הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל, כנסת 25, פרוטוקול מספר 48, 2023-11-16 00:00

מיכאל ביטון: 	בואו נתחיל

חיים דרוקמן: אני ביקשתי לכנס לכאן את הגולן

חיים דרוקמן:  הגולן זה לא רק היישובים היהודיים וזה לא רק המושבים, הקיבוצים, היישובים, המרכזים הקהילתיים ולא רק העיר קצרין אלא גם אחינו הדרוזים, והם באמת אחינו הדרוזים בצורה הכי פשוטה והכי אמיתית שיכולה להיות

חיים דרוקמן:      אני מספר לך סיפור מיכאל כאחד מיני רבים

חיים דרוקמן:  בשבוע הראשון של המלחמה, ב-22:30, אני מקבל טלפון, מישהו מהצד השני אומר לי, "חיים", אני אומר לו, "כן", הוא אומר לי "תוריד אותי מכאן", אני אומר לו "לא הבנתי", הוא אמר לי "תוריד אותנו מכאן"

חיים דרוקמן:  אני עונה לו, "אני לא מבין, מה זה תוריד אותנו מכאן?" הוא אומר לי "אנחנו פלוגה, העלו אותנו לחרמון בלי ביגוד חורף, אנחנו קופאים, תוריד אותנו מכאן"

חיים דרוקמן:  אני אומר לו, "רגע, אני לא מפקד צבאי, אני ראש מועצה"

חיים דרוקמן:  הוא אומר לי, "כן האוגדה נתנה לי את הטלפון שלך, תוריד אותנו מכאן, אנחנו נמות"

חיים דרוקמן:  אני אומר לו "אני שולח לך אוטובוסים, כמה אתם?"," 150 חיילים"

חיים דרוקמן:  שולח לו אוטובוסים, אומר לנהגים, "תדליקו את החימום כדי שכשייכנסו, לפחות יפשירו קצת"

חיים דרוקמן:       הם מגיעים, אוספים את החיילים ואז אני מתקשר אליו ואומר לו, "לאן אני מוריד אותך?", הוא אומר לי, "לא יודע"

חיים דרוקמן:  אמרתי לו "מה זה לא יודע? לאן אני מוריד אותך?"

חיים דרוקמן:  הוא אומר לי "לא יודע"

חיים דרוקמן:  150 חיילים, השעה כבר 23:30

חיים דרוקמן:  הוא אומר לי "העיקר שתוריד אותי"

חיים דרוקמן:  אני אומר לו "לא אמרו לך לאן לרדת?", הוא אומר לי, "לא"

חיים דרוקמן:  אמרתי לו "טוב, הבנתי"

חיים דרוקמן:  הרמתי טלפון לעבאס אבו עואד, ראש המועצה של בוקעאתא

חיים דרוקמן:  אני יכול לעשות את זה עם כל אחד מהחברים שלי, אני אומר את זה בצורה הכי אמיתית

חיים דרוקמן:  אמרתי לו "עבאס, תקשיב יש לי 150 חיילים, עכשיו אני מוריד אותם מהחרמון, הם צריכים מקום, יש לך מקום?" הוא אומר לי "Welcome, רק תביא אותם"

חיים דרוקמן:  נתן לנו מקום במרכז הקהילתי במתנ"ס שלו

חיים דרוקמן:  בשעה 01:00 הגיעו החבר'ה, דאגו להם לאוכל, דאגו להם למזרנים, דאגו להם לחימום, דאגו להם מלמעלה עד למטה

חיים דרוקמן:  הם לא רצו לעזוב אחר כך, התנחלו במתנ"ס

עבאס אבו עואד: עד היום הם שם, אבל מתחלפים

חיים דרוקמן: כן, והם מארחים את החיילים שלנו כולנו בצורה הכי פשוטה

חיים דרוקמן:  והיה חשוב לי שתשמע גם אותם, אמרתי את זה קודם, אנחנו קצת מרגישים שלא מבינים מה קורה פה בגולן

חיים דרוקמן:  בואו חברים, אתם תגידו

דולאן אבו סלאח: אני דולאן, ראש המועצה של מג'דל שמס

דולאן אבו סלאח:  הפלוגה ביקשה לעבור לבוקעאתא כי אני במג'דל שמס לא יכול להציע להם מקום יותר חם

דולאן אבו סלאח:  יש לנו סד"כ מאוד מכובד במג'דל שמס

דולאן אבו סלאח:  עם כל הקושי של אותה שבת שחורה באמת, אנחנו גם רואים את ההירתמות של התושבים, של כל המערכת, גם של הרשויות וגם של אנשים

דולאן אבו סלאח:  אנשים באים ומתחברים לכוחות, זה מאוד מחמם את הלב

דולאן אבו סלאח:  עם כל הקושי אנחנו רואים את הצד החיובי בחיבור הזה

דולאן אבו סלאח:  אנחנו מרגישים גם שהחיילים, המפקדים והקצינים נעים בחופשיות ביישובים שלנו וזה משמח אותנו

דולאן אבו סלאח:  ומה שאנחנו רואים מהעדה הדרוזית זה דווקא תגובה שמראה על האמת שלהם

דולאן אבו סלאח:       כל מי שחשב לרגע שהעדה הדרוזית לא תתייצב בשעת אמת לצידה של מדינת ישראל, אני חושב שהוא טועה, והעובדה זה בעצם מה שאנחנו רואים היום, חיבור אמיתי, חיבור של אחים, ואני חושב שכוחנו באחדותנו

דולאן אבו סלאח:  אם אנחנו לא נהיה ולא נשמר את הקונספט הזה, חבל לנו על הזמן

דולאן אבו סלאח:  אנחנו צריכים להיות מאוחדים וזה מה שקורה היום

דולאן אבו סלאח:  יישר כוח, ואנחנו נצליח

עבאס אבו עואד: בהמשך למה שדולאן התחיל, זו האמת

עבאס אבו עואד:  רק לסבר את האוזן, בבוקעאתא נמצאים מעל 1,200 חיילים בתוך היישוב ומסביב ליישוב מהיום הראשון ועד היום

עבאס אבו עואד:  חלק גדול נמצא פה

עבאס אבו עואד:  ניכנס לפרטים קטנים, כביסה של 1,300 חיילים לקחו לבתים וכיבסו להם לא פעם ולא פעמיים ולא שלוש

עבאס אבו עואד:  עד כדי כך, אם זה אוכל, קלטו אותם וזה נתן הרבה ביטחון לתושבים ושיקף לכל עם ישראל מה זה הדרוזים

עבאס אבו עואד:  בזמן אמת בלי הדרוזים שום דבר לא מתקדם

עבאס אבו עואד:  שזו הכותרת, הדרוזים ראשונים, תרצו, לא תרצו, זו האמת

עבאס אבו עואד:  מי שיגיד אחרת הוא מטעה את עצמו, הדרוזים מספר אחת

עבאס אבו עואד:       אנחנו לא מתביישים בזה, יש לנו זכות ואנחנו הוכחנו את זה

עבאס אבו עואד:  הצד השני צריך להוכיח שהוא מכיר בנו שאנחנו אחים, לא רק בסיסמאות, זה דבר מאוד חשוב לנו, חשוב להגיד

עבאס אבו עואד:  נתחיל ברשותכם בפערים ואז נתחיל לעשות את זה? כל אחד ידבר ואז נמשיך

אתי לבני: שמי מתי אבני, אני ראש המועצה של מסעדה

אתי לבני:  בוועדות ממונות וקרואות כמעט 30 שנה בעיקר במגזר הערבי, הדרוזי

אתי לבני:  הייתי במסעדה שבע שנים והעברנו אותה לרשות חמש שנים וחזרתי כבר למעלה משלוש שנים

מיכאל ביטון: התגעגעת למסעדה

אתי לבני: כנראה שכן

אתי לבני:  כפי שחבריי הזכירו, נרתמנו וכל המתנ"סים והאולמות שלנו מלאים בחיילים וההרגשה היא מצוינת כי זה המינימום שאנחנו יכולים לתת לחיילים שקרובים לגבול, להתקלח, להתלבש, ארוחות, הפתעות

אתי לבני:  כל רשות עשתה את המקסימום שהיא יכולה לעשות ואנחנו לרשותם כל הזמן

אתי לבני:  אני רוצה לברך את חבריי שנרתמו, והאמת שהיו לי קצת חששות אבל הופתעתי לטובה

אתי לבני:  אנשים הביאו דברים מתוקים ועשו כל מה שאפשר לעשות למען החיילים, תודה לאל

חיים דרוקמן: מיכאל, תבין עד כמה

חיים דרוקמן:  התארגנה קבוצה מהכפרים הדרוזיים, הגיעו ליישובים הדתיים, עשו לנו פינת תה כשרה

חיים דרוקמן: הביאו רב שבדק את הכשרות, עברו יישוב-יישוב והזמינו לנו כנאפה כשרה

מיכאל ביטון: כל הכבוד לכם

מיכאל ביטון:  אגב, הרבה מסעדות תל-אביביות בלי תעודת כשרות עשו תעודת כשרות מהירה כדי לחלק מנות לחיילים

מיכאל ביטון:  התופעות שיש בעם הן מדהימות, וזה נפלא

מיכאל ביטון:  בתוך כל הצער והכאב שאנחנו חווים והאובדן והמשבר והמחיר ששילמנו, אנחנו רואים גילויים של ערבות הדדית ושל חיבור, והאמת היא שאולי זו גם הזדמנות שלנו לחבק את העדה הדרוזית בגולן כחלק מלא ממדינת ישראל על כל ההיבטים

מיכאל ביטון:  יש מנהיגות אחרת, יש גישה אחרת ורואים התחלה של הפירות, אבל אולי זאת ההזדמנות של כולנו לעשות את המעשה הנכון

אתי לבני: אנחנו לא מפרסמים כי אסור לנו להגיד מיקומים וכמויות של חיילים, אבל בלי פרסומים עשו את העבודה מצוין

אתי לבני:  חשוב להדגיש שיש בצפון רמת הגולן דרוזים, אבל לצערי הם לא נחשבים הדרוזים מהגליל

אתי לבני:  אני מדבר על ההטבות שלהם

אתי לבני:  הם לא נחשבים ערבים ולא נחשבים בדואים, והם מחוץ למערכת

אתי לבני:  לפני מספר שנים התאגדנו, הגשנו עתירה ונכנסנו להרבה משרדים שבכלל לא היינו מוכרים כמו השיכון

אתי לבני:  אלה לא משרדים דחוקים, אלה משרדים רציניים, ודאגנו להוציא מהם דרך בג"ץ סכומים גדולים

מיכאל ביטון: היום הדרוזים בגולן מוכרים בהחלטות ממשלה לדרוזים שיש, ויש כמה? אז הם בתוך החלטות הממשלה

עבאס אבו עואד: לא

עבאס אבו עואד:  שלא נטעה

ואיל מוגרבי: קודם כל, אני רוצה להודות לך חיים על הזימון של כולם כאן

ואיל מוגרבי:  אני ראש מועצת עין קניה

ואיל מוגרבי:  אנחנו לא באים לקבל צל"ש כאן

ואיל מוגרבי:  זה מה שאנחנו עושים למען הצבא, זו המחויבות שלנו כדרוזים ברמת הגולן, אנחנו בלתי נפרדים ממדינת ישראל ואני נגד האמירה הזאת שנתחיל לחלק דרוזים של הגליל, דרוזים של הכרמל או דרום או צפון

ואיל מוגרבי:  אנחנו כאן מדינה אחת, מגובשים, מלוכדים

ואיל מוגרבי:  וזה הוכיח והעיד על עצמו בזמן אמת, בזמן המלחמה הזאת איך התאחדנו למען כולם, לא משנה מי אתה ומה אתה ומאיפה אתה

ואיל מוגרבי:       זו אמירה שכולנו צריכים להשתמש בה, ולא להתחיל בסיסמאות של כבוד ומה עשינו לחיילים

ואיל מוגרבי:  אני חושב שזה חלק קטן מאוד ממה שאנחנו צריכים להחזיר להם, וזה מה שמגיע לחיילים שלנו, לפחות החום והחיבוק בזמן מלחמה כשהם רחוקים מהמשפחות שלהם, רחוקים מהבתים שלהם

ואיל מוגרבי:  אנחנו צריכים לתת להם את החום והחיבוק, שירגישו ממש בבית, זה חלק ממש קטן מהעבודה שלנו, ומגיע להם כמובן מעבר למה שכל בן אדם יכול לחשוב עליו, ואני מאחל בסופו של דבר לכל חיילנו ולנו שיהיה שקט ושיחזרו הביתה בשלום למשפחות שלהם

סעיד באדר: צריך לזכור שיש עוד יישוב שהוא 100% אזרחי מדינת ישראל שקוראים לו ע'ג'ר

חיים דרוקמן: הם חלק מהגולן, לא חלק מלבנון

סעיד באדר: אצלנו בכפר אנחנו לא רחוקים מהגבול, במרחק שני קילומטר מלבנון

סעיד באדר:  בתחילת המלחמה לא היה צבא בתוך הכפר, הכנסנו גדוד שלם לפני שבוע, התושבים חיבקו אותם והם מטפלים בהם כמו משפחה

סעיד באדר:  השכנים אפילו מזרימים להם אוכל, חשמל ומים

סעיד באדר:  הכנסנו אותם לבתים שלנו כמו משפחה

סעיד באדר:  אני מקווה שנצליח בסוף עם האחדות שלנו וזה יעבור בשלום

דולאן אבו סלאח: אני רוצה בהקשר הזה ובהזדמנות הזו לציין את שיתוף הפעולה עם משרדי הממשלה, עם אנשי המקצוע שעוסקים בחירום עם משרדי הממשלה, עם פיקוד העורף שנמצאים פה, עם מפקד המחוז וכל המשרדים, החינוך, החקלאות, סביב שולחנות החירום שאנחנו מאיישים

דולאן אבו סלאח:  זה הזמן להודות לכל הגורמים, גם למשטרת ישראל

דולאן אבו סלאח:  מפקד האזור פה יוסי גבאי עושה עבודת קודש

דולאן אבו סלאח:  אנחנו מרגישים שאנחנו צוות אחד, לפעמים מתלבטים סביב פתיחת מערכת החינוך

דולאן אבו סלאח:  זו התלבטות שנובעת מזמני התרעה וכולי, אבל בסופו של דבר מנסים לקבל את ההחלטה הנכונה ועוקבים אחרי ההנחיות

דולאן אבו סלאח:      יש ביישובים הדרוזיים בגולן החלטת ממשלה 717 שתוקפה עומד להסתיים, היא עד סוף שנת 2023

דולאן אבו סלאח:  אנחנו רוצים לדעת מה המדיניות, גם של הוועדה המכובדת שנמצאת כאן, גם של אנשי המקצוע במשרדי ממשלה, לגבי ההמשך

דולאן אבו סלאח:       וחוץ מזה, גם חלק ממשרדי הממשלה לא הפכו את התקציבים בתוך החלטת ממשלה להרשאות תקציביות

דולאן אבו סלאח:  אנחנו עדיין מחכים שאותם סעיפים יהפכו להרשאות תקציביות, ונוכל באמת לאייש אותם

דולאן אבו סלאח:  נשמח באמת לדעת מה המדיניות בהקשר הזה, זהו עד כאן

דולאן אבו סלאח:  ננהל את הדיון לפי ההתפתחויות

עבאס אבו עואד: אני רוצה להעלות כמה דברים מאוד חשובים, נכון ליישוב בוקעאתא, ולכלל היישובים אצלנו בגולן

עבאס אבו עואד:  אני אעלה לכם את כל הבעיות שנתקלנו בהן תוך כדי המלחמה

עבאס אבו עואד:  למשל היישוב שלנו בוקעאתא לא נחשב כקו עימות ולא היה רשום ביישובי ספר

עבאס אבו עואד:  אנחנו, קצרין, חד נס, חספין, חמישה יישובים

עבאס אבו עואד:  שלחנו כל מיני מכתבים, ניסינו לסדר את זה, הכניסו אותנו פנימה, אבל מי אמור לקבל פיצויים? אם תקראו את זה לעומק בתוך ההחלטה שלהם, רק מי שיש לו הכנסות של מעל 2

עבאס אבו עואד: 5 מיליון שקל בחודש, מה שאין אין לאף אחד אצלנו

עבאס אבו עואד:  אני מבקש אם אפשר לדון ולתקן

עבאס אבו עואד:  למה עושים את התככים האלה? אנחנו מבקשים שתהיה אותה החלטה

מיכאל ביטון: זה לחקלאים או לעסקים?     

עבאס אבו עואד: לעסקים

מיכאל ביטון: אתה אומר שהתנאי הוא סכום מסוים כזה גבוה? כי אני הייתי בוועדת הכספים, לא היה תנאי כזה

עבאס אבו עואד: אם אתה קורא את זה נכון, אנחנו שווים לאשקלון

עבאס אבו עואד:  מי שפחות מ-2

עבאס אבו עואד: 5 מיליון שקל, חיים, אני לא יודע אם קראתם את זה נכון

חיים דרוקמן: עכשיו עופר אמר לי שההוראה לא נכונה

מיכאל ביטון: אנחנו נבדוק את זה

עבאס אבו עואד: שווה לבדוק, ואנחנו צריכים להיות כמו ההחלטה של 2007

עבאס אבו עואד:  אנחנו בפנים ולא בפנים

מיכאל ביטון: בואו נבדוק את הדבר הזה

עבאס אבו עואד: בכותרת אנחנו בפנים?     

מיכאל ביטון: עופר, משרד הכלכלה, אני יודע שהייתה לו מחלוקת עם האוצר על מתווה הסיוע לעסקים, אבל אתם מכירים תקרה כזאת של מגבלה? איפה משרד הכלכלה?                  

קריאה: אני לא מכיר את זה, עופר יש את זה?     

עופר: בוא נעשה הפרדה

עופר:  מדברים עכשיו זה על היישובים הדרוזיים וארבעה יישובים שלא נכנסו לתוך הרשימה הזו של יישובי הספר

עופר:  אם אתה יישוב ספר, אתה מקבל 100%

עופר:  ההחלטה האחרונה הכניסה אותנו לתוך אזור מיוחד, גם אותם

עופר:  זה אומר שהם לא יקבלו כמו ישוב אחר

מיכאל ביטון: מה הם מקבלים ומה אתם לא מקבלים?     

עופר: יישוב ספר מקבל הכול מיד

עופר:  יישובים שם לא ספר כמו בוקעאתא, קצרין, חד נס, בני יהודה וכולי, הכניסו אותם תחת אזור מיוחד

מיכאל ביטון: אבל עסק שההכנסה שלו השנתית או החודשית?     

עופר: החודשית

מיכאל ביטון: החודשית היא פחות מ-2 מיליון שקל, לא יקבל עזרה?     

עבאס אבו עואד: זה מה שהיה אחד לאחד באשקלון

מיכאל ביטון: אני מבקש לבדוק את זה

מיכאל ביטון:  אנחנו נבדוק את זה, אני מבטיח לך תשובה, עבאס

חיים דרוקמן: צריכים להכניס אותנו לספר רגיל

עבאס אבו עואד: ספר רגיל, מה שהיה ב-2007, הרשימה הקודמת

חיים דרוקמן: יש מיליון הגדרות כאלה ואנחנו לא מצליחים למצוא את עצמנו

מיכאל ביטון: לפעמים זה בכוונה

עבאס אבו עואד: כן, זה מה שאני אומר חד וחלק

מיכאל ביטון: אנחנו נבדוק את זה

עבאס אבו עואד: זה דבר אחד

עבאס אבו עואד:  דבר שני, עוד עניין שצריך להעלות פה, הטבת המס של כל היישובים

עבאס אבו עואד:  אנחנו ברמת הגולן

עבאס אבו עואד:  מה ההבדל בין אלרם, אודם, קצרין, מג'דל שמס, ע'ג'ר וכולם? אז מדדו מגבול לבנון חזית מלחמה

עבאס אבו עואד:  תמצא לי מקום אחד שהוא לא חזית מלחמה היום במדינת ישראל? דווקא ברמת הגולן אצלנו, ביישובים שלנו

עבאס אבו עואד:  העניין של הטבת המס, אנחנו עומדים על 12%

עבאס אבו עואד:  בעיניי זה צריך להיות אחיד לכל היישובים

עבאס אבו עואד:  עין קניה, אתם 14%? מסעדה 14%

עבאס אבו עואד:  למה כל הדברים האלה? הטיל שמגיע גם עובר מעלינו וממשיך הלאה

עבאס אבו עואד:  בתוך האזור הזה צריכים גם לדעת באיזו הגדרה אנחנו נמצאים, האם אנחנו באמת קו עימות או שאנחנו ליד קו העימות

עבאס אבו עואד:  אנחנו, אלרם, אודם וכל היישובים האלה

עבאס אבו עואד:  הסכנה נופלת עלינו לא פחות מאשר מג'דל או ע'ג'ר או מקום אחר

עבאס אבו עואד:  זה דבר שני שאנחנו צריכים באמת לחשוב עליו ולראות איך אנחנו עושים הכל ביחיד

חיים דרוקמן: הבעיות שלו והבעיות שלי הן אותן בעיות

סעיד באדר: אני לא דיברתי כי יש לנו 20% הטבה

סעיד באדר:  זה בגלל הקרבה לגבול

עבאס אבו עואד: יש להם 20%, פשוט משרדי הממשלה עושים אפליה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: וכמה יש לכם?     

עבאס אבו עואד: 12%

עבאס אבו עואד:  אם מישהו יסביר לי שזה אמיתי, אני מוכן להשתכנע, אבל זה בכלל לא מקובל

סעיד באדר: עבאס, תרשה לי להצטרף

סעיד באדר:  גם מבחינת האחוז זה לא מוצדק

סעיד באדר:  ע'ג'ר נגיד היא הנקודה הכי צפונית, זה 20% לעומת קריית שמונה, זה יותר רחוק

סעיד באדר:  מקבלים שם24%

קריאה: לא יש לזה רעיון

קריאה:  שקריית שמונה מקבלת? זה כדי שלא יברחו לכל הקיבוצים והכפרים, מה לעשות? אני גר בכפר יובל, אני מקבל 12% ואני 200 מטר מהגדר - - -      

עבאס אבו עואד: זה התירוץ שאנשים עזבו את עכו והלכו לנהריה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: או עזבו את כרמיאל ונסעו לעכו ולנהריה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנחנו 7%

עבאס אבו עואד: זה פשוט מאוד

עבאס אבו עואד:  למה לא לעשות את זה באמת ולשמור על היישובים שלנו, שכולנו נישאר ביישובים ונקבל את ההטבות של כולם ביחד?     

מיכאל ביטון: אני רוצה לצנן את הציפיות

מיכאל ביטון:  אלהבעיות שמדינת ישראל לא פתרה לפני המלחמה

עבאס אבו עואד: לא נפתור, אבל נעלה את זה

עבאס אבו עואד:  זו ההזדמנות עכשיו

מיכאל ביטון: לא רק לא נפתור, גם היה תקציב מדינה והעניין של מפת הטבות המס עלה, היו וויכוחים ובסוף עשו מה שעשו

מיכאל ביטון:  ביום שייקבע תקציב המדינה מחדש לשנים הבאות, שם מתקצבים את העניין של הטבות מס, אפשר להשוות תנאים או לבחור מדיניות

מיכאל ביטון:  זה לא מספיק שאחד ידרוש יותר אחוזים, בסוף האוצר נתן לך ומוריד אחר

מיכאל ביטון:  אם הגולן יבוא ויגיד, "כולנו שווים, אנחנו כראשי רשויות מבקשים את השוויון הזה באחוזים

מיכאל ביטון:  לכולנו תיתנו 14%", יש לזה כוח

מיכאל ביטון:  בסוף כל אחד מושך את השמיכה

מיכאל ביטון:       אני מבקש מכם להתרכז בהיבטים של המלחמה ולמקד מאמץ במה שאנחנו יכולים גם בפעולות לא גדולות

מיכאל ביטון:  שינוי מפת הטבות המס בישראל גדול עלינו

מיכאל ביטון:  ועדת הכספים לא הצליחה לעשות את זה, אנחנו רוצים לשמוע על המלחמה, על מה שאתם עושים ועל הדברים הספציפיים עכשיו

מיכאל ביטון:  מצד אחד שיבחתם את העבודה עם צה"ל ועם המשטרה ועם המשרדים, אבל אם יש פערים, בעיה קטנה, סוגיה שאפשר להשלים אותה, בבקשה להציג את הדברים

עבאס אבו עואד: יש לי נושא אחר, העניין של מרכזי הצעירים, הקולות הקוראים והכול

עבאס אבו עואד:  עצרתם את זה

עבאס אבו עואד:  המרכזים האלה הם החיים שלנו ביישוב

מיכאל ביטון: אתה מדבר על נגב-גליל?      

עבאס אבו עואד: כן

מיכאל ביטון: מי מממן מרכזי צעירים?      

קריאה: נגב-גליל

מיכאל ביטון: אתם המממנים

מיכאל ביטון:  מה שהוא אומר זה קיים? שנעצרו קולות קוראים?      

עבאס אבו עואד: כן, נעצרו קולות קוראים

מיכאל ביטון: תן לה להשיב

בקי יום טוב: בואו נעשה סדר, הקול הקורא של 2023 יצא בתחילת השנה

בקי יום טוב:  אתה מדבר על הקול הקורא של השנה הבאה?     

מיכאל ביטון: אז הוא יקבל על 2023

מיכאל ביטון:  אבל 2024 זה בעוד חודשיים

בקי יום טוב: ל-2024 אין תקציב

מיכאל ביטון: יש תקציב למדינה ל-2024

בקי יום טוב: נכון, קודם כל התקציבים הנוספים הוקפאו לנו כרגע

מיכאל ביטון: כן, אבל מרכזי הצעירים באו מהתוספת או מהבסיס?     

בקי יום טוב: חלקם

בקי יום טוב:  יש גם קיצוץ שהודיעו לנו עליו, ואנחנו עדיין לא יודעים להיערך לקראת 2024, אנחנו חיים עכשיו - - -

מיכאל ביטון: האם אפשר להגיד לו שיהיה מרכז צעירים בשנה הבאה? גם אם ייגעו לו בכמה שקלים, אבל יהיה?     

בקי יום טוב: אני רוצה להגיד שמרכזי הצעירים הם אחד הפרויקטים שהמשרד רואה בהם חשיבות רבה

בקי יום טוב:  יש לנו יותר מ-250 מרכזים כאלה ברחבי הארץ ואנחנו משקיעים בהם ורוצים אותם

מיכאל ביטון: איך הוא יימנע מלפגוע בעובדים? הרי יש לו אי-ודאות

מיכאל ביטון:  בינואר הוא יצטרך לשלוח עובדים הביתה, אם אין לו התחייבות

מיכאל ביטון:  מה הוא יעשה?      

בקי יום טוב: אני מסכימה

בקי יום טוב:  ככל ויהיה לנו תקציב, אחד הפרויקטים הראשונים שאנחנו נתקצב יהיה פרויקט מרכזי צעירים

מיכאל ביטון: כן, אבל אני רוצה להציע לך ולשר תפיסה

מיכאל ביטון:  מרכזי צעירים לא ייסגרו, לא ניתן להם להיסגר

מיכאל ביטון:  אני רוצה להיות גאה במשהו אחד

מיכאל ביטון:  מי יודע איפה מרכז הצעירים הראשון שקם במדינה? בבאר שבע

מיכאל ביטון:  מי הקים אותו? רוביק דנילוביץ'

מיכאל ביטון:  הוא היה סגן ראש עיר צעיר, בן 30

מיכאל ביטון:  מי מימן אותו? הסוכנות היהודית

מיכאל ביטון:  אני עבדתי בסוכנות היהודית והקמנו מרכז צעירים

מיכאל ביטון:  הג'וינט קנה מאיתנו את הרעיון והקים, ואחרי זה הממשלה נכנסה עם כל המשרדים, נגב-גליל, ביטחון, כל אחד עשה שם כמה דברים

מיכאל ביטון:  מרכזי צעירים במקומות של פריפריה זה שימור הון אנושי ותקווה לצעירים

מיכאל ביטון:  אם אין תקווה לצעירים אין כלום

עבאס אבו עואד: צודק במיליון אחוז

מיכאל ביטון: לא ייסגרו מרכזי הצעירים, עבאס

מיכאל ביטון:  אבל ממך אני מבקש להגיד לשר אם אתה יודע שיש לך 80% מהכסף שנה הבאה כבר תוציא על ה-80% ותעשה במכרז סעיף הגדלה

מיכאל ביטון:  תכתוב "קול קורא" עד X המשרד שומר לעצמו את הזכות להגדיל תקציבים במהלך השנה בהתאם לתקציבים תוספתיים, אבל שתהיה להם ודאות על ה-80%

מיכאל ביטון:  שלא יתחילו לחשוב לפטר עובד

מיכאל ביטון:  חלק ממרכזי הצעירים מעסיקים עובדים במתנ"סים, בעמותות מקומיות, חברות כלכליות, והמנכ"ל אומר "אין לי הרשאה, אני מפטר"

מיכאל ביטון:       אותה רכזת צעירים, רכזת השכלה, רכזת קליטה בקהילה, לא צריכה עכשיו לשבת בסימן שאלה מה יהיה גורלה בינואר

מיכאל ביטון:  אם יש 80% מהכסף, צריך להוציא עליו מכרז קול קורא ולהוסיף הערה, "שומר את הזכות להגדיל תקציבים"

מיכאל ביטון:  אנשים צריכים לפעול במרחב של ודאות

מיכאל ביטון:  אי-הוודאות שחלה עלינו בגלל החיזבאללה היא לא לגיטימית

מיכאל ביטון: תודה

מיכאל ביטון:  סיימתי

דולאן אבו סלאח: אני רוצה עוד פעם לחזור ל-717

דולאן אבו סלאח:  במקרה יושבים פה שני מנהלי מחוזות שגם - - - זו דוגמה לשני משרדים שכן הפכו את הסעיפים של החלטת הממשלה להרשאות תקציביות ואנחנו מבצעים פרויקטים יפים, גם בתחום החקלאות וגם בתחום כל מה שקשור לביטחון יישובי

דולאן אבו סלאח:  ולכן, לדוגמה ברווחה, יש לנו הרבה תקציבים ואנחנו לא מקבלים הרשאות

דולאן אבו סלאח:  יש תקציב גם לבינוי וגם להפעלות בתחום הרווחה

מיכאל ביטון: יש פה נציג רווחה? אין

מיכאל ביטון:  לא הזמנו

מיכאל ביטון:  אני גם לא יודע איזו ועדה טיפלה

מיכאל ביטון:  מצד אחד אין לי סמכויות כי כל נושא שאני לוקח זה ועדת כלכלה, ועדת כספים, אבל אם אף אחד בכנסת לא טיפל בנושא הזה בצורה מערכתית, נעשה דיון אצלנו על 717

מיכאל ביטון:  זה בוועדה שלנו

מיכאל ביטון:      אולי נצליח לעשות דיון משותף עם ועדת כלכלה או כספים על ההמשכיות של 717, לא רק המשכיות, ניצול תקציבי מלא של כספים קיימים, פתיחת הרשאות ורציפות

מיכאל ביטון:  נעשה על זה דיון רק על 717, זה עולם שלם שלא נפרט אותו פה

ואיל מוגרבי: אני אוסיף על הנושא של מרכיבי ביטחון וההתנהלות של הרשויות, וגם על החוסרים

ואיל מוגרבי:  דיברנו על המיגון שגם חסר ואנחנו כמובן מול פיקוד העורף, דיגיטציה למשל במצלמות והכנות של הרשויות, חוסן נפשי שזה הכי חשוב

ואיל מוגרבי:  היום ילדים במערכת החינוך יושבים בבית כל הזמן, ואף אחד לא מתייחס אליהם ואף אחד לא שם לב, ואנחנו צריכים לדאוג לחוסן הנפשי של אותם ילדים ולחשוב איך נוכל להחזיר אותם למערכת החינוך

ואיל מוגרבי:       בעין קניה למשל אין מיגון בבית הספר

ואיל מוגרבי:  אני בחרתי ולוקח אחריות מלאה על עצמי להכניס את התלמידים שלי למערכת החינוך ולהחזיר אותם לספסלי הלמידה, ולבחור כיתות מוגנות ככל האפשר, הכי ממוגנות אבל בכל זאת זה לא ממוגן

ואיל מוגרבי:  אנחנו צריכים לדואג להם, פסיכולוגים יש לנו מחסור מאוד גדול בפסיכולוגים באזור שלנו שזה אני חושב שיהיה לנו, יש לנו פער מאוד גדול

ואיל מוגרבי:  שוב פעם, זה שאתם צריכים להתייחס, שוב הפעילויות לחינוך מיוחד, ההסעות מחוץ ליישובים, אנחנו דורשים פתרון, מה אנחנו הולכים לעשות? מה יהיה בעוד 3 חודשים, האם המצב הוא,     

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אין לכם בכלל מרחבים מוגנים?     

ואיל מוגרבי: יש לי מרחב מוגן אחד, מקלט ציבורי שבנינו מפיקוד העורף ומשרד הביטחון

ואיל מוגרבי:  זה המקום היחיד היום שאני מלמד שם כיתות א'-ב' ועשינו מערכת חינוך, יומיים לכיתה א', יומיים לכיתה ב' וגם לתלמידי תיכון שלומדים במסעדה, בחרנו לתת להם יומיים או שלושה אחר הצהריים, מכיוון גם כן שיש לנו הרבה פעילויות ביישוב, שאנחנו צריכים לתת מענה כמעט לכל האוכלוסייה, זה מחסור גדול מאוד

ואיל מוגרבי:  מה הלאה?     

מיכאל ביטון: אני רוצה התייחסות של משה לנושא הזה

מיכאל ביטון:  מהי צורת העבודה ביניכם? מה הפערים שהוא כן אולי יכול להיעזר בך בדברים שהוא מציג, משרד החינוך?     

חיים דרוקמן: אני אגיד לך מערכתית

חיים דרוקמן:  פערי המיגון בחברה הערבית הם 40%, בוא נתחיל מזה עובדתית

ואיל מוגרבי: בעין קניה 27%

חיים דרוקמן: לא, אני אומר ממוצע עובדתי, 93 רשויות

חיים דרוקמן:  ספציפית לעין קניה ובכלל בכל הרשויות אנחנו פועלים כמובן בהתאם, לאור ההנחיות של פיקוד צפון וגם של פיקוד העורף

מיכאל ביטון: אבל חיים, הוא החליט לקחת סיכון ולהפעיל מערכת חינוך ויש לו פערי הפעלה

מיכאל ביטון:  הוא צריך פעילות

חיים דרוקמן: עד היסודי אצלו לומדים בתוך עין קניה

חיים דרוקמן:  לגבי התיכון, הבעיה שלו יותר מורכבת כי הוא לומד במסעדה, שם גם יש פערי מיגון

חיים דרוקמן:  הם לומדים באופן מקוון מאז תחילת הלחימה כמעט, נכון, ראש המועצה? אין בעיה עם הגנים

חיים דרוקמן:  יש לנו בעיה עם היסודי

חיים דרוקמן:  לפי ההנחיות של פיקוד העורף, הם יכולים ללמוד בסמוך, לא חייבים להיות במרחב מוגן

חיים דרוקמן:  ההורים, ואני יכול להבין אותם, כי גם אני מורה לילד בעין קניה, אחרי עשר דקות שאני צריך לשפר למיגון ואני לא נמצא לבוא לקחת את הילד זה בעייתי, לכן, זה הפער שנוצר

חיים דרוקמן:  אבל זה לא רק עין קניה

מיכאל ביטון: הוא כבר מפעיל בלי מיגון, לקח סיכון

ואיל מוגרבי: לא, על זה דיברנו, שאנחנו נחזיר אותם בלי מיגון

מיכאל ביטון: מה זאת אומרת להחזיר?     

ואיל מוגרבי: להחזיר אותם

ואיל מוגרבי:  היו חיל ההנדסה ופיקוד העורף שהגיעו

מיכאל ביטון: אבל דיברת על בעיות של ביקור סדיר, של אוכלוסיות מיוחדות

מיכאל ביטון:  האם אתה בשיח ופתרונות עם המשרד על הבעיות האלה?      

ואיל מוגרבי: כמובן, המפקחת הגיעה ואנחנו בדקנו וראינו

מיכאל ביטון: אתה מקבל עזרה?     

ואיל מוגרבי: מקבל עזרה מהמשרד, כן

מיכאל ביטון: ואתה בוחר להחזיר את המערכת?     

ואיל מוגרבי: אנחנו חייבים להחזיר

ואיל מוגרבי:  לאחר התייעצות עם מפקד המחוז ובדיקה מעמיקה של צוות חיל ההנדסה, לבדוק את מבנה בית הספר ולבחור מתוכם את הכיתות הכי ממוגנות

מיכאל ביטון: אין אפשרויות של אותם גלילי בטון, דברים מהירים כאלה שעושים?     

קריאה: זה לא מיגון תקני

ואיל מוגרבי: זה התרעה אפס, זה לא עוזר בכלום

קריאה: זה גם פוגע בידע ובביטחון

קריאה:  יש מדרגות, המדרגה הראשונה היא ללא לימודים

קריאה:  המדרגה השנייה היא לימודים אך ורק בתוך המרחב המוגן, המדרגה השלישית היא לימודים בסמוך למרחב מוגן בהינתן שאתה יכול להגיע למרחב המוגן בזמן התרעה אצלם

קריאה:  זה מיידי ולכן זה רק בתוך מרחב מוגן

קריאה:  אנחנו אישרנו החל מתחילת השבוע הזה, וגם הייתי אצל שניים מראשי הרשויות בתחילת השבוע, על מנת לעזור להם לשכנע את ועדי ההורים להיכנס ללימודים במבנה

קריאה:  ההגדרה היא כל מבנה שהוא מבלוקים או מבטון שיש לו תקרת בטון וניתן ללמוד בו

קריאה:      התפעול של התלמיד הוא כמו שחייבתי אותם, לתרגל את זה בתחילת כל יום

קריאה:  נשכבים על הרצפה, שמים ידיים על הראש

קריאה:  זה הכי מוגן שיש בהינתן זה

קריאה:  לשים גלילי בטון, א', זה לא מתכנס בזמן התרעה

קריאה:  ב', זה לא נותן את המיגון, בוודאי לא במוסדות חינוך

קריאה:  כשאנחנו לוקחים אותם לחינוך ומספרים להם שיש מיגון והמיגון הזה לא תקני

קריאה:  רב הנזק על התועלת

קריאה:       לכן ההנחיה היא בהינתן המודיעין שאנחנו מכירים כרגע, התפתחות המערכה והשליטה היחסית טובה של פיקוד בצפון בלחימה שלהם בצפון

קריאה:  אנחנו ממליצים לראשי הרשויות להכניס את התלמידים למבנה ולהתנהל בהכי מוגן שיש

קריאה: מיכאל, בגולן אפשר לומר שמ-7 באוקטובר עד 12 בנובמבר, ו-12 בנובמבר והלאה

קריאה:  עד ל-12 בנובמבר שזה יום ראשון האחרון, ההנחיות היו נוקשות, ובאמת כל הלמידה הייתה מאוד מורכבת

קריאה:  החל מ-12 בנובמבר, פיקוד צפון ופיקוד העורף התחילו להקל, וזה בדיוק מה שהוא אמר

קריאה:  לאט לאט מתחילים להחזיר את המערכת, וזה כמו שחיים אמר

קריאה:  לאט לאט הוא יתחיל לצאת לבית הספר, כדי להחזיר את מסלול הלימודים לסדרו

חיים דרוקמן: מה הפחד שלי? למה אני מתעקש לעשות את זה לאט לאט? אני חייב לשמר את המערכת החלופית

חיים דרוקמן:  כי בדיוק כמו שביום חמישי ישבתי כאן עם חבר'ה מפיקוד צפון ואמרו לי, "אין סיכוי שנחזיר לך את מערכת החינוך", וביום שישי בשעה 13:45, פתאום אני מקבל הודעה "מחזירים לך את המערכת ביום ראשון"

חיים דרוקמן:  ולא הבנתי מה קרה

חיים דרוקמן:      אז באותה מידה ואף אחד כאן לא יכול להתחייב, אני מבין, זה בסדר גמור

חיים דרוקמן:  יכול להיות שבעוד שבוע יגידו לי, "חיים, סוגרים לך מערכת החינוך", ואז מה אעשה? אם אני לא אצליח עכשיו לשמר את המערכת וליצור משך זמן שבו אטמיע את המערכת הזאת בתוך מערכת החינוך, אני אצטרך להקים אותה מחדש

מיכאל ביטון: אתה צודק, אתה צריך להיות ערוך לשני המסלולים

ואיל מוגרבי: מבחינת הסעות תלמידים, היום אישרו לנו להסיע ילדים מחוץ ליישוב

ואיל מוגרבי:  תל חי בחרו לפתוח את החוג של המחוננים והמצוינות, להעביר אותם לכאן, לאוהלו, ומבחינת עלויות, איך הרשות תוכל להשלים את הפער של ההסעות? יש לנו הסכם לתל חי, אבל אין לי הסכם, ואנחנו מחויבים לפעול על פי החוק

ואיל מוגרבי:  אף אחד לא יבוא מחברת ההסעות וישלם את זה מכיסו האישי

ואיל מוגרבי:  איך אני יכול לפתור את אותה בעיה מבחינת הסעות ליישובים שזה מרחק יותר - - -      

מיכאל ביטון: אתה מדבר על מרחקים?     

ואיל מוגרבי: מרחקים, בטח     

מיכאל ביטון: ואת ההסעות האלה קיבלת מהמשרד?      

ואיל מוגרבי: אנחנו קיבלנו ויש לנו את האישור, אבל לתל חי

ואיל מוגרבי:  להסיע לקצרין - - -     

מיכאל ביטון: אפשר לעזור לו עם זה, משה?     

גיא גפני: את זה אני יכול להגיד בוודאות, אנחנו כמשרד גם תומכים, מסייעים, כל השינויים האלו שנעשים, קילומטרז' וגם הסעות נוספות זה עולה, יש לנו - - - זה עולה בצורה מסודרת ואנחנו נסייע

מיכאל ביטון: אפשר לפתור את זה, חיים?      

גיא גפני: מיכאל, כל מה שהוא אומר עכשיו קורה

מיכאל ביטון: בסדר, הדבר הזה פתיר?      

גיא גפני: זה לא מה שאנחנו שומעים מאיתן

גיא גפני:  בוודאי שהוא יקבל שיפוי, הוא יקבל את אותם 19 שקלים שהיה נוסע לתל חי, אותם 19 שקלים שהוא נוסע לקצרין על פי 2

גיא גפני: 1, והוא גם בחוזה אחר עם הקבלנים, הוא לא אמר מה הקבלן ייקח

גיא גפני:  זאת אומרת, מה שאנחנו כרגע שומרים מאיתן, אני אשמח שזה ישתנה

מאשה לובלסקי: מי שמרכז את הכול זה סגן מנהלת המחוז שקיבל עליו את המשימה הזו, כל נושא ההסעות דרכו

מיכאל ביטון: מה שנאמר פה שגם אם הוא מקיים את החוזים הקיימים של ההסעות, ונייד את התלמידים למקומות רחוקים יותר, זה ייקר לו את העלויות ב-30%-20%

מיכאל ביטון:  צריך עזרה עם זה

מיכאל ביטון:  חיים, אתה לוקח את זה על עצמך?     

מאשה לובלסקי: אני אדבר איתך אישית, מיכאל

מיכאל ביטון: בבקשה, אם זה פתור

מיכאל ביטון:  לא סתם לדבר איתי

ואיל מוגרבי: אני מבקש חיים, אם זה ככה ויש החלטה להעביר לנו את ההנחיה לרשויות

ואיל מוגרבי:  מבחינתו, אחד פלוס אחד שווה שתיים

ואיל מוגרבי:  מבחינתנו אחד פלוס אחד שווה עשר

מיכאל ביטון: ואיל, אני רוצה להגיד שחלק מהמנהיגות שלנו בימים האלה זה להחליט ולסכן מיליון או שניים, לא לפחד

ואיל מוגרבי: זה ברור, אנחנו מקבלים החלטות

ואיל מוגרבי:  עברנו את זה כבר, סיכמנו יותר משני מיליון

מיכאל ביטון: אבל לדרוש את ההחזרים האלה

ואיל מוגרבי: עובדה, אני יכול להגיד לך ששלטון מקומי הוכיח את עצמו גם בתקופת הקורונה ואנחנו מוכיחים את עצמנו גם במלחמה עכשיו, ואנחנו כן מקבלים את ההחלטות

ואיל מוגרבי:  מבחינתנו, המערכת צריכה לחזור ואנחנו ניקח את האחריות המלאה

ואיל מוגרבי:  אני אישית מדבר בשמי, שאני לוקח את האחריות המלאה להחזיר את מערכת החינוך לבית הספר

ואיל מוגרבי:  תודה לך

מיכאל ביטון: תודה

מיכאל ביטון:  חברים, אני רוצה להספיק, שנציגי המשרדים שהיו איתנו כל היום יעשו סבב התייחסות

חיים דרוקמן: מתי, יש לך מה להוסיף?     

אתי לבני: דיברו על הכול, הכול בסדר

אתי לבני:  אני התחלתי ללמוד לפני, לקחתי אחריות

מיכאל ביטון: נציגי המשרדים, כל אחד מילים קצרות, במיוחד מעשים, מה למדתם פה, מה אתם מתכוונים לעשות

פארוק דבור: אני ממשרד החקלאות

פארוק דבור:  ניסינו לנצל את הכספים השנה לפי החלטה 717

פארוק דבור:  מנסים לנצל את הכסף כמה שיותר לייעודים שהוא יועד להם

פארוק דבור:  יש הרבה שיתופי פעולה, גם עם מועצה אזורית גולן ומכון שמיר שמנסים לחרוג ממה שהיה ולפרוט את זה לתוצאה יותר טובה

פארוק דבור:  אז קודם כל באמת צריך לחזק, להאריך את תוקף ההחלטה בשביל לנצל את הכספים האחרים שלא חויבו או לא בדרך להתחייבות

מיכאל ביטון: זה במסלול של רשויות, מסלול של חקלאים בגולן? יש להם עזרה אם הם לא יכולים לעבד את הקרקע או בסיכון?     

פארוק דבור: עכשיו יש מתווה שעדיין לא הסתיימה החקיקה לגביו בין משרד החקלאות והאוצר וועדות הכנסת למיניהן

מיכאל ביטון: כן, היו במתווה הזה גם מקדמות

פארוק דבור: נכון

פארוק דבור:  בשלב זה לא קיבלנו תשובה ברורה על הנייר ולכן לא דיווחנו, זה רק ליישובים שפונו ולא היו

פארוק דבור:  עשינו כנס עם מס רכוש ביום שלישי

פארוק דבור:  ביום שני הבנתי שמוזמנים החקלאים

פארוק דבור:  אנחנו מביאים מס רכוש, נציגי מס רכוש שיענו על תשובות של החקלאים, כי מתגבש הסכם איתם

מיכאל ביטון: של נזק עקיף, כי זה לא נזק ישיר

עבאס אבו עואד: איפה זה יהיה? חשוב מאוד

פארוק דבור: נעשה בזום כמובן

פארוק דבור:  אי אפשר להתכנס עכשיו, לא נסכן אף אחד

פארוק דבור:  אני מתייחס למשרד לביטחון לאומי

פארוק דבור:  את כל ההרשאות אנחנו העברנו חתומות, ויתרה  מזאת, אנחנו הארכנו את תוקף הביצוע עד מרץ 2024 כך שלא יתפספסו כספים

מיכאל ביטון: זאת אומרת, התחייבות כספית שהיא נובעת מתקציב 2023 יכולה להיות בביצוע גם ב-2024 כי זה סוג של פיתוח לפרויקט מורכב, והכירו במשך הביצוע

פארוק דבור: רק שהם לא יפסידו כספים בנושא הזה

פארוק דבור:  אני אעלה רק דבר אחד כאן וזה באמת אליך, אני חושב שהחלטת הממשלה "דרוזים גולן" צריכה להמשיך להתקיים ולחדש אותה, כי אם היא לא תתחדש, ייפגעו פה הרבה דברים תשתיתיים, וגם כוח אדם ייפגע, לפחות מהתחום של הביטחון הקהילתי

פארוק דבור:  זה דבר שחייבים לדאוג לו בגלל שהוא חיוני

מיכאל ביטון: נאמר, ואנחנו גם נקדיש לזה דיון בפני עצמו בוועדה שלי בכנסת

עבאס אבו עואד: ברשותך יש איזה בירור

עבאס אבו עואד:  כל הזמן אנחנו שמענו גליל והנגב

עבאס אבו עואד:  איפה הגולן?      

מיכאל ביטון: אתם בגליל

עבאס אבו עואד: איפה הגולן? למה לא מצוין ודאי?     

מיכאל ביטון: אני לא יודע למה לא כתבו גליל, נגב וירוחם

עבאס אבו עואד: הנה, שמעת את דבור, יש כל מיני החלטות לגולן, קצרין והכול

עבאס אבו עואד:  למה שלא נהיה כולנו בתקציב אחד?      

מיכאל ביטון: יש לי עצה אחת בשבילך, עבאס

מיכאל ביטון:  מספיק שאתם תהיו מאוחדים עם ראש העיר קצרין ותדעו לעבוד יחד, המצב פה יהיה טוב

מיכאל ביטון:  אם כל אחד מכם ידאג לעירייה שלו, לא יהיה טוב

עבאס אבו עואד: לא, אף אחד לא מושך לכיוון שלו

עבאס אבו עואד:  כולנו כפיילוט עובדים ביחד

מיכאל ביטון: אל תחפש את השמות של המשרדים, תבוא לעבוד יחד

עבאס אבו עואד: חשוב לי שיכללו אותנו, שלא ישכחו אותנו

עבאס אבו עואד:  לא ניתן, אנחנו מקבלים

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הממשלה הקודמת הגיעה אלינו לגולן וקיבלה החלטה מיוחדת

מיכאל ביטון: יש לי שלושה מכתבים על מרכזי הצעירים, אתה רואה את זה? אני צריך מכתב אחד

עבאס אבו עואד: אחד בשביל כולם, בדיוק

מיכאל ביטון: ושבעה ראשי רשויות חתומים

עבאס אבו עואד: עשינו את זה

עבאס אבו עואד:  אתה יכול לבשר עכשיו שאנחנו בפנים, באזור התעשייה

מיכאל ביטון: אני רואה פה מכתב על מרכזי צעירים, זו בעיה של כל אחד

מיכאל ביטון:  למכתב אחד עם שבעה ראשי רשויות יש כוח יותר ממכתב כזה

עבאס אבו עואד: צודק

מיכאל ביטון: כשהגולן יהיה מאוחד, העוצמה תהיה מאוחדת

עבאס אבו עואד: 15 שנה יש יחידה סביבתית משותפת

מיכאל ביטון: אני חושב שנבנה פה משהו מיוחד, אבל צריך להפעיל אותו כעוצמה

מיכאל ביטון:  הגולן מאוחד, הגולן פועל יחד למען חיים משותפים ולמען כולם

קריאה: צריך לקחת את מתווה היחידה הסביבתית לנושאים האחרים, כמו ש-15 שנה יש יחידה סביבתית משותפת לכל הרשויות האלה, וכך צריך לעשות בכל הנושאים

קריאה: סיכומים?     

מיכאל ביטון: עוד לא הגעתי

מיכאל ביטון:  משרדי ממשלה נוספים, אתם רוצים להגיד מילות סיכום קצרות ולעניין? תודה לשוטרים שהיו איתנו, הם שקטים אבל אני רואה שאתם עושים עבודה טובה

חיים דרוקמן: אני לא אגיד משהו אחר, אתה אומר את מה שאני אומר

מיכאל ביטון: לאף אחד פה אין טענות על המשטרה

מיכאל ביטון:  אולי זאת ההזדמנות שלנו להגיד שאנחנו משבחים ומהללים את כיתות הכוננות שהיו בקו המגע הראשון בעוטף עזה, אבל השוטרים היו בקו המגע הראשון

מיכאל ביטון:  פגשתי את השוטרים שנלחמו באופקים

מיכאל ביטון:  החמאס בחר לתקוף את השכונה שבה עשו בניית בתים לשוטרים, ולכן היו שם 4-5 שוטרים עם אקדח והם שמרו על האירוע בגודל של 250 מטר, שהיה יכול להתפזר לכל העיר אופקים

מיכאל ביטון:  בזכות שוטרים, בזכות מיכאל, אני חושב

מיכאל ביטון:  בזכות שוטרת שהייתה במסיבה ברעים, תושבת אופקים שהייתי בהלוויה שלה, השוטרים היו בקו המגע וראשונים להגיב

מיכאל ביטון:  הם שילמו בעשרות נופלים, וזו גם הזדמנות להוקיר את השוטרים על פועלם במלחמה

מיכאל ביטון:  עוד נציגי ממשלה, נגב-גליל, כן?     

בקי יום טוב: אני אתייחס בקצרה לדברים שנאמרו היום

בקי יום טוב:  אנחנו בשלב הראשון תמכנו ביישובים שהיו קרובים

בקי יום טוב:  ע'ג'ר קיבלו מאיתנו כמעט 600,000 שקלים במסגרת התמיכה הזאת, וביישובים שפונו אליהם או שהתפנו מהם, פחות היישובים שנמצאים כאן סביב השולחן

מיכאל ביטון: אני ביקשתי מהשר בזמן שאנחנו פה למצוא לי כמה מיליון לגולן, על מפונים, על התפנות, על חירום, על מרכיבי ביטחון

מיכאל ביטון:  אני לא מבקש ממנו הרבה

מיכאל ביטון:  השר קיבל ממני המון עזרה, זה קו אדום בשבילי

מיכאל ביטון:  יהיו פה כמה מיליונים ליישובי הגולן מנגב-גליל

מיכאל ביטון:  אין מצב שלא יהיה פה כסף של נגב-גליל, אין מצב

מיכאל ביטון:  צריך לשנות את החוק, תשנו את החוק

מיכאל ביטון:  צריך לשנות את הכללים

בקי יום טוב: אנחנו עובדים על לשנות את הכללים, ההגדרה של מספר מפונים

מיכאל ביטון: אני צריך שנגב-גליל יהיו עם תקציב במלחמה

בקי יום טוב: - - - תקציב רגיל יש לנו את החלטת הממשלה שעם קצרין - - -     

מיכאל ביטון: לא רוצה רגיל, אני רוצה מלחמה

מיכאל ביטון:  ואני איתך, ואת יודעת שאנחנו עובדים נגב-גליל ומפרגנים להם

מיכאל ביטון:  אבל אנחנו לא נקבל מצב שהגולן לא מתוקצב בנגב-גליל במלחמה

מיכאל ביטון:  לכל השש-שבע רשויות האלה, שיהיו כמה מיליונים

בקי יום טוב: לגבי מרכזי הצעירים, אני כן יכולה להתחייב שהם יתוקצבו בשנת 2024

בקי יום טוב:  אני לא יודעת להתחייב לגבי ההמשך

מיכאל ביטון: שמעת עבאס? רשמת לפניך?      

עבאס אבו עואד: שמעתי, תודה

מיכאל ביטון: עכשיו אתה צריך "קול קורא"

מיכאל ביטון:  מה שכן יעזור זה שייצא מכתב מהשר

מיכאל ביטון:  לא המכתב שלך

מיכאל ביטון:  שאנחנו נדאג למרכזי הצעירים ולהמשכיות ובתוך חודש X יהיה מכרז "קול קורא"

מיכאל ביטון:  צריך לתת להם ידיעה שתהיה המשכיות

מיכאל ביטון:  משרד חינוך?     

מאשה לובלסקי: אנחנו רוצים לציין את מנהלת המחוז שלנו אורנה

מאשה לובלסקי:  אני חושב שהיא לא בקו האש, אבל בקו העורף, בצפון, ב-72 מרכזים היא מענה מיידי גם למפונים, גם למתפנים וגם לכל הרשויות, כולל כמובן הרשות בגולן

מיכאל ביטון: אני איתך

מיכאל ביטון:  אני מכיר את אורנה הרבה שנים, אישה רצינית ומנהיגה

מיכאל ביטון:  שרי חינוך באים והולכים, אבל המנהיגות נשארת, והיא המנהיגה של הצפון בחינוך, בניסיון ובביצועים שלה, ואתה יכול להעביר לה גם את ההוקרה, אבל גם תעביר לה את הבקשה

מאשה לובלסקי: אני רוצה להמשיך

מאשה לובלסקי:  לגבי הגולן, מה ששמענו במהלך הבוקר

מאשה לובלסקי:  כל הרעיון הזה של בניית מיני בתי ספר הוא בא מהכיוון של המשרד, עשינו את זה יחד עם היישובים בוודאי, והמענה שאנחנו יודעים לתת מהזווית של משרד החינוך במה שניתן

מאשה לובלסקי:  אני רוצה כן להגיד שמה ששמענו בבוקר, של היוזמות המקומיות לבקש עוד 750 שקל, זה לא נמצא במקום שאנחנו כמובן,     

מיכאל ביטון: אני לא חושב שאתם יצרתם את זה, אבל אין ואקום בעולם, ואם קהילה מרגישה שהיא נשארה בלי משאבים, היא הולכת לתורמים בארץ, לתורמים מהעולם ומהכיס של האזרחים, ואת זה מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה

מאשה לובלסקי: לגולן יש משימה נוספת, שאנחנו מגלים עוד ועוד משפחות, מפונים ומתפנים

מאשה לובלסקי:  מתברר שהם נמצאים פה, אנחנו מנסים לזהות אותם, ודרך זה המשרד יודע כן לתת מענה, אנחנו מתוקצבים, אנחנו יודעים לתת מענה

מיכאל ביטון: יפה

מיכאל ביטון:  אני רוצה לסכם את זה ולהגיד, "החדשנות הזאת להקים חינוך מקומי, קהילתי בישובים ולמנוע את הנסיעות ואת הסיכון ואת הזמינות של התלמידים להורים במצבי חירום זה דבר שהוא טוב לזמן קצר

מיכאל ביטון:  העתיד של כלל מערכת החינוך חוזר לתפקד, אבל גם את המחסנית הזאת של יכולת לחזור ליישוב ולתפקד בחינוך יישובי, גם את זה צריך לשמור לעתיד

מיכאל ביטון:  בטווח הביניים של כמה שבועות, כשחלק מהתלמידים עדיין בחינוך יישובי וחלק כבר יוצאים ללמוד כמו התיכוניסטים, ויש גם חינוך מיוחד, צריך לשפות את הרשויות במעט עזרה כספית למאמץ המיוחד הזה, והדרך שלך זה הדיווחים שלהם על המפונים, ובסעיף המפונים יש לכם תקציבים, כן?     

חיים אריאב: רק עוד דבר אחד, לפי מה שמשה אמר

חיים אריאב:  קודם כל אני מוכרח להגיד שהמשולש הזה של הרשויות המקומיות, פיקוד העורף או צה"ל הגדול, כולל פיקוד צפון, כי פיקוד צפון הוא אחראי מקמ"רית על המרחב, ומשרד החינוך, הוא מאוד הדוק

חיים אריאב:  אנחנו לא מביאים לתוצאות במערכת החינוך, אנחנו משפיעים

חיים אריאב:  יש מקומות שאני אומר לבצלאל, "חשוב לי ששם ילמדו"

חיים אריאב:       אני אתן דוגמה

חיים אריאב:  יש לנו 43 רשויות שהתפנו על פי החלטת הממשלה, קו 3-0

חיים אריאב:  ע'ג'ר לא התפנו, הם לא רצו לעזוב

חיים אריאב:  על פי ההנחיות הם לא לומדים, אבל אנחנו החרגנו אותם, את ע'ג'ר, כדי שהם ילמדו במרחבים המוגנים, לא להשאיר אותם בלי למידה

חיים אריאב:  זו בדיוק המעורבות

מיכאל ביטון: וההקשבה לרשויות

מיכאל ביטון:  וגם כשחיים אומר, "כל עוד אני יכול, יישובים שלי לא יפונו", אל תגידו לי, "נשארת ולא מגיע לך כלום"

מיכאל ביטון:  נשארת ואתה באזור סיכון עם הערכות מצב ומודיעין מאוד חמורות על הגולן

מיכאל ביטון:  אנחנו לא יכולים להישאר מופתעים בדבר הזה

מיכאל ביטון:  הסיור הזה הוא בסימן השקעות במועצת גולן וקצרין, וכל מי שעשה טוב למענם תבוא עליו הברכה

מיכאל ביטון:  אבל עכשיו מלחמה, צריך להכניס יד לכיס ולתת יותר

רועי יצחק: משרד הפנים, מחוז צפון תקצב ב-35 מיליון את הנגב והדרום, ב-34 מיליון את רשויות הצפון, וגם בנושאי החירום 70 מיליון שקל רשויות שלא הוגדרו לא בצפון ולא בדרום

רועי יצחק:  הרשות כמובן קיבלה  את הכספים, יצא "קול קורא" - - -      

מיכאל ביטון: הם קיבלו? כל אחד מהם קיבל?     

רועי יצחק: כל אחד מהרשויות קיבל "קול קורא" ייעודי לכל נושא של חירום

רועי יצחק:  בנוסף, ברמה של הגולן, למרות שהיא לא הוגדרה אצלנו כרשות שהיא קולטת, אבל לאור הנסיבות שהייתה התפנות לתוך המלונות, וכן קלטו אנשים מכל הרשויות, בעיקר מהצפון, אז גם היא שובצה בהתאם לשת"פ שעשינו עם המרכז לשלטון מקומי בחמישה שקלים פר מפונה לתקופה של 28 יום, כאשר ההנחיה היא שככל שתהיה התארכות של הדבר, היא תמשיך להיות מתוקצבת

רועי יצחק:  אנחנו המלצנו השר, יחד עם זאת, למרות שהרשות עצמה היא לא רשות שבהגדרה לא מפונה ולא קולטת ב"הארד קור", שרשויות כמוה ורשויות אחרות, גם הדרוזיות ונהריה וכל יישובי העימות, יתוקצבו בדרכים אחרות למרות שזה לא דרך החלטת ממשלה

מיכאל ביטון: דרכים נוספות, להחריג אותן

רועי יצחק: כן

רועי יצחק:  אנחנו פנינו לשר בפנייה כזו וזו הייתה ההמלצה שלנו

רועי יצחק:  אנחנו מקווים שגם בעזרתכם נוכל להמשיך לקדם את הדבר הזה, כי רשויות הצפון - - -     

מיכאל ביטון: אני סומך על השר ארבל, אתה תעדכן אותי בעוד שבוע, בסדר? פיקוד העורף, צה"ל?     

רפ"ק יצחק ראש: אני מדבר כצה"ל

רפ"ק יצחק ראש:  אנחנו מנסים לאפשר על פי הערכת המודיעין והבנת התפתחות המלחמה כמה שיותר שגרה אזרחית בריאה כדי גם להשיב את המשק למסלולו וגם לאפשר לימודים

רפ"ק יצחק ראש:  יושבים פה מנהיגים מאוד טובים

רפ"ק יצחק ראש:  הדרך שלנו להחזיר את האזרחים לבתי הספר זה בשיתוף פעולה אנחנו ביחד איתכם

רפ"ק יצחק ראש:  בדרך כלל, אמירות שלכם ברשויות תופסות תאוצה ומכניסות את האנשים, תרצו עזרה שלנו בדברים האלה, אנחנו כמובן נהיה

רפ"ק יצחק ראש:       לגבי מיגון, בעוד כעשרה ימים נתחיל להניח מיגוניות גם באזור הגולן

רפ"ק יצחק ראש:  עד עכשיו המיגוניות היו רק ליישובי קו העימות, קרי לא רמת הגולן

רפ"ק יצחק ראש:  נכון להיום בבוקר, מול רמ"ח מיגון נאפשר הנחות במיגון, וזה גם יעלה את תחושת החוסן של האזרחים

רפ"ק יצחק ראש:  זה לא הפתרון הכי טוב ברמת הגולן, ודאי לא בזמן התרעה מיידי, אבל את תחושת החוסן זה ישפר מעט

קריאה: עוד נציג ממשלה שרוצה לדבר?     

אליהו מזור: אחרי הביקור ביקב, הייתה לי נגיעה קטנה בעניין הזה ואני בטוח שלכולנו

אליהו מזור:  בשיחה שהייתה לי עם עופר, אנחנו רוצים לכנס כנס פרונטלי, לא בזום, של כל המפעלים, יחד עם כל העסקים הקטנים והעסקים הגדולים, להביא את כל בעלי התפקידים כולל מנכ"ל משרד הכלכלה, ועשינו את זה יחד עם השר

אליהו מזור:  זו אחת היוזמות של השר ושל מנכ"ל משרד הכלכלה, להגיע בעצמו לכנסים האלה, לשמוע אותם ולתת פתרונות, גם אם לא מיידיים

אליהו מזור:       לכן אנחנו רוצים לעשות את זה בקרוב, לא בעוד הרבה זמן

אליהו מזור:  יצרתי קשר עם עופר בעניין הזה

אליהו מזור:  אני פונה גם לראשי הרשויות הדרוזיות בגולן

אליהו מזור:  אני מזמין אתכם ואת המפעלים שלכם ואת העסקים האחרים להצטרף אלינו לכנס הזה

מיכאל ביטון: אני אוהב את מה שאתה אומר

מיכאל ביטון:  יכול להיות שנכון לעשות את הכנס משני סוגים

מיכאל ביטון:  עסקים קטנים ובינוניים, עסקים גדולים, כשבא אדם, יזם תיירותי עם 3 עובדים ובא לפגישה גם מנכ"ל יקבי הגולן תאמין לי שלא תהיה לא הרבה זכות לדבר וגם מה שהוא יכול לקבל ומה שההוא יכול לקבל זה לא אותו הדבר

מיכאל ביטון:  אתם יכולים באותו היום להגיע עם נציגות בכירה של האגפים השונים

מיכאל ביטון:  אם יגיע המנכ"ל עוד יותר טוב, והשר עוד יותר טוב

מיכאל ביטון:  שעתיים לעסקים גדולים, שעתיים לעסקים בינוניים, מפגש והסבר ושעה- שעתיים עם ראשי רשויות לבד, לכבד אותם, להקשיב להם

מיכאל ביטון:  אם אתה תיזום את זה תוך שבוע- שבועיים וזה יתקיים אנחנו נצדיע לך

קריאה: וגם תגיע

מיכאל ביטון: אולי

מיכאל ביטון:  למה אני כולם היו ילדיי, בזמן שאני פה ראש עיריית אילת כועס עליי, סתם

אליהו מזור: דבר נוסף

אליהו מזור:  כממונה החירום של משרד הכלכלה, אני רוצה לציין את שיתוף הפעולה המצוין שיש לנו עם ראשי הרשויות הדרוזיות, עם מועצה אזורית גולן וקצרין, ואני רוצה לומר, אנחנו כמשרד הכלכלה, המטרה שלנו היא הרציפות התפקודית שמזון יגיע

אליהו מזור:  ואני אומר את הדברים, אני שומע כרגע את המכרז שמדבר על העניין של המיגוניות במועצות הדרוזיות, אם אנחנו מדברים על מדיניות המיגון המחמירה ביותר שמדברת על מרחב מוגן תקני, יש שם פערים בעניין הזה, ואם אתם כראשי רשויות תדעו גם לנתב את אותן מיגוניות גם לאותם המקומות של חנויות המזון המובילות, זה יהיה לטובת כל העניין

חיים דרוקמן: רק שזה לא מרחב מוגן תקני

מיכאל ביטון: רשמתי לפניי את הכנסים האלה תוך שבועיים באחריותך

חיים דרוקמן: אני מאוד שמח על הפגישה הזאת, אמרתי לך, מיכאל, שהייתה לי תחושה ששכחו אותנו, עכשיו אני מרגיש שמכירים בנו

חיים דרוקמן:  שמעתם אותנו כאן

חיים דרוקמן:  אני יודע שהגולן שונה, אני יודע שאנחנו במציאות של לא כאן ולא כאן, לא שחור ולא לבן, אנחנו באמצע, אבל אנחנו ביחד

חיים דרוקמן:  אני אומר את זה בצורה הכי אמיתית, כולנו ביחד ואנחנו צריכים את העזרה שלכם לדחוף בכנסת, לדחוף בממשלה שהגולן יקבל את מה שמגיע לו

חיים דרוקמן:  הוא לא מבקש שקל שלא מגיע לנו, אבל מה שמגיע לנו זה שיאפשרו לנו כאן את שגרת החירום המטורפת שאנחנו נמצאים בה

מיכאל ביטון:  תודה חיים

מיכאל ביטון:  חברת הכנסת טטיאנה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני אהיה קצרה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  היו בעיות בשגרה עוד לפני המלחמה, נכנסתם עכשיו למציאות חדשה בחירום ואתם כן נערכים לפעול בחירום

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  הגענו לכאן כדי לבדוק איך אנחנו נעזור, עם ם מיכאל שהוא "בולדוזר" פרלמנטרי ופוליטי, ואני אצטרף ואחזק במה שאני יכולה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני גם זמינה וגם ביקרתי בהרבה מקומות, ונעזור במה שאנחנו נוכל

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנחנו מעריכים את העבודה שלכם מאוד

מיכאל ביטון: תודה טטיאנה, ואטורי בבקשה

ניסים ואטורי: אני מכיר את ראשי הרשויות ואת היישובים האלה, אנחנו שלובים

ניסים ואטורי: בעסקים וכל הנושאים האלה שדיברנו היום, אנחנו גם כן שלובים, זאת אומרת יש עסקים גם בינינו, בין היישובים הדרוזים לבין הכפרים היהודיים, ואני חושב שחשוב מאוד להעלות את זה על המפה

ניסים ואטורי:  עצם זה שהמשרד, קראו לו מלכתחילה נגב- גליל, והגולן יש לו את הדברים שלו, את הייחודיות שלו גם כן, מבחינת המיקום עצמו, גם גיאוגרפית

ניסים ואטורי:  אני מציע קודם כל שראשי המשרדים, יפנו לראשי המועצות פה

ניסים ואטורי:  המרחק הפיזי גורם למרחק נפשי גם

ניסים ואטורי:  וצריך להבין דבר אחד, שיש משהו שאתם יכולים לעזור, ופה מדובר במרחקים

ניסים ואטורי:  כשמדברים על משטרה, כל הכבוד למשטרה, יש ניידת אחת

ניסים ואטורי:  אם יש פריצה בבני יהודה והוא צריך לנסוע אחר כך לחרמון, ויש לנו אולי שתי ניידות, אז אנחנו בבעיה מאוד קשה

ניסים ואטורי:  אנחנו צריכים לשים לב לדברים האלה

ניסים ואטורי:  המשרדים צריכים לפנות לראשי רשויות ולהגיד, "במה אנחנו יכולים לעזור לכם?", לא לחכות שיפנו אליכם, כי בסוף הכסף ששחררנו מהכנסת נשאר בסוף בכל מיני קופות, ואחר כך יגידו "יש עודפים, לא הייתם צריכים"

מיכאל ביטון: תודה, חבר הכנסת

מיכאל ביטון:  עודכנתי ממנכ"ל משרד נגב-גליל שהיום הם אישרו לך 900,000 שקל

מיכאל ביטון:  אמרתי להם תודה, וכתבתי להם שיש לי פה את הדרוזיות ויש לי את קצרין, ושהשר יגיע לפגוש את כולם

מיכאל ביטון:  חיים, זו העוצמה שלכם

מיכאל ביטון:  אני אדאג גם שהשר יפגוש את ראשי הרשויות הדרוזיות ואת קצין יחד איתך לפגישה משותפת, מה עושים יחד בגולן עם שר נגב-גליל, אבל אני מברך אותו על ההחלטה המיידית של ה-900,000 שקל שאושרו לך היום

מיכאל ביטון:  מבחינתי זאת סנונית ראשונה וזה הישג

מיכאל ביטון:  אנחנו נעבוד על הכול

מיכאל ביטון:       אני רוצה לסכם בקצרה את הישיבה

מיכאל ביטון:  לא מזמן פניתי ליישוב בגולן ורציתי להתקבל לשם, אמרו לי "מה, תעזוב את ירוחם? אמרתי, "ירוחם זו אהבת ליבי, אבל אני רוב הזמן בירושלים, סופי שבוע בירוחם, אבל אני רוצה להיום גם בגולן"

מיכאל ביטון:  אין מקום במדינה שאני אוהב להיות בו בזמן הפנוי יותר מהגולן

מיכאל ביטון:  זה ברמה האישית

מיכאל ביטון:  ברמת המנהיגות, אנחנו פוגשים פה את המנהיגות הכי טובה של המדינה

מיכאל ביטון:  יש לי אוזן שלא מקשיבה למילים, מקשיבה למנגינה

מיכאל ביטון:  המנגינה שלכם הייתה בלי בכיינות, בלי האשמה, עם יזמות, בלי אגו ויכולת לבנות שותפויות ביניכם

מיכאל ביטון:  אני מכיר ראשי רשויות, הייתי ראש רשות, אני יודע מה יכול להיווצר בין ראשי רשויות ואני שומע פה תקווה

מיכאל ביטון:  אני שומע שאתם הצלתם את האזור הזה ופעלתם, הקמתם מרלו"גים וכיתות כוננות והיערכות ופתרונות והוצאתם כסף בלי שקיבלתם גב

מיכאל ביטון:  עכשיו חובתנו כממשלה לעשות למענכם

מיכאל ביטון:      ברמת הפירוט, מבחינת חינוך, צריך לעזור בהוצאות שיש על חינוך לכל הרשויות המיוחדות

מיכאל ביטון:  צריך להיות קשובים לרשויות, יש עבודה יפה ביניכם, נגב-גליל התחיל סנונית ראשונה, השר יפגוש את כל ראשי הרשויות ואנחנו נעשה יותר

מיכאל ביטון:  מבחינת כלכלה, אני ביקשתי שיעצרו את הקיצוץ התקציבי של הפיתוח

מיכאל ביטון:  בזה אתה יכול לטפל היום, ובתוך שבועיים יש פה מפגש עם גורם בכיר של משרד הכלכלה, מנכ"ל, סמנכ"ל או שר

מיכאל ביטון:  עסקים קטנים ובינוניים ועסקים גדולים, הצגת כל המענים והפתרונות לליווי עסקי פלוס מפגש עם ראשי רשויות בסופו או בתחילתו

מיכאל ביטון:  תדווחו לי שבוצע הדבר הזה

מיכאל ביטון:       מבחינת ביטחון וצה"ל גם נעשית עבודה טובה וצמודה לסייע במרכיבי ביטחון, להשלים את עניין כיתות הכוננות

מיכאל ביטון:  קמו פה עשרות כיתות כוננות טובות וגדולות בתוך חודש וזה דבר נפלא, להשלים את החוסרים

מיכאל ביטון:  החלטת ממשלה 717 תידון אצלי בוועדה עם נציגי הממשלה, והרציפות של ההחלטה ומימוש כלל התקציבים שיש בה, יהיו הנושאים המרכזיים של אותו הדיון

מיכאל ביטון:  לגבי הגדרת ספר ואזור מיוחד, אנחנו נבדוק את ההשלכות של זה במשרד הכלכלה והאוצר, האם זה פוגע פה בעסקים ואיך ניתן לפתור את זה

מיכאל ביטון:       כל המשרדים קיבלו פה מילים טובות על עשייה משותפת, ויש משהו בגולן שגורם לציונות ולחיבור

מיכאל ביטון:  הוועדה שלנו תמשיך לעקוב אחר העשייה הזאת, היא כתובת עבורכם

מיכאל ביטון:  אני גם התחייבתי ללוות את יקב בזלת, וכל עסק ספציפי שנקלע לבעיות בירוקרטיות המשרד שלי ילווה אותו אישית

מיכאל ביטון:  אני מודה לך, חיים, ולראשי הרשויות

מיכאל ביטון:  תודה על היום המשמעותי הזה

ואיל מוגרבי: אני יכול להשלים משפט אחד ברשותך? אני חייב לציין דבר אחד, שאנחנו, ראשי רשויות בגולן, ברגע הראשון שנכנסנו לרשויות כראשי רשויות נבחרים בפעם הראשונה, אנחנו שינינו את המציאות

מיכאל ביטון: אתם דור חדש וגישה חדשה, וגם אני נכנסתי אחרי ועדה קרואה

מיכאל ביטון:  תאמין לי, אני יודע על מה אתה מדבר, הייתי ראש רשות אחרי ועדה קרואה עם גירעונות והלוואות עם איש דגול, עמרם מצנע

מיכאל ביטון:  השאירו אותו עם גירעונות והלוואות והייתי צריך למצוא כסף

ואיל מוגרבי: יש לנו כיתות כוננות שהקמנו עכשיו

מיכאל ביטון: אנחנו מאחלים לו שהוא יצליח בתפקידו בוועדה הקרואה, אבל שיעביר את זה לבא בתור

ואיל מוגרבי: רק משפט אחרון, עכשיו הייתי בישיבה יחד עם השלטון המקומי

ואיל מוגרבי:  היינו בישיבת הנהלה, וקבענו על כיתת כוננות גם לשוטרים המתנדבים

ואיל מוגרבי:  יש לנו שוטרים מתנדבים

ואיל מוגרבי:  אני מבקש, מפקד התחנה, לתת להם חימוש

מיכאל ביטון: אנחנו עושים, יש עוד כיתות כוננות של צה"ל

מיכאל ביטון:  תאמין לי, לבט"פ יש יותר נשקים

קריאה: ממשיכים למועצה מקומית קצרין, בבקשה

יואב לוי: שלום לכם, ברוכים הבאים

יואב לוי:  אני שמח לפגוש אתכם, בסך הכול המצב רע

יואב לוי:  אבל בסדר

יואב לוי:  והיקב הזה קם בטעות

יואב לוי:  אני עליתי לגולן ב-1985 מחולון, ציונות

יואב לוי:  המשרד שעבדתי בו היה בפתח תקווה, תשע שנים נסעתי כמעט כל יום מפה לפתח תקווה כדי לעבוד

יואב לוי:  הקמתי את המשק, היקב הזה קם בטעות, צדנו חזירים

יואב לוי:  הקמתי את יקב הבוטיק הראשון בגולן, הרביעי בישראל

יואב לוי:  יש היום 300

יואב לוי:  סך הכול יקב זה דאווין גדול, אבל זה לא ביזנס

יואב לוי:  אנחנו מתקיימים ממה שמסביב, מהאירוח, מהצימרים, מההסעדה, וכדומה, ומה שאתם רואים בחוץ זה כל השנה

יואב לוי:  אנחנו מקור, עסק, משפחה שכל השנה מחוברת לצבא ומארחת כאן מאות אם לא אלפי חיילים בשנה

יואב לוי:  אנחנו מאמצים ילדים אוטיסטים שמתנדבים, דתל"שים וכדומה, כל האירועים בגולן שמתקיימים בצבא, החלפת מפקד, מפקד אוגדה, אלוף פיקוד וכדומה נעשים כאן, כמובן ללא תשלום, וזה ה-DNA שלנו

יואב לוי:  לא תמצאו פה דגל קרוע, לא בזמן מלחמה ולא בזמן של שלום

יואב לוי:      אנחנו אוכלים קש מהרשויות, חוץ מהמועצה שאני מקבל ממנה תמיכה מדהימה, ולא בגלל שרוקח פה

יואב לוי:  שלא תטעו, שאר הרשויות מוציאות לנו את המיץ יום-יום, שעה-שעה

יואב לוי:  כל נציג שמגיע לכאן, ולא משנה מאיפה, משרד הבריאות, כיבוי אש, מה שלא יהיה

יואב לוי:  רשות המים, מוציאים לנו את המיץ, כל נציג ממשלתי שמגיע לכאן, התפקיד שלו, סליחה על הביטוי, לסחוט אותנו כמה שיותר, אחרת הוא לא שווה

יואב לוי:  התפקיד שלו הוא לא בר-קיימא, ואנחנו לא היחידים, זה בכל הארץ

יואב לוי:  הרגולציה הורגת אותנו, היא בלתי נסבלת

יואב לוי:  זה המסר שאני רוצה להעביר לכם

יואב לוי:      רבותיי, אתם יושבים שם במגדל השן, אין לכם מושג מה קורה למטה, העם בוכה

יואב לוי:  אין לנו אוויר אני מתעלם מהמלחמה

יואב לוי:  ביום-יום אין לנו אוויר

יואב לוי:  רבותיי, זה בלתי נסבל מה שאתם עושים לנו ביום-יום, לא במלחמה

יואב לוי:  אי אפשר לחיות עם זה

יואב לוי:  אנחנו לא רוצים פיצויים, לא רוצים כסף, אל תפריעו לנו, תנו לנו לחיות

יואב לוי:  תנו להקים ולבנות ולהתפתח בלי כל הוועדות ובלי כל המשלחות

יואב לוי:       היה פה שר חקלאות בזמנו, פעם שלישית שהוא הגיע לכאן עם מני מלכה, הקודם

יואב לוי:  הוא אמר לו, "אדוני השר, תשמע אתה פעם שלישית פה, ממני לכביש 200 מטר, אתה מגיע עם 20 מכוניות

יואב לוי:  דבר אליי ב-200 מטר האלה, שלח לי פעם אחת סיכום פגישה"

יואב לוי:  זה בלתי נסבל

יואב לוי:  אתם חייבים לצאת מכאן ולהבין שאנחנו, אלה שבוחרים בכם, באחרים, בכם, לא משנה, לא יכולים להמשיך בתנאים האלה

יואב לוי:  בשנה שעברה, המחזור שלי באוקטובר-נובמבר-דצמבר היה 2,250,000 שקל

יואב לוי:  השנה הוא אפס

יואב לוי:  מבחינתי זו לא מכה בכנף, זה טוטאל לוס

יואב לוי:  אם אני לא מוכר את העסק עכשיו לאיזה מיליונר מתל אביב, אני סוגר

יואב לוי:  הבנקים לא איתנו, הריביות הן גיהינום

יואב לוי:  דוחים לנו תשלומים, זה לא שאני מתבכיין חס וחלילה, אני אסתדר

יואב לוי:  אם אני לא אמכור את העסק בחודשיים האלה, אני אהיה בחדלות פירעון

יואב לוי:       יש פרסום בטלוויזיה, תתקשר, לא יודע, רשות המיסים, גוב, אתה מתקשר עד שעונים לך אתה מת

יואב לוי:  וכשעונים אומרים לך "טוב תיכנס באפליקציה" וכשאתה נכנס באפליקציה אומרים לך "חכה, קודם כל תגיש, מע"מ וזה, וזה, וזה

יואב לוי:  אין לנו הליך חבר'ה

יואב לוי:  ואני עסק קטן, אני מגלגל 7-6 מיליון שקל בשנה

יואב לוי:  היו לי 20 עובדים

יואב לוי:  עכשיו זה אני והמזכירה שלי למטה, עושים סדר, ספירות מלאי, מאזנים, מארחים חיילים, עושים פה חתונות לאחרים

יואב לוי:       אתם חייבים להבין שאתם יוצאים מכאן, ואני לא יודע איך לזעזע אתכם

יואב לוי:  איך להוציא אתכם מהמקום הנוח שלכם

יואב לוי:  יכול להיות שאני טועה, שחלקכם לא במקום הנוח, אבל רוב אלה שמטפלים בנו ביום-יום לא מבינים את חומרת המצב, ואני אומר לכם, רמת הגולן זה המקום הכי בטוח

יואב לוי:  אני לא רוצה לפגוע באף אחד

יואב לוי:  בטח לא בערבים פה ברמת הגולן

יואב לוי:  יש לנו דרוזים שהם אחים שלנו, אנחנו רחוקים יחסית מהגדר

יואב לוי:  אם יורים, לא יורים לרמת הגולן, זה עובר מעל

יואב לוי:  לא יורים על כמה מאות אלפי דונמים על 20,000 תושבים, אנחנו הכי רגועים והכי בטוחים, אבל נגמר לנו האוויר ביום-יום, שלא לדבר על עכשיו

יואב לוי:       אני פונה אליכם, תנסו לקצר את התהליכים

יואב לוי:  אלה שבאמת צריכים, אלה באמת שנאנקים תחת הסבל, לא מדברים איתכם

יואב לוי:  הם לא בוכים, הם לוקחים את העגלה

יואב לוי:  אני הולך לפשוט רגל

יואב לוי:  זה פרויקט חיים

יואב לוי:  אני אשאיר לילדים שלי חובות, על מה? על זה שאתם יושבים שם, עוד ועדה ועוד שיחה? תקצרו את התהליכים

יואב לוי:  קיבלתי בקורונה כסף, החזרתי את כל הכסף

יואב לוי:  זה לא יקרה עוד פעם, אין לנו אוויר לזה

יואב לוי:  נפגענו מהקורונה, שרדנו את זה

יואב לוי:  אני ושכמותי לא נשרוד, וזה יחלחל לכל דרגות העם

יואב לוי:  אי אפשר להמשיך לתמוך רק בסקטוריאליים, אנחנו עם אחד

יואב לוי:  התיירות נעצרה לחלוטין, אין כאן כלום

יואב לוי:  הגולן מתבסס על חקלאות ותיירות

יואב לוי:  בחקלאות עוד נצא בשן ועין

יואב לוי:  אנחנו מנסים לעשות את המקסימום, ומה שאנחנו צריכים זה בעיקר מיגוניות

יואב לוי:  אין לנו מיגוניות

קריאה: מיגוניות יהיו עוד עשרה ימים במכולות במרכזי היישובים

קריאה:  רק עוד עשרה ימים

חיים דרוקמן: אנחנו צריכים  - - - כי אחרת התאילנדים בורחים לנו

חיים דרוקמן:  זה דבר אחד

חיים דרוקמן:  כמות התאילנדים שעזבה אותנו יחסית בארץ, הייתה בריחה מוחלטת

חיים דרוקמן:  אצלנו בגולן נשארו כ-50%, משהו כזה, וזה סביר

חיים דרוקמן:  אבל אם יתחילו לברוח לנו עוד והחקלאות מתמוטטת, בצורה הכי פשוטה, כדי להשאיר אותם כאן אנחנו צריכים מיגוניות, מיגוניות ברפתות, מיגוניות בשטחים כדי שאנשים יוכלו להישאר כאן ולעבוד

חיים דרוקמן:       אין כאן תיירות, זה הפסד של 100, אני יכול להראות לכם וואטסאפים שאני מקבל מתיירים, הם אומרים לי, "מה אנחנו עושים? איך אני משלם משכנתה?" בעל חברת טיולי ג'יפים, היו לו 40,000 שקל הזמנות בחודש שעבר, עכשיו כלום

חיים דרוקמן:  הוא פשוט מושבת

חיים דרוקמן:  חלק מהעובדים הוא מוציא לחל"ת

חיים דרוקמן:  בסוף יש גם משכנתה ותשלומים לשלם, ואין איך

חיים דרוקמן:       אלרום השקיעו הרבה מאוד כסף, הקימו שתי אכסניות מאוד מפוארות ומאוד יפות, מאיפה הם שילמו? בואו למרום גולן, מלון שבדרך כלל בתפוסה מלאה, הוא ריק

חיים דרוקמן:  נסגר

חיים דרוקמן:  ולצד זה, כל העסקים מתפנים

חיים דרוקמן:  לאט לאט הם הלכו ונסגרו, אין כלום היום

חיים דרוקמן:  העסק לא עובד

חיים דרוקמן:  אחת הסיבות שאני מנסה להפעיל את מערכת החינוך היא כדי לנסות ליצור איזושהי תנועה, משהו שיתחיל להניע את הגלגל הזה שנעצר

חיים דרוקמן:       אנחנו בקושי ענק, ונעשה מה שאפשר

חיים דרוקמן:  ארנונה אני לא יכול לבטל

חיים דרוקמן:  למה הוא צריך לשלם ארנונה? יש תפיסה שאומרת, "אנחנו נפצה והם ישלמו לך את הארנונה"

חיים דרוקמן:  תעצרו את הארנונה, כי אנשים לא מסוגלים לשלם אותה

חיים דרוקמן:  זה לא הגיוני מה שקורה כאן

מיכאל ביטון: יש עוד משרדי ממשלה שרוצים להתייחס לדברים הכואבים שיצאו מהלב? משרד הכלכלה? עופר?     

עופר הבר: מי שלא מכיר אותי, אני עופר  אני גר בעין זיון, קילומטר מסוריה

עופר הבר:  אני מנהל את הפיקוח הכלכלי בחברה הכלכלית וגם את אזור התעשייה, שם אני חושב שכבר הייתם

עופר הבר:  אני ממשיך את מה שנאמר פה, בדיוק סיימתי פגישת זום ל-150 עסקים בגולן

עופר הבר:  המצב פשוט הזוי

עופר הבר:  אף אחד לא יודע מה יקבל, אם כן יקבל

עופר הבר:  ואני מניח שמרבית האנשים פה יושבים בסטטוס של שכירים, עובדי מדינה

עופר הבר:       בלי לפגוע באף אחד, פשוט כואב לי מה שהיה כאן, ובתור אחד שחי את העסקים פה, כל עובדי המדינה מקבלים את המשכורות שלהם, לא פוגעים להם בשקל אחד, ובתור מי שהיה לו משרד עורכי דין 20 שנה, משכורות, ארנונה, הדפסות, דואר, לא מוותרים על שקל

עופר הבר:  בגולן מ-8 באוקטובר יש אפס הכנסות

עופר הבר:       אני אומר למקבלי ההחלטות, זה לא קל, אבל צריך רגע לרדת לשטח, לא לשתות יין ואחרי שעה לא לזכור את מה שהיה פה

עופר הבר:  הוא בוכה לא בגלל שהוא מבקש עזרה, הוא בוכה בגלל שיש שם מאחור מחויבות, כלפי עצמו, כלפי המשפחה שלו, כלפי עובדים

עופר הבר:  זה הגולן, זו פריפריה

עופר הבר:  אין פה שום דבר אחר

עופר הבר:  צריכים לראות איך עוזרים

עופר הבר:       הרי תהיה שוב תהיה מגפה, תהיה עוד מלחמה חס וחלילה

עופר הבר:  מה עושים בכל פעם כשסוגרים את השיבר בגולן? זה אחד האזורים הכי טובים שיש בארץ

עופר הבר:  תיקחו כל דבר שיש פה, בשר, אוכל, תיירות, טבע

עופר הבר:  הגולן זה מותג

עופר הבר:  במה העסקים אשמים? צריכים למצוא לזה פתרון

עופר הבר:  אם העסקים האלו ייפלו, כל המדינה תיפול

יואב לוי: אני מתרגש ונסער מכיוון שאני לא רוצה לפגוע באף אחד

יואב לוי:  אתם מנותקים

יואב לוי:  אתם לא מבינים מה קורה

יואב לוי:  תעצרו את היבוא שמתחרה בנו, תעצרו את הטורקים האנטישמיים

יואב לוי:  אתם מקדשים אותם, את אלה שתומכים בכם ומריצים אתכם לכנסת

יואב לוי:  תעצרו את היבוא, אל תביאו יין, תקנו ממני יין

יואב לוי:  תלכו לרשתות תגידו להם, "מה שמכרתם לפני המלחמה, העליתם מחירים, קבלו את הקנס, נקרע אתכם לגזרים"

יואב לוי:       תעשו צעדים, שהם יראה שאתם חושבים עליהם

יואב לוי:  אני לא נזהר בגלל שאני לא יודע איך לסיים את החודש, אני נזהר בגלל שהנציגים שלנו לא מבינים מה קורה פה

יואב לוי:  עזבו מלחמה, עזבו קורונה ביום-יום חבר'ה

יואב לוי:  זה מתעצם

יואב לוי:  נכון, אנחנו נשרוד את זה ונעבור את זה, אבל אתם, הנציגים שלנו בכנסת צריכים לעשות צעדים שנראה להם שמעבר למשכורת שנכנסת בכל חודש לבנק, כמו שהוא אמר, אתם חושבים עלינו, על הארנונה ועל המע"מ ועל מס ההכנסה, ועל אגרת ביוב ועל אגרת כיבוי אש

חיים דרוקמן: אני רוצה לספר לכם משהו אבסורדי

חיים דרוקמן:  הגולן מתפתח, וכחלק מהחלטת הממשלה אנחנו מחדשים את אזור התעשייה

חיים דרוקמן:  קיבלתי 11 מיליון שקל ב-2023 לפתח והמשיכו להחזיר לי את שנת 2024, עוד 11 מיליון שקל כדי שנוכל לסיים את העבודה

חיים דרוקמן:  ברגע זה מתקיימת ועדת פיתוח שכנראה הולכת להחליט שהיא מקצצת לי 50%

חיים דרוקמן:  כשאני חתום מול קבלנים, ואת המגרשים כבר התחלתי לשווק

עופר: חיים, לא הוספת ששיווקנו ב-2023 20 מיליון שקל שהלכו אל משרד הכלכלה

עופר:  לאן אתם הולכים? 5 מיליון שקל, מה זה 5 מיליון שקל?      

יואב לוי: גם מה שהתחייבתם אתם לא מקיימים? אתם לוקחים אותי אחורה במקום לקחת אותי קדימה? אתם לוקחים את הגולן אחורה במקום לקחת את הגולן קדימה?     

מיכאל ביטון: משרדי ממשלה, רק אם יש לכם התייחסות ישירה, לא מסביב, משהו על הדברים באופן ישיר, כן?     

בקי יום טוב: אני רוצה להגיד קודם כל ברמה האישית שהלב איתכם, חוץ מזה אין לי הרבה איך לעזור

בקי יום טוב:  אני נציגה של משרד נגב-גליל

בקי יום טוב:  אנחנו לא משרד הכלכלה

חיים דרוקמן: למה הוא לא נקרא נגב-גליל-גולן? אנחנו יתומים?     

בקי יום טוב: אתם חלק מהגליל, אתם נכללים

חיים דרוקמן: אנחנו גולן גבירתי, זו תקלה בשם

בקי יום טוב: נגב- גליל-גולן בשבילך

חיים דרוקמן: זו סמנטיקה, אבל יש לנו הרבה גאווה, אנחנו חבל ארץ הכי טוב בארץ

בקי יום טוב: גאווה גדולה, ואתם חלק בלתי נפרד מהפעילות שלנו

בקי יום טוב:  אנחנו מושקעים בכם במיליוני שקלים במועצה האזורית גולן

בקי יום טוב:  אנחנו לא משרד הכלכלה, אנחנו לא רשות המיסים, אנחנו לא הגופים הגדולים שיכול להיות שהם הכתובת שלכם בתקופה הזאת

בקי יום טוב:       אנחנו כן מנסים לעשות מה שאנחנו יכולים לעזור לעסקים בפריפריה

בקי יום טוב:  אני מדברת דווקא על העסקים הקטנים שדיברתם עליהם, אנחנו תומכים בהם בצורה ישירה בדיגיטל, אנחנו מקימים אתר אינטרנט לכל בעל עסק שנמצא פה, שגר פה, בלי שום עלות, אנחנו מתחזקים לו את האתר למשך שנה, נותנים לו תקציב קידום של 10,000 שקלים

בקי יום טוב:  יכול להיות שזה פחות רלוונטי אליך באופן אישי, אני מדברת באופן כללי על העסקים הקטנים פה בגולן

מיכאל ביטון: אני לא רוצה לדבר באופן כללי גבירתי

מיכאל ביטון:  סליחה שאני עוצר אותך, אם יש לך משהו להשיב לו באופן ישיר, לא מה נגב-גליל עושה עכשיו

מיכאל ביטון:  העסק הזה מגלגל 6 מיליון שקל

מיכאל ביטון:  יש דרך לעזור לו?     

קריאה: אתם היום משווק בצורה דיגיטלית?      

יואב לוי: כן

בקי יום טוב: כן? אתה נמצא שם

מיכאל ביטון: יש דרך לעזור לו? הוא מגלגל 6 מיליון, אתר אינטרנט כבר יש לו, הוא עכשיו צריך אשראי ומענקים, יש לכם במשרד מסלול בשבילו?      

בקי יום טוב: אשראי ומענקים זה לא אנחנו

יואב לוי: סטף ורטהיימר, יש לו קרן שנקראת "צפונה דרומה"

יואב לוי:  מכיראיך הוא מסוגל מעכשיו להרגע לתת לי הלוואה? איך?      

מיכאל ביטון: לכלכלה יש משהו ישיר להגיד? בבקשה

מיכאל ביטון:  גם על מה שראש העיר אמר וגם על מה שיואב אמר

משה פרינטה: לגבי המענקים, זה שייך לסוכנות לעסקים קטנים, אבל אני אעביר את זה לנעמי היימן שהיא מנהלת הסוכנות

מיכאל ביטון: היא יכולה לחייג אליו? לא להעביר, שיהיה קשר ביניהם

משה פרינטה: ברור שאני אדבר איתה

משה פרינטה:  אבל גם לגבי מה שראש המועצה אמר, הוא צודק במה שהוא אמר

משה פרינטה:  יש עכשיו ישיבת - - -      

מיכאל ביטון: מקצצים אותו?      

משה פרינטה: לא רק אותו

מיכאל ביטון: למה אבל?     

משה פרינטה: צריך לשאול את האוצר

חיים דרוקמן: זה בהחלטת ממשלה, מיכאל

משה פרינטה: החלטת ממשלה ואת האוצר

מיכאל ביטון: החלטת ממשלה לקצץ אותך? אז אתה לא יכול להגיד לי

משה פרינטה: יש ועדת פיתוח עכשיו שיושבת בירושלים כרגע, עם נציגי האוצר

מיכאל ביטון: מי האיש של האוצר בוועדה הזו? מי יושב שם בוועדה? אני רוצה לדעת מי בוועדה

משה פרינטה: מהאוצר או מטעם משרד הכלכלה?     

מיכאל ביטון: מהכול

משה פרינטה: ממשרד הכלכלה נורית צור, זו המנהלת שלי

מיכאל ביטון: כן, ומהאוצר?      

משה פרינטה: מאגף התקציבים

מיכאל ביטון: אני מבקש ממך, אנחנו עוד נמצאים פה, תרים טלפון לשם, תגיד שראש המועצה פה העלה את זה בוועדה, הוועדה דורשת שזה לא יקוצץ ושיתנו לנו תשובות בזמן אמת, בסדר?     

קריאה: לא שלא יקוצץ, שיוכפל פי חמישה

משה פרינטה: אני איתך, אתה צודק

מיכאל ביטון: תבדוק לי את זה עכשיו

מיכאל ביטון:  גם אם אתה צריך לתפוס פינה, טפל בזה עכשיו, שיעצרו את הדבר הזה

מיכאל ביטון:  יש עוד התייחסויות ישירות לדברים שהוא אמר?     

קריאה: נגב-גליל אין להם תקציב

מיכאל ביטון: אין לי מסלול בשבילו

מיכאל ביטון:  בואו ניקח משימה אנחנו, חברי כנסת, כרגע היא נתנה תשובה אמיתית, אין לה מסלול בשבילו

מיכאל ביטון:  במלחמה יש מסלולים לעסקים, אנחנו נבדוק אותם

מיכאל ביטון:  תגידו משהו אתם ואז אני אסכם כי אין פה הרבה מילים, צריך מעשים

מיכאל ביטון:  כן?      

קריאה: - - -     

מיכאל ביטון: הנושא נידון בוועדות, אני לא חבר ועדת כלכלה

מיכאל ביטון:  הייתי יושב-ראש ועדת כלכלה, היה לי יותר כוח בעבר

מיכאל ביטון:  המבחן הוא לא אם מישהו הציג מתווה, אלא האם כסף הגיע לבנק ובאיזו דרך, בהלוואה, באיזו ריבית, במענקים, כן או לא

מיכאל ביטון:  נתנו גם במסלול ירוק ביישובים מסוימים קרובים לגבול

מיכאל ביטון:  אני לא חושב שהחלו בהחלה של המסלול הירוק ליישובים ברמת הגולן

מיכאל ביטון:  אפשר להיאבק על זה בכנסת בוועדת כלכלה, אבל זו התשובה לנושא הזה

מיכאל ביטון:  אני רוצה להגיד לך משהו יואב

מיכאל ביטון:  דיברת מדם לבך אני ביקשתי לבוא אליך

מיכאל ביטון:  ולמה? כי כבר הייתי אצלך פעמיים ואתה לא יודע את זה

מיכאל ביטון:  יש לי בת חיילת, מפקדת - - - והתחביב שלנו הוא להגיע ליקבי בוטיק

מיכאל ביטון:  באנו לפה וטיפלה בנו אישה נפלאה

מיכאל ביטון:       אני חושב שאתה הקמת מפעל חיים

מיכאל ביטון:  דיברת מדם ליבך, אני לא אוהב סתם הצהרות, אני רוצה להגיד לך אישית שאני מלווה אותך מול כל פקיד בבניין

מיכאל ביטון:  כשתצטרך מילה או פנייה או דרבון, גם בבירוקרטיה התכנונית וגם בליווי של פתרונות כלכליים כדי שהעסק הזה ישרוד, אני אלווה אותך אישית

מיכאל ביטון:  אני רוצה להגיד יותר מזה, כל עסק שיש כאן שפגש בירוקרטיה ולא טיפלו בו, המשרד שלי יטפל בו אישית, זו החובה שלי

מיכאל ביטון:       מה יקרה במדינה? הצגת בפנינו שאלות גדולות, נכונות, מה המדינה צריכה, יודעת ולא יודעת לעשות

מיכאל ביטון:  דיברת מהלב ועם דמעות של אמת, ואתה איש אמת, אמרת דברים נוקבים

מיכאל ביטון:  אני מעריך מישהו שהקים משהו

מיכאל ביטון:  אתה לא מדבר, אתה עושה

מיכאל ביטון:  אני רוצה להראות לך שיש גם אנשים בכנסת שיעשו, ולא יעזבו אותך עד שתהיה יציב, כי זה מפעל חיים, זו הציונות

מיכאל ביטון:  זה שאתה עשית בחרם, לא הבינו את זה האנשים

מיכאל ביטון:  היה שלב שהיה אסור למכור מוצרים מהגולן ומיהודה ושומרון

מיכאל ביטון:       היה שלב שה-BDS הצליח והיו סימונים בעולם, "זה מוצר מהגולן, לא לקנות"

מיכאל ביטון:  חנויות יין בניו יורק הורידו מוצרים  של הגולן ושל התנחלויות, יין פסגות

מיכאל ביטון:  בשלב הזה יואב אמר להם, "אני שם לכם בפקק דגל ישראל" ואני שם לכם את המותג של 188, חטיבה שהצילה את הגולן בקרב, בספר שנכתב על בלימה שחובה לקרוא אותו, ספר שיצא באיחור של הרבה שנים

מיכאל ביטון:  זו ציונות

מיכאל ביטון:  הוא לא עושה פה רק יין לפרנסה

מיכאל ביטון:  מה שקורה פה זה הציונות המושלמת

מיכאל ביטון:  והפער הזה בין מה שעושים פה למה שהמדינה יודעת לעשות הוא גדול

מיכאל ביטון:       ואטורי, זה פרויקט משותף

מיכאל ביטון:  אתה איש הגולן, אנחנו נלווה את היקב הזה וכל עסק בגולן אישית, פרטנית

מיכאל ביטון:  תדעו פרט אחד, שזה בדקנו בוועדת הכלכלה, האזור עם הכי הרבה עסקים קטנים בישראל הוא רמת הגולן

מיכאל ביטון:  שאלנו "למה?", הם חייבים להסתדר לבד, ליזום, להקים

מיכאל ביטון:  הם צריכים לספק לעצמם את הכלכלה עצמאית

מיכאל ביטון:  אחד האזורים עם כמות העסקים הכי גדולה במדינה פר אוכלוסייה זה הגולן, אין עוד אזור כזה

מיכאל ביטון:  יש גרף, אני אשלח לכם את זה, ואתם תראו

מיכאל ביטון:  יואב, תודה על היין, אנחנו מקבלים באהבה את הביקורת ואנחנו נפעל

מיכאל ביטון:  כן, ואטורי?      

ניסים ואטורי: קודם כל, אני שמח שאני נמצא פה עם  מיכאל שהוא איש עשייה

ניסים ואטורי:  יש בינינו הרבה שיתופי פעולה, ועם חברת הכנסת מזרסקי, ואני רק רוצה להגיד דבר ראשון, אני מכיר אותו,  אני יודע את העשייה שלך

ניסים ואטורי:  הבן אדם הזה ברמ"ח איבריו הוא ציוני עושה למען מדינת ישראל

ניסים ואטורי:  מה שאתה צריך, אנחנו פה בשבילך, נעשה את המקסימום

ניסים ואטורי:  גם אם נצטרך לשנות סדרים, אני מקווה שנצליח ונשתפר כדי להשיג את הדבר הזה

מיכאל ביטון: תודה רבה

קריאה: חברים, תודה רבה, למועצה אזורית גולן, לחמ"ל

מיכאל ביטון: צהריים טובים

מיכאל ביטון:  אנחנו בעיריית קצרין עם החבר שלי דימה

מיכאל ביטון:  אנחנו פה ביום בגולן

מיכאל ביטון:  הוועדה לקידום וחיזוק הנגב והגליל, בחרה להקדיש יום שלם לגולן כדי להעביר מסר חד-משמעי לממשלת ישראל ולמשרדים השונים

מיכאל ביטון:  הגולן הוא באזור סיכון גבוה וצריך לקבל התייחסות מיוחדת בזמן מלחמה, גם בהיבטי הביטחון, גם בהיבטי שמירת הפעילות הכלכלית והעסקים וגם בהיבטי החוסן והתפקוד האזרחי

מיכאל ביטון:  סיימנו סיור במועצה אזורית גולן, פגשנו ראשי רשויות דרוזיות, התרשמתי מאוד מהיכולת של האזור לשתף פעולה ולסייע אחד לשני

מיכאל ביטון:  בירת הגולן היא קצרין

מיכאל ביטון:  דימה עשה פה דברים-גדולים, וזכיתי לעשות איתו גם את מכינת אודם למהנדסי העתיד של צה"ל, דבר שהשלמנו את הביצוע שלו והוא מתקיים פה

מיכאל ביטון:  זה מבחינתנו מורשת קרב להקים את הדבר הזה ביחד

דימה אפרצב: ביום ראשון חוזרים ללימודים

מיכאל ביטון: כן, רציתי לפגוש אותם, ובעתיד אני אבוא לראות מה שלומם

מיכאל ביטון:  ונחנו פה איתך דימה לשמוע איך אתה נערך ועל העשייה שלך בזמן המלחמה, עלהעבודה עם משרדי הממשלה ועל הנחת אתגרים ופערים שיש לך ציפייה לגביהם שקשורים באופן ישיר למלחמה, שמשרדי הממשלה השונים יכולים להיות לך לעזר, ואנחנו ננסה לעשות על זה Follow Up ולסייע

דימה אפרצב: תכף נעשה סבב, אבל לפני זה אני רוצה להתייחס לפתיח

דימה אפרצב:  א', אני מאוד שמח לראות אותך כאן

דימה אפרצב:  כשאתה מגיע לקצרין, זה כאילו אתה מגיע הביתה

דימה אפרצב:  אתה בן אדם צנוע, ולכן אתה מתחבר רק למשהו אחד שהוא משמעותי וגדול, אבל יש דברים שאני ברמה האישית והמקצועית למדתי מירוחם כאשר היית ראש העיר שם

דימה אפרצב:  התושבים שלי גם יודעים שיש לא מעט דברים שכבר הועתקו, כולל תחום החקלאות וכל שאר הדברים, ולא פעם ולא פעמיים אתה המנטור שלי, ואני אגיד לזכותך שב-30 ימים אני משוחח איתך תושב ירוחם פי כמה יותר, בזמן המלחמה מיוזמתך מאשר חלק מחברי הוועדה שלך, שאפילו רבע שעה לא היו תושבי קצרין, שעד עכשיו לא הצלחתי להחליף מילה אחת בדברים שקשורים לצרכים של הגולן ושל קצרין

דימה אפרצב:        קצרין עוברת תקופה לא קלה, אבל מכיוון שאנחנו נערכים לתקופה הזאת עשר שנים וקצרין נמצאת בהבנה טוטאלית שלא משנה מה הקונספט, אנחנו מבינים שהמיקום הגיאוגרפי שלנו לא משאיר לנו אופציה לקוות שמישהו יבוא ויציל ויעזור, ולכן כל הקונספט כאן הוא עד 72 שעות יכולת להתמודד לבד

דימה אפרצב:  זה לא סוד שהגולן מחובר ליבשת באמצעות שלושה גשרים ושלושה כבישים שנבנו ב-1921

דימה אפרצב:  אלה כבישים מנדטוריים, ובימי שגרה לנסוע בכביש חד-נתיבי זה מאוד קשה, קל וחומר כשנכנסים לתקופת מלחמה, ואז הצבא תופס צירים ואז אין לך שום יכולת לשרוד אם אתה לא נערך לזה באופן עצמאי, וכך אנחנו עשינו

דימה אפרצב:       אני לא אסתיר כמו שכולנו נדהמנו ב-7 באוקטובר כאשר הכול קרס, זאת אומרת התפיסה הכללית שנתנה הבנה טוטאלית שבין האזרחים לבין חיות האדם יהיה צבא

דימה אפרצב:  זה יצר פה משבר מבחינת ביטחון ומבחינת תחושת הביטחון של התושבים, ולכן מה שנאלצנו לעשות במשך פרק הזמן הזה, זה לתת מענה לנקודה הספציפית הזאת, של יכולת התגוננות לפני שהצבא יגיע, ולשמחתי הרבה בגלל שישנו קשב יוצא דופן עם פיקוד הצפון, בוודאי עם האוגדה ובוודאי עם כל החטיבות שנמצאות כאן

דימה אפרצב:  תוך רבע שעה נושא שהיה במחלוקת שבע שנים נפתר בפקודה של אלוף פיקוד הצפון

דימה אפרצב:       היום בבוקר היה תרגיל משותף של צבא וכיתת כוננות של קצרין, שמונה 30 לוחמים מרובאי 7 ומעלה

דימה אפרצב:  אלה חבר'ה שכרגע בתהליך מאוד אינטנסיבי של הורדת חלודה, וזה בנוי כמו שצריך

דימה אפרצב:  אנחנו מקבלים סיוע מלא של צבא

דימה אפרצב:  כיתת הכוננות הזאת לא שייכת לא למשטרה ולא לשום דבר אלא לאוגדה ולאגמ"ר, וכך בעצם העסק הזה מתנהל

דימה אפרצב:  היום ראינו שטוב שיש צבא וטוב שיש שיח, וגם בלי להיכנס יותר מדי לפרטים נוצרה שפה משותפת סוף סוף שגם נותנת כאן הבנה טוטאלית

דימה אפרצב:  עוד נקודה אחת שהיא מאוד חשובה בהיבט הכללי, יש כאן כוחות ביטחון שבראשם משטרת ישראל, יש כאן תחנה

דימה אפרצב:      יוסי, בוא תצטרף לכאן בבקשה

דימה אפרצב:  יש לנו חיבור טוטאלי עם משטרת ישראל שתגברה את הכוחות

דימה אפרצב:  יש כאן סינרגיה בכיתת כוננות, מבחינתנו זו הגשמת חלום, היא פועלת בסמיכות ובדיוק עם המשטרה

דימה אפרצב:  בעניין הזה באמת אנחנו בסדר גמור

דימה אפרצב:  אני מציע שנעשה סבב היכרות, שאתם תכירו את האנשים שלנו

דימה אפרצב:  לילך, בבקשה

אילן ליבוביץ: אני תושבת קצרין, אני חד-הורית וחברת מועצה, בעלת עסק בקצרין, שאחר כך תיתן לי במה לדבר

אילן ליבוביץ:  חברת מועצה כבר עשר שנים ברשימה של דימה

יאנה: יאנה, ראש מטה

בקי יום טוב: בקי יום טוב, נגב-גליל

יולי תמיר: אלי תמיר, משרד הכלכלה

ספאדי: ספאדי, המשרד לביטחון לאומי

משה פרינטה: משה פרינטה, משרד הכלכלה

בצלאל שנייד: שנייד, פיקוד העורף

חיים אריאב: חיים, חינוך

מאשה לובלסקי: משה, חינוך

אמל ביבאר: אמאל, מנהל הוועדה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: טטיאנה מזרסקי - - -     

אהרן אוזן: רם אוזן, מפקד - - -     

מיכאל ביטון: בוקר טוב, כן?     

דימה אפרצב: מאוד בקצרה, קצרין עדיין לא עיר

דימה אפרצב:  אנחנו בתכניות להגיע למעמד של עיר תוך עשר שנים עם בנייה של שתי שכונות חדשות

דימה אפרצב:  זה מוכר לך מאוד

דימה אפרצב:  כרגע אנחנו 3,000 בתי אב ושבעה רובעים

דימה אפרצב:  לפני עשר שנים זה היה הקו של קצרין, עם 6,300 תושבים

דימה אפרצב:  נכון להיום יש שתי שכונות שאחת הושלמה, אחת בתהליכי השלמה ואחת בקרוב יוצאת לבנייה

דימה אפרצב:  בתמונה הזאת, כפי שאתם רואים כרגע, יש 19,000 תושבים, כאשר השכונה הזאת תוסיף כ-9,000 תושבים חדשים עם עוצמות כלכליות שונות ברמות גבוהות

דימה אפרצב:  תוכנית מתאר לא מופיעה פה

דימה אפרצב:  בתוכנית המתאר מופיעה כאן שכונה נוספת שתביא את קצרין ל-25,000 תושבים, ויש לנו תוכניות שהיית שותף להן, של בינוי בשטח אש אחמדיה, בשטח מוניציפלי, כדי להביא את קצרין ל-55,000 תושבים תוך 25 שנים

דימה אפרצב:       זו עיר קטנה, משמעותית, רביעית באשכול גליל מזרחי

דימה אפרצב:  במידה מסוימת זו אולי העיר הגדולה, אבל בוודאי לא בירת האזור

דימה אפרצב:  אנחנו לא ניכנס למריבה בין צפת לקריית שמונה, מבחינתנו עוד שתי בירות ועוד אחת מבחינה היסטורית

דימה אפרצב:  אין לנו פערי מיגון, לעיר יש מיגון משולב בצורות שונות

דימה אפרצב:  אני לא אגיד שאין פערים באופן כללי

מיכאל ביטון: כן, אין ממ"דים לכולם, אבל יש פתרונות משותפים

דימה אפרצב: כן

דימה אפרצב:  שתי שכונות נבנו בשנות ה-70, בבנייה ביטחונית, בטון מזוין

מיכאל ביטון: יש לנו בתים כאלה

מיכאל ביטון:  יש לי שאלה אליך שנייד, בזמנו כשהייתי שר במשרד הביטחון, האלוף גורדי, שהיה אלוף בפיקוד העורף, הציג לי סוג של מיגון שמוכנס לבית קיים

בצלאל שנייד: שיפורי מיגון, מה שנקרא

בצלאל שנייד: התוספת הזאת יכולה להפוך כל חדר, גם חדר עם בטון שהוא לא בטון מזוין לממוגן

בצלאל שנייד:  זה תלוי איזו שכבה שמים ואיזה חומר

בצלאל שנייד:  צריך להגיד שניסינו לעשות כל מיני הקלות על האזרח שבונה את זה כדי לעשות מיגון, זה לא צבר כוח כי זה בעלויות

בצלאל שנייד:  היה גם סבסוד של אחוזים

מיכאל ביטון: הקלות מימון

מיכאל ביטון:  אין בזה בעיית רגולציה כי זה בתוך הבית

בצלאל שנייד: אין בעיה

בצלאל שנייד:  זו הדבקה בתוך הקיר, זה מקטין את החדר ב-5-3 סנטימטר ברוחב

מיכאל ביטון: כמה עולה המיגון הזה לחדר?     

בצלאל שנייד: 60,000 שקל לחדר, כדי שיהיה ממ"ד בבית

מיכאל ביטון: שבתוך בית קיים

בצלאל שנייד: נכון

קריאה: מה שעשו בשדרות, נכון?     

קריאה: לא, בשדרות הדביקו ממ"דים, יש להם יותר מקום

מיכאל ביטון: זה במיוחד לבתי הבטון שלך

מיכאל ביטון:  עוד דבר כזה וזהו, יש לך מיגון בבית

דימה אפרצב: הובלת תוכנית של "מגן צפון", שבה היה מתוכנן שתהיה גם שורה של תוספות, במיוחד בבניינים האלה

דימה אפרצב:  ככה שבעניין הזה, זה בסדר

קריאה: צריך להגיד ש"מגן צפון" תוקצב ב-5 מיליארד, וככל שהתקדמו השנים, קיצצו עוד ועוד בתקציב

קריאה:  זה היה אמור להסתיים בעשר שנים

מיכאל ביטון: אנחנו מקדמים בברכה את חבר הכנסת ואטורי

מיכאל ביטון:  מגן הצפון תוקצב כבר ב-2017, אבל לא מומש

מיכאל ביטון:  אנחנו נלחמנו להתחיל לבצע אותו בשנים ללא תקציב

מיכאל ביטון:  ב-2020-2019 מצאנו 100 מיליון והתחלנו

מיכאל ביטון:  בשנה השנייה שמנו כ-300 מיליון ולצערי קיצצו אותו השנה נאבקנו על זה בתקציב

מיכאל ביטון:  ואולי עכשיו יתעוררו ויוסיפו, אבל הפתרון של מיגון החדרים בתוך הבתים לבתים משותפים ולמקומות שאי אפשר להוסיף בחוץ, זה דבר מעולה

מיכאל ביטון:  צריך להוזיל כמה שאפשר את העניין

מיכאל ביטון:  ככל שעושים יותר יחידות, זה יותר זול

מיכאל ביטון:       אנחנו גם עשינו עם קריית שמונה מיזם שה-100,000 שקל שלנו, של הצבא, פלוס כמה שקלים של משרד השיכון בהתחדשות עירונית של בלוקים

מיכאל ביטון:  כבר הוספנו ממ"ד

מיכאל ביטון:  אנחנו צריכים להביא את המודלים האלה ליישובים כמו קצרין ולעוד מקומות לפי העדיפויות כמובן, אבל ראש העיר אמר בפתיחה "אין לי פערי מיגון", זאת אומרת, "יצרתי פטנטים ומיגוניות ושיפצתי מקלטים", אבל העתיד הוא שבכל בית יהיה ממ"ד, גם בלי בנייה כבדה, אלא בנייה קלה

מיכאל ביטון:       מה שאני מבקש ממך, דימה, זה פשוט להיות המנהיג של בנייה קלה, לקחת את החברה הזאת, להגיד לה "תעשי לי חצי מחיר", לבקש מהאזרח 10% מהעלות ולבנות עשרה חדרים כאלה ולהראות למדינה שזה אפשרי, לפעמים כשאתה עושה פיילוט עם גיבוי של העורף, עם תקן

דימה אפרצב: אני אלמד ממך יותר פרטים ואני אכנס לזה

מיכאל ביטון: ברגע שנתחיל גל כזה, אין בית בישראל שלא יהיה לו מיגון, בלי לשנות בניינים

דימה אפרצב: פתרונות המיגון בקצרין מתבססים על מקלטים ציבוריים

דימה אפרצב:  יש 60 מקלטים ציבוריים ותשעה מהם באזור התעשייה

דימה אפרצב:  בשתי שכונות, איפה שיש בניינים של שיכון ופיתוח, יש מקלטים משותפים שמהווים בעיה

דימה אפרצב:  א', כי הם בנויים בסגנון של מלחמות בשנות ה-70, לאוכלוסייה שמזדקנת קשה מאוד להשתמש בדברים האלה, עד שהם יורדים למטה

דימה אפרצב:  קשה להם גם לתחזק את זה

דימה אפרצב:  ואני עם כל הרצון שלי להיכנס פנימה, מקבל בלמים ממשרד הפנים של יועץ משפטי שאני לא יכול להיכנס, לפעמים יש גם תקציבים שמצליחים לגייס כי מדובר על רכוש פרטי

מיכאל ביטון: יש לי בירוחם 60 בלוקים

מיכאל ביטון:  30 נשארו של עמידר

מיכאל ביטון:  הם עשו שם עבודה גרועה ו-30 מכרו לאנשים עניים, בלי ביוב ובלי מים

מיכאל ביטון:  גייסתי כסף, רציתי לשפץ את הבלוקים, אמרו לי שזה רכוש פרטי

מיכאל ביטון:  שאלתי את המדינה, "כשאתם נתתם הנחות במס לחברה בינלאומית, זה רכוש פרטי?" אני רוצה לשפץ בלוקים ורוצה להיכנס לכלא בסוף

מיכאל ביטון:  בבלוקים האלה של העניים שאין להם מיגון, אתה תעשה את זה בלי לשאול אף אחד

דימה אפרצב: אמרתי לך שאתה המנטור שלי? עשיתי את זה כבר, אני כבר אחרי זה

מיכאל ביטון: יש לי פתרון משפטי בשבילך, הגזבר

מיכאל ביטון:  משרד השיכון עשה בזמנו פרויקט שנקרא "עשה זאת בעצמך"

מיכאל ביטון:  הוא נתן לדירות שהיו בדיור ציבורי ועברו לבעלות פרטית מענק של 27,000 שקל מול 3,000 שקל של הדייר לשיפוץ עצמי של הבלוק

מיכאל ביטון:  זה נקרא עז"ב, "עשה זאת בעצמך"

מיכאל ביטון:  רשמית, התושבים חותמים על החוזה מול הקבלן, אבל מי שמנהל את הפרויקט זה משרד השיכון

מיכאל ביטון:  זאת אומרת, יש לך כבר הוכחה ותיעוד שגם הממשלה משקיעה כסף ישיר בבלוקים האלה כשזה מתאים לה, אז אין בכלל בעיה משפטית

קריאה: אני לא בקיא בזה

קריאה:  אני חושב שבמהלך המלחמה כבר אישרו לראשי הרשויות להיכנס למקלטים המשותפים

מיכאל ביטון: צריך לפרק בירוקרטיה ולקבל החלטות, ולא לפחד, ואם הלכת למי שהכי קשה לו ולזקנים ולעניים ולעולים ועשית בשבילם משהו, על זה אתה תרצה להיכנס לכלא, לא על שחיתות

מיכאל ביטון:  תכניסו אותי לכלא על הפעולה הזאת

דימה אפרצב: מדו"חות חנייה אני לא מוטרד

דימה אפרצב:  אני רוצה להגיד שב-06:30 נודע שקרה משהו בדרום, וחשבנו "למה אנחנו?" אמנם אנחנו לא שדרות מבחינת מתקפות, למרות שיש הרבה פצמ"רים שנופלים פה מסביב

דימה אפרצב:  איכשהו הצפון מקבל התייחסות שהכול שקט, שפה המלחמה היא בסדר

דימה אפרצב:  ב-07:30 כבר הייתה הערכת מצב, ב-08:00 נפתחו כל המקלטים, ובכל המקלטים שלא היו בהם מים כי לא שילמו, או חשמל שלא שילמו

דימה אפרצב:  אני נמצא בתחום הממשלתי לפחות 13 שנים, וכל מי שהיה צריך להתחבר, אם זה חברת חשמל או כל השאר, כולם התחברו

דימה אפרצב:      מתוך הבנה שתהליכים ממשלתיים לוקחים זמן, מכיוון שרשות קצרין היא רשות יציבה, אנחנו לא רשות איתנה, אבל אנחנו רשות יציבה, אין לנו גירעון, אף פעם גם לא היה

דימה אפרצב:  אנחנו יודעים לדבר בשפה מקצועית עם משרד הכלכלה, ולכן יש מערכת יחסים נהדרת עם כל המשרדים הממשלתיים

דימה אפרצב:  אנחנו יודעים מה מותר ומה אסור, ולכן גם כשאני יוצא במיליון שקל לפני תקצוב ממשלתי, אני יודע שאת הכסף הזה אני אגייס בחזרה, ואם לא, אני יודע למי לפנות ומי יעזור לי

דימה אפרצב:       המיגון, באופן יחסי לאזור, הוא יוצא מן הכלל

דימה אפרצב:  זה בא לידי ביוטי בכך שהרבה מאוד מוסדות חינוך וגם אנשים מאזור הגליל המזרחי, חלקם התפנו לקצרין דווקא

מיכאל ביטון: שמענו את זה גם מהמועצה האזורית

דימה אפרצב: אני קולט בתי ספר לילדים עם צרכים מיוחדים לקצרין, ושם זה נמצא בסדר העדיפות הכי גבוה שיש

דימה אפרצב:  את כל חטיבות הביניים אנחנו קולטים, ובכל מה שצריך משרד החינוך עוזר לנו

דימה אפרצב:  אנחנו עושים את המקסימום

דימה אפרצב:       יש מיגון כזה ויש מקלט כזה, ויש מקלט כזה

דימה אפרצב:  אגב, אחת המסקנות שאנחנו מבינים היום זה שבבנייה העתידית עכשיו שמתוכננת לרובע 12 כבר יצאה דרישה ליזם, חניונים תת קרקעיים שעומדים בסטנדרטים של פיקוד העורף, שאפשר להשתמש בהם אחר כך לבית חולים, ואפשר להשתמש בזה למרכזי קליטה וכל שאר הדברים

דימה אפרצב:  זה הדבר המאוד משמעותי

דימה אפרצב:       מכיוון שאבי הקב"ט ניהל כאן את עניין הביטחון, בכל שנה יש מספר תרגילים

דימה אפרצב:  ההתייצבות של עובדי המועצה הייתה מאוד גבוהה

דימה אפרצב:  גם כשפתחנו מסגרות חינוך חלקיות זה מגיע ל-90%-85%

דימה אפרצב:  זה אומר שהציבור בקצרין רגיל שמועצה שמתפקדת יודעת לייצר שגרת חירום

דימה אפרצב:  אנחנו מנסים בסבלנות להסביר שהתגוננות זה משהו אחר

דימה אפרצב:  בכיתת הכוננות, הצוות מאוד משמעותי

דימה אפרצב:  אנחנו מתבססים על לא מעט ניסיון שנצבר בתחום

מיכאל ביטון: היא הוקמה בעקבות המלחמה? לא הייתה פה כיתת כוננות

דימה אפרצב: ב-12:00 הרמתי טלפון לאלוף פצ"ן, קיימנו שיחה של חמש דקות

דימה אפרצב:  הוא אמר לי, "הבנתי, סגור", ורבע שעה אחר כך מפקד אגמ"ר התקשר ואמר, "שחררנו לכם 24 ארוכים, תבואו לקחת", ומאז העסק הזה הולך ותופח

דימה אפרצב: יש כאן מערך מתנדבים חזק מאוד

דימה אפרצב:  עברנו מצב חירום לא מזמן, שנתיים של קורונה

דימה אפרצב:  היישוב הזה תפקד באופן מוחלט, ויש כאן כ-300 מתנדבים

מיכאל ביטון: בשנה הבאה תקבלו 24, כן

דימה אפרצב: יש כאן מעל 300 מתנדבים

דימה אפרצב:  אנחנו יצרנו את זה פה, לא חיכינו לשום דבר

דימה אפרצב:  100% מבעלי העסקים נרתמו כאן למאמץ משותף, וגם כאלה שהיו יכולים לגבות כספים, לא גבו כספים

דימה אפרצב:  לרוב היישוב כאן יש אפס הכנסה

דימה אפרצב:  זה אגב חלק מהדרמה, שכשמשרד האוצר התחיל לדבר על העניין של יישובי הספר, פתאום גילינו שהחלום שלנו להיות מרכז הארץ התגשם, רק לא הודיעו לנו

דימה אפרצב:  הודיעו לנו רק במלחמה

דימה אפרצב:  פתאום מצאנו את עצמנו מחוץ לרשימת יישובי הספר, וזה נעשה גם בצורה מעניינת

מיכאל ביטון: הייתם ברשימה והוציאו אתכם משם?     

דימה אפרצב: לא

דימה אפרצב:  ב-1961 שום דבר כאן לא היה ברשימה

דימה אפרצב:   אחר כך עשו תיקון ב-2007 בעקבות מלחמת לבנון השנייה, אין לי מושג מי תיקן ואיך בדיוק זה נעשה

דימה אפרצב:  הרשימה עודכנה כך שמסעדה מתוך היישובים הדרוזים בפנים, בוקעאתא בחוץ, והיא יושבת על הגבול

דימה אפרצב:  קדמת צבי בפנים, קצרין בחוץ

דימה אפרצב:  חספין בחוץ, בני יהודה בחוץ

מיכאל ביטון: אין לזה היגיון של קילומטראז'?     

דימה אפרצב: לא

דימה אפרצב:  אנחנו לא מצליחים למצוא היגיון

מיכאל ביטון: מתי נעשתה הטבלה הזאת?      

דימה אפרצב: ב-2007

דימה אפרצב:  עכשיו זה תוקן, ופה תהיה עיקר הבקשה, המצב שבו אנחנו מוצאים את עצמנו לא מתאימים כרגיל לשום טבלת אקסל ממשלתית, כי לפעמים אנחנו רחוקים מספיק, זה תלוי מאיפה סופרים, לפעמים אנחנו קרובים מדי

דימה אפרצב:  אנחנו לא מסכנים מספיק, לא חזקים מדי, ובקיצור נופלים בין הכיסאות

דימה אפרצב:  אני לא אומר את זה מתוך התבכיינות כי אנחנו יודעים להתמודד עם הכול

דימה אפרצב:  אבל כשאין היגיון, קשה להתמודד

דימה אפרצב:  אני לא יודע להסביר לבעל עסקים בקצרין שעוסק בתיירות עם אפס הכנסות

דימה אפרצב:       לילך תכף תשתף, זה אחד העסקים הכי ותיקים שיש בעיר, עם היבטים בינלאומיים חזקים ביותר

דימה אפרצב:  אנשים לא תמיד מבינים, יש בקצרין גם חקלאים

דימה אפרצב:  זה נשמע הזוי, אבל גרים בקצרין חקלאים שמעבדים אדמה, שמתעסקים בצאן, שמתעסקים בייצור כזה או אחר, ובעלי עסקים אחרים

דימה אפרצב:  כל המסחר כאן נפל

דימה אפרצב:  אני לא חסיד של ללכת ולצעוק בתקשורת

מיכאל ביטון: אני רוצה להבין, ב-2007 תיקנו את הטבלה הזאת

מיכאל ביטון:  מה היה הסטטוס שלכם ב-2007 בטבלה?     

דימה אפרצב: אנחנו לא שייכים ליישובי הספר

מיכאל ביטון: ומאז פעלו בנושא? היו דיונים? היו ניסיונות?      

דימה אפרצב: לא היו שום דיונים, כי לא היה גם צורך בזה

מיכאל ביטון: למה לא היה צורך?     

דימה אפרצב: הרשימה הזאת לא הייתה בשימוש - - -     

מיכאל ביטון: זאת אומרת, עכשיו הפעילו קריטריון ישן שלראשונה מכיל הטבות למי שנכלל בו, ובעבר לא היו בו הטבות משמעותיות ולכן לא היה צורך להצטרף אליו?     

דימה אפרצב: כנראה

דימה אפרצב:  לא ידענו מזה

מיכאל ביטון: לא ידעתם

דימה אפרצב: ברגע שפורסמה רשימת מסלול - - -      

מיכאל ביטון: ואין בזה היגיון גם בקילומטראז'? או שיש פה קו איזשהו קו גבול?     

דימה אפרצב: פעם היה היגיון, היום ההיגיון הזה לא קיים, מכיוון שבאותה המידה, היום מאזור קונטרה אפשר לירות גם על תל אביב אם רוצים, ובטח מטווח של 30 קילומטר ו-16 קילומטר

דימה אפרצב:  כמו שאמרתי, המציאות של הגולן לכל אורכו הוא שבעת חירום אנחנו הופכים להיות "אקס-טריטוריה"

דימה אפרצב:  אנחנו נמצאים תחת פיקוד צבאי מוחלט

דימה אפרצב:  ולראיה אני אגיד לך שאמנם לא היה פינוי של תושבים כאן, אבל מערכת החינוך לא התקיימה, כיוון שקצרין מרכזת את בתי הספר המרכזיים האזוריים ואי אפשר היה לנוע

דימה אפרצב:  אז מצד אחד, מבחינת פיקוד העורף אנחנו לא באזור אדום, אבל מבחינת הצבא אי אפשר לצאת מהיישוב

מיכאל ביטון: אני שמעתי בוועדת הכספים התייחסות של פיקוד העורף למצבים שבהם יש הוכחה שהפעילות הצבאית שיבשה את מערך החיים של היישובים

מיכאל ביטון:  למשל כשיש סוללת תותחים ליד יישוב, גם אם הוא לא בקו הקילומטר

מיכאל ביטון:  יכול להיות שיש פה קריטריונים

דימה אפרצב: הנושא הזה טופל

דימה אפרצב:  אני שוחחתי גם עם משרד האוצר, אנחנו מכירים היטב, שוחחנו גם עם המנכ"ל, והיו גם חברי כנסת מתוך ועדת הכספים שהפעילו את ההתעניינות

דימה אפרצב:  תאמין לי, אין להם כאן שום עניין פוליטי, והנושא הזה טופל, אבל רק  למחצה

דימה אפרצב:  זאת אומרת, הלכנו לעימות הספציפי הזה, בעלי העסקים יקבלו התייחסות, תהיה להם אופציה לקבל פיצוי, אבל לא תוקן החוק

מיכאל ביטון: של אזור הספר?     

דימה אפרצב: בוודאי

דימה אפרצב:  זה חסר היגיון

מיכאל ביטון: טטיאנה, בואי נגיש את הצעת החוק הזאת

מיכאל ביטון:  אבל אני צריך שמישהו יביא לי את הקונספט הנכון

דימה אפרצב: אתה תקבל הכול

דימה אפרצב:  אני דואג לזה

מיכאל ביטון: את הנוסח של התיקון

טטיאנה (טניה) מזרסקי: את זה אי אפשר לעשות בתקנות?     

מיכאל ביטון: זה ביניכם, בין ראשי הרשויות

דימה אפרצב: עשו את זה עכשיו בתקנות

מיכאל ביטון: לא, הם קיבלו הכרה כאזור מיוחד לעניין השיפוי הכספי שהם כאילו שווים לספר, אבל אם רוצים שהם יהיו קבוע בהגדרה הזאת - - -     

דימה אפרצב: משרד האוצר בא ואמר, "אוקיי, אני מרים ידיים, אני לא רוצה להיכנס, זה מורכב

דימה אפרצב:  אני רוצה לקבל חוות דעת מקצועית של פיקוד העורף ושל פיקוד צפון, ולא רק, זאת אומרת של הצבא"

דימה אפרצב:  פיקוד העורף ופיקוד הצפון היו ביחד מבחינת תפיסה

דימה אפרצב:  יש את קו העימות, זו יחידה אחת

דימה אפרצב:  אני מדבר צפונה

דימה אפרצב:  יש 40 קילומטר מדרום, אשקול וכולי, זה סיפור אחר

דימה אפרצב:  יש את רמת הגולן שמצטרפת לסיפור הזה, לקו העימות, כי קצרין היא לא קו העימות

דימה אפרצב:  קו העימות עכשיו זה מאפס עד תשעה קילומטר

דימה אפרצב:  פצמ"רים נופלים פה

מיכאל ביטון: הספירה הייתה מגבול הלבנון, אבל עכשיו זה צריך להיות מגבול סוריה, בגולן

דימה אפרצב: אנחנו מגבול הגולן 16 קילומטר, מגבול לבנון 20 קילומטר

דימה אפרצב:  אבל כשמישהו רוצה לירות טילים, מי שרוצה  לתפוס יישובים, סביר להניח שזה יותר מורכב

דימה אפרצב:  בכל זאת זה עשר דקות נסיעה מאלוני הבשן

דימה אפרצב:  אבל אם רוצים לפגוע בירי רקטי, אתה לא צריך להיות ארטילריסט גדול, עם צינור ומד זווית

דימה אפרצב:  איפה שאתה לא יורה בקצרין, אתה פוגע

דימה אפרצב:  אותו הדבר אגב בחספין, ואותו הדבר בבני יהודה

דימה אפרצב:  שלושת היישובים הגדולים האלה לא בתוך יישובי הספר

דימה אפרצב:  מה שאני רוצה לבקש מכם כחברי כנסת, אני לא מבקש את זה לקצרין בלבד, קודם כל הגולן זה הבית שלי

דימה אפרצב:  הוא חייב להיות בתוך הסיפור הזה, בהגדרות של יישובי הספר

דימה אפרצב:  	 אני קטונתי, אבל אסור לייצר פערים חברתיים

דימה אפרצב:  יאנוח-ג'ת למשל, גם אם זה יישוב ערבי ולא דרוזי, זה לא משנה, זה אותו הדבר

דימה אפרצב:  נעזוב את הנושא הזה

דימה אפרצב:  אני לא אכניס אתכם כרגע לכל העניינים

מיכאל ביטון: קיבלת סיוע ממשרד הפנים?     

דימה אפרצב: בלי שמשרדי הממשלה האחרים ייפגעו חס וחלילה, יש לנו שיח בהיקפים גדולים מאוד, יזומים על ידי משרדי ממשלה, אם זה משרד הפנים ומשרד השיכון

דימה אפרצב:  אנחנו לא מחכים ודוחפים, זה עובד טוב

דימה אפרצב:  פה ושם יש בעיות בירוקרטיות, אבל זה בעיקר בגלל - - -      

מיכאל ביטון: קיבלת מנגב-גליל?      

דימה אפרצב: נגב-גליל עובד בדרך אחרת, הוא עובד דרך "קולות קוראים"

דימה אפרצב:  אני יכול להבטיח - - -     

מיכאל ביטון: אבל קיבלת?      

דימה אפרצב: עוד לא

קריאה: אולי תפעל כמו שעשית במועצה אזורית

מיכאל ביטון: בסדר, אנחנו נטפל בזה

קריאה: כן, זה הכי טוב

דימה אפרצב: יש כמה סוגיות

דימה אפרצב:  סוגיה אחת היא פעילות הפגה לילדים ונוער בגלל החוסן, זה סופר-חשוב

דימה אפרצב:  יכול להיות שדווקא נגב-גליל יודעים לתת לזה מענה

מיכאל ביטון: דרשנו מנגב-גליל לתת סכום לכל הרשויות פה, כפי שנעשה במקומות אחרים בהיערכות למלחמה

מיכאל ביטון:  הוא בישר לנו שהוא הקצה למועצה האזורית גולן היום, ואנחנו רוצים שהוא יקצה לקצרין ולרשויות הדרוזיות

מיכאל ביטון:  תעבדו איתי על זה, תוציאו לו מכתב על ההיבטים האלה, על התמודדות עם מרכיבי המלחמה, הפגה, פעילות למפונים

מיכאל ביטון:  אלה דברים שהוא יודע לממן

דימה אפרצב: בדיוק את מה שאתה רואה פה

מיכאל ביטון: כן

מיכאל ביטון:  תגישו לו בקשה

דימה אפרצב: אני בטוח שאמרו לך את זה, ויגידו בכל יישוב

דימה אפרצב:  נכון להיום, קצרין היא אחד הבסיסים הכי גדולים, נראה לי יותר גדול מנפח

דימה אפרצב:  עכשיו עושים דילול, אבל כמות הצבא שנמצאת כאן ענקית

דימה אפרצב:  אני לא מתלונן, אנחנו מתמודדים באהבה

דימה אפרצב:  אבל פתאום, מספר התושבים שצריכים לקבל אצלי שירותים כמעט שילש את עצמו

דימה אפרצב:  באיזשהו שלב תיגמר לי היכולת

מיכאל ביטון: דימה, האם לך ולרשויות הגולן יש פורום עבודה משותף? כשאתם תפנו יחד כגולן, ההתייחסות תהיה רצינית

מיכאל ביטון:  כל רשות בגולן שלחה מכתב, למה סוגרים מרכזי צעירים, מכתב אחד משותף של כל רשויות הגולן הוא יותר חזק

דימה אפרצב: ככה פעלתי בעניין המיסים

מיכאל ביטון: סגרנו עם נציגות משרד הכלכלה שנציגות בכירה תגיע לגולן, גם לפגוש ראשי רשויות, גם לפגוש עסקים בינוניים וקטנים וגם לפגוש עסקים גדולים, וביקשתי שזה יקרה תוך שבועיים

דימה אפרצב: מעולה

דימה אפרצב:  אנחנו בינתיים עושים את זה באופן יזום בעצמנו

מיכאל ביטון: בסדר

מיכאל ביטון:  במפגש הזה, עסקים יוכלו לבוא ולשמוע מה הם יכולים לקבל מבחינת הלוואות ומענקים, אבל הייתי רוצה שהעבודה תהיה כמה שיותר משותפת

דימה אפרצב: יש לנו עבודה משותפת

דימה אפרצב:  יש דברים מסוימים שפחות מתכתבים אחד עם השני, אבל יש לנו הבנה וגם שיתופי פעולה

דימה אפרצב:  אם אני ממקד את זה, מבחינת סדרי עדיפויות יש שני דברים מרכזיים ואחד ארוך טווח, תיקון של חוק שמגדיר את יישובי הספר

מיכאל ביטון: אני אגיש את זה כהצעת חוק, אבל תכינו לי את המפה ואת החומרים ותדאגו לכולם, לכלל הגולן, לא רק לעניינים שלכם

מיכאל ביטון:  זו פגישת הכנה ותביאו לי נוסח תיקון חוק

דימה אפרצב: מיכאל, בעניין הספציפי הזה, עכשיו עם יישובי הספר הובלתי את זה, אתה יכול לראות את זה גם במכתבים לראש הממשלה, זה יצא לובי של-, כולם חתומים

מיכאל ביטון: אני אניח הצעת חוק, אם הממשלה תאמץ אותה, בבקשה

מיכאל ביטון:  אם היא תביא חוק משלה, גם טוב

מיכאל ביטון:  בואו נניח הצעת חוק בכנסת

דימה אפרצב: אני אבקש מיושב-ראש קו העימות, דוידוביץ'

דימה אפרצב:  יש לו  משהו מוכן

מיכאל ביטון: אנחנו עובדים עם דוידוביץ'

דימה אפרצב: יש שם משהו מאוד פשוט שאפשר לסדר

מיכאל ביטון: אז אחד, זה אזור הספר

דימה אפרצב: הדבר השני זה הסוגיה החדשה של כיתות כוננות

דימה אפרצב:  אם פתאום יש מלחמה, כיתת כוננות חייבת להישאר גם פה וגם בכל היישובים העירוניים, כיוון שהיא נותנת מענה לסוגיה לא פחות בעייתית

מיכאל ביטון: היא תישאר על בסיס מתנדבים שיגויסו למילואים בתקופות הסלמה

דימה אפרצב: כן, אבל צריך לתחזק אותה

מיכאל ביטון: צריך תקן לרבש"צ

דימה אפרצב: יש יותר מזה

דימה אפרצב:  יש קב"ט, אנחנו רוכשים עכשיו רכב ביטחון

דימה אפרצב:  אנחנו עושים הרבה דברים, אבל צריך שזה יהיה לאורך זמן

מיכאל ביטון: אני חושב שבתוך מה שאנחנו נוכל לעזור קצת מנגב-גליל, יהיה אפשר להפנות חלק מזה

מיכאל ביטון:  אנחנו נפנה לכל המשרדים, כל אחד בתחומו

מיכאל ביטון:  בעצם הכיתה שייכת לצה"ל, ועוד מעט צה"ל הולך להוציא תקן לכיתות הכוננות שלו מחדש ולהגדיר איך נראית כיתת כוננות, מה הגודל שלה, מה הציוד שלה

מיכאל ביטון:  זה גם יחול עליכם

מיכאל ביטון:  אני חושב שזה מצב מאוד מיוחד שכיתת כוננות בצה"ל שייכת לעיר בישראל, אין הרבה כאלה

מיכאל ביטון:  מה עם קריית שמונה? גם יש כיתה כזו?     

דימה אפרצב: כן, יש שם כיתה חזקה

מיכאל ביטון: אני חושב שהרשויות של שלומי, מעלות, קריית שמונה וקצרין צריכות לקבל כיתת כוננות גדולה מאוד, גם בכמות וגם לפי אזורים, מעין תתי-קבוצות

מיכאל ביטון:  לא לשכוח אותה בתקצוב של ההצטיידות

קריאה: מיכאל, כל הרשויות שציינת הן כיתות חזקות

מיכאל ביטון: יש לנו נייר עבודה שצה"ל מגיש לרמטכ"ל לאישורו על תפיסת הפעלה של כיתות כוננות עתידיות

מיכאל ביטון:  אני דרשתי שהוא לא יוגש לפני, שנעשה סיעור מוחות עם מפקדי כיתות הכוננות בעוטף, כדי ללמוד מהם מה שקרה, להפיק לקחים וגם לדבר פה עם הרשויות

מיכאל ביטון:  לפני שהם מחליטים סופית על תוכנית העבודה של כיתות הכוננויות, צריך לדבר עם הרשויות

קריאה: התרגיל הצבאי שעשו היום פקח להם את העיניים, והם ישבו ורשמו המון נקודות

דימה אפרצב: נכון שיש נשק, ובכל שאר הדברים אנחנו מתנהלים כמו פרטיזנים, אנחנו כל הזמן צריכים להיות עם יד נטויה

דימה אפרצב:  זה לא הגיוני, גם כיתת הכוננות היום בלי קסדות, ואני שם בצד כרגע את כל ה- - -  עם בגדים כאלה

מיכאל ביטון: אתה אומר ספר וכיתות כוננות

דימה אפרצב: ספר וכיתות כוננות לטווח ארוך

דימה אפרצב:  שני הדברים האלה, כן

דימה אפרצב:  ובכל שאר הדברים מיכאל אנחנו,     

מיכאל ביטון: אתה יודע להתקדם, חד-משמעית

קריאה: אני רוצה להגיד עוד משהו

קריאה:  חוץ מכיתת כוננות, יש גם צוותי חילוץ מהריסות

קריאה:  אמרתי שצריך לתת להם ימי מילואים, לשלם להם, כי להוציא אדם פרטי ממקום העבודה לאימון זה בלתי אפשרי

מיכאל ביטון: אתה מדבר על יחידת חילוץ?     

קריאה: בטח, וגם כיתת הכוננות, הם צריכים להתאמן לפחות מבחינת - - -      

מיכאל ביטון: בתוכנית של כיתות הכוננות העתידית, כל כיתה תקבל ימ"מ אימונם בשנה

קריאה: ויש גם כוחות חילוץ

מיכאל ביטון: מה זה כוחות חילוץ?     

קריאה: חילוץ מהריסות

קריאה:  הרי עד לפני חודשיים כל המדינה דיברה על - - -     

מיכאל ביטון: מי שהקים את כיתת החילוץ הזאת הוא רשות?     

קריאה: אנחנו הקמנו אותה, יש לנו כמה כאלה

מיכאל ביטון: יש סטנדרט כזה בארץ, יחידת חילוץ?     

קריאה: בטח, של פיקוד העורף

קריאה:  אתה לא יכול להמשיך לאמן אותם כדי להגיע לרמה שהם יוציאו אנשים מהריסות

קריאה:  צריך ללמוד איך, זה המון עבודה

דימה אפרצב: אנחנו בעשר הערים של השבר הסורי-אפריקאי

מיכאל ביטון: תיאורטית, למה שלא תקים כיתת כוננות גדולה שיהיו בה 60 או 70 איש, ובתוכם מומחים לחילוץ?     

קריאה: אני אעשה את זה, והם יהיו גם כבאים וגם מחלצים מכל מקום

מיכאל ביטון: אתה מפריד בין הדברים?     

קריאה: אם לא יתאפשר לי, אני אעביר את כל העבודה הזאת גם אליהם

קריאה:  אין לי בעיה לעשות את זה

קריאה:  יש מספיק אנשים גם פיזיים וטכניים

מיכאל ביטון: אני לא בטוח שנכון לך לייצר כמה מאמצים

מיכאל ביטון:  תקים כיתת כוננות, מעין פלוגה שבתוכה יש מחלקת חילוץ, ושם יהיו להם ציוד מסוים ואמצעים, אבל הם יהיו תחת מטריית כיתת הכוננות, ואם הנושא הוא בית שנחרב, גם כיתת הכוננות עוזרת

קריאה: אם יהיו לי 60 תקנים, אני מוכן להקצות 15 לדבר הזה

קריאה:  אפשר לעשות את זה

מיכאל ביטון: תבקש 60 תקנים

מיכאל ביטון:  אם אנחנו ליישוב של 100-200 משפחות מקצים 24 או 30 תקנים, ערים של 10,000 איש יכולות להיות עם 60 תקנים, בלי ויכוח בכלל, וזה לפי אזורים, כי כשיש אירוע, אתה רוצה זמינות מאזור מסוים

דימה אפרצב: אני אומר לא, כי אני מנסה לחלוב את הפרה הזאת עד אינסוף, פשוט כי זאת המציאות שלנו

דימה אפרצב:  ההסתכלות על קצרין היא במשקפיים של ההסתכלות על שאר חלקי הארץ, וגיאוגרפית זה לא עובד, כי גם אם ייכנס לפה חיזבאללה וגם אם קורה משהו ביטחוני או אם יש רעידת אדמה, היכולת לנוע היא בעייתית

מיכאל ביטון: בואו נשמע את העסקים, אנחנו חייבים להזדרז

אילן ליבוביץ: הצגתי את עצמי קודם, אני לילך, אני תושבת קצרין, גדלתי פה

אילן ליבוביץ:  לי יש עסק שהוא מפעל

אילן ליבוביץ:  אנחנו מייצרים מזכרות לתיירים

אילן ליבוביץ:  אני דור שלישי של יצרנים, סבא וסבתא שלי היו ניצולי שואה והביאו את הנושא של ציפוי ויציקת מתכות לישראל

אילן ליבוביץ:  אבא שלי המשיך את המפעל והיום אני מנהלת אותו

מיכאל ביטון: איפה המפעל ומה הוא יוצק? תני לנו דוגמאות

אילן ליבוביץ: באזור התעשייה

אילן ליבוביץ:  אנחנו בעיקר מתמחים במגזר הנוצרי

מיכאל ביטון: צלב  למשל?     

אילן ליבוביץ: גם, כן

אילן ליבוביץ:  שילוב של מתכת ועצי זית

דימה אפרצב: היא זכיינית של הוותיקן, שנים

מיכאל ביטון: זה מביא דולרים למדינה?     

אילן ליבוביץ: נכון

אילן ליבוביץ:  עכשיו אין לנו דולרים במדינה

מיכאל ביטון: למה? הנוצרים לא באים, אין צליינים

אילן ליבוביץ: אין תיירים בכלל בישראל

מיכאל ביטון: זה נמכר באתרים של נצרות

אילן ליבוביץ: אנחנו משווקים את המוצרים שלנו בכל האתרים התיירותיים בארץ וגם מייצאים לחו"ל לאורך כל השנים שבהן המפעל קיים

אילן ליבוביץ:  בקצרין אנחנו 38 שנים

אילן ליבוביץ:  המפעל הקודם היה בבניין מרכזי בתל אביב לפני שהוא נשרף

אילן ליבוביץ:  אנחנו מייצרים מזכרות לתיירים, זאת ההתמחות שלנו

אילן ליבוביץ:  בכל השנים חווינו אינתיפאדות, מלחמות, התמודדנו עם הכול

אילן ליבוביץ:  תמיד נפלנו בין הכיסאות, למה? כי במהות שלנו אנחנו מפעל יצרני ולא מכניסים אותנו אף פעם לענף התיירות, אבל אנחנו מייצרים אך ורק לתיירים שמגיעים לארץ או מייצאים לאוכלוסיות נוצריות בחו"ל

אילן ליבוביץ:       תמיד נפלנו בין הכיסאות, גם בקורונה, כשהתחילה הקורונה אנחנו היינו בשיא עונת התיירות, זו הייתה שנה שהייתה אמורה להיות שנת השיא של התיירות

אילן ליבוביץ:  אני לא אכנס כרגע למענקים של הקורונה, אבל גם שם נפלנו בין הכיסאות

אילן ליבוביץ:  עוד לא הספקנו להתאושש, כי ענף התיירות הוא הראשון שנפגע והאחרון שמתאושש תמיד, לא משנה מה יקרה במדינה

אילן ליבוביץ:  רק התחלנו להתאושש והתחילה עונת התיירות, היינו בשיא והיה צפי מאוד גבוה, ונפלנו על המלחמה הזאת

אילן ליבוביץ:  אתה אמרת, יישוב ספר או לא יישוב ספר, למי שקשור לענף התיירות ממש לא משנה איפה המיקום שלו

אילן ליבוביץ:  כשאין תיירים בארץ פשוט אין תיירים

אילן ליבוביץ:  זה לא משנה אם אני באילת או בקצרין, אין קשר

אילן ליבוביץ:  אני נפגעתי באופן ישיר, המפעל שלי סגור היום

אילן ליבוביץ:  עוד לא החזרתי את העובדים שלי מהקורונה

אילן ליבוביץ:  אני עדיין מתמודדת עם השלכות הקורונה ונפלה עליי המלחמה הזאת, ואין לי מענה

מיכאל ביטון: פנית לגופים שאת עובדת מולם?     

אילן ליבוביץ: איזה גופים?     

מיכאל ביטון: רשויות המס, עזרה שאת יכולה לקבל?     

אילן ליבוביץ: רשויות המס? יש לי לדוגמה ארנונה

אילן ליבוביץ:  אז בקורונה משרד הפנים נתן הוראה למועצות, כי הכניסו אותנו לבתים ונעלו אותנו בהסגר, ואמרו "אוקיי, שלושה חודשים בעלי העסקים לא משלמים ארנונה"

אילן ליבוביץ:  היום אנחנו כביכול עובדים, אמרו לי ,"תעבדי, אף אחד לא אומר לך לשבת בבית", בשביל מי אני אעבוד? בשביל מי אני אייצר? אז למה אני צריכה להמשיך לשלם מיסים?     

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד לך שני דברים

מיכאל ביטון:  אחד, אנחנו רוצים שיגיעו לפה גורמים בכירים במשרד הכלכלה להציג מה הם יכולים לעשות למענך, בהלוואות ומענקים

מיכאל ביטון:  זה מה שיש, הלוואה או מענק או שילוב, וזה יהיה בשבועיים הקרובים

אילן ליבוביץ: כרגע אני לא יכולה להגיש שום דבר

מיכאל ביטון: אני אבדוק ישירות עם הצוות שלי במקרה שלך, למי את יכולה לפנות מיידית, לא לחכות לפגישה, אבל כשתהיה פגישה כזאת אני רוצה שתהיי שם, כי אנחנו רוצים שיגיעו