני מתכוונת לזה שתושבי העוטף לעולם, לעולם, לא יסתכנו במילימטר בלחוות את מה שהם חוו; אני מתכוונת לזה שצריך להיות שטח מפורז ביניכם לבין המפלצת שנמצאת שם בפנים; אני מתכוונת לזה שאני אעשה כל מה שאני יכולה, שכל אזרח ישראלי ואני יודעת איך אני נתפסת ואני יודעת מה הקריקטורה שלי ואני יודעת כמה זעם אני מעוררת בצד השני, אבל האמת לאמיתה היא - - -     

גיל דיקמן: איזה צד שני?      

קריאה: על איזה צד את מדברת?      

יונתן מישרקי: סליחה, סליחה

גיל דיקמן: על מה את מדברת? את יודעת מאיזה צד אני? על מה את מדברת?      

גלית דיסטל אטבריאן: לא, לא, לא

גלית דיסטל אטבריאן:  חס ושלום

גלית דיסטל אטבריאן:  אני מאוד מבקשת להשלים את המשפט

יונתן מישרקי: גיל, תנו לה בבקשה

גלית דיסטל אטבריאן: מבחינתי ומבחינת 120 חברי כנסת לא מעניין אותנו, ואותי אישית - - -      

יונתן מישרקי: תודה רבה

שמואל ברודץ': גברת, אם זה היה הבן שלך מה היית אומרת? אם זה היה הבן שלך והיה בעזה מה היית אומרת? מה היית אומרת?     

יונתן מישרקי: ההבהרה שלך - - -     

גלית דיסטל אטבריאן: אני חייבת להשלים

קריאה: לא, את לא

גלית דיסטל אטבריאן: כשאומרים - - -      

קריאה: די, נו, אמרת משפט

יונתן מישרקי: סליחה, סליחה, גלית משפט סיום, בבקשה

קריאה: אתם טובים בלשטח ולזרוק פצצות אטום

גלית דיסטל אטבריאן: בדיוק בגלל זה, כי כשאומרים לחסל את חמאס אני לא מבינה מה זה אומר

גלית דיסטל אטבריאן:  אני לא מבינה מה זה אומר, איך מחסלים דבר כזה?      

קריאה: - - -     

יונתן מישרקי: סליחה

יונתן מישרקי:  סדרנים, אני מבקש, פעם אחרונה

גלית דיסטל אטבריאן: אני בדיוק באה מהמקום שלכם, שכשבאים - - -     

קריאה: את לא

שמואל ברודץ': זה מהמקום שלנו?      

קריאה: אז אל תהיי בכנסת

גיל דיקמן: אז אולי כדאי שתעבדי על להסביר את עצמך, גברתי

לינור דן: מי שלא יודע שיזוז וייתן למישהו אחר שיודע

לינור דן:  אתם לא יודעים כבר הרבה זמן

לינור דן:  מי שלא יודע שיזוז וייתן למישהו אחר

יונתן מישרקי: תודה רבה

שחר מור: כל מה שאתם יודעים זה כותרות בעיתונים, כמה שיותר פופוליסטיות

שחר מור:  זה הכול

שחר מור:  זה הכול

שחר מור:  לעבוד בשביל הציבור שמשלם את המשכורת שלכם אתם לא יודעים

שחר מור:  אתם לא יודעים

יונתן מישרקי: שחר, תודה רבה

יונתן מישרקי:  תודה רבה, חברת הכנסת גלית

שמואל ברודץ': הבן שלי נלחם בעזה - - -      

יונתן מישרקי: שמואל, אנחנו מבינים את הרגישות שבדיון הזה

יונתן מישרקי:  גלית - - -      

גלית דיסטל אטבריאן: כל המשפחה שלי כרגע נלחמת

שמואל ברודץ': - - -     

יונתן מישרקי: חברת הכנסת דיסטל

גלית דיסטל אטבריאן: אין הבדל ביני לבינך

יונתן מישרקי: שמואל - - -      

שמואל ברודץ': ההבדל הוא שהבן שלי הלך עם רובה וצה"ל היה מאחוריו

שמואל ברודץ':  צה"ל לא הגן עליו

שמואל ברודץ':  זה הכול

יונתן מישרקי: חברת הכנסת גלית דיסטל, אני מבקש לא להגיב כרגע

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:       אני מבקש לתת את רשות הדיבור לחברת הכנסת טטיאנה מזרסקי

יונתן מישרקי:  אני מבקש לשמור על שקט באולם

יונתן מישרקי:  סדרנים, בבקשה, עוד משפט אחד

יונתן מישרקי:  אני מתנצל, אני לא רוצה לעשות את זה, אני מבין שיש פה רגישות – גם הזמן שלך לדבר יגיע

יונתן מישרקי:  אם מישהו מפריע אני מבקש להוציא אותו החוצה

יונתן מישרקי:  תודה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה, אדוני היושב-ראש

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  קשה מאוד להתחיל לדבר כי הלב פשוט נקרע לרסיסים וליבנו איתכם ועם המשפחות ועם החטופים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  המדינה צריכה לעשות הכול כדי להחזיר אותם שלמים ובריאים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  הרבה מאיתנו לא רק מכירים אתכם בכותרות, אנחנו נפגשים עם המשפחות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני אישית מתקשרת לכל השגרירים שאני מכירה בכל המדינות שהייתי בקשר איתן עד עכשיו, ודורשת שידרשו שנציגי הצלב האדום יגיעו ויבדקו מה מצבם של החטופים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אין דקה פנויה שאני לא עוסקת בזה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני באמת מתקשרת, מתכתבת ושולחת מסרים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנחנו הקמנו פה בכנסת גם קבוצה של הסברה בינלאומית, ואנחנו עוסקים בזה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  תאמינו, אנחנו עושים הכול

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני מאמינה שהמדינה תעשה הכול כדי להחזיר את כל החטופים, ילדים ומבוגרים, את כולם

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       אנחנו מדברים כאן על חוסן אישי, חוסן לאומי

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  מה זה חוסן? זה היכולת שלנו להתמודד עם סטרס

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  הסטרס שלנו מתגבר כשאין לנו אמון במערכת, אמון בממשלה, אמון במדינה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  כשאין על מי לסמוך, ואנחנו מרגישים שאף אחד לא עומד מאחורינו או לפנינו או סביבנו, אז הסטרס מתגבר והחרדות מתגברות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני חושבת שמשרד הבריאות כאן חייב לקחת צד ומקום ולהוביל, להחזיר את האמון לאזרחים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  איך להחזיר? בהעברת תקציבים, בטיפול, במגע אישי, לא רק לדווח שהיו נציגים במקום של המפונים, אלא באמת לבדוק האם זה לא דוח כוזב

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני למשל נכנסתי בכמה מלונות, ושאלתי: האם היו כאן נציגי משרד הבריאות, ולא היו

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       אתמול הייתי באחד המקומות בצפון, שכבר כמעט חודש נמצאות שם משפחות, ויש משפחות עם ילדים בעלי צרכים מיוחדים, ואף אחד לא ניגש אליהם ולא הציע להם טיפולים ודרך אלטרנטיבית לקבל טיפולים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני מבקשת לאמת את הדברים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני אעביר אחר כך מקרים ספציפיים

יונתן מישרקי: תודה שאת מעלה את הדברים האלה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני רוצה לדבר על טיפולי בריאות הנפש

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני יודעת שד"ר בודנהיימר בנה תוכנית, לא לבד, עם יועצים מקצועיים, גם כדי לחזק את הקהילה ואת האוכלוסייה כולה וגם כדי להעניק טיפול פרטני אישי

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנחנו מכירים שמערכת בריאות הנפש הייתה מורעבת שנים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אם במדינות של OECD חלק מהתקציב הכולל של הוצאות הבריאות נע בין 8% ל-12% במדינה, עד עכשיו זה היה רק 5% מתקציב של הוצאות בריאות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  למה? צריך לפחות להכפיל ל-10%, במיוחד עכשיו כשכל המדינה כואבת, כל האזרחים כואבים, תכפילו את התקציב

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       אנחנו לא פעם כבר דיברנו, עוד לפני המלחמה, להחזיר את הפסיכולוגים ולהחזיר את המומחים למערכת הציבורית

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  תחזירו עכשיו, תעשו הכול כדי שזה יקרה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  לא לתת פתרונות לא מקצועיים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  להביא סטודנטים לפסיכולוגיה של תואר ראשון לתת טיפול ראשוני זה אסור לעשות, כי הטיפול לא מקצועי והוא יגרום נזק לבריאות, ויהיה אחר כך קשה לשקם את הבן-אדם

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אל תורידו, אל תזלזלו במקצוע, תנו רק למומחים, ותדאגו להחזיר את האמון שאנחנו, האזרחים, נאמין ונסמוך על המערכת, נסמוך על המדינה, נסמוך עליכם

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  שיהיה לכם בהצלחה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני מבקש מניר אלון, בן קיבוץ סופה

יונתן מישרקי:  בבקשה

ניר אלון: שלום לכולם

ניר אלון:  אני מתנצל מראש אם יהיו צעקות ויהיה בכי, אני אשתדל מאוד לאסוף את עצמי שלא אבל נראה מה יהיה

ניר אלון:      קודם כול, אני רוצה להגיד לחברת הכנסת גלית דיסטל וחבר הכנסת אחמד טיבי, אומנם אנחנו לא באותו צד של המפה, אבל כרגע אני חושב שיש לכם מחויבות מאוד מאוד גדולה לפני הכול

ניר אלון:  תפסיקו עם ההערות, תפסיקו עם הציוצים, ותפסיקו עם כל הפוליטיזציה הזאת

ניר אלון:  אתם פשוט שורפים אותנו

ניר אלון:  הלב שלנו נשרף

ניר אלון:  אני אתחיל מזה

ניר אלון:  אני לא רוצה לצעוק ולא רוצה להתעצבן, אבל אני מבקש ממכם כבן אדם, בבקשה ממכם, תעשו לי טובה, תפסיקו עם שמאל-ימין, ערבים וכו'

ניר אלון:  היו שם בדואים שחטפו בראש, אנחנו חטפנו, כולם חטפו בראש

ניר אלון:  הסיטואציה כרגע זה שכולנו חטפנו בראש

ניר אלון:  אני מאוד מבקש מכם, תתעלו על עצמכם, תתחילו לעבוד כמו שצריך ותפסיקו עם הציוצים ועם הטוויטרים וכל הדברים האלה

ניר אלון:  זה פשוט שורף

ניר אלון:  זה לפני הכול

ניר אלון:       שמי ניר אלון, אני בן קיבוץ סופה, נולדתי וגדלתי בסופה

ניר אלון:  בשבת הנוראה היינו אני, אשתי, הילדים שלי, הילד בן שלוש והילדה שלי בת שש, ההורים של אשתי ואמא שלי

ניר אלון:  אני כיום מתגורר ברעננה, אמא שלי בסופה

ניר אלון:  נסענו לחגוג את החג השני בסופה

ניר אלון:  ב-6 באוקטובר, יום לפני, אני לא יודע אם אתם מכירים, צריך דרכון כדי להגיע לסופה, אבל יש שם מצפה שהקימו בפינה של הקיבוץ לכבוד הדר גולדין, זיכרונו לברכה

ניר אלון:  אנחנו הצטלמנו יום לפני במצפה

ניר אלון:  הילדים שלי עמדו והשקיפו על רצועת עזה – וחשוב שאתה תקשיב – הילדה שלי בת השש שאלה אותי: אבא, יש רק אנשים רעים בעזה? ואתה יודע מה אמרתי לה? אמרתי לה: לא, שי, יש את חמאס שהוא רע, אבל יש גם הרבה אנשים טובים שחיים בעזה, שרוצים לחיות ומאיימים עליהם

ניר אלון:  ככה חינכו אותנו, את יישובי העוטף, חינכו אותנו לאהוב

ניר אלון:  אין בנו שמץ של שנאה

ניר אלון:  אנחנו לא אנשים כועסים, אנחנו לא אנשים צועקים, אנחנו באמת לא כאלה

ניר אלון:       זאת הפעם הראשונה שאני הגעתי לכנסת בחיים שלי, לפני זה אף פעם לא הייתי בכנסת

ניר אלון:  אחת הסיבות שלא הגעתי עד היום לכנסת היא כי לא הייתה לי סיבה

ניר אלון:  בנוסף, אמרו לנו שלכנסת מתייחסים בחרדת קודש, קודש הקודשים

ניר אלון:  יגיד לך חבר הכנסת מישרקי, לארון הקודש מי היה נכנס? העילוי שבעילוי

ניר אלון:  וככה הרגשנו

ניר אלון:  אני חייב להגיד שהיום אני כבר לא מרגיש ככה, לצערי הרב

ניר אלון:  תחושת גועל גדולה מציפה אותי

ניר אלון:      אני אחזור לסיפור

ניר אלון:  ביום שישי באנו לחגוג חגיגות חג שני

ניר אלון:  יש לנו מישהו שלפני זה הבן שלו נהרג והקימו בית כנסת, ורציתי להראות לבת שלי את חגיגות החג השני בקיבוץ

ניר אלון:  ביום שבת, ב-06:30 התעוררנו למשמע של אזעקות

ניר אלון:  כולנו רצנו לממ"ד

ניר אלון:  ההורים של אשתי אנשים מבוגרים, אבא שלה עם קוצב לב ומכשירי שמיעה, הם לא הספיקו לקחת כלום, רצו לממ"ד כמו שהם

ניר אלון:  בערך אחרי פחות מחצי שעה כבר שמעתי יריות

ניר אלון:  לצערי אני מכיר ממלחמת לבנון השנייה ומבצעים נוספים, והבנתי מהר מאוד שאלה יריות

ניר אלון:  בערך בירייה הראשונה ששמעתי, תוך כדי שכל המשפחה שלי צועקת עליי לא לצאת, פתחתי את הממ"ד, רצתי החוצה והגפתי את כל התריסים, נעלתי את הדלתות, לקחתי כמה שקיות זבל ובקבוקי מים ורצתי חזרה לממ"ד מתוך הבנה שאנחנו נכנסים למלחמה

ניר אלון:       אני לא אלאה אתכם בכל הפרטים, כי אני לא מאחל לאף אחד להיות במצב שאני הייתי בו

ניר אלון:  אני רק יכול להגיד לכם שלראות את אמא שלך עושה צרכים בשקית ושאתה צריך לכסות עליה עם בד, אני לא מאחל לאף אחד

ניר אלון:  לא מאחל לאף אחד שהבת שלו תראה אותו ופשוט תסתכל עליו בעיניים של פחד

ניר אלון:  זה לא פחד, זו אימה, זו פשוט אימה

ניר אלון:  ואתה יודע שכל מה שיש לך זה סכין

ניר אלון:  אני לא מאחל את זה לאף אחד

ניר אלון:       אני לא באתי לכעוס ולא באתי לצעוק, אני בטוח שאתם כולכם מבינים את הטעות שלכם, ואני בטוח שאתם מעכשיו טיפה תשנו את דרך התנהגותם, אבל אני בא לדבר על דברים שכן חשובים

ניר אלון:  ברגע שפינו אותנו, או התפנו עצמאית יותר נכון, זה היה בדיוק שקראתי ב-Ynet על זה שיש אירוע בסיני, ואני החלטתי שאני את המשפחה שלי לא מפנה לאילת

ניר אלון:  עלינו לרעננה, כל שבעת האנשים והכלב

ניר אלון:  כשהגענו לרעננה, אמרתי: אוקיי

ניר אלון:  בדרך כבר היה את כל הקטע הזה של ראש צוות צח"י שביקש מאיתנו למלא טפסים כדי שיכירו בנו כנפגעי איבה בביטוח לאומי וכדומה

ניר אלון:  קיבלנו את המענקים

ניר אלון:  אמרתי: מצוין

ניר אלון:  ביטוח לאומי עובד יפה, כל הכבוד, נגיע הביתה, צ'יק צ'אק יטפלו בנו

ניר אלון:       עבר חודש

ניר אלון:  מר סימן טוב, אתה יודע כמה אנשים היו בסופה באירוע? יש לך תשובה? חבר הכנסת מישרקי, יש לך תשובה כמה אנשים היו בסופה בזמן האירוע? כמה ילדים? כמה אנשים שאינם תושבי הקיבוץ? השאלה שלי היא פשוטה

ניר אלון:  אנחנו חודש אחרי, חודש אחרי, האם למישהו יש רשימות מדויקות של כמות האנשים שהיו בעוטף עזה? ואם לא, איך אתם יודעים לטפל? איך אתם בדיוק אתם לטפל? זה הרי כסף, נכון? אני בטוח שביטוח לאומי לא מחלק שטרות ירוקים של דולרים, הוא צריך לדעת כמויות

ניר אלון:  איך ידעו כמויות אם לא הלכתם ושאלתם? כששאלתי את זה, אז אמרו לי: מינהלת תקומה

ניר אלון:  אני אוהב את המשפט הזה, כמו הענן גוגל Cloud – מינהלת תקומה

ניר אלון:       מינהלת תקומה היא איזשהו גוף קיקיוני שהצמיחו אותו בדקה ה-90

ניר אלון:  אנחנו לא מכירים את מינהלת תקומה, אנחנו מכירים את חבר הכנסת טיבי, את חברת הכנסת דיסטל ואת חבר הכנסת מישרקי, ואנחנו מצפים מכם ומאנשי משרדכם שתיקחו רשומות של כמות האנשים שהיו

ניר אלון:  ככה תוכלו בכלל להתחיל

ניר אלון:  עזבו מה היה, מה שהיה זה זוועה, היה מטורף

ניר אלון:  אנחנו לא חושבים על זה, לא חינכו אותנו לכעוס

ניר אלון:  אנחנו חושבים קדימה

ניר אלון:  אבל גם קדימה אתם כושלים

ניר אלון:  אתם לא יודעים כמויות

ניר אלון:  איך תצליחו לטפל? דבר ראשון

ניר אלון:       דבר שני, כשכבר הגעתי לרעננה וביקשתי שיטפלו בי ובמשפחתי, אמרו לי: בסדר, בסדר, בסדר

ניר אלון:  אני כמו כל אזרח רגיל עשיתי גוגל על מרכז חוסן, הדבר הראשון שהיה זה דרך עיריית רעננה

ניר אלון:  פניתי, הגעתי למרכז חוסן ושאלתי: אתם ארגון חוסן? אמרו לי: כן

ניר אלון:  מצוין, התחלתי טיפולים

ניר אלון:  אחרי הטיפול החמישי אתה יודע מה אמרו לי? אמרו לי: זה עולה כסף עכשיו

ניר אלון:  עד עכשיו זה היה בחינם, מעכשיו 250 שקל

ניר אלון:  תעשה חישוב – דרך אגב, בהכשרתי אני רואה חשבון אז המספרים רצים לי מהר – 250 שקל כפול חודש, כפול המשפחה שלי, זה בערך 4,000 שקל

ניר אלון:  אז עכשיו אני צריך להיפרד מ-4,000 שקל אחרי הזוועה שעברנו, כדי שיטפלו במשפחה שלי

ניר אלון:  הדבר הזה לא מתקבל על הדעת

ניר אלון:       אני מאוד מבקש מכם, אני מאוד מנסה לאסוף את עצמי, תתחילו לעבוד

ניר אלון:  אני אומר את זה בשם כל העוטף, אתם יותר מדיי שקועים במה היה

ניר אלון:  אתם עצובים, אתם בוכים

ניר אלון:  אתם לא צריכים לבכות, אנחנו היינו שם

ניר אלון:  עכשיו תתחילו לעבוד

ניר אלון:  תעשו את עבודתכם

ניר אלון:  תתכבדו ותרדו לדרום

ניר אלון:  אם שר הבריאות מפחד לרדת כי הוא יקבל צ'פחה, שלא ילך, שיביא אותך

ניר אלון:  תרדו בבקשה לדרום, תשאלו את כמות האנשים, תשיגו רשימות מדויקות של כמות האנשים שהיו, ובבקשה תתחילו לעבוד, כי אחד הדברים הראשונים שאמרו לי כשחזרתי זה שחשוב לטפל

ניר אלון:      דבר נוסף, יום אחרי שקרה האירוע כבר עליתי בצו 8 צפונה

ניר אלון:  בין 9 ל-14 בחודש הייתי במילואים בצפון

ניר אלון:  התקשרתי ב-14 לשאול את אשתי מה שלומה, ואז הבנתי שהמשפחה שלי מרוסקת

ניר אלון:  חזרתי הביתה לטפל במשפחה שלי, וראיתי שכל האגפים, כל התריסים סגורים, כל החלונות נעולים וכל המשפחה שלי מתכנסת בממ"ד

ניר אלון:  צעקנו, ביקשנו, פניתי לכל מי שהיה צריך לפנות, להגיד להם: חבר'ה, תתחילו לטפל

ניר אלון:  הילד שלי עידו, בן שלוש, עד היום לא ראה פסיכולוג ילדים

ניר אלון:       יש הרבה גופים טובים ואנשים טובים שמנסים לעזור, אבל איפה המדינה? ריבונו של עולם

ניר אלון:  אני מרוויח יפה, אני רואה חשבון בחברת הייטק, מרוויח יפה, ברוך השם

ניר אלון:  לא מתלונן

ניר אלון:  משלם הרבה מיסים למדינת ישראל

ניר אלון:  ב-Money time אתם פשוט כושלים

ניר אלון:  תפסיקו לחשוב על מה היה, זה לא מעניין כרגע

ניר אלון:  תחשבו קדימה

ניר אלון:  אתם יוצרים דור של פוסט-טראומה

ניר אלון:  זה מה שאתם עושים

ניר אלון:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה לך על הדברים

יונתן מישרקי:  ניר, תשב

יונתן מישרקי:  הסיבה שנתתי לך עשר דקות מזמן הוועדה היא בגלל שהיה חשוב מאוד לשמוע את הדברים שלך

יונתן מישרקי:  אני לא אכנס עכשיו לסמכות הכנסת ולסמכות משרדי הממשלה כי אנחנו לא בשיעור אזרחות

יונתן מישרקי:  הדברים שאמרת הם דברים מאוד מאוד חשובים

יונתן מישרקי:  אני אחרוג מהמנהג שעשינו עד עכשיו

יונתן מישרקי:  אני אבקש מצוות המשרד שיענה לך באופן ישיר, כדי שלא תצטרך להמתין לסוף

יונתן מישרקי:  נקודתית אני מבקש אם תוכלו בבקשה לענות לניר על מה שהוא העלה

ניר אלון: עוד מילה אחת קטנה עבורך, חבר הכנסת, ועבורך, גלית, ועבור אחמד טיבי שכבר הלך

ניר אלון:  אין בנו כעס

ניר אלון:  אנחנו עצובים, אנחנו זועמים, אבל אנחנו גם מבינים את הדבר הזה שקרה ואנחנו מבינים שיש רצון לשנות

ניר אלון:  תתעשתו, תעשו לי טובה

ניר אלון:  תפסיקו עם הציוצים האלה, תפסיקו לחרחר מריבה, תלכו לעבוד

ניר אלון:  אל תיצרו דור של פוסט-טראומה, בבקשה מכם

יונתן מישרקי: ניר, תודה רבה

יונתן מישרקי:  בבקשה, המנכ"ל

סימן טוב: אני לא רוצה חלילה שיישמעו דברים בירוקרטיים, אנחנו ניקח על עצמנו לטפל ותעביר לנו גם את הפרטים שלך

סימן טוב:  אנחנו ביחד עם הביטוח הלאומי אמרנו שכל מי שהיה ביישובי העוטף, בין אם הוא תושב המקום ובין אם הוא לא תושב המקום, וכל מי שהיה במסיבה, מוכר באופן אוטומטי כנפגע איבה

ניר אלון: אני מתנצל, אבל זה לא נכון, זה לא מדויק

ניר אלון:  אני כרגע לא מוכר כנפגע פעולות איבה

ניר אלון:  פנתה עובדת סוציאלית

ניר אלון:  אני מעריך אותך באופן אישי, אני חייב להגיד

ניר אלון:  אני לא רוצה לשים אותך גם בסיטואציה, כי אני מבין שאתה מנכ"ל המשרד

סימן טוב: תן לי להשלים את המענה, כי אני רוצה להגיד מה אנחנו יכולים לעשות ואם אנחנו יכולים לפתור דברים באופן נקודתי

סימן טוב:  גם כתב את זה ד"ר גלעד בודנהיימר למנכ"לית הביטוח הלאומי שההכרה נמצאת באחריותם, אני לא רוצה לייצר עכשיו עבורכם בירוקרטיות

סימן טוב:  כל מי שהיה ביישובי העוטף – מרחיבים את זה עכשיו גם מעבר – וכל מי שהיה במסיבה, מבחינתנו צריך להיות מוכר באופן אוטומטי כנפגע פעולות איבה

יונתן מישרקי: המשרד מכיר את האנשים?     

סימן טוב: אני אומר - - -      

ניר אלון: התשובה היא לא

ניר אלון:  כרגע אין מספרים מדויקים

סימן טוב: אנחנו מקבלים

סימן טוב:  אמרתי, יש הרבה דברים שאנחנו צריכים להשתפר בהם, ואת האזרחים שהיו שם לא צריך לעניין מה חלוקת העבודה בין ביטוח לאומי לבין משרד הבריאות

סימן טוב:  תעביר לנו אחרי זה או עכשיו, מתי שנוח לך, את הפרטים, אנחנו נדאג לטפל בו באופן אישי

סימן טוב:  שוב, גם דרך הרשויות המקומיות וגם דרך אמצעים אחרים אנחנו מנסים להגיע לאנשים, ולאיפה שלא הגענו אנחנו נעשה מאמץ נוסף להגיע

קריאה: ביזיון של תשובה

ניר אלון: משפט אחרון, בבקשה

ניר אלון:  כשעליתי למילואים רצינו לקנות חולצות תרמיות לחיילים

ניר אלון:  תוך דקה פתחתי גוגל Docs, תוך חמש דקות כבר הייתה לי מצבה של הגדוד

ניר אלון:  אני עוד פעם אומר, אני לא בא כדי לתקוף אותך, ואני יודע שאנחנו משודרים ואני גם לא רוצה שיצא מצב כאילו אתה לא בסדר

ניר אלון:  ממש לא

ניר אלון:  אני אומר את זה בפני כולם, זה ממש לא המצב, ואתה ואנשי משרדך לא הביאו אותנו למצב הזה

ניר אלון:  אני רק מבקש שלפני שמתחילים לעבוד, באמת לעצור רגע, להבין את המספרים המדויקים של כמות האנשים שהיו שם

ניר אלון:  אם לא יודעים, ליצור קשר עם ביטוח לאומי

ניר אלון:  לביטוח לאומי כבר יש אותם פחות או יותר

ניר אלון:  משם תוכלו להתחיל

ניר אלון:  זה הכול

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שהוא מעלה נקודה שהעלנו אותה גם בחמ"ל של משרד הבריאות

קטי קטרין שטרית:  הוא עכשיו במקרה מדבר מתוך היישוב סופה

קטי קטרין שטרית:  יש יישובים נוספים

יונתן מישרקי: קטי, אני אתן לך רשות דיבור

קטי קטרין שטרית: אבל יש שם אנשים מקצועיים מאוד בחמ"ל, זו לא בעיה להרים טלפונים ולראות את המספרים

יונתן מישרקי: זה מה שאמר המנכ"ל עכשיו

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  חבר הכנסת יוסף עטאונה

יונתן מישרקי:  פה? יצא

יונתן מישרקי:       אני אבקש עכשיו מנציגת האוצר או נציג האוצר, מי שירצה מהם לדבר, לקבל איזושהי התייחסות של משרד האוצר לגבי התקצוב של עולם בריאות הנפש

יונתן מישרקי:  אנחנו רוצים לשמוע מה התוכנית של משרד האוצר בהקשר הזה

יעל לינדנברג: שלום לכולם, אני רכזת בריאות באגף תקציבים במשרד האוצר

יעל לינדנברג:  אנחנו עובדים בשותפות מלאה עם משרד הבריאות גם על גיבוש התוכנית וגם על גיבוש המענים המיידיים שכבר ניתנו ועוד יינתנו

יעל לינדנברג:  אני מסכימה עם מה שהוצג, על הצורך בחיזוק המערכת הציבורית באופן מיידי, למרות שברור לנו שחלק מהדברים לא יכולים להתבצע ממש באופן מיידי, כדוגמת הסכם שכר ודברים כאלו, אבל אני אגיד בצורה מובהקת - - -      

יונתן מישרקי: אבל אם אפשר להכניס ללוחות זמנים

יעל לינדנברג: רגע

יעל לינדנברג:  אני אגיד בצורה מובהקת, על אף מה שאמרתי, אנחנו מגבשים יחד גם פתרונות מיידיים

יעל לינדנברג:  כלומר, אנחנו לא אומרים: טוב, אין מה לעשות, בואו נחכה

יעל לינדנברג:  ממש לא

יעל לינדנברג:  אנחנו ביחד מגבשים את הפתרונות המיידיים, כולל מענים תקציביים

יעל לינדנברג:        בנוסף לזה, במסגרת בניית התקציב ל-2024, שאנחנו שוקדים עליה ממש בימים אלו וברגעים אלו, אנחנו מבינים שנדרשת עבודה לשינוי סדרי העדיפויות, כשברור ואין על כך עוררין שמערך בריאות הנפש צריך להיות מתועדף באופן מלא

יונתן מישרקי: זאת אומרת, אנחנו נצטרך להמתין ל-2024 בשביל לקבל את המענה?     

יעל לינדנברג: לא

יעל לינדנברג:  אני אומרת שזה בנוסף לזה

יעל לינדנברג:  כלומר, גם ב-2024 ברור לנו שיש סדרי עדיפויות

קריאה: מה המספרים?      

יונתן מישרקי: סליחה, לא להתפרץ

יונתן מישרקי:  תבקשי רשות דיבור, תקבלי

יעל לינדנברג: אנחנו מבינים שזה יהיה - - -      

יונתן מישרקי: לא, לא לענות לשיח

יונתן מישרקי:  אני רוצה שתמקדי אותנו ואת חברי הכנסת על לוחות הזמנים פחות או יותר שמשרד האוצר מתכוון להוביל גם בנושא התקינה, הסכמי השכר, שיפוי המערכת הזו דרך קופות החולים או לא יודע מה, דרך התוכנית שמציע משרד הבריאות

יונתן מישרקי:  מה הם לוחות הזמנים שאנחנו מדברים עליהם?     

יעל לינדנברג: הדברים הגדולים שגם משרד הבריאות מבין שהם נדרשים לביצוע ב-2024 ישותפו בתקציב 2024

יעל לינדנברג:  כל הדברים האחרים שהם פתרונות יותר מיידיים ואפשר כבר לבצע אותם עכשיו, כלומר בשנת 2023, חלקם כבר תוקצבו, התקציב עבר לגופים הרלוונטיים, וחלקם יתוקצבו - - -     

יונתן מישרקי: יש למשרד האוצר אומדן תקציבי עבור הפעילות הנדרשת בבריאות הנפש?     

יעל לינדנברג: אני בכוונה לא אתייחס למספרים, כי אני חושבת - - -      

קריאה: - - -     

יונתן מישרקי: מספיק עם ההערות

יעל לינדנברג: אין כאן מספר זוכה

יעל לינדנברג:  אני חושבת שיש כל מיני מענים שנדרשים

יעל לינדנברג:  גם מנכ"ל המשרד וגם ד"ר גלעד הציגו את הדבר הזה

יעל לינדנברג:  יש מענים שנדרשים ברמה הקהילתית, יש מענים שנדרשים במענה אחד על אחד, יש מענים שנדרשים בעולמות התמריצים והשכר

יונתן מישרקי: אנחנו מצפים לשמוע אמירה חד-משמעית של האוצר שלא יהיה עיכוב ושלא תהיה חסימה ושלא יהיה תקציב שלא יתקבל עבור הנושא הכל-כך אקוטי הזה

יונתן מישרקי:  זו האמירה שאנחנו מצפים לשמוע

יונתן מישרקי:  הייתי מאוד שמח לשמוע שזה כבר קרה, אבל אם זה עוד לא קרה, אז לשמוע גם שלוחות הזמנים קורים בטווח המיידי

יעל לינדנברג: אני חושבת שזה מה שציינתי

יעל לינדנברג:  התיעדוף מאוד מאוד ברור מבחינתנו

יעל לינדנברג:  אנחנו עובדים כל הזמן ובאופן מלא ביחד עם משרד הבריאות, כדי לראות איך נותנים מענה, ואם יש חסם שהוא חסם תקציבי אנחנו פותרים אותו ביחד, גם בפתרונות המיידיים לכאן ולעכשיו וגם בשינוי תשתית לשנת 2024

יונתן מישרקי: יעל, מה תוקצב עד עכשיו?     

יעל לינדנברג: מה שהמשרד הציג זה גם מענים מיידיים לחיזוק מרכזי החוסן, הוקם מרכז חוסן אזורי שתוקצב; תוקצבו מבחני תמיכה לעמותות; תוקצב מבחן תמיכה חדש לקופות החולים כדי לקלוט - - -      

יונתן מישרקי: העמותות זה דרך הביטוח הלאומי, נכון?     

יעל לינדנברג: לא

יעל לינדנברג:  כל מה שאני מציינת עכשיו זה תקציבים שבעצם מבוצעים בפועל על ידי משרד הבריאות

יונתן מישרקי: טוב

יונתן מישרקי:  תודה רבה

קריאה: זה לא נתפס שאנחנו בכזה משבר ואלה התשובות

יונתן מישרקי: אני מבקש לא להתפרץ, בבקשה

יונתן מישרקי:  לא להתפרץ

יונתן מישרקי:  יש לכל אחד את רשות הדיבור שלו

יונתן מישרקי:  תודה רבה, יעל

יונתן מישרקי:  אני מבין ממך שאין לך סכום, לא על העתיד וגם לא על מה שתוקצב

יונתן מישרקי:  המנכ"ל אמר לנו שמדובר על עשרות מיליונים

יונתן מישרקי:  בסדר גמור

יונתן מישרקי:  תודה

יונתן מישרקי:        רון בלנק, בבקשה

רון בלנק: אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת

רון בלנק:  רציתי לשאול לא לגבי 2024 כי זה עוד לא סגור, אבל מה שאמרת שכבר תוקצב, הועבר כסף, דברים שכבר בוצעו, את יכולה לתת הערכה על איזה סכומים אנחנו מדברים?      

יעל לינדנברג: אפשר להציג את זה, אבל אני קצת חושבת שזה פחות מעניין

קריאה: זה מאוד מעניין

קריאה: זו בדיוק הנקודה

קריאה:  מה זאת אומרת?      

יונתן מישרקי: זה חשוב

יונתן מישרקי:  אנחנו מבקשים, ואנחנו נבקש את זה גם בדברי סיכום, לקבל מה תוקצב עד כה ועל מה

יעל לינדנברג: בשמחה

יעל לינדנברג:  אלה עשרות מיליונים שעברו למרכזי בריאות הנפש

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  חבר הכנסת יאסר חוג'יראת, בבקשה

יאסר חוג'יראת: תודה

יאסר חוג'יראת:  עכשיו זה לא זמן של ביקורת ולא זמן של פוליטיקה, זה זמן של אחדות

יאסר חוג'יראת:  גם מתוך 243 החטופים יש חטופים מהנגב, ארבעה בני משפחה

יאסר חוג'יראת:  שמענו כאן את הזעקה של משפחות החטופים וליבי איתם, זה ממש נוגע ללב

יאסר חוג'יראת:  דרשנו וגם נדרוש לשחרר את כל החטופים

יאסר חוג'יראת:  פנינו מהרגע הראשון כמפלגת רע"מ לשחרר את כל החטופים, אנחנו גם דורשים מהממשלה שתעשה כל מה שביכולתה כדי לשחרר אותם

יאסר חוג'יראת:       אני אהבתי מה שאמר ניר עכשיו, כשהוא דיבר עם הילדה שלו ואמר לה שבצד השני לא כולם חמאס, יש גם אנשים שוחרי חיים וגם יש אנשים שרוצים את החיים

יאסר חוג'יראת:  אנחנו גם ביהדות וגם באסלם מקדשים את החיים ולא מקדשים את המוות

יאסר חוג'יראת:  אני מקווה שיחד גם תהיה הפסקת אש, שהמלחמה תסתיים והחטופים יחזרו לבתיהם

יאסר חוג'יראת:       חשוב לי להגיד כאן גם כבדואי וגם כערבי, ואני אומר את זה בכל מקום, חשוב לנו לשמור על מרקם החיים והיחסים בין שתי החברות, הערבית והיהודית כאן

יאסר חוג'יראת:  יש לנו את המחר

יאסר חוג'יראת:  אני חושב שאנחנו חברה שלמה בחרדה, גם היהודית וגם הערבית, ואנחנו מפחדים מהמחר

יאסר חוג'יראת:  המחר הוא חשוב כי אנחנו נמצאים היום כאן במלחמה

יאסר חוג'יראת:  אנחנו נהיה ביחד, יש לנו גורל משותף, ואנחנו נמשיך להיות ביחד ויהיה לנו גורל משותף, ואנחנו נפעל ביחד למען כולם

יאסר חוג'יראת:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אמי פלמור, יושבת-ראש נט"ל, בבקשה

אמי פלמור: שלום

אמי פלמור:  קודם כול, הלב כואב על כל מה ששמענו פה

אמי פלמור:  אני רוצה להתייחס לדברים שהוצגו על ידי משרד הבריאות ולומר כמה דברים על ההבדל בין שגרה לחירום, ולדבר רגע על דברים שאפשר לעשות כבר עכשיו בחירום

אמי פלמור:  אנחנו מבינים שאין לנו דקה לחכות

אמי פלמור:  אני אגיד משפט על נט"ל

אמי פלמור:  נט"ל זה ארגון שקם לפני 26 שנה כדי לעסוק אך ורק בפוסט-טראומה ממלחמה וטרור

אמי פלמור:  כל מודל ההפעלה, המומחיות, הטיפול וכן הלאה, עוסק אך ורק בתחום הזה

אמי פלמור:  לכן ביום שבת ב-06:30 בבוקר הקווים שלנו היו מאוישים על ידי מתנדבים, וכבר התחילו לתת מענים

אמי פלמור:       אני אגיד יותר מזה, המחלקה הקלינית שלנו בשבועות האחרונים קלטה כבר למעלה מ-300 איש והתחילה לתת מענים טיפוליים בכל מיני מישורים

אמי פלמור:  במקביל אנחנו נותנים הכשרות

אמי פלמור:  נט"ל מחזיקה גם בית ספר יחד עם אוניברסיטת תל אביב שמתמחה בהכשרת אנשי טיפול בתחום הספציפי הזה של טראומה, וכבר נותנים מענים ומכשירים אנשי טיפול נוספים – אגב, לא רק בארץ, גם בעולם לא מעט מטפלים ישראלים מחו"ל שרוצים לתמוך באזרחים ישראלים ויהודים בחו"ל פנו אלינו

אמי פלמור:       כשאנחנו מדברים על מה שקורה כרגע בשטח, ואגב השאלות שאנחנו שומעים כאן, חשוב רגע לעשות את ההבחנה ולהבין שאחד הדברים החשובים ביותר שמשרד הבריאות צריך לעשות כרגע זה שימוש מושכל במשאבים ובסוגי הטיפול השונים

אמי פלמור:  חשוב רגע להגיד שאנחנו כרגע בטראומה

אמי פלמור:  כולם משתמשים במושג פוסט-טראומה

אמי פלמור:  פוסט-טראומה זה דבר שמתפתח

אמי פלמור:  אפשר לעצור את זה, אפשר לטפל בזה ולמנוע את זה, וכמובן לטפל במי שכבר סובל

אמי פלמור:       היכולת של המשרד למיין ולהפנות לכלים הנכונים

אמי פלמור:  לא כל הקודם זוכה, לא כל מי שיש לו נגישות מהירה עכשיו לפסיכולוג צריך לקבל פסיכולוג אחד על אחד

אמי פלמור:  צריך לדעת לעשות את ההבחנה הזאת בין האנשים במעגל הראשון, כפי שכבר דובר פה, ולוודא שהם מקבלים את הטיפול המותאם להם ושהטיפול הזה מוגש להם בחינם

אמי פלמור:  הרבה מאוד אנשים לא מודעים בכלל לנוהל חרדה של הביטוח הלאומי, שפותח כבר לפני שנים ונותן 12 ועוד 12 טיפולים

אמי פלמור:  וצריך לנהל את השיח למשל על איך מאפשרים לעמותות שכבר עובדות עם הביטוח הלאומי ומקבלות הפניות מהביטוח הלאומי ומאגף השיקום במשרד הביטחון, לא רק להפנות את האנשים הנכונים ולתת להם את הטיפול במימון המדינה, אלא גם להרחיב את הטיפול למי שצריך

אמי פלמור:  במקביל, לייצר כלים חדשים

אמי פלמור:       יש היום גם כלים של טיפול עצמי

אמי פלמור:  יש אנשים שבאבחון נכון יכולים לקבל הדרכה ויכולים לעשות פרוטוקולים של טיפולים כאלה ואחרים, שלא מחייבים איש טיפול "יקר", בין אם זה עובד או עובדת סוציאלית עם תואר שני והתמחות או פסיכולוג או פסיכיאטר

אמי פלמור:  אני חושבת שאנחנו חייבים להבין שהשדה מלא קודם כול במתנדבים, שלצערנו לחלקם אין את הכישורים והם בעצמם יסבלו מטראומה משנית

אמי פלמור:  נט"ל כבר קיבלה פניות

אמי פלמור:  נט"ל עוסקת גם בתמיכה במגיבים הראשונים, זה דבר שאנחנו עושים שנים

אמי פלמור:  גם הדבר הזה צריך להיות בתיעדוף של הממשלה, והממשלה צריכה לוודא שיישארו מגיבים ראשונים שיוכלו לטפל לאורך זמן

אמי פלמור:  אם אנחנו לא נטפל בהם מייד, הם כבר נמצאים במשברים לא פשוטים בגלל מה שעברנו עד עכשיו

אמי פלמור:      תהליך המיון הזה ותהליך התיעדוף הזה והמיפוי של השדה זה בעיניי האחריות של משרד הבריאות והיכולת של הארגונים השונים, שמפעילים כבר עכשיו מאות מטפלים בסדרי גודל

יונתן מישרקי: עם זה פתחנו

יונתן מישרקי:  את צודקת, אני מסכים

אמי פלמור: את הטיפולים האלה אנחנו נותנים כאן ועכשיו

אמי פלמור:  אין בירוקרטיה

אמי פלמור:  יש כמובן תהליך של התאמה, של מיון

אמי פלמור:  אגב, אנחנו גם לא נותנים טיפול לכל מי שפונה אלינו

אמי פלמור:  יש דברים שאנחנו עושים באמצעות הקווים שלנו

אמי פלמור:  יש אנשים שמנהלים קשר קו, כלומר פונים לקו ולאחר מכן הקו נותן להם מענה ותמיכה

אמי פלמור:  אנחנו נותנים לזה מעבר, לעיתים במשך שנים

יונתן מישרקי: שאלה

יונתן מישרקי:  יודעים לזהות בשיחה טלפונית את המצב הנפשי של האזרח?     

אמי פלמור: אני אגיד בקצרה

אמי פלמור:  קודם כול, כדי להתקבל להיות מתנדב בקו הזה צריך לעמוד בסטנדרטים מאוד גבוהים ולעבור הכשרה של כמה חודשים טובים

אמי פלמור:  גם המתנדבים מגובים על ידי עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, פסיכיאטרים במידת הצורך

אמי פלמור:  כמובן זה לא טיפול, אבל יש להם יכולת לדעת האם צריך להפנות את האדם לטיפול

יונתן מישרקי: בשיחה מספיק

אמי פלמור: לפעמים זה יותר משיחה, וגם בהתייעצות אחורנית עם המומחים שיושבים במשרדים שלנו

אמי פלמור:  אבל מה שחשוב להבין זה שצריך לאפשר מגוון רחב של מענים למגוון רחב של צרכים, לא לבזבז משאבי מדינה על נתינת מענה יתר למי שלא צריך

אמי פלמור:  מנגד, אנשים שהם לא נגישים או לא יודעים, לא יקבלו את המענה הנכון

יונתן מישרקי: אם אפשר משפט סיום

אמי פלמור: אני אגיד לסיום בקצרה

אמי פלמור:  צריך לגעת בכל אחד מהתחומים שהזכרתי: 1

אמי פלמור:  לטפל בהכשרות ובשאלה מי מטפל, ולוודא שמי שמטפל מודרך, מונחה, מפוקח ונתמך, בין השאר, כי אנחנו רוצים שהאנשים האלה ילוו אותנו לאורך השנים הקרובות

אמי פלמור:  זה לא משבר של השנה הקרובה; 2

אמי פלמור:  צריך לתת מענים מיידיים, באמצעות ארגוני חברה אזרחית שיודעים לעשות את זה במגוון רחב של דרכים – טיפול קבוצתי, קווי סיוע, טיפול פרטני וטיפול קהילתי משקם; 3

אמי פלמור:  צריך להקצות את התקציבים, כולל תקציבי הפילנתרופיה

אמי פלמור:  צריך לדעת לעשות בהם שימוש מושכל, והמדינה צריכה לדעת איפה לשלם כרגע עד שהיא תגייס ועד שהיא תשים תקנים

אמי פלמור:  יש היום אנשים שמסוגלים לתת את המענים האלה דרך התפיסה הזאת של נוהל חרדה, שעבדה מאוד יפה, וצריך לדעת להרחיב אותה לאנשים הנכונים

יונתן מישרקי: אנחנו שואפים לא להישען על מתנדבים ועל פילנתרופיה, אבל תודה על הדברים

יונתן מישרקי:  חבר הכנסת סימון דוידסון

סימון דוידסון: תודה אדוני

סימון דוידסון:  ניר, היי, אני סימון דוידסון מיש עתיד

סימון דוידסון:  אתמול הייתי בסיור במלון דן פנורמה – אני מתעסק עכשיו בנושא של עובדים זרים – ותוך כדי הסיור פגשתי את מר גולדשטיין מכפר עזה

סימון דוידסון:  גולדשטיין איבד את הבן הבכור שלו, כלתו, הנכדה שלו ועוד ארבעה חטופים מהמשפחה

סימון דוידסון:  אתה עומד מול אדם ואתה שואל אותו: במה אני יכול לעזור? ובמקום שאני אחבק אותו, הוא חיבק אותי, ואמר לי דבר אחד, אמר לי: תגיע כל יום לכנסת ותילחם בשבילי

סימון דוידסון:       אנחנו לא בזמן של מלחמות פוליטיות

סימון דוידסון:  עשיתי את זה שמונה חודשים, יום-יום, כל יום

סימון דוידסון:  אנחנו פה כדי לאחד עכשיו כוחות כמה שאפשר

סימון דוידסון:  אני רוצה להגיד לך שאני הרבה פעמים מתבייש כשאני נכנס לבניין הזה

סימון דוידסון:  מתבייש, אמיתי, כחבר כנסת

סימון דוידסון:  יושב פה יושב-ראש ועדת החינוך, ועכשיו הוא לחש לי, והוא צודק

סימון דוידסון:  אנחנו חיים פה במדינה על פלסטר

סימון דוידסון:  אנחנו כל פעם שמים פלסטר על עוד דבר ועוד דבר ועוד דבר

סימון דוידסון:  אנחנו לא מקבלים את הנתונים מהרבה מאוד משרדים

סימון דוידסון:  קשה לנו לעבוד ככה

סימון דוידסון:  אבל אני יכול להבטיח לך דבר אחד, ואני בטוח שרוב חברי כנסת שנמצאים פה עכשיו מגיעים לפה כדי באמת לעשות שינוי

סימון דוידסון:  אבל זה לא פשוט

סימון דוידסון:  זה תהליך מאוד מורכב, מאוד מסובך

סימון דוידסון:  אני התחברתי להרבה מאוד מהדברים שאמרת, ואני מחבק אותך על זה

סימון דוידסון:       אני רוצה להגיד משהו לגברת מנט"ל

סימון דוידסון:  הקשבתי לך, ואני מקווה שהמשרד הקשיב

סימון דוידסון:  אדוני היושב-ראש, למדתי בשבועות האחרונים שאם יש גופים שיודעים לעשות יותר טוב מהממשלה ומהכנסת אלה עמותות והרשויות, הרבה יותר טוב מהגופים שמקובעים הרבה מאוד שנים

סימון דוידסון:  אנחנו צריכים לפתוח את הלב לעמותות האלו

יונתן מישרקי: תודה, סימון

סימון דוידסון: רגע, משפט אחרון – לפתוח את הלב לעמותות האלו, ולשנות את החשיבה ולצאת מהקופסה, ולהבין שהיום בהרבה מאוד תחומים, גם בחינוך, גם בספורט, גם במה שאת מייצגת, בהרבה מאוד דברים שבסוף הם למען האנשים שנפגעו כל כך קשה, אתם יודעים לעשות הרבה יותר טוב

יונתן מישרקי: תודה רבה, תודה

יונתן מישרקי:  הרב אריה מונק מבית חם, בבקשה

יונתן מישרקי:  אני מעכשיו מגביל את רשות הדיבור לשתי דקות לכל דובר, ברשותכם

יונתן מישרקי:  מעכשיו

אריה מונק: טוב, אני אעשה את זה מהר

אריה מונק:  קודם כול, תודה רבה על הדיון הזה

אריה מונק:  בית חם כארגון מרכזי, שעוסק בתחום טיפול ושיקום בנפגעי נפש ובשאר המוגבלויות, נכנס גם לתוך המלחמה הזאת

אריה מונק:  אנחנו חמישה שבועות בתוך עשייה מאוד מאוד גדולה, עם קווי הסיוע שלנו, עם מרכז החוסן של בית חם שהוא מרכז חוסן שמיועד לטיפול מותאם תרבות, עם הדברים הנוספים שאנחנו עושים למפונים ולעקורים, לכוחות הביטחון וההצלה, אנחנו בהסכם עם מד"א, בהסכם עם זק"א, ומטפלים במגיבים הראשונים שהמצב שלהם הוא על הפנים – הגברת מנט"ל הייתה מאוד עדינה – ומאוד מאוד מסובך

אריה מונק:       מה שאני מבקש מהוועדה זה להיות מאוד ממוקדים בעניין של השימוש בארגונים כמו שלנו, עמותות שיש להן תוכניות סדורות

אריה מונק:  גם יו"ר הוועדה וגם ד"ר גלעד בודנהיימר ראו תוכנית שלנו, שהיא תוכנית מקיפה לטיפול בכל מה שקשור גם בקהילות, גם בכל טווחי הזמן השונים, טיפול מיידי קצר וארוך טווח, והתוכניות האלו יכולות להתחיל לפעול אתמול אם רק היה להן תקצוב

אריה מונק:  יש לנו תוכנית מוכנה עד הפרט האחרון, כולל תקצוב, ומה שאני מבקש מהמשרד זה שיאפשר לנו כעמותות להפעיל את התוכניות בכסף שהוא הרבה יותר קטן מכסף שעובר דרך מערכות, שרק חלקו בקצה מגיע אלינו, ואנחנו נוכל לתת את הטיפול הזה מותאם תרבות לאותם אנשים

יונתן מישרקי: אתה תעמוד מול ד"ר בודנהיימר, תציג בפניו את הדברים, והוא יביא את זה לידי ביטוי בהמשך

אריה מונק: ד"ר בודנהיימר כבר ראה את התוכנית שלנו

אריה מונק:  מדובר בתוכנית שלמה ומופלאה, שהיא טובה לא רק לציבור שלנו, אפשר לקחת אותה כמודל לאומי ולהשתמש בה

אריה מונק:  היא תוכנית שמכסה את רוב המורכבויות שאנחנו מתמודדים איתן

אריה מונק:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

קטי קטרין שטרית:  אני חברת כנסת מ-2019

קטי קטרין שטרית:  זו השנה החמישית שלי

קטי קטרין שטרית:  יחד עם חברים נוספים אני מכהנת כיושבת-ראש השדולה לבריאות הנפש ומניעת אובדנות

קטי קטרין שטרית:  כשנכנסתי ראיתי את החוסרים, והחלטתי שאני מרימה את הכפפה עם השדולה הזו – X מטפלים, X פסיכיאטרים, X פסיכולוגים

קטי קטרין שטרית:  נלחמתי מ-2019

קטי קטרין שטרית:  הגיעה הקורונה

קטי קטרין שטרית:  אמרתי: אם לא נגביר ונתגבר את כוח האדם, אנחנו נמצא הרבה אנשים בתום התהליך במצב מאוד קשה

קטי קטרין שטרית:  עברה עוד שנה ועוד שנה ועוד שנה

קטי קטרין שטרית:  הגיעה עכשיו המלחמה

קטי קטרין שטרית:  אתמול ביקרתי מפונים ביום המלח, וראיתי אישה שמגיעה למנהלת המלון ואומרת לה: אני צריכה סיוע, לא מרכז חוסן, לא מתנדבים, רוצה סיוע

קטי קטרין שטרית:  היא לא ידעה להתבטא, אבל מה שהיא רצתה להגיד זה: אני לא רוצה את המטפלים הפחות מוכשרים לטיפול בבעיה הזו, אני רוצה מישהו מקצועי

קטי קטרין שטרית:       זה מביא אותי לכך שאני חושבת שחייבים – זו כבר השנה החמישית שאני מבקשת

קטי קטרין שטרית:  היו ממשלות קודמות, היו ממשלות אחרות

קטי קטרין שטרית:  כל הזמן כשזה מגיע לבריאות הנפש, האוצר מתחיל לדבר אחרת

קטי קטרין שטרית:  זה לא ייתכן שמי שלמשל זקוק לטיפול אורתופדי או גניקולוגי, לא משנה איזה, יש את הרופא המצוי; ולעומת זאת, אנחנו מוצאים חיסרון אדיר שכל פעם – לצערנו הרב, אנחנו מדינה דינמית, פעם זה קורונה, פעם זה מלחמה – הטיפולים הם לא הטיפולים הראויים

קטי קטרין שטרית:      בריאות הנפש – אולי אדם נראה בחיצוניות שלו שהוא בסדר גמור, אבל בתוכו הוא אכול וגמור

קטי קטרין שטרית:  אני אומרת לאוצר, אתם הרי תקבלו אותם בסוף התהליך הרבה יותר יקרים, הרבה יותר חולים, ואנחנו נצטרך לשלם לפעמים כפול

קטי קטרין שטרית:  אני אומרת את הנאום הזה כל שנה, כל שנה אני אומרת את הנאום הזה

קטי קטרין שטרית:  כל פעם אני חוזרת על עצמי

קטי קטרין שטרית:  אני פונה באמת למשרד הבריאות, תשנו את הדיסקט

קטי קטרין שטרית:  חייבים לטפל בצורה המקצועית ביותר בנושא הזה, גם כוח אדם מיומן וגם סטנדרטים מקצועיים

קטי קטרין שטרית:  זאת אומרת, אני יודעת שאנחנו בעת מלחמה, לפעמים אפשר למצוא פתרונות מהירים

קטי קטרין שטרית:  אני פה אומרת חד-משמעית כמי שביקרה – אין בית חולים פסיכיאטרי שלא הייתי בו

קטי קטרין שטרית:  אני אומרת לכם, אם זה לא יהיה טיפול מקצועי, אנחנו נמצא את עצמנו עם הגדלה בלתי נסבלת של מספר המתאבדים

קטי קטרין שטרית:  זה דבר שאני אבקש כיושבת-ראש השדולה

קטי קטרין שטרית:       אני הייתי אמורה לפני שבועיים לעשות אירוע ענק עם "בשביל החיים" וכל העמותות הנפלאות

קטי קטרין שטרית:  אני חושבת שהמצב הוא אחרת לגמרי, הוא הרבה יותר גרוע

יונתן מישרקי: תודה קטי

יונתן מישרקי:  אני מבקש בבקשה את רשות הדיבור לטליה לבנון, מנכ"לית הקואליציה הישראלית לטראומה

יונתן מישרקי:  נא לעמוד בלוחות הזמנים

יונתן מישרקי:  בבקשה

טליה לבנון: תודה

טליה לבנון:  אני מוכרחה קודם ממש להתנצל כאדם וכבעל מקצוע אם אנחנו לא עושים מספיק

טליה לבנון:  אני חושבת שהמשימה מאוד קשה

טליה לבנון:  אני מסכימה עם המנכ"ל שאומר שאנחנו מתקשים למצוא לה שם, משימה לאומית שצריך בה שיתוף פעולה, ואני מודה על שיתוף הפעולה

טליה לבנון:       אני יושבת כאן בשני כובעים, אחד כמנכ"לית הקואליציה הישראלית לטראומה, שהיא שותפות של עמותות יחד עם נט"ל ועוד עמותות טובות ומקצועיות שעוסקות באמת הרבה שנים וכל הזמן בסיפור הזה

טליה לבנון:  אני גם יושבת כאן כמי שיחד עם משרד הבריאות ומשרד הרווחה ב-2005 התניעה את המהלך של מרכזי החוסן, והיום אנחנו מנהלים עבור משרד הבריאות את מרכזי החוסן

טליה לבנון:       המשימה היום היא משימה שיש אליה קהל רב, אבל לא כולם יצטרכו טיפול

טליה לבנון:  כמו שאמרה יושבת ראש נט"ל, יש המון כלים שהם לא בהכרח כלים שאנשי טיפול יצטרכו לעשות, ואפשר להנגיש אותם לציבור

טליה לבנון:  אני חושבת שצריך לחדד את הסיפור של אנשי מקצוע ולהגביר ולעבות את המטפלים – אני מייצגת כאן את מרכזי החוסן – ולתת להם את ההכשרה הראויה, וזה נעשה וטוב שכך

טליה לבנון:       אני חושבת שגם יהיה צריך בהמשך לעשות הבחנה – דיברתי על זה אתמול עם ד"ר בודנהיימר וזה מאוד מאתגר – בין האוכלוסייה שהיא האוכלוסייה השוטפת של מרכזי החוסן ושל העמותות שעוסקות בנושא לבין קופות החולים או הגופים האחרים בקהילה

טליה לבנון:  זה מאוד חשוב

טליה לבנון:       דבר אחרון שאני אגיד – למרות שיש עוד הרבה מה להגיד, אבל הקשר שלנו עם הבריאות הוא שוטף ואפשר יהיה להגיד הרבה דברים בינינו – זה שאנחנו נמצאים היום ביום שאחרי ותוך כדי האירוע

טליה לבנון:  אנחנו צריכים להיות מסוגלים גם לתת מענים ביום שאחרי, וגם להתייצב ולעמוד לצד מי שצריך תוך כדי האירוע, ולא רואים את הסוף של האירוע הזה

טליה לבנון:  לכן גם כאן האתגר של תיאום במשאבים, גיוס משאבים ואיגור משאבים הוא ממש קריטי לימים האלה

טליה לבנון:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חבר הכנסת אושר שקלים, בבקשה

שקלים: שלום לכולם

שקלים:  יחד עם קטי גם אני הייתי אתמול בים המלח, וביקרנו בכמה מתחמים של חבר'ה מפונים, אם זה משדרות, אם זה מיישובי העוטף

שקלים:  בכולם נתקלנו בנושא של מחסור בצוותי רפואה של בריאות הנפש

שקלים:  בכל מתחם שהיינו אמרו לנו שזה דבר שמאוד מאוד נצרך וחסר

שקלים:  אני אפילו פגשתי אבא ובת משדרות – אם צריך, אחר כך אני אבקש את רשות האבא לחשוף את השם – ילדה בת 11, בגיל של הבת הגדולה שלי שאין לה גבות

שקלים:  למה אין לה גבות? חרדה

שקלים:  לא צומח לה

שקלים:  נשר ולא צומח

שקלים:  אולי בהמשך כן יצמח

שקלים:  זה רק המחיש את העניין הזה שאותם אנשים באמת זקוקים לטיפול נפשי קבוע

שקלים:  ועם כל הכבוד למרכזי החוסן ולהתנדבויות ולאנשים שבאים לסייע, עדיין יש מחסור בנושא הזה

שקלים:  אז זה לתשומת ליבכם

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  יפעת שדה, יושבת-ראש התנועה למען הפסיכולוגיה הציבורית, בבקשה

יפעת שדה: אני מצטערת אם הקול קצת ירעד לי

יפעת שדה:  אני מודה שמאוד קשה לדבר אחרי הדברים שנאמרו כאן קודם

יפעת שדה:  אמרתי למריאל שלצידי שאני לא בטוחה שאני אצליח לדבר, ואז ניר אמר את הדברים שלו על התריסים המוגפים, וזה חיבר אותי חזרה לכמות האנשים בכל מיני מעגלים, אלה שחוו את הזוועות ואלה שנחשפו אליהן באופן משני וסוחבים את זה, כמות בלתי נתפסת של אנשים שהבתים שלהם כרגע עם תריסים מוגפים, ושלא ישנים בלילה כי חולמים שחוטפים אותם או שחוטפים את ההורים שלהם

יפעת שדה:       אנחנו נמצאים כרגע בשתי מלחמות – יש מלחמה אחת בחזיתות ואנחנו מצטרפים לתפילות להשבת החטופים, ויש מלחמה אחת על הנפש של העם הזה והיא רק מתחילה עכשיו

יפעת שדה:  אנחנו להערכתנו לא רואים את ההתחלה של הצונאמי הזה ושל הפגיעות, גם בהיקפים שלהם, באמת היקפים בלתי נתפסים, וגם במשך הזמן

יפעת שדה:  אנחנו לא מדברים על אירוע של שנה או של שנתיים, אנחנו מדברים פה על אירוע ארוך ומתמשך

יפעת שדה:       בתוך המלחמה הזאת יש פסיכולוגים שמחכים ורוצים להגיע ולהצטרף, דיוויזיות של פסיכולוגים, אלפים שרוצים להגיע ולחזק את המערך

יפעת שדה:  אני מעריכה ומודה על הדברים של משרד הבריאות ועל ההכרה בחשיבות

יפעת שדה:  נשמח לראות אותם כתובים, אבל אני באמת מעריכה את הדברים ואת הצהרת הכוונות

יפעת שדה:  מאוד מאוכזבת מהדברים של האוצר, כי מבחינתנו זו צריכה להיות משימה של המדינה

יפעת שדה:  יש פסיכולוגים שרוצים לחזור למערכת הציבורית לא כפרילנסרים, לא כמתנדבים שאחר כך ישלמו להם, לא כעובדים בעמותות

יעל לינדנברג: אני לרגע אמרתי שזה לא משימה של המדינה? אם זה מה שהבנת, אז לא הבנת אותי

יעל לינדנברג:  את גם יודעת שאנחנו דיברנו לפני, ולכן זה לא מה שנאמר

יעל לינדנברג:  אז להגיד את זה לצורך הדיון בכנסת זה לא רלוונטי

יפעת שדה: זה לא נאמר לצורך הדיון בכנסת

יפעת שדה:  אני אגיד מה הציפיה

יפעת שדה:  בואי נגיד מה כן

יעל לינדנברג: אני לגמרי חושבת שהממשלה שם כולל האוצר, כולל הבריאות - - -      

יונתן מישרקי: רגע, סליחה

יונתן מישרקי:  רגע, שנייה

קריאה: - - -      

יונתן מישרקי: לא להתערב בבקשה

יונתן מישרקי:  יעל הצטרפה לאותה הצהרת כוונות

יונתן מישרקי:  אנחנו ניסינו לקבל לוחות זמנים, כדי לדעת מתי אנחנו מתקצבים את זה, מתי נכנסים אותם פסיכולוגים לתוך השירות הציבורי כדי לתת מענה

יונתן מישרקי:  זה מה שאנחנו ניסינו

יונתן מישרקי:  אבל אני לא חושב שיש מחלוקת בכל החדר הזה שהסכם תוספת השכר יצטרך להיחתם, בשביל להגביר את כמות המטפלים

יונתן מישרקי:  חייב לקרות

יונתן מישרקי:  אין על זה מחלוקת

יפעת שדה: בסדר

יפעת שדה:  אני מצטערת על הדברים, אני מצטערת גם אם זה הוצא מהקשר

יפעת שדה:  אני באמת מאוד נסערת

יפעת שדה:  אבל הציפייה שאנחנו מגיעים איתה, ואנחנו כבר מסתובבים איתה חודש בשיחות, היא שתהיה התחייבות

יפעת שדה:  המערך יובש שנים

יפעת שדה:  המערך הוזנח בגלל מדיניות של המדינה להזניח ולהעביר את הדברים לעמותות, ולהעביר את הדברים לגופים אזרחיים

יפעת שדה:  יש מערכת ציבורית שיכולה לטפל, והיא מקצועית כדי לטפל

ניר אלון: במילים אחרות, תתחילו לשחרר כספים

ניר אלון:  אתם עדיין ב: תיתן לי ואתן לך

ניר אלון:  תפסיקו עם זה

ניר אלון:  תפסיקו עם זה

ניר אלון:  קיבוץ סופה כרגע – מלון לגונה, לא קיבל תקציבים, לא קיבל את התקציבים ממשרד האוצר, וכרגע ראש המועצה גדי ירקוני מוציא כסף מהכיס שלו

ניר אלון:  אל תעני, כרגע תהיי בשקט

יעל לינדנברג: אני רוצה לעזור

ניר אלון: אל תעני

ניר אלון:  אל תעני

ניר אלון:  תתחילו לשחרר כסף

יונתן מישרקי: ניר, אני מבקש

סימון דוידסון: ניר, היא לא הבן-אדם שאתה צריך לכעוס עליו

ניר אלון: אף אחד הוא לא הבן אדם

סימון דוידסון: לא

סימון דוידסון:  היא לא, היא לא

יונתן מישרקי: ניר, אנחנו מכבדים את הפקידים

יפעת שדה: אני לקראת סיכום של הדברים

יפעת שדה:  הפתרונות הם בהישג יד

יפעת שדה:  יש אלפי פסיכולוגים שמחכים ורוצים לחזור לשירות הציבורי

יונתן מישרקי: יפעת, זה התפקיד שלנו לדאוג לכך שזה יקרה כמה שיותר מהר

יונתן מישרקי:  בשביל זה כינסנו את הדיון, בשביל זה אנחנו מבקשים, בשביל זה אנחנו דורשים, זה התפקיד שלנו כחברי כנסת לדאוג שזה יקרה

יונתן מישרקי:  המשרד יודע לבצע

יונתן מישרקי:  אנחנו דורשים שהביצוע הזה יקרה מייד

יונתן מישרקי:  זה הכול

יונתן מישרקי:  אלה דברים ברורים

ניר אלון: אני מתנצל

ניר אלון:  משרד הבריאות, אתם לא אשמים

ניר אלון:  שמשרד האוצר יתחיל להזיז את ישבנו וישחרר תקציבים, ריבונו של עולם

ניר אלון:  הילד שלי בן שלוש, למה הוא לא צריך לקבל פסיכולוג?      

יעל לינדנברג: אתה צודק לחלוטין

יעל לינדנברג:  אני אגיד ככה - - -      

יונתן מישרקי: ניר, תקשיב לדברים

ניר אלון: זה לא עוזר לי שאני צודק

ניר אלון:  אני לא רוצה להיות צודק, אני רוצה להיות חכם

ניר אלון:  אני לא רוצה להיות צודק

יעל לינדנברג:  אני יודעת

יעל לינדנברג:  אני רוצה להיות אופרטיבית לגבי משהו שציינת

יעל לינדנברג:  אומנם אני פה על תקן רכזת בריאות - - -      

ניר אלון: איך אתם עדיין מנסים בכלל לשמור על תקציב המדינה?      

יונתן מישרקי: ניר, תיתן לה להגיב

יונתן מישרקי:  אני מבקש ממך לאפשר לא להגיב

יעל לינדנברג: אני אומרת לך שפתחו פה המון המון תקציבים - - -      

ניר אלון: אני  מחכה יותר מדיי

ניר אלון:  זאת הבעיה

ניר אלון:  אני כבר 15 שנה מקשיב

יעל לינדנברג: אני רוצה להיות אופרטיבית ולסייע לך

ניר אלון: אני לא יכול להקשיב יותר

ניר אלון:  אני לא יכול

ניר אלון:  אין לי את הכוחות הנפשיים      

יונתן מישרקי: ניר, תן לה רק להשלים את המשפטים שלה, בבקשה

יעל לינדנברג: אמרת שני דברים, ואני רוצה להיות אופרטיבית ולסייע לך

יעל לינדנברג:  לעניין בריאות הנפש השבתי

יעל לינדנברג:  לעניין הסיפור של הפסיכולוגים גם השבתי

יעל לינדנברג:  אמרת משהו על זה שהכספים ספציפית לקיבוץ לא הגיעו

יעל לינדנברג:  אומנם זה לא בתחום של משרד הבריאות או שלי, אבל אני יודעת כי אני גם יושבת במשרד האוצר, שהתקציבים הללו שוחררו

יעל לינדנברג:  אם יש משהו קונקרטי שאתה יודע שלא הגיע, תפנה אליי בבקשה, אחרי זה אנחנו נטפל בזה במיידי

ניר אלון: את יודעת מה תאריך היעד שניתן לסופה לעזוב? אני שואל שאלה, את יודעת מה תאריך היעד שניתן לסופה לעזוב את המלון?     

יונתן מישרקי: ניר, היא לא הכתובת, היא רכזת בריאות

יונתן מישרקי:  סליחה, ניר

ניר אלון: התשובה שלך היא: לא

יונתן מישרקי: מספיק

יונתן מישרקי:  שנייה

יונתן מישרקי:  רון, בבקשה

רון כץ: תודה רבה, אדוני היו"ר

רון כץ:  הדיון הזה הוא באמת נוגע בכל נים בנשמה של כולנו, ובגלל זה הוא כזה טעון

רון כץ:  אני רואה עכשיו את יעל, שהיא בעצם הנציגה של האוצר, והיא לא צריכה לעבור את זה

רון כץ:  אני אומר לך, היא לא צריכה לעבור את זה

רון כץ:  ואני איתך, אני מסכים איתך

רון כץ:  אני מסכים איתך

רון כץ:  צריך לפתוח יותר

ניר אלון: - - -      

רון כץ: אתה לא צריך להתפרץ, אני איתך

ניר אלון: כמו שאתה מייצג משהו, היא כרגע מייצגת משהו

ניר אלון:  אני מצטער שאני מעביר אותה את זה, אבל אני כל הזמן שומע: יהיה בסדר; ושום דבר לא זז, שום דבר לא זז

רון כץ: ניר, אני לא מאלה שאומרים שיהיה בסדר

רון כץ:  להפך

רון כץ:  אני אומר שיעל לא צריכה להיות פה, צריך להיות פה שר האוצר

ניר אלון: נכון, אבל איפה הוא?     

רון כץ: גם אני שואל איפה הוא

רון כץ:  וצריך להיות פה מנכ"ל משרד האוצר

קריאה: - - -      

יונתן מישרקי: לא להתערב, בבקשה

יונתן מישרקי:  לא להתערב, בבקשה

יונתן מישרקי:  סדרנים - - -      

רון כץ: ובטח אנחנו לא צריכים להתנהג ככה, כי היא באמת לא אשמה בזה

רון כץ:  מי שצריך לפתוח את התקציב זה שר האוצר, ואני קורא לו מפה גם בשמך וגם בשמי - -      

ניר אלון: שיבוא וידבר איתי

ניר אלון:  הוא פחדן

ניר אלון:  הוא לא מדבר איתי כי הוא פחדן

רון כץ: לא

רון כץ:  אני לא רוצה - - -      

ניר אלון: הוא פחדן, גם הוא וגם - - -     

יונתן מישרקי: ניר, הדברים ברורים

יונתן מישרקי:  תודה רבה

רון כץ: יוני, רק ברשותך, אני רוצה לומר משפט אחד

רון כץ:  אני קורא מפה למשרד האוצר לשתף פעולה, לא לעשות יותר, לשתף פעולה עם הרבה מאוד אנשים טובים וארגונים שרוצים באמת לתרום ולעזור

רון כץ:  חייבים, חייבים לשנות בנושא הזה את סדרי העדיפויות

רון כץ:  יושב פה מנכ"ל בריאות שהוא מנכ"ל מצוין

רון כץ:  הוא יודע לעשות את זה, הוא יודע לעבוד עם האוצר

רון כץ:  סך הכול מבקשים פה באמת לצאת רגע מהקופסה ולשנות את סדרי העדיפויות, כי יש פה אנשים שצריכים את זה אתמול, לא היום

רון כץ:  אתמול הם צריכים את זה

רון כץ:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני מזכיר לכולם, אני קצת אחזור אבל אני רוצה להגיד משהו אחד

יונתן מישרקי:  מטרת הוועדה, ובכלל עבודת הכנסת, היא לפקח על עבודת הממשלה

יונתן מישרקי:  אנחנו יושבים פה כרגע כדי לדאוג שהדברים האלה יקרו – מה שיפעת דיברה, מה שדיברו כאן לפנינו, התוכנית שהציג משרד הבריאות

יונתן מישרקי:  אנחנו יושבים פה כדי לוודא שיעמדו בלוחות הזמנים

יונתן מישרקי:  זו לא פקידה פלונית, זה לא פקיד אלמוני

יונתן מישרקי:  המדיניות של המשרד צריכה לבוא דרך השר, דרך המדיניות שמתווה השר, ולגרום לזה לקרות

יונתן מישרקי:  הכלים שאנחנו משתמשים בהם, הכלים הפרלמנטריים, זה מה שאנחנו עושים כרגע בוועדה

יונתן מישרקי:  לכן אני מבקש לא לייחס אשמה כלפי גורם כזה או אחר

ניר אלון: אני לא מייחס אשמה, ותודה רבה על השיעור באזרחות, באמת תודה רבה

ניר אלון:  אחד הדברים שהכי מטרידים אותנו כאנשי העוטף זה עזות המצח שלכם, של חברי הכנסת ושל השרים, לחשוב שאתם יותר חכמים מאיתנו ויודעים יותר טוב מאיתנו מה אתם רוצים

יונתן מישרקי: אנחנו לא חושבים ככה

ניר אלון: לא אתה ספציפית, אבל אתם – אתה מייצג משהו כרגע

ניר אלון:  אף אחד מכם לא בא ולא שאל אותנו: תגידו, מה אתם צריכים? שר האוצר לא הגיע - -      

קריאה: הוא אף פעם לא הגיע לאף דיון של ועדת הבריאות

ניר אלון: - - ושאל: חבר'ה, מה אתם צריכים? אף אחד לא הגיע ושאל

ניר אלון:  אף אחד

אריה מונק: ניר, אני מכיר את יעל שנים

אריה מונק:  האישה הזאת לא ישנה כבר שבועות בשביל לעזור

קריאה: אבל זה לא אליה

ניר אלון: זה לא אליה, וזה לא רלוונטי

ניר אלון:  יש פה שר אוצר שכושל ולא עושה את תפקידו

יונתן מישרקי: תרחיקי אותה מהמיקרופון

יונתן מישרקי:  אני לא יכול ככה

יונתן מישרקי:  אני לא יכול

יונתן מישרקי:  אני מתנצל

קריאה: לא, אל תרחיק אותי, אני עוד לא דיברתי

יונתן מישרקי: אז תפסיקי

יונתן מישרקי:  אני הזהרתי כמעט עשר פעמים

ניר אלון: יש את השר לביטוח הלאומי שאם היה משחרר לכיתות הכוננות את הנשקים, עידו חוברה זיכרונו לברכה, עוד היה היום איתי

ניר אלון:  היינו ארבעה נשקים עם M16 ארוך

ניר אלון:  ארבעה נשקים בקיבוץ

יונתן מישרקי: ניר, תודה רבה

ניר אלון: אל תבוא ותגיד לי שזה לא אשם וזה לא אשם

ניר אלון:  כל האנשים האלה אשמים, נקודה

יונתן מישרקי: ניר, תודה רבה

יונתן מישרקי:  בבקשה, חבר הכנסת יוסי טייב

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה

יוסף טייב:  בגלל חשיבות הנושא אני רוצה להגיד שמשרדי הממשלה עובדים בכפיפה אחת, וגם אם לפעמים הדברים לא נראים

יוסף טייב:  ניר, אני אגיד לך מה עשינו היום בבוקר

יוסף טייב:  בגלל שאנחנו מודעים לחוסר של הפסיכולוגים ולביקוש הרב שהילדים שלנו צריכים לקבל ואת המענה שהם צריכים לקבל, העברנו היום בבוקר חוק בוועדה אצלי בהוראת שעה שייתן באופן אוטומטי הערכה - - -      

ניר אלון: מה שם כבודו?     

יואב סטשבסקי: שנייה

יואב סטשבסקי:  יוסי טייב

ניר אלון: כבודו, מה התאריך היום?     

יוסף טייב: ניר, שנייה

יוסף טייב:  שנייה, אני מסביר

ניר אלון: מתי היה האירוע ומה התאריך היום?     

יוסף טייב: אני מסביר

ניר אלון: אנחנו 38 יום אחרי

יוסף טייב: ניר, אני מנסה להסביר לך

יוסף טייב:  תאמין לי, אנחנו עובדים סביב השעון בשביל לבוא ולתת את המענה

יוסף טייב:  להגיד שהמענה ניתן והכול בסדר? הכול לא בסדר, והביקורת היא במקומה

יוסף טייב:  אני לא בא להגיד לך שהביקורת לא במקומה

יוסף טייב:  הביקורת במקומה

ניר אלון: כשהייתי קטן חינכו אותי שאם עשית משהו לא בסדר, אל תבוא ותגיד: אני בסדר; תהיה בשקט ותעבוד

ניר אלון:  כרגע אתם לא בסדר

יוסף טייב: ניר, כיבדנו אותך, ולפחות אני נמנעתי מלדבר באמצע

יוסף טייב:  ועדת החינוך העבירה באופן דחוף הצעת חוק שתעבור עוד היום במליאה, הוראת שעה, שכל ועדות האפיון ימשיכו למשך ארבע שנים

יוסף טייב:  לא לשנה הזאת – למשך ארבע שנים

יוסף טייב:  מעל 50,000 ועדות שהיו אמורות להתכנס לא התכנסו, למה? כי אנחנו מבינים שהצורך של הפסיכולוגים שמשתתפים בוועדות האלה צריך להגיע בסוף אליכם, הוא צריך להגיע לציבור

יוסף טייב:  לכן משרדי ממשלה, אם זה משרד החינוך ואם זה משרד הבריאות, עובדים בכפיפה אחת, כי משרד הבריאות פנה למשרד החינוך ואמר לו: יש לי חוסר, אני צריך את זה דחוף

יוסף טייב:  לכן משרד החינוך עושה את הצעדים

יוסף טייב:  להגיד לך שהצעדים נעשו מספיק מהר? לא, אבל הם נעשים

יוסף טייב:       אני לא אומר להתייחס בסבלנות, אבל אני אומר שמשרדי ממשלה פועלים, יכול להיות שלא פועלים מספיק טוב

יוסף טייב:  הביקורת במקומה

יוסף טייב:  אבל להגיד לך, משרדי הממשלה, חברי הכנסת, עובדים יומם ולילה כדי שבסוף תקבלו את המענה

יונתן מישרקי: תודה רבה, יוסי

יונתן מישרקי:  דניאל רז

יונתן מישרקי:  אנא, תציג את עצמך

דניאל עטר: שלום, אני ממונה תחום ארצי גם בתחום אשפוז כפוי וגם מעמד אישי בהנהלת הסיוע המשפטי במשרד המשפטים

דניאל עטר:  הייתי בדיון אצלכם לדעתי ממש בהתחלה

יונתן מישרקי: לפני שבועיים וחצי בערך

דניאל עטר: שבועיים וחצי

דניאל עטר:  סיפרתי לכם על המקרה הראשון שהיה לנו, של אישה שבעלה נרצח, וניסו לאשפז אותה בכפייה

דניאל עטר:  היום המצב הרבה יותר קשה

דניאל עטר:  אני לא האמנתי בעצמי שאנחנו נגיע למצב קצה

דניאל עטר:  זה מצד אחד

דניאל עטר:  יש לנו יותר ויותר – אגב, במיוחד סביב אירועי מסיבת רעים – לא מעט אנשים שכבר אושפזו בכפייה בבתי חולים פסיכיאטריים

דניאל עטר:  זאת אומרת, הגיעו לקצה

דניאל עטר:  אני לא זוכר בדיוק את הנתונים אבל בערך 1,400 שקל ליום אשפוז, אני אומר בצורה כללית, כשיכולנו למנוע את זה כבר בהתחלה

דניאל עטר:       עכשיו אני אגיע לתפקיד השני שלי, במעמד אישי

דניאל עטר:  אני שותף יחד עם חבריי במשרד המשפטים, אנחנו נותנים סיוע לנפגעי רצח המתה ולנפגעי פעולות האיבה

דניאל עטר:  הגענו למלונות, וראיינתי אנשים לתת להם סיוע משפטי דחוף

דניאל עטר:  כבר באינטייק הראשון היו לנו לא מעט מקרים של הורים וילדים שאמרו לנו שהם לא קיבלו טיפול נפשי

דניאל עטר:  יש אפילו אבא אחד שאמר לי שהילדות שלו מסתגרות בתוך המלון ולא יוצאות ממנו

דניאל עטר:   זה מה שהוא סיפר לי

דניאל עטר:  ואני אמרתי לו: אתה חייב דחוף, אנחנו נעשה כל מה שנדרש

יונתן מישרקי: דניאל, משפט סיום

דניאל עטר: כלומר, התוכנית של משרד הבריאות היא תוכנית מאוד אמביציונית ואני מאוד מברך על קיומה, אבל צריך להיות ברור, אם זה לא יקרה, אם מהר מאוד אנשים לא יגיעו, אנחנו נקבל אותם במצבים הקשים ביותר במערכת

דניאל עטר:  היום, היום קיבלתי דיווח מאחד בבתי החולים שאנשים ישנים על הרצפה במחלקות הפסיכיאטריות

דניאל עטר:  זה המצב היום

יונתן מישרקי: דניאל, תודה רבה

יונתן מישרקי:  לא להתפרץ, בבקשה

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת דיסטל, בקשת לומר כמה משפטים

גלית דיסטל אטבריאן: כן, ממש שתי דקות

גלית דיסטל אטבריאן:  אני חושבת שאחד הדברים שלא מדברים עליהם מספיק, ואני חושבת שהוא כרגע בשורש העניין של הזמינות, הבעייתיות והיעדר התגובה המהירה או החכמה או הזריזה, זה שאור הזרקורים הוא על השרים, אבל אני מכירה את השרים ותאמינו לי, הם נקרעים מתוך רצון לייצר כמה שיותר פעילות

סימון דוידסון: 	 מי נקרע מתוך רצון, גלית?     

גלית דיסטל אטבריאן: שנייה

סימון דוידסון: אבל זה לא נכון

גלית דיסטל אטבריאן: אני מדברת איתם

יונתן מישרקי: רגע, סימון

סימון דוידסון: לא, זה לא

גלית דיסטל אטבריאן: עזוב, עזוב, בסדר

גלית דיסטל אטבריאן:  בנוסף, אני פשוט עברתי שנה מול הבירוקרטיה הישראלית, עברתי שנה מול הקושי והחוקים והרגולציות המקודשות, ואף אחד לא מדבר על זה

גלית דיסטל אטבריאן:  בסופו של דבר, המגזר הציבורי הוא לא מגזר פרטי, והציבור לא מבין את זה

גלית דיסטל אטבריאן:  כדי להניע תהליך במגזר הציבורי – ופה אני יכולה להתחבר אלייך כי אני יודעת מה שר האוצר עובר, הוא מדבר על זה בלי הפסקה - - -      

ניר אלון: את כל הזמן מרחמת על שר האוצר

ניר אלון:  אני לא מבין את זה

גלית דיסטל אטבריאן: שנייה

ירון עמוס לוי: אולי אפשר לדאוג לטיפול נפשי לשר האוצר בעקבות כל מה שהוא עובר?      

גלית דיסטל אטבריאן: לא, זה חשוב

גלית דיסטל אטבריאן:  זה באמת חשוב וזה כל כך לא פוליטי

ניר אלון: יותר חשוב 1,400 הרוגים שנהרגו

ניר אלון:  יותר חשוב המפונים של יישובי העוטף

ניר אלון:  גלית, אני מצטער

גלית דיסטל אטבריאן: לא, אתה לא מקשיב לי

ניר אלון: אני לא מקשיב

ניר אלון:  נכון, אני כרגע לא במצב הקשבה, כי אנחנו ניסינו להקשיב לכם והבאתם אותנו לחורבן

ניר אלון:  הבאתם אותנו לחורבן

גלית דיסטל אטבריאן: ניר, אני מקבלת את הביקורת בהכנעת ראש ובענווה

ניר אלון: אני לא צריך שתקבלי ביקורת, אני צריך שתעבדו, ריבונו של עולם

ניר אלון:  תעבדו

גלית דיסטל אטבריאן: ניר, כדי לעבוד צריך להבין שהבירוקרטיה הישראלית, הרגולטורית, המסורבלת, האיטית, שכל דבר שאתה רוצה ליזום תלוי בפקיד במשרד האוצר ובייעוץ המשפטי, ובנציבות

גלית דיסטל אטבריאן:  הדבר הזה - - -      

ניר אלון: את לא תפילי את זה על האנשים האלה עכשיו

ניר אלון:  גלית, זה לא הוגן

ניר אלון:  את מפילה את זה על פקידים - - -      

גלית דיסטל אטבריאן: לא על פקידים

גלית דיסטל אטבריאן:  לא

ניר אלון: אתם קובעי המדיניות, הדם על הידיים שלכם

גלית דיסטל אטבריאן: לא הפקידים הם הבעיה

ניר אלון: הדם על הידיים של הממשלה הזאת, לא של הפקידים

שקלים: סליחה, אתה מגזים

שקלים:  סליחה, יש גבול

שקלים:  יש גבול

יונתן מישרקי: רגע

יונתן מישרקי:  אושר, אתה לא מנהל את הדיון פה

שקלים: מה זה דם על הידיים?      

ניר אלון: מי כבודו?      

שקלים: אני חבר כנסת מהליכוד

שקלים:  מה זה דם על הידיים? מה זה הדיבור הזה? מקשיבים לך, מכבדים אותך

שקלים:   אתה לא תגיד דם על הידיים

שקלים:  מה זה?      

יונתן מישרקי: חבר הכנסת אושר שקלים

יונתן מישרקי:  גלית, משפט סיום בבקשה

יונתן מישרקי:  זה גורם פה לאמוציות

יונתן מישרקי:  גם ככה הדיון הזה הוא דיון אמוציונלי

ניר אלון: במה אתה מכבד אותי? במה?      

יונתן מישרקי: אושר, זה לא התפקיד שלך, אתה לא צריך לנהל את הדיון

יונתן מישרקי:  מספיק

יונתן מישרקי:  תודה

יונתן מישרקי:  אנחנו מבינים שמדובר כאן בדיון אמוציונלי, דיון רגיש מאוד

יונתן מישרקי:  אנחנו שומעים פה אנשים בכאב

יונתן מישרקי:  אושר, די 

גלית דיסטל אטבריאן: אושר, האמת היא שאין גבול, וכל דבר שהאנשים האלה יגידו לי אני אקבל בהכנעה כולל דם על הידיים, כי אין גבול

גלית דיסטל אטבריאן:  האסון הכי גדול במדינת ישראל קרה במשמרת שלנו

שקלים: אני לא אומר בקטע רע, אבל יש גבול

יונתן מישרקי: תודה רבה

ניר אלון: אתם הממשלה שהייתה ב-7 באוקטובר? השאלה פשוטה

ניר אלון:  היית בממשלה ב-7 באוקטובר או לא?     

שקלים: מה זה קשור עכשיו? אין לי דם על הידיים, עם כל הכבוד

ניר אלון: אם היית, זה על הידיים שלך, וזהו

שקלים: לא, לא, לא

שקלים:  מספיק

שקלים:  יש גבול

יונתן מישרקי: אני לא רוצה לקרוא להוצאה

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  גלית, אני מבקש, מספיק

גלית דיסטל אטבריאן: משפט אחרון

יונתן מישרקי: לא, מספיק

יונתן מישרקי:  די

גלית דיסטל אטבריאן: לא הפקידים

גלית דיסטל אטבריאן:  הפקידים הם אנשים נפלאים, הם עוזרים, אני יודעת שהם עזרו לי המון

גלית דיסטל אטבריאן:  הרגולציות, הבירוקרטיה, המערך האין-סופי והמסורבל הזה הוא זה שעומד כרגע בלב העניין, הוא זה שמעכב את הטיפול, הוא זה שמעכב את הזרמת הכספים, ואף אחד לא מדבר על זה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  נפתלי קובר, עזר מציון, בבקשה

נפתלי קובר: שלום, צוהריים טובים

נפתלי קובר:  קודם כול, תודה על הדיון, תודה לשר ולמנכ"ל

נפתלי קובר:  הדיון הזה הוא חשוב מאוד

נפתלי קובר:  אנחנו בעזר מציון מפעילים מערך תמיכה מאוד רחב במגוון מאוד גדול של דברים

נפתלי קובר:  גם לנו בנושא הזה של בריאות הנפש יש קושי גדול להעסיק אנשי מקצוע ומטפלים בשכר שמקבלים היום

נפתלי קובר:  אז תודה למשרד הבריאות שבאמת מבין את גודל השעה ויקצה יחד עם האוצר משאבים להגדלת השכר

נפתלי קובר:      מעבר לזה, אני חושב שהארגונים שנמצאים ומכירים את הקהילות, והם ביחד מונגשים לקהילות ומחוברים לקהילות, אני חושב שהדבר הזה דווקא, ובעיקר בנושא של בריאות הנפש, מוכיח את עצמו

נפתלי קובר:  זה דבר רגיש מאוד, וברגע שמכירים והקהילה מכירה וכל מגזר מכיר, אז הדבר יכול להגדיל באופן משמעותי את הטיפול ואת ההצלחה

נפתלי קובר:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  עדי סגל, תציגי את עצמך, בבקשה

יונתן מישרקי:  דקה וחצי ברשותך, בבקשה

עדי סגל: שתיים

עדי סגל:  עד לפני דקה וחצי הייתי פה עם ד"ר רפאל יונתן לאוס שנאלץ לצאת הרגע לפגישה

עדי סגל:  אנחנו מ"נפשנו", פסיכולוגים למען הצלת הפסיכולוגיה הציבורית

עדי סגל:  אני אדבר בקצרה

עדי סגל:  בחלק מהדברים אני אחזק את הדברים שנאמרו על ידי יפעת, דברים נוספים אני אחדש

עדי סגל:       ברור לכולם שדרוש כוח אדם מיומן שידע לזהות מגוון מצוקות

עדי סגל:  סוגי ואופני המצוקה הצפויים אינם מוגבלים לתגובת דחק או למופעי פוסט-טראומה

עדי סגל:  לכן יש לתגבר את המערך בכוח אדם בעל ידע ומיומנות מקצועית באיתור מגוון של תגובות ומופעים קליניים, וכן במתן מענה מקצועי מותאם

עדי סגל:  לצורך העניין, גם האינטייק חשוב שיתבצע, רעיון הקבלה, חשוב שהוא יתבצע על ידי מי שיודעים לבצע את הרעיון להערכה ראשונית

עדי סגל:  אי-אפשר לנתק את התגובה מהאדם

יונתן מישרקי: זה קצת חוזר על מה שדיברו פה לפני כן, עדי

עדי סגל: אנחנו לא מטפלים בתגובה לאפיזודות טראומטיות, אלא באדם שחווה ומתמודד, ולכן הטיפול צריך להינתן על ידי אנשי מקצוע מוסמכים

עדי סגל:  לכן זה חשוב, כי חשוב שהם יהיו מוסמכים

עדי סגל:  לכן אנחנו קוראים לגייס ולהגיע ליעד של כ-2,000 פסיכולוגים קליניים לשירות הציבורי בשל מצב החירום

עדי סגל:  דיברתם על העלייה על השכר העלוב שלנו

עדי סגל:       דבר נוסף, ביטול התניית הטיפול בקבלת אבחנה פסיכיאטרית, שדיברתי עליו גם בישיבת הוועדה הקודמת

עדי סגל:  כיום קיים תנאי סף לזכאות לטיפול במערכת בריאות הנפש של אבחנת קוד F על פי ה-ICD-10

עדי סגל:  לאור המלחמה וההבנה שיש לתת טיפולים מניעתיים, אנו קוראים לבטל את תנאי הסף הזה, למעט במה שנוגע לטיפול פסיכיאטרי

עדי סגל:       נקודה אחרונה - - -      

יונתן מישרקי: לא

יונתן מישרקי:  זהו

יונתן מישרקי:   סיימת את שתי הדקות

יונתן מישרקי:  אני מתנצל

עדי סגל: לא, נקודה אחרונה בקצרה

יונתן מישרקי: לא, לא, עדי, יש פה עוד דוברים

יונתן מישרקי:  אני מתנצל

עדי סגל: שנייה, שנייה

עדי סגל:  נעמה לזימי נתנה לי את הדקות שלה

יונתן מישרקי: אלה היו שתי הדקות שלה

עדי סגל: עוד לא הגעתי לשתי דקות

יונתן מישרקי: הינה, אני עם סטופר

עדי סגל: תן לי 20 שניות, אני אדבר במהירות

יונתן מישרקי: לא, לא

יונתן מישרקי:  אני לא יכול

יונתן מישרקי:  אני מתנצל

עדי סגל: לא, לא, תן לי מהר

עדי סגל:  ישנה מחלוקת שלא הוכרעה בפסיקה לגבי האם מי שאינו פסיכולוג ועוסק בפסיכותרפיה עובר על החוק – אני יכולה לתת לכם את זה, אני אקצר – הפרשנות החלופית מאפשרת לכל אדם, למעט פסיכולוג שאינו מומחה, לטעון שהוא פסיכותרפיסט ולעסוק בפסיכותרפיה - -      

יונתן מישרקי: זה נושא בפני עצמו

יונתן מישרקי:  זה נושא ששווה דיון בשבילו

יונתן מישרקי:  אני מתנצל

עדי סגל: - - בחירה בפרשנות זו מסכנת את הציבור, ועומדת בניגוד לרציונל של החקיקה - -      

יונתן מישרקי: עדי, תודה רבה

עדי סגל: - - הן בשוק הפרטי ושבעתיים בשירות הציבורי

עדי סגל:  תודה לך

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אסתר קרמר, בבקשה

יונתן מישרקי:  אנא תציגי את עצמך

אסתר קרמר: שלום, תודה רבה על רשות הדיבור

אסתר קרמר:  אני מעמותת לשמ"ה

אסתר קרמר:  זאת עמותה של מתמודדי נפש למען מתמודדי נפש, ואני חברת ועד מנהל

אסתר קרמר:  אני עם סטופר ואני רואה בדיוק שלא יעבור הזמן

אסתר קרמר:       דבר ראשון, כשהייתה פה מצגת היה כתוב: מה עוד נדרש? והיה כתוב: שינוי תנאי מערך האשפוז

אסתר קרמר:  לא היה כתוב שום דבר על יצירת מענים שהם אינם אשפוז והם חלופות אשפוז

אסתר קרמר:  אחד הדברים שהכי מצילים את מתמודדי הנפש זה לא האשפוז, בטח אנשים פוסט-טראומה ועם דיכאונות, זה לא אשפוז אלא חלופות אשפוז מסוג בתים מאזנים ועוד חלופות אשפוז שונות, שאפשר ללמוד אותן ממדינות שונות באירופה שיש בהן חלופות אשפוז

אסתר קרמר:  יש מענים רבים שיכולים להיות חלופה לאשפוז, ולא צריך לשלוח ישר לאשפוז כל בן אדם שהוא מתמודד

אסתר קרמר:      דבר נוסף, גם בסל שיקום

אסתר קרמר:  כשיש מענה של סל שיקום, מעני סל השיקום היום מאוד מאוד קטנים ומצומצמים – זה מתאם טיפול, מדריך, תעסוקה ופנאי

אסתר קרמר:  צריכים לחשוב גם בתוך סל השיקום

אסתר קרמר:  היום הטווח הוא או אשפוז יום או טיפול פעם בשבוע

אסתר קרמר:  צריך שיהיה איזשהו מדרג קצת יותר רחב, שיהיו מענים יותר מגוונים

אסתר קרמר:  למשל, פעמיים בשבוע טיפול, שלוש פעמים בשבוע טיפול, זה יכול למנוע הוצאות הרבה יותר גדולות למדינה

אסתר קרמר:       עכשיו על העורף באופן כללי

אסתר קרמר:  העורף של כל מדינת ישראל בטראומה ולא רק אנשים שהיו באזור

אסתר קרמר:  אני יכולה להגיד שעצם זה שיושבים וצופים בטלוויזיה ורואים את כל הסרטונים ושומעים את החברים, כל הדבר הזה גורם לבעיות בעורף

אסתר קרמר:      נשארו לי 20 שניות

אסתר קרמר:  אני אגיד ב-20 השניות האלה עוד דבר שממש חסר, וזה מיפוי של מתמודדי הנפש שפונו

אסתר קרמר:  אנחנו בעמותה רצינו לחלק חבילות שי למתמודדי הנפש שפונו

אסתר קרמר:  אין מיפוי כזה בשום מקום

אסתר קרמר:  פניתי לעובדים סוציאליים בכל בתי המלון

אסתר קרמר:  אין מיפוי כזה

אסתר קרמר:  אנחנו רוצים לעזור להם

אסתר קרמר:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אנחנו נעשה עכשיו איזשהו פאוזה קטנה בדיון, היות שהמנכ"ל צריך לצאת

מיטל בן גיגי: היושב-ראש, אני אשמח לקבל את רשות הדיבור

יונתן מישרקי: רגע, אני אתן לך

יונתן מישרקי:  ד"ר בודנהיימר נשאר איתנו

יונתן מישרקי:  המנכ"ל יעשה סוג של סיכום ביניים לכל מה ששמענו עד עכשיו

יונתן מישרקי:  אנחנו לא מפסיקים את הדיון, אנחנו ממשיכים

מיטל בן גיגי: אבל אני אשמח לדבר בפניו

יונתן מישרקי: אני גם הייתי שמח, אבל יש לו דיונים סופר חשובים ולא פחות חשובים ממה שקורה פה כרגע

יונתן מישרקי:  אז ניתן לו כרגע את סיכום הביניים, ונמשיך אחרי זה עם ד"ר בודנהיימר שגם הוא בכיר מחברי ההנהלה

יונתן מישרקי:  בבקשה

יונתן מישרקי:  נא לשמור על השקט, בבקשה

סימן טוב: אני מתנצל שאני צריך ללכת, אבל זה לא תלוי רק בי

סימן טוב:  אני חושב שהמסר המרכזי מבחינתי הוא אחד, שיש לנו מחויבות מלאה כלפי הציבור כולו, כלפי הציבור שחווה את התופת, כלפי הציבור שטיפל בתופת, וכלפי הציבור כולו בישראל

סימן טוב:  אנחנו מבינים את גודל המשימה, אנחנו רואים בה באמת משימה הכי חשובה מבחינתנו וכך נמשיך לראות

סימן טוב:  אני יודע שגם במשרד האוצר מבינים את החשיבות, ואנחנו נצליח בכוחות משותפים להביא לתוכנית שתהיה טובה כדי לענות על הצרכים האלה

סימן טוב:       הדבר המרכזי מבחינתי – אנחנו הרבה פעמים אוהבים לתת כתרים למערכת שלנו ולומר כמה היא מצוינת

סימן טוב:  מערכת בריאות הנפש לא הייתה טובה ב-6 באוקטובר, אבל במה שבכל זאת אפשר להיאחז זה שהתשתית שלה טובה

סימן טוב:  אנחנו לא צריכים לבנות את מערכת בריאות הנפש מחדש כדי שהיא תיתן מענה, אלא צריכים להשתמש בכוחות שיש בה, באמת לקלוט עוד כוח אדם שיוכל לתת את הטיפול בצורה ציבורית, ואנחנו ערים לרצון העז של מטפלים להצטרף למערכת הציבורית

סימן טוב:  אנחנו באמת מחויבים לעשות את זה

סימן טוב:       אנחנו יודעים שיש לנו גם מערך מרפאתי טוב, גם במרכזים לבריאות הנפש, גם בקופות החולים וגם סדירה חזקה של חברה אזרחית, ארגונים ועמותות שאנחנו עובדים איתם, וגם השלטון המקומי

סימן טוב:  אני באמת מאמין שאם אנחנו נקצה משאבים מספיקים – משרד הבריאות, משרד האוצר – אנחנו נדע לתת מענה

סימן טוב:  וכמו שאמרת, אתם המפקחים על הממשלה

סימן טוב:  תקראו לנו, אנחנו נגיע בכל עת

סימן טוב:      אני גם חוזר על מה שאמרתי קודם, מקרים פרטניים של משפחות ואחרים שלא קיבלו מענה, תפנו אלינו, תפנו אליי באופן אישי, אנחנו נעשה את המאמץ מצידנו כדי שתקבלו מענה מותאם לצרכים שלכם

סימן טוב:  תודה רבה

סימן טוב:  יישאר פה ד"ר בונדהיימר

יונתן מישרקי: אדוני המנכ"ל, תודה רבה על הסקירה

יונתן מישרקי:  אנחנו בטוחים שזה לא הדיון האחרון בהקשר הזה

יונתן מישרקי:  אני מודה לך על הדברים

סימן טוב: תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  אני עובר כרגע לפי סדר הרשימה של הבקשות לרשות דיבור שיש אצלי

יונתן מישרקי:  עכשיו אנחנו נקצר את לוחות הזמנים לדקה, דקה וחצי מקסימום

יונתן מישרקי:  פרופסור לילי רוטשילד, יושבת-ראש האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה, בבקשה

לילי רוטשילד: אני אשתדל לדבר מהר

לילי רוטשילד:  ברקע שלי אני גם הייתי פסיכולוגית ראשית בבית חולים לילדים על שם ספרא בשיבא, וגם ראש המגמה הקלינית של הילד באוניברסיטת חיפה ובר אילן, אז אני מכירה את המטריה גם מהאקדמיה וגם השדה הציבורי

לילי רוטשילד:       כמו שנאמר פה, אני אגיד רק במשפט, בריאות הנפש היא לא רק מתן מענה למפגעי טראומה, היא צריכה לתת מענה לחולים בדיכאון, הפרעות אכילה, ילדים עם אוטיזם

לילי רוטשילד:  זאת אומרת, אנחנו מדברים על אנשי מקצוע עם הכשרה מקפת, שיוכלו לתת מענה לכל המגוון

לילי רוטשילד:  אין מחסור, גם בנייר שאתם כתבתם, באנשי בריאות הנפש שיכולים לתת מענה

לילי רוטשילד:  גם מהמספרים שאתם מניתם, יש 9,730 פסיכולוגים מומחים ללא מגבלת גיל

לילי רוטשילד:  מתוכם 4,136 פסיכולוגים קליניים עד גיל 67, ו-4,000 מתמחים בתחומים השונים

לילי רוטשילד:  אז אין בעיה לקלוט כוח אדם מקצועי

לילי רוטשילד:      מה שאני רוצה להתריע בפניו זה הנושא של הגמשת קריטריונים, שראיתי כבר בנייר העבודה

לילי רוטשילד:  ההצעות שמובאות הן לא מתאימות למתן מענה ראוי, ואינן עומדות בסטנדרטים מקצועיים מינימליים

לילי רוטשילד:  למשל, ראיתי שקופת חולים מאוחדת מציעה לקלוט סטודנטים לפסיכולוגיה עם תואר ראשון

לילי רוטשילד:  סטודנטים לפסיכולוגיה בתואר ראשון לומדים סטטיסטיקה, שיטות מחקר, מבנה המוח

לילי רוטשילד:  אין להם מושג - - -      

ירון עמוס לוי: סליחה שאני קוטע אותך

ירון עמוס לוי:  זאת השאלה ששאלתי בתחילת הדיון

ירון עמוס לוי:  אני מתחבר לדברים

לילי רוטשילד: בדיוק

לילי רוטשילד:  אז אני רוצה מאוד להרחיב על זה כי דילגתי על דברים

יונתן מישרקי: את חורגת כבר מהזמן אז אם אפשר לחתור לסיום

לילי רוטשילד: כשהם רואים מטופל אין להם מושג איך לאבחן אותו

לילי רוטשילד:  אין להם מושג בכלל בטיפול

לילי רוטשילד:  אני רואה קול קורא לבריאות הנפש מאחת מקופות החולים הגדולות, הובא לידיעתי שהיא מזמינה מרפאים בעיסוק, אחיות בסיעוד, מטפלים רגשיים

לילי רוטשילד:  אני לא מכירה מקצוע מזה

יונתן מישרקי: טוב, זה תחת אותה כותרת

יונתן מישרקי:  את צודקת

לילי רוטשילד: זה תחת אותה כותרת

יונתן מישרקי: אנחנו נקבל על זה תשובה

יונתן מישרקי:  בסדר גמור

יונתן מישרקי:  הנקודה ברורה

יונתן מישרקי:  יש לך משהו להוסיף? סליחה שאנחנו קצרים בזמן, כולם רוצים לדבר

לילי רוטשילד: מאה אחוז

לילי רוטשילד:  אני רוצה להגיד שניירות העמדה האלה שמקבלות, אני אקרא לזה כל מה שזז, בעיניי זה הלבנה של כוח אדם לא מקצועי, זה הפרה של חוק זכויות החולה וזה הפרה של קודים אתים

יונתן מישרקי: בסדר

יונתן מישרקי:  אנחנו נקבל תגובה לזה

יונתן מישרקי:  תודה

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  עדית סרגוסטי, ארגון בזכות, בבקשה

עדית סרגוסטי: תודה רבה ותודה רבה על הדיון

עדית סרגוסטי:  אני יושבת פה כבר שנים בדיונים על בריאות הנפש, והמצב לאורך השנים רק הולך ונעשה יותר ויותר גרוע

עדית סרגוסטי:  לפני המלחמה אנשים חיכו בתור שנה וחצי, לפעמים שנתיים, כולל ילדים צעירים, כדי לקבל טיפול

עדית סרגוסטי:  זו תוצאה של מדיניות של ממשלות ישראל לדורותיהן, שהביאה לייבוש ולהרעבה, ולכל הפעלים והתארים שאפשר לומר על מערכת ציבורית

עדית סרגוסטי:       לכן כדי שנוכל להביא לתיקון הכרחי ונדרש של המערכת הזו, סדרי העדיפויות צריכים להשתנות

עדית סרגוסטי:  זה בידיים שלכם כחברי כנסת

עדית סרגוסטי:  יושבים כאן אנשי מקצוע מצוינים של משרד הבריאות, הם יודעים לפרט בדיוק מה צריך לעשות

עדית סרגוסטי:  אלה תוכניות שעוד אפשר לשפר ואפשר לשנות, ואפשר להיעזר בחוכמת הארגונים שנמצאים

עדית סרגוסטי:  אבל אם סדרי עדיפויות האלה לא ישתנו, אנחנו נמצא את עצמנו שוב ושוב ושוב באותם דיונים, וזה בידיים שלכם, אצלכם

עדית סרגוסטי:  תלכו, תהפכו את השולחן של שר האוצר, תדפקו על השולחנות, ותביאו לשינוי העמוק שמתבקש ונדרש בסדרי העדיפויות

עדית סרגוסטי:  מערכות הרווחה והבריאות צריכות לקבל את הכספים האלה

יונתן מישרקי: זה חלק ממהות הדיון

יונתן מישרקי:  בהחלט

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  מיטל בן גיגי, בקצרה

מיטל בן גיגי: תודה רבה

מיטל בן גיגי:  אני אציג את עצמי בקצרה ואנסה להגיד משהו שעוד לא אמרו כאן

מיטל בן גיגי:  אני מטפלת באמצעות אמנות כבר 16 שנה, יושבת-ראש ועדת תעסוקה ביה"ת, האגודה לטיפול באמצעות אומנויות, מדריכה בכירה באגודה, וגם חברת ועד מנהל בעמותת אמפתיה

מיטל בן גיגי:  זו עמותה ששמה לעצמה לדאוג למענה שניתן להורים, בימים בכלל ובימים אלה בפרט

מיטל בן גיגי:       אני לא צריכה להגיד כמה קשה ומורכב המצב שלנו כרגע

מיטל בן גיגי:  זה באמת פיגוע נפשי ברמה הכי גדולה שמדינת ישראל ידעה

מיטל בן גיגי:  לא ניתן להסביר במילים

מיטל בן גיגי:  היו כאן הרבה אנשים כאן שישבו והקשיבו, והמילים נעתקות מהפה

מיטל בן גיגי:  אין איך להסביר את מה שאנחנו מרגישים

מיטל בן גיגי:  בימים האלה נפתחו 37 מרכזים, שבהם נמצאים מטפלים באמצעות אמנויות ונותנים מענה ראשוני בהתנדבות

מיטל בן גיגי:  מדובר במטפלים בעלי ניסיון, ותק מקצועי והכשרה ראויה, שעומדים במתווה למל"ג, שעומדים בחוזר מנכ"ל משרד הבריאות עצמו

מיטל בן גיגי:  אני חושבת שאם היינו משכילים לקחת את 9,000 המטפלים האלה שקיימים בשטח, להשתמש בהם ולהזרים אותם לתוך מערך הבריאות, אנחנו היינו נמצאים במקום אחר

מיטל בן גיגי:       סליחה על הקול הרועד, אחד הדברים שאני למדתי בחודש האחרון זה שעם כמה שאנחנו מנסים לתת לאנשים לבטא את עצמם, הדרך הכי טובה כרגע זה שאנשים יוכלו לעשות עם הגוף, עם הידיים, את מה שהנפש שלהם מבקשת

מיטל בן גיגי:  מדובר כאן במענים ראשוניים ובמענים משניים

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  אנחנו דיברנו על זה בדיונים הקודמים, והנושא הזה בבחינה

מיטל בן גיגי: שנייה

מיטל בן גיגי:  רק דבר נורא חשוב

מיטל בן גיגי:  דיברנו על הרחבת מעגל המטפלים

מיטל בן גיגי:  משפט אחרון, צריך לדאוג להסדרת החקיקה במהירות האפשרית, על מנת שהדבר יאפשר תקינה אפשרית ותכנון מערכי טיפול מקיפים יותר וראויים

מיטל בן גיגי:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  ריבי צוק, שלום וברכה

ריבי צוק: שלום וברכה

ריבי צוק:  אני מעמותת עוצמה, עמותת משפחות לקידום בריאות הנפש

ריבי צוק:  אני אחזור ממש בנקודות על דברים שנאמרו כאן

ריבי צוק:  אין אפשרות להכיל ואין מילים את מה שצריך להתמודד איתו עכשיו

ריבי צוק:  אבל מה שאנחנו חייבים להבין כאן זה שתוכנית לאומית חייבת להסתכל גם על טווח בינוני וארוך

ריבי צוק:  היא לא יכולה לעסוק רק בכאן ועכשיו

ריבי צוק:  הדבר הזה שחזר ונשנה כאן צריך לחלחל

ריבי צוק:       המערך של בריאות הנפש הגיע לעת הזו כשהוא בקריסה

ריבי צוק:  הצבא שלנו טעה טעות נוראית ב-7 באוקטובר, אבל יש צבא

ריבי צוק:  בריאות הנפש עומדת מול צרכים אין סופיים, ואין מערכת שיכולה להכיל אותם

ריבי צוק:  זו תוצאה לא של רגולציה כזו או אחרת, אלא של סדרי עדיפויות חברתיים, לא נכונים, שחייבים להשתנות

ריבי צוק:  תקציב הוא לא מספיק בשביל לפתור את הבעיה, אבל הוא תנאי הכרחי

ריבי צוק:  צריך להבין שאנחנו מדברים פה על סדרי גודל

ריבי צוק:  ההוצאה הלאומית לבריאות הנפש בישראל עומדת בערך על 4 מיליארד שקל

ריבי צוק:  היא צריכה להיות כפולה

יונתן מישרקי: דיברנו על זה כאן במהלך הדיון

ריבי צוק: דבר שני, אי-אפשר שלא לראות את צורכי המערך הכולל גם את צרכניו הוותיקים

ריבי צוק:  אוכלוסיית – אני אקרא לזה נכים, אנשים עם מוגבלות, אנשים שמקבלים קצבת נכות כללית, הנכים הקשים; אוכלוסיית הנכים הגדולה ביותר בישראל היא אוכלוסיית נכי הנפש

אליקו שליין: מתמודדי הנפש

ריבי צוק: אין ספק, מתמודדי הנפש, מתמודדים ומוגבלויות

ריבי צוק:  קוראים לזה קצבת נכות

ריבי צוק:  אנשים שמקבלים קצבת נכות, הקבוצה הגדולה ביותר היא מתמודדי נפש, וצריך לראות גם את הצרכים שלהם

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אנחנו בחריגה מהזמן

יונתן מישרקי:  אני מתנצל

ריבי צוק: רק משפט באמת בכותרת

ריבי צוק:  חלק משירותי בריאות הנפש הם שירותי השיקום

ריבי צוק:  הם חייבים להיכלל בתוכניות בריאות הנפש

ריבי צוק:  ובנוסף, אין מענים למצבי משבר נפשי, האוכלוסיות הוותיקות והחדשות

ריבי צוק:  בריאות נפש זה לא פלאטו, יש תמיד מצבי משבר נפשי

ריבי צוק:  אין בישראל לאן לפנות

ריבי צוק:  צריך צוותי חירום וצוותי טיפול למצבי משבר נפשיים

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  ברכי שגב, בבקשה תציגי את עצמך

ברכה שגב: אני ברכי שגב, פסיכולוגית בהתמחות קלינית

ברכה שגב:  אני פעילה חברתית במגזר החרדי בתחום בריאות הנפש המקצועית

ברכה שגב:  יש לי קהילה של כ-250 פסיכולוגים ופסיכולוגיות חרדים

ברכה שגב:  אני רוצה להתייחס למשהו שטרם התייחסו אליו

ברכה שגב:  אני יודעת על התוכנית לקיצור והגמשה, כמו שדיברו פה

ברכה שגב:  גם אני מתנגדת לזה, וחייב שתהיה אופציה להתנגד

ברכה שגב:  אין רגולציה היום, במיוחד במגזר החרדי שהוא פחות צורך אקדמיה

ברכה שגב:  יש לנו אלפי מטפלים מקצועיים

יונתן מישרקי: מה את מציעה?     

ברכה שגב: אני לא מציעה, אני חושבת שצריך לדרוש את זה שתהיה רגולציה ברורה סביב אנשים שמתחזים לפסיכולוגים, כי טיפול נפשי הופך להיות משהו שאין עליו שום פיקוח

ברכה שגב:  אני משווה את זה לקרדיולוג – אף אדם לא ייגש לקרדיולוג כי הוא אומר שהוא קרדיולוג

ברכה שגב:  צריך להסדיר דחוף את נושא הרישיונות ואת הרגולציה

ברכה שגב:  כיום אין רגולציה, לפי מה שאנחנו יודעים

ברכה שגב:  כבר הגשנו לוועדה המקצועית של משרד הבריאות תלונות על אנשים שמתחזים לפסיכולוגים

ברכה שגב:  לא נעשה עם זה טיפול

ברכה שגב:  אין אכיפה

ברכה שגב:  תודה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  נושא חשוב מאוד

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  רון בוכניק מההסתדרות, אולי משפט לגבי הסכמי השכר

רון בוכניק: אני רון בוכניק, מנהל חטיבה בהסתדרות המח"ר

רון בוכניק:  אני אהיה הכי קצר וענייני

רון בוכניק:  העיקר נאמר פה

רון בוכניק:  כידוע, הפסיכולוגיה הציבורית נמצאת בתת-איוש וסף קריסה עוד טרם המלחמה, כמובן שבימים אלו ביתר שאת

רון בוכניק:  הפסיכולוגים שנמצאים במגזר הציבורי היום עושים עבודת קודש, ונמצאים שם מתוך שליחות לא בשביל השכר, ואת זה אני אומר בעדינות

רון בוכניק:       אנחנו צריכים להיזהר מאוד מתוכניות שיורידו את הרף המקצועי

רון בוכניק:  להפך, אנחנו צריכים לשמר ולשפר את הרף המקצועי

רון בוכניק:  המשאבים והמאמץ צריך להיות לגיוס פסיכולוגים מומחים למגזר הציבורי, ולא בהורדת הרף, מה שיכול לגרום נזק ויכול ליצור פערים בין מי שיש לו אמצעים לבין מי שאין לו אמצעים

רון בוכניק:       הפתרון השורשי הוא הסכם שכר מיטיב, כמו שאמרת

רון בוכניק:  אנחנו עשינו עבודת מטה מקיפה, אנחנו בשיתוף פעולה עם כל הפורומים המקצועיים, ואנחנו קוראים למשרד האוצר לשבת איתנו לאלתר ולטפל בנושא הזה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  מצטרפים לקריאה שלך

יונתן מישרקי:  תודה

יונתן מישרקי:  פרופ' יובל מלמד, בבקשה

יוליה מלינובסקי: אני מברך את משרד הבריאות והמנכ"ל על הגיבוש של התוכנית

יוליה מלינובסקי:  אני מנהל בית חולים אברבנאל ויושב-ראש איגוד הפסיכיאטריה

יוליה מלינובסקי:  מערכת בריאות הנפש זקוקה לחיזוק משמעותי, לא תוכנית קטנה אלא תוכנית גדולה

יוליה מלינובסקי:  עשינו אותה עוד לפני המלחמה, ובמצב החירום צריך להוסיף מעבר לזה

יוליה מלינובסקי:  כל מה שנאמר פה זה נכון, אבל צריך לעשות משהו משמעותי

יוליה מלינובסקי:       מרכזי בריאות הנפש הוכיחו את החשיבות שלהם כשהתגייסו באופן מיידי ויצאו למלונות בתור הגוף הגדול שהיה בשטח

יוליה מלינובסקי:  צריך לחזק אותם, גם את הקהילה, ועל ידי תקנים ותמריצים – אחרת, המלאי הזה לא יתמלא – על מנת שיינתן טיפול לכל מי שצריך עכשיו וגם לרבים שיצטרפו בהמשך

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  ענבל חרמוני, התאפקת עד עכשיו, אז יש לך עכשיו את הזמן

יונתן מישרקי:  בבקשה

ענבל חרמוני: תודה

ענבל חרמוני:  אני עובדת סוציאלית, יושבת-ראש איגוד העובדות והעובדים הסוציאליים

ענבל חרמוני:  קודם כול, אני רוצה לחזור לחלק הראשון של הוועדה

ענבל חרמוני:  בגלל שמדינת ישראל נעדרה מהאירוע ב-7 באוקטובר באופן בוטה, אם החטופים לא יחזרו באופן מיידי ויהיה ברור שעושים הכול כולל הכול כדי להחזיר אותם, החוסן הרגשי במדינת ישראל בהחלט כבר נפגע מזה

ענבל חרמוני:  את זה אני אומרת כשאת מקצוע, לא כיושבת-ראש איגוד

ענבל חרמוני:  אי-אפשר יהיה לא להחזיר את המצב לקדמותו, אבל יהיה מאוד מאוד קשה להתאושש מזה

ענבל חרמוני:  זה צריך להיות ברור לפני מטפלים כאלה ואחרים

ענבל חרמוני:  אני יושבת-ראש איגוד העובדים הסוציאליים וזה דבר שחשוב להגיד

ענבל חרמוני:  זאת משימה לאומית, ברור שבשביל החטופים ובשביל המוסר ובשביל המשפחות, אבל זאת משימה לאומית שהיא האינטרס של ממשלת ישראל ושל כנסת ישראל בשביל שמישהו יצליח אולי טיפה לשקם את האמון מול המדינה שנפגעה, וזה הדבר שהעובדות הסוציאליות מספרות לי שעולה וחוזר על עצמו בשיחות עם המפונים ועם הנפגעים

ענבל חרמוני:        הדבר השני שאני אגיד הוא לחברת הכנסת דיסטל שכבר לא נמצאת פה

ענבל חרמוני:  הבעיה היא לא שירות ציבורי שיש לו הרבה בירוקרטיה

ענבל חרמוני:  יש ביורוקרטיה, זה נכון

ענבל חרמוני:  הבעיה היא קונספציה, אפרופו קונספציות מוטעות, של שירות ציבורי שהוחלש באופן מכוון – צריך להגיד את זה – לאורך השנים

ענבל חרמוני:       יעל, באופן פרטני, לא אשמה

ענבל חרמוני:  זה נכון ואני מתנצלת

ענבל חרמוני:  אבל מה לעשות שמשרד האוצר – וזה לאורך כל שש השנים שאני יושבת-ראש איגוד – תמיד שולח לוועדות, חשובות יותר או פחות, דרגים, דרג ביניים, לפעמים אפילו דרג יותר נמוך, כי כנראה ראש אגף התקציבים, מנכ"ל האוצר ושר האוצר פחדנים מדיי – לאורך השנים, לא רק אלה של עכשיו

ענבל חרמוני:  אז מה הם עושים? הם שולחים אותם כבשר תותחים, לפעמים גם שולחים עובדים יותר צעירים, ותשובות אי-אפשר לקבל

ענבל חרמוני:       למה אני כועסת? למה אני זועמת? ולמה חשוב לי, כבוד היושב-ראש – שאכן העבודה הפרלמנטרית היא חשובה כפי שהסברת קודם – שתאזינו בקשב רב, ויעל גם את כנציגת האוצר

ענבל חרמוני:  זה לא אישי

יונתן מישרקי: 20 שניות לסיום, בבקשה

ענבל חרמוני: צריך להבין, הסיפור כרגע הוא לא 30 מיליון ולא 40 מיליון, הוא גם לא 100 מיליון, הוא גם לא 200 מיליון שאתם עוד חייבים לי על הפעימה השנייה, הסיפור הוא מיליארדים

ענבל חרמוני:  צריך להבין, אנחנו בסדר גודל של מיליארדים, ובגלל זה השאלות שחוזרות

ענבל חרמוני:  אני לא יודעת איך להגיד את זה, כבוד היושב ראש, מדברים על מיליארדים גם ברווחה

ענבל חרמוני:  גם ברווחה העובדות הסוציאליות עובדות מבוקר עד לילה, אבל אין מי שיעשה יותר את העבודה הזאת

ענבל חרמוני:  אנחנו מדברים על שיפור משמעותי בשכר יותר מההסכמים הקיימים

ענבל חרמוני:  יש הסכם שכר של הפסיכולוגים על השולחן, לנו יש הסכם כבר חתום שאף אחד לא מדבר איתי עכשיו, על כסף שהוא כבר קיים בקנה

ענבל חרמוני:  למה? למה לא קיבלתי טלפון ממשרד האוצר שאומר: בואי, חסרים עובדים סוציאליים, בואי לדבר איתנו על תמריצים? למה לא קיבלתי את הטלפון הזה עדיין מאגף התקציבים, מהממונה על השכר?      

יונתן מישרקי: רגע, תשתדלי להתמקד בנושא הזה

יונתן מישרקי:  תודה

ענבל חרמוני: רגע

ענבל חרמוני:  למה לא קיבלתי עדיין טלפון ממשרד האוצר שאומר לי איך אנחנו מגייסים?      

יונתן מישרקי: שמענו את השאלה

ענבל חרמוני: אני רוצה שיהיה ברור, חסרים היום 5,000 עובדות ועובדים סוציאליים במערכות השונות, גם של בריאות הנפש וגם של הרווחה, כדי לתת מענה סביר מינוס, לא אופטימלי

יונתן מישרקי: הבנתי, אבל זה לא מהות הדיון

יונתן מישרקי:  זה נושא חשוב אבל זה לא הדיון כרגע

ענבל חרמוני: זה נושא הדיון

ענבל חרמוני:  העובדות הסוציאליות הן חלק אינטגרלי ממערך בריאות הנפש

יונתן מישרקי: נכון

יונתן מישרקי:  הסכם השכר של העובדים הסוציאליים זה לא הנושא כרגע

ענבל חרמוני: אני לא מדברת על זה

יונתן מישרקי: את עכשיו דיברת על זה, ואני מבקש ממך לסיים

ענבל חרמוני: בסדר

ענבל חרמוני:  לא הסכם שכר

ענבל חרמוני:  אבל חייבים להבין, זו לא מילה גסה, זה לא בשביל העובדות, זה בשביל שיהיה מי שיטפל באנשים האלה

ענבל חרמוני:  אומרים לכם פה חזור ואמור, אף אחד לא רוצה היום להיקלט בשירות הציבורי בישראל

ענבל חרמוני:  יש אנשי מקצוע, יש קרוב ל-40,000 עובדים סוציאליים שרשומים בפנקס העובדים הסוציאליים

ענבל חרמוני:  מתוכם קרוב ל-20 בלבד מועסקים בשירות הציבורי ובעמותות מופרטות

ענבל חרמוני:  יש אנשי מקצוע – תשלמו     

יונתן מישרקי: עם זה פתחנו את הדברים

יונתן מישרקי:  אני מודה לך על הדברים

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  אוריאל בלמס מאיחוד הצלה, בבקשה

אוריאל בוסו: קודם כול, תודה רבה על הדיון החשוב, וחיבוק לכל המשפחות שהיו כאן, הכאב עצום מאוד

אוריאל בוסו:  אני מתחבר לדברים של העמיתים שלי, בית חם, נט"ל והקואליציה

אוריאל בוסו:  אני רוצה להביא גם את הקול של החובשים שלנו, איחוד הצלה שהיו, אבל אני מדבר על כל החובשים, וזה לא משנה לי כרגע מאיפה הוא מגיע – כל איש רפואה שהיה בשטח ונחשף למראות מאוד מאוד מאוד קשים

אוריאל בוסו:       אני מנהל את יחידת חוסן של איחוד הצלה

אוריאל בוסו:  אנחנו עומדים כרגע על 2,000 שיחות טיפוליות מאנשי מקצוע, שזה אומר עובדים סוציאליים קליניים ופסיכולוגים

אוריאל בוסו:  אנחנו מתחילים להיכנס לגל השני, כשבעצם כרגע יש לי קרוב ל-100 פניות שזקוקות לטיפול ארוך טווח, וזה אומר לפחות עשרה טיפולים

אוריאל בוסו:  אני כבר עומד פחות או יותר על 300,000 שקל שאני אמור להמציא אותם

אוריאל בוסו:  אני מתחבר לזעקה של ניר שלא כאן

אוריאל בוסו:       אני אתמצת משהו אחד, העיירה בוערת, אין זמן לבירוקרטיה

אוריאל בוסו:  יש אנשים שאני צריך לתת להם מענה היום, חובשים שהיו שם וקיבלו שיחות טיפוליות

אוריאל בוסו:  פגשנו אותם פנים מול פנים, והם בוערים היום, הרגע

אוריאל בוסו:  בעצם, הפסקה היא להכיר באותם אנשים שנתנו מענה בשטח

אוריאל בוסו:  מבחינתי זה יכול להיות חובשים, אחים, אחיות, אנשי פיקוד העורף, אנשי זק"א, כל מי שהיה שם, פשוט להכיר בהם ולתת להם את המענה הנכון

יונתן מישרקי: תודה רבה

אמי פלמור: אני מתנצלת על ההתפרצות

אמי פלמור:  צריך להגיד רגע משהו

אמי פלמור:  לא יהיה שיקום של המשק בלי שיקום החוסן

אמי פלמור:  אנשים לא יצליחו לקום ולחזור למקומות העבודה, ללמד בבתי ספר ולתת שירותים במכולת בלי שיקום החוסן

אמי פלמור:  מתחברת לדברים שהוא אמר

יונתן מישרקי: זה ברור

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  רותם פאר, נא להציג את עצמך

רותם פאר: אני מייסדת ומנכ"לית עמותת לנפ"ש, אני מנהלת קהילות של למעלה מ-30,000 מתמודדי נפש בישראל

רותם פאר:  אני צועקת את הצעקה שצעקתי כבר לפני המלחמה, ועכשיו אני רוצה לצעוק אותה יותר חזק – בריאות הנפש והגוף זה ביחד

רותם פאר:  זה משפיע אחד על השני

רותם פאר:  אם מישהו חולה בסרטן, לא ישחררו אותו לפני הזמן מבית החולים

רותם פאר:  זה לא ייתכן שמשחררים מאושפזים, שנמצאים במצב של אובדנות

רותם פאר:       מישהו שאני דיווחתי עליו לפני שבועיים למשטרת ישראל, באו ולקחו אותו לאשפוז

רותם פאר:  הוא חתך את עצמו

רותם פאר:  שחררו אותו אחרי ארבעה ימים מאשפוז בבאר יעקב

רותם פאר:  זה לא ייתכן שרופא משפחה מקבל תוך שבוע מישהו שהוא לא מתמודד נפש, ופסיכיאטר תוך חצי שנה, ופסיכולוג תוך שנה וחצי

רותם פאר:  אין לי מושג מה הולך להיות עכשיו

רותם פאר:  אז די עם זה

רותם פאר:  אנשים פה היו מרוסקים, ועכשיו הם יושבים קפואים בבית

רותם פאר:  אני מקבלת עשרות פניות ביום מאנשים ששוכבים מתחת למיטה קפואים ואין להם מענה

רותם פאר:  סל שיקום בקריסה

רותם פאר:  אין כוח אדם בסל שיקום

רותם פאר:  אנשים לא מקבלים את מה שהיה להם לפני המלחמה

רותם פאר:  כולם עסוקים בעוטף, בסדר, אבל יש פה אנשים שחייבים לקבל מענה

רותם פאר:  עכשיו אין יותר תירוצים

רותם פאר:       עכשיו, יותר מהכול, אנשים נורמטיביים נכנסו למעגל המתמודדים

רותם פאר:  זהו, נפש יותר היא לא חצר אחורית

רותם פאר:  היום כולנו במלחמה

רותם פאר:  בעת הזאת כולנו מתמודדים

רותם פאר:  הכי גרוע זה שיש עמותות קטנות, מדהימות, כמו עמותת לנפ"ש שאני הקמתי, שרוצות לתרום

רותם פאר:  יש לנו כוח אדם רציני

רותם פאר:  יש לי בעמותה מעל 100 מתנדבים

רותם פאר:  אנחנו רוצים להגיע למתמודדי הנפש, לבית שלהם, אלה שיושבים קפואים במיטה, לעזור להם להשתקם

רותם פאר:   אנחנו לא צריכים להיות אנשי מקצוע בשביל זה, אלה אנשים כמוני, כמוך

רותם פאר:  הולכים לבית של אנשים, לעזור להם, לתמוך בהם, להקשיב להם, לחבק אותם, לקחת אותם לטיול

רותם פאר:  זה מה שהם צריכים עכשיו

רותם פאר:       אתם יודעים איזה מכרזים אתם שמים לנו, משרד הבריאות, ביטוח לאומי? 4 מיליון שקלים מחזור אני צריכה בשביל לשלוח את המתנדבים שלי הביתה? תביאו לנו כסף

רותם פאר:  מה זה המכרזים האלה? המכרזים האלה מותאמים רק לאנוש ולער"ן

רותם פאר:  אני לא מזלזלת בכבודם, הם עושים עבודה נהדרת

רותם פאר:  תנו לנו לעזור למדינה

רותם פאר:  אנחנו כוח אזרחי שרוצה לעזור

רותם פאר:  מה זה המכרזים האלה? בשביל מה להוציא מכרזים אם הם מותאמים רק לעמותות הגדולות?      

יונתן מישרקי: ברור

יונתן מישרקי:  תודה רבה

רותם פאר: ורק פיל קטן שאף אחד לא דיבר עליו

רותם פאר:  אין סל שיקום לילדים ובני נוער

רותם פאר:  אין סל שיקום

רותם פאר:  דחוף לעשות חקיקה בסל שיקום

רותם פאר:  חייבים סל שיקום לילדים במדינת ישראל, ועכשיו

רותם פאר:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אליקו שליין, בבקשה

אליקו שליין: וואו, אחרי רותם זה קשה

יונתן מישרקי: נכון, אני מסכים איתך

אליקו שליין: אני אוסף את עצמי מהמלון שזרקתם אותנו

אליקו שליין:  באילת זרקתם אותנו בכל מיני מלונות, מעין קופסאות להחזקת הנפש שלנו

אליקו שליין:  יש אנשים עם פוסט-טראומה

אליקו שליין:  אני עם פוסט-טראומה

אליקו שליין:  יש המון המון בעיות

אליקו שליין:  אין צוות

אליקו שליין:  לא מרגישים את משרד הבריאות, מרגישים את המתנדבים

אליקו שליין:  משרד הבריאות עצמו, פיזית, לא במלונות

אליקו שליין:  זה דבר ראשון

אליקו שליין:  דבר שני, הנושא של קנאביס רפואי - - -     

יונתן מישרקי: תגיד באיזה מלון אתה נמצא ותעביר את הפנייה שלך באופן ישיר לד"ר בודנהיימר

אליקו שליין: אני העברתי, וגם כתבתי, אבל לא נעניתי

אליקו שליין:  הכול בסדר, אני לא עושה עכשיו חשבונות אישיים

יונתן מישרקי: לא חשבונות, חשוב מאוד שהפנייה שלך תתקבל

אליקו שליין: לא

אליקו שליין:  הפנייה שלי היא בשם העוטף

אליקו שליין:  אנחנו עוטף ישראל

אליקו שליין:  אם אנחנו לא נישאר ביישובים האלה, בשדרות ובכל הקיבוצים, כל המדינה תהיה בסבל, כי אנחנו בעצם המגן האנושי, החברתי והכול

אליקו שליין:  אנחנו סופגים כבר 20 שנה

אליקו שליין:  המלחמה לא התחילה ב-7 באוקטובר, 20 שנה אנחנו חיים תחת ייבוש של משרד הבריאות, של בריאות הנפש

אליקו שליין:  הרפורמה בבריאות הנפש כשלה

אליקו שליין:  נתנו מיליארדים של שקלים לקופות החולים, ומה איתנו, מתמודדי הנפש? מה איתנו? מה איתנו, עם הלקוחות הקבועים?     אז הינה, יש פה רישיון לקנאביס רפואי, רישיון שהוא תעודת עניות למדינת ישראל שנותנת למישהו שהוא כרוני, עם 53% פוסט-טראומה, לשלושה חודשים

אליקו שליין:  עושים לי טובה

אליקו שליין:  אתם לא עושים לי טובה

אליקו שליין:  אתם לא עושים לי טובה

אליקו שליין:  תתנו לנו את הרישיונות האלה

אליקו שליין:  גלעד, ב-18 בחודש הם הוציאו מכתב שפשוט מקשה עלינו, מקשה עלינו לקבל את הדבר הזה

אליקו שליין:  למה לא לפחות לשנה-שנתיים לתת לנו את השקט הנפשי מהבירוקרטיה?      דבר נוסף, אין לנו מטפלים באופן קבע

אליקו שליין:  המרפאה שלנו התרסקה

אליקו שליין:  אין תקנים

אליקו שליין:  עמיחי תמיר ואני נפגשנו

אליקו שליין:  אין תקנים

אליקו שליין:  מחודש מאי אני ללא עובדת סוציאלית, וזה לא אני, אלה אלפים

אליקו שליין:  לא הכניסו אותנו לכספת הנצורה

אליקו שליין:  3,000 אנשים מתמודדי נפש

אליקו שליין:  יש כיפת ברזל שמגנה פיזית, ומה עם כיפת הברזל האנושית שתגן עלינו? אנחנו כולנו חייבים עכשיו שיקום ודחוף, ואנחנו לא נחזור לשדרות, לא נצא מהמלונות

אליקו שליין:  אני אומר לכם ומתריע, לא נעזוב את החדרים עד שהמרפאות שלנו לא יתמלאו ולא תתנו לנו פתרון

אליקו שליין:  לא רוצים חדר מיון קיקיוני עורפי, אנחנו רוצים היום, עכשיו פה, צ'ק מהמדינה וצ'ק ממשרד הבריאות לתחלואה הזאת שהולכת וגוברת

אליקו שליין:  35,000 תושבי שדרות לא יחזרו

יונתן מישרקי: תודה רבה, אליקו

יונתן מישרקי:  תודה על הדברים

יונתן מישרקי:  מיה אוברבאום, בבקשה

מיה אוברבאום: תודה

מיה אוברבאום:  אני עורכת דין, מאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית

מיה אוברבאום:  חשוב לי להאיר זרקור על סוגיה שלא דוברה עד עכשיו, סוגיה קריטית של תחום בריאות הנפש והיא נפגעות ונפגעי עבירות מין

מיה אוברבאום:  אנחנו יודעות שיש נפגעות ונפגעים גם מהמלחמה, נפגעים ישירים ועקיפים, וגם נפגעות ונפגעים שנפגעו בעבר ומאוד מטורגרים מכל המראות

מיה אוברבאום:       חשוב להגיד שבקרב מטופלים בשירותי בריאות הנפש יש שכיחות מאוד גבוהה של היסטוריה בפגיעה מינית, כמחצית מהמטופלים והמטופלות

מיה אוברבאום:  למרות השכיחות הזאת, יש תת-זיהוי ותת-אבחון של נפגעות טראומה מינית, ויש חוסר במענים

אליקו שליין: ונפגעים

מיה אוברבאום: אני אומרת גם וגם, אל תדאג

מיה אוברבאום:       חשוב לזכור את הנתונים האלה בכל תוכנית שלא מתכללים

מיה אוברבאום:  אני אתן שתי דוגמאות לאופן שבו צריך לקחת בחשבון את הדבר הזה

מיה אוברבאום:  הדוגמה הראשונה היא מענים ייעודיים לנפגעות ונפגעי עבירות מין

מיה אוברבאום:  מתוך 867 מרפאות בריאות הנפש שמפורסמות באתר משרד הבריאות, רק בשבע מהן מצוינות התמחות בטראומה מינית

מיה אוברבאום:  זה נתונים ממש הזויים

מיה אוברבאום:  ככה גם בכל הנוגע למסגרות טיפול יום, אשפוזים, מיטות ייעודיות בבתי חולים פסיכיאטריים, בתים מאזנים וכדומה

אליקו שליין: לא מקבלים אותנו בכלל בגלל שאנחנו עם קנאביס רפואי

אליקו שליין:  לא מקבלים אותנו

יונתן מישרקי: אליקו

אליקו שליין: אני בכמה כובעים

אליקו שליין:  אני גם נפגע תקיפה מינית ואני יכול לדבר חופשי על זה

אליקו שליין:  אני לא מתבייש

אליקו שליין:  המדינה צריכה להתבייש שהיא נותנת לי פה לה לבכות

אליקו שליין:  אני צריך לקבל סל ומעטפת, כאן ועכשיו

אליקו שליין:  הייתי צריך לקבל את זה כבר מזמן, דקה אחרי ששוחררתי בביטוח לאומי

אליקו שליין:  אנחנו לא מתחזים, אנחנו רוצים את כל הזכויות שלנו

יונתן מישרקי: אליקו, אנחנו נקבל התייחסות

יונתן מישרקי:  תודה

יונתן מישרקי:  סיימת את הדברים?      

מיה אוברבאום: רק נקודה אחרונה

מיה אוברבאום:  חשוב לוודא שכל הצוותים שמוכשרים יהיו מיודעי טראומה מינית

מיה אוברבאום:  הנושא היום לא מוגדר כחובה באף אחת מתוכניות הלימוד של בריאות הנפש, לא פסיכולוגיה, פסיכיאטריה, עבודה סוציאלית, סיעוד והכול

מיה אוברבאום:  מטפלים ומטפלות פונים אלינו ומביעים חשש להתמודד עם הנושא הזה, הם לא יודעים איך לתת מענה

מיה אוברבאום:  חשוב לתת גם לזה מענה כחלק מתכלול איזו תוכנית שלא תהיה

מיה אוברבאום:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  ציפי נגל-אדלשטיין

ציפי נגל-אדלשטיין: תודה רבה

ציפי נגל-אדלשטיין:  אני מנכ"לית עמותת אותי בשני כובעים, כובע אחד של העמותה הישראלית לטיפול באוטיזם, וכובע שני של מרכז חוסן על שם כהן-האריס

ציפי נגל-אדלשטיין:  יש לנו 2,600 מטפלים בכל רחבי הארץ

ציפי נגל-אדלשטיין:  אני מודה על הדיון, ומודה כמובן לד"ר בודנהיימר ובר סימן טוב שכבר עזב

ציפי נגל-אדלשטיין:       כולם דיברו כאן על ארגוני החברה האזרחית, כמה הם משמעותיים, כמה הם עשו, אבל באמת זה אבסורד, יש לנו אלפי מטפלים

ציפי נגל-אדלשטיין:  אנחנו מדברים על מטפלים שלנו שמוכנים לטוס לאילת, מחכים שיגידו להם: טוסו לאילת; אבל קופות החולים לא מוכנות לשלם

ציפי נגל-אדלשטיין:  אנחנו כמובן באים למשרד הבריאות ומחפשים פתרונות

ציפי נגל-אדלשטיין:  היום הוא היום ה-38, אין פתרונות

ציפי נגל-אדלשטיין:       אנחנו מגייסים תורמים למרכז חוסן על שם כהן-האריס – שאגב, קיבלנו מבית חולים אברבנאל את המינוי לטפל

ציפי נגל-אדלשטיין:  אנחנו מגייסים תורמים כדי שנוכל להביא פסיכיאטרים ופסיכולוגים לאנשים בכיתת הכוננות, לאנשים שם שבוכים ולא יוצאים מהחדרים, למה? כי משרד הבריאות הגדיר - - -      

אליקו שליין: הם מרטיבים בלילה

ציפי נגל-אדלשטיין: סליחה, שנייה

ציפי נגל-אדלשטיין:  כי משרד הבריאות הגדיר שהם נותנים רק דרך קופות החולים ודרך מרכזי החוסן, וכולם עושים עבודה נהדרת

ציפי נגל-אדלשטיין:  אבל כל המשבר בבריאות הנפש ידוע, ואנחנו גם דיברנו הרבה על החוסר בפסיכיאטריים לגיל הרך ובחוסר בפסיכולוגים

ציפי נגל-אדלשטיין:  חוסר עצום

ציפי נגל-אדלשטיין:  צריך לתגבר משאבים

ציפי נגל-אדלשטיין:  אבל גם כשיש משאבים הם מופנים לחלק

ציפי נגל-אדלשטיין:  חבל, אנחנו שם, אנחנו נמצאים, מאות מטפלים, אלפי מטפלים, ופשוט אנחנו לא מצליחים רק בתרומות

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  עמיחי תמיר, בבקשה

יונתן מישרקי:  נא בקצרה

עמיחי תמיר:  צוהריים טובים, אנחנו מתחברים מכל הלב למה שכתוב כאן

עמיחי תמיר:  המשימה הלאומית חייבת להיות באופן מיידי, החזרת החטופים ודאגה לטיפול הולם למשפחות

עמיחי תמיר:  מנכ"ל משרד הבריאות התאדה

עמיחי תמיר:  הוא מוכר לי הרבה מאוד שנים

עמיחי תמיר:  כל מה שרציתי להגיד הוא צריך להיות פה ולהקשיב

עמיחי תמיר:  אני אעשה את זה בהזדמנות הבאה, תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  נועם וילדר, בבקשה

נועם וילדר: תודה

נועם וילדר:  אני עורכת דין מהמועצה לשלום הילד

נועם וילדר:  קודם כול, ליבנו עם משפחות החטופים

נועם וילדר:  אנחנו משמיעים את קולנו בכל הזדמנות

נועם וילדר:  צריך לעשות הכול כדי להחזיר אותם הביתה

נועם וילדר:       שמענו פה על ילדים שלא מקבלים מענה, ילדים שפונו וחוו טראומה שלא קיבלו מענה

נועם וילדר:  אנחנו יודעים שיש פער בין המטה לשטח

נועם וילדר:  תמיד יש

נועם וילדר:  אבל במקרים האלה לא יכול להיות שילדים שעברו טראומה כזאת לא מקבלים מענה במיידי

נועם וילדר:  זה חייב לקרות

נועם וילדר:  צריך לעשות הכול כדי לראות ולתפור את כל הדברים, כדי שיהיה לילדים האלה את המעטפת הנכונה

נועם וילדר:       אדוני היושב ראש, אתה התחלת בזה שמשרד הבריאות צריך לקחת אחריות על האירוע שנקרא בריאות הנפש, אבל אני רוצה להגיד שכשאנחנו מתייחסים לאוכלוסייה של ילדים ונוער, מערך בריאות הנפש לא נמצא רק אצל משרד הבריאות, הוא נמצא גם במשרד החינוך - - -      

יונתן מישרקי: אנחנו יודעים

יונתן מישרקי:  לכן אמרתי שמשרד הבריאות צריך לתכלל את כל משרדי הממשלה והגופים האזרחיים בדיוק מהסיבה הזאת

נועם וילדר: 	 נכון, וזה גם חשוב לנציגי משרד האוצר, כי למשרד החינוך יש כוח עצום של פסיכולוגים חינוכיים שצריכים להיכנס לאירוע, וגם שם צריך להזרים כספים, וגם למשרד הרווחה

נועם וילדר:  אם מדברים על שינוי סדר העדיפויות שנדרש, אז משרד הבריאות צריך כמובן לקבל אבל גם המשרדים הנוספים, כדי לטפל בילדים ונוער

יונתן מישרקי: טוב

יונתן מישרקי:  משפט סיום, בבקשה

נועם וילדר: אני רוצה להפנות שאלה למשרד הבריאות ואני אשמח שיתייחסו לזה בסוף

נועם וילדר:  הייתה תוכנית לאומית לילדים ונוער בבריאות הנפש

נועם וילדר:  אנחנו יודעים שיש ועדת מנכ"לים לזכויות ילדים, שאמורה לגבש תוכנית חדשה-ישנה בין-מגזרית, ורציתי לדעת מה הממשקים בין התוכנית שאתם בונים כרגע לבין התוכנית הבין-משרדית? כי זה מאוד מאוד חשוב שכל המשרדים ידברו אחד עם השני במקרה של ילדים ונוער

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  הדוברת האחרונה, ואז אנחנו עוברים לסיכום של ד"ר גלעד

יונתן מישרקי:  ענת כנפו נמצאת פה?     

קריאה: לא

יונתן מישרקי: אוקיי

רויטל לן כהן: לא הייתי קודם ולא ביקשתי, כי הייתי בדיון

יונתן מישרקי: מה השם, בבקשה? אם אפשר בקצרה בבקשה

רויטל לן כהן: אני מקואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים

רויטל לן כהן:  אני רוצה לדבר לרגע על הילדים עם המוגבלויות, שמשולבים בתוך מערכת החינוך הרגילה

רויטל לן כהן:  סלי התמיכה האישיים שלהם הם בדרך כלל קטנים עד קטנים מאוד, ואף אחד לא לקח בחשבון שיש מצב שכבר השנה יכול להיות שהם יצטרכו תמיכה נפשית שגם ככה לא קיבלו

יונתן מישרקי: בשבוע הבא יש דיון בוועדה משותפת של מספר ועדות שאנחנו יושבים

רויטל לן כהן: ידוע לי, אבל אני יודעת למה אני מעלה את זה פה, כי אני יודעת מה תהיה גם התשובה שם

רויטל לן כהן:  אני מעלה את זה פה כי אני מפנה את זה למשרד הבריאות באופן ישיר

רויטל לן כהן:  משרד חינוך לא ייתן להם עוד שעה שבועית של טיפול, לא השנה ולא בשנה הבאה

רויטל לן כהן:  על השנה הבאה אני יודעת, כי יצאתי ממש לא מזמן מהדיון שבו ביקשתי להוראת השעה, להוסיף שעה של טיפול רגשי, והתשובה הייתה: לא

רויטל לן כהן:       אז אני אומרת למשרד הבריאות, ואני אומרת בצורה ברורה, כל ילד כזה שלא יקבל תמיכה עוד השנה, אם חושבים שהשנה הייתה בעיה שכבר לא היו מקומות לשבץ ילדים מרוב שכולם קיבלו חינוך מיוחד נפרד, במסגרות נפרדות, כי בשילוב אין כלום, בשנה הבאה לא יהיה שילוב, וכולם יבקשו מסגרות מיוחדות

רויטל לן כהן:  אם אנחנו רוצים למנוע את זה ולמנוע גם את הנזק הנפשי, אני מבקשת מכם לעשות את ה- outreach לתלמידים המשולבים האלה, ולהוסיף את התמיכה הרגשית למה שיש להם היום

רויטל לן כהן:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  ד"ר גלעד, בבקשה

יונתן מישרקי:  הסיכום שלך

יונתן מישרקי:  אם אפשר, תתייחס גם לשאלות של כל החברים, מה ששמענו כאן במהלך הדיון

גלעד בודנהיימר: אני אשתדל

גלעד בודנהיימר:  קודם כול, תודה לכולם

גלעד בודנהיימר:  באמת היה דיון מורכב וכואב, בגלל שיש הרבה כאבים לכולנו

גלעד בודנהיימר:  אני מודה לכל מי שלקח חלק, ואני למדתי ושמעתי הרבה דברים שאני אקח לתשומת ליבי

גלעד בודנהיימר:       דבר ראשון, הדברים שהוצגו כמובן לא מקיפים את כל מה שהם צריכים להקיף, ואנחנו עסוקים בימים האלה בניסיון לרדת לפרטים ולראות איך אנחנו לא מפקירים שום שדה בתוך עולם בריאות הנפש שצריך לגעת בו ולשנות אותו

גלעד בודנהיימר:  אנחנו לא טוענים שהמערכת טובה, שמעתם את זה

גלעד בודנהיימר:  אנחנו יודעים היטב שיש חסרים עמוקים בתוך המערכת, ובשביל זה אנחנו עמלים על תוכנית כדי שהיא תנסה לאתר את כל האזורים שבהם היא צריכה חיזוק ולייצר את החיזוקים

גלעד בודנהיימר:       אכן, הראשון בחיזוקים שצריך להיעשות זה תגמול נכון לאנשים בתוך המערכת, כדי להחזיר את האנשים מהשוק הפרטי לשוק הציבורי

גלעד בודנהיימר:  וכאן אוי ואבוי לנו אם נכנס למאבקים בין דיסציפלינות שיגידו שרק לנו אפשר לטפל או רק לאחרים מותר לטפל

גלעד בודנהיימר:  אנחנו צריכים את כל האנשים בתוך בריאות הנפש שיכולים לטפל בתוך בריאות הנפש

גלעד בודנהיימר:  זה אומר שאנחנו צריכים במרפאות בריאות הנפש את הפסיכולוגים ואת העובדים הסוציאליים ואת הפסיכיאטריים, אבל גם את המטפלים באומנות ואת המרפאים בעיסוק, ואת הדיאטניות ואת האחיות, בגלל שלכולם יש חלק בתוך מרפאות בריאות הנפש

גלעד בודנהיימר:  נכון, זה לא פסיכותרפיה, אבל יש להם תפקידים אחרים והם צריכים להיות בתוך מרפאות בריאות הנפש

גלעד בודנהיימר:       באותה מידה אנחנו נצטרך לראות איך אנחנו משפרים את המענים בתחום בריאות הנפש בכל המסגרות גם בקהילה, ונצטרך שגם המורים יבינו קצת יותר בבריאות הנפש, וזה לא טיפול וזה לא יתיימר להיות טיפול, ונצטרך שגם היועצים בבתי הספר יבינו יותר, ונצטרך שהרופאים הראשוניים יבינו יותר בבריאות הנפש, ושבאמת כל המערכת תדע להסתכל נכון יותר על טראומה ועל בריאות נפשית, כי היינו צריכים את זה גם לפני המלחמה, אבל נצטרך את זה שבעתיים עכשיו ואחרי המלחמה

גלעד בודנהיימר:       לכן כל הקריאות שאומרות: אנחנו חוששים שתכניסו לנו מפה ומשם; חברים, הכוונה היא לייצר מערכות רחבות מרמת האימא והאבא, דרך רמת המורה, דרך רמת היועץ, דרך רמת כלל האנשים שנמצאים במערכת, שידעו לתת מענים ותמיכה נכונים בבריאות הנפש, ולא כל דבר חייב להיות פסיכותרפיה, ולא צריך לכל דבר פסיכותרפיה, ואנחנו תמימי דעים בדברים האלה

גלעד בודנהיימר:  אני יודע, אנחנו לא חלוקים, ובשביל זה גם בתוכניות שאנחנו עושים אנחנו משתפים את כל האנשים שיושבים פה מסביב לשולחן – לא כולם הוזמנו אישית, אבל לפחות נציגים של כל הארגונים ושל כל הדיסציפלינות – כדי לבנות את התוכניות בצורה הכי טובה שאפשר

גלעד בודנהיימר:  האמת והידע לא אצלנו, האמת והידע הם משותפים

אליקו שליין: תבטל את הרפורמה בבריאות הנפש

אליקו שליין:  הבאתם רפורמה כושלת ופה זה המקום שלך - -      

יונתן מישרקי: אליקו, זה לא דו-שיח כרגע, אלה מילות סיכום של גלעד

קריאה: אפשר שאלה קטנה לגלעד?      

יונתן מישרקי: לא, לא עכשיו

יונתן מישרקי:  אולי אני אתן זכות דיבור אחרי זה

יונתן מישרקי:  אולי

גלעד בודנהיימר: אני לא רוצה להתווכח

גלעד בודנהיימר:  יש הרבה תיקונים שצריכים להיעשות במערכת, ובשביל זה אנחנו נמצאים פה, לא כדי לדון על האם משהו היה נכון או לא, אני לא רוצה להיכנס לוויכוח הזה, ודעתך לגיטימית

גלעד בודנהיימר:      התוכנית תתייחס לצרכים של ילדים ונוער, ותתייחס למצבי משבר ולצורך בביקורי בית, ותתייחס למערך השיקום שדורש באמת התייחסות אחרת לגמרי מבחינת התקצוב ורמת הצרכים של המערכת ומשבר כוח האדם שנמצא במערכת, בוודאי שנתייחס גם לחלופות האשפוז, ובוודאי שנתייחס גם לפגיעות מיניות וגם לאוטיזם

גלעד בודנהיימר:       בתוך המקום הזה, בסוף בריאות הנפש זה כר מאוד מאוד נרחב להמון המון פרטים שנמצאים בתוכו, ולא נוכל להפוך את כל המסגרת למומחית ל- או למומחית ל

גלעד בודנהיימר:  כל המערכת צריכה לדעת לטפל בטראומה, כל המערכת צריכה לדעת לטפל בילדים עם צרכים מיוחדים, וצריכים גם שיהיו לנו מקומות עם מומחיות ספציפית למענים ספציפיים - - -      

קריאה: מספיק מקומות

גלעד בודנהיימר: מספיק מקומות, אבל כל המערכת צריכה לדעת לטפל בהכול

גלעד בודנהיימר:  אוי ואבוי לנו אם אנשי בריאות נפש יבואו ויגידו: אני לא יודע לטפל בילד עם אוטיזם – או: אני לא יודע לטפל במישהי עם פגיעה מינית

גלעד בודנהיימר:  אין לנו את הפריבילגיה הזאת היום, אנחנו צריכים שכל אנשי המקצוע שלנו יטפלו בכל מי שאפשר, כי הם אנשי מקצוע, הם יודעים מה הם יודעים והם יודעים מה הם לא יודעים, ואם הם לא יודעים משהו הם יודעים עם מי להתייעץ כדי לתת את המענים האלה

גלעד בודנהיימר:      אני אגיד משפט לגבי הקנאביס

גלעד בודנהיימר:  יש רפורמה שנמצאת סביב קופות החולים, אני לא אכנס לזה כי אני לא בקיא בפרטיה

גלעד בודנהיימר:  אני אגיד שהוצאנו אזהרה שלא אמורה להפריע לאף אחד לקבל טיפול

גלעד בודנהיימר:  האזהרה בסך הכול אמרה שלא מומלץ לטפל בשלבים הראשונים אחרי טראומה בקנאביס, בגלל שזה עלול גם להזיק

גלעד בודנהיימר:  זה כל מה שאמרנו

אליקו שליין: גם תרופות עלולות להזיק

גלעד בודנהיימר: סליחה, אני מוחה על האמירה

גלעד בודנהיימר:  אנשי המקצוע מטפלים במה שמוכח מחקרית כיעיל, וזה איך שאנחנו מטפלים, ואני מאוד מוחה על אמירות אחרות

גלעד בודנהיימר:  אנחנו מאוד זהירים

גלעד בודנהיימר:  תודה

גלעד בודנהיימר:      בהקשר של הפסיכותרפיה והדיונים על הפסיכותרפיה - - -     

קריאה: - - - למה להגיד סתם?      

יונתן מישרקי: סליחה – בבקשה, גלעד

גלעד בודנהיימר: אני אגיד רק אמירה בנושא הפסיכותרפיה, והשאלה האם יש על זה רגולציה או אין

גלעד בודנהיימר:  אנחנו מנסים כמיטב יכולתנו לייצר, אבל כמובן שבהיעדר חוק בנושא פסיכותרפיה כל קואצ'ר יכול לקרוא לעצמו מטפל

גלעד בודנהיימר:  ואז אם אנחנו אומרים שאנחנו חוששים ממרפאות בעיסוק, לא צריך לחשוש ממרפאות בעיסוק, צריך לחשוש מאנשים שבכלל לא הוכשרו לתחום ומתיימרים לטפל

גלעד בודנהיימר:  כאן אכן נדרשת עוד עשייה ציבורית בעניין הזה

קריאה: אבל לא מרפאות בעיסוק שנותנות טיפול נפשי

יונתן מישרקי: גלעד, סיימת?     

גלעד בודנהיימר: כן

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  טטיאנה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ד"ר, יש לי שאלה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנחנו היינו רוצים לדעת בתרשים הזרימה מי אחראי על מה, שהמידע יהיה שקוף לנו כחברי ועדת הבריאות, וגם שהציבור ידע מי אחראי על תחום מסוים, מי יעשה את החיבור הזה והקישורים בין עובדים סוציאליים לפסיכולוגים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  כלומר, מה תרשים הזרימה?      

גלעד בודנהיימר: כפי שנאמר, לא הצגנו היום את התוכנית בכללותה

גלעד בודנהיימר:  אנחנו נציג תוכנית בכללותה, והתוכנית גם תרד בסופו של דבר לפרטים, ובוודאי שנרצה לשמר ולשפר רצפי טיפול בתוך המערכת, כי זה דבר שהוא מאוד מאוד נדרש, ובוודאי שנרצה לפשט את המערכת ככל הניתן, כדי שאנשים ידעו למי לפנות ומתי לפנות

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה, גלעד

יונתן מישרקי:  אני עובר כרגע לסיכום הישיבה

יונתן מישרקי:  ועדת הבריאות מודה לכל המשתתפים ומתפללת לשלום החטופים ולשובם במהרה לחיק משפחותיהם

יונתן מישרקי:  הוועדה שמעה בכאב ובלב כבד על המצוקות הקשות שמעידות על הצרכים הרבים בתחום בריאות הנפש, ומבינה את צורך השעה למצוא מענה ופתרונות

יונתן מישרקי:  הוועדה קוראת למשרד הבריאות לגבש באופן מיידי רשימה מסודרת של כלל תושבי העוטף, אזרחים ששהו בעוטף ומשתתפי המסיבה בנובה שהיו נוכחים באזור ב-7 באוקטובר

יונתן מישרקי:  זהו שלב ראשוני והכרחי כדי לתת בהמשך מענה טיפולי מתאים

יונתן מישרקי:       הוועדה קוראת לממונה על השכר לפעול באופן מיידי להסדרת שכרם של הפסיכולוגים, על מנת שניתן יהיה לחזק את מערך הפסיכולוגיה הציבורית בישראל

יונתן מישרקי:  בתוך כך, הוועדה קוראת למשרד הבריאות ולמשרד האוצר לפעול לעיבוי מערך כלל המטפלים במערכת הציבורית, ובכלל זאת מתן תמריצים, הכרה במקצועות טיפוליים נוספים ועוד

יונתן מישרקי:      הוועדה קוראת למשרד הבריאות ולמשרד האוצר, בשיתוף מרכז שלטון מקומי, לחזק את מרכזי החוסן בקהילה

יונתן מישרקי:  הוועדה מבקשת לקבל ממשרד האוצר פירוט של כל התקציבים שהועברו לבריאות הנפש מתחילת המלחמה ועד היום, כמו גם התקציבים המתוכננים עד סוף שנת 2023

יונתן מישרקי:       הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות להציג בפניה בימים הקרובים את התוכנית הלאומית, לאחר שתגובש באופן סופי יחד עם משרד האוצר

יונתן מישרקי:  כמו כן, הוועדה דורשת מהמשרדים להציג לוועדה את התקציב שיוקצה ליישום התוכנית הלאומית, לרבות פירוט מרכיבי התקציב ולוחות זמנים להקצאתם

יונתן מישרקי:       חשוב לוועדה לציין את עבודתם המסורה של עובדי משרד הבריאות, עובדי משרד האוצר, על המאמצים לתת מענים ראויים לצורכי הציבור בעת הקשה הזו

יונתן מישרקי:  הוועדה תמשיך לעקוב ולפקח מקרוב אחר הנושא, על מנת לוודא שכל מי שזקוק לסיוע נפשי אכן מקבל אותו

יונתן מישרקי:  הישיבה נעולה

יונתן מישרקי:  תודה רבה לכולם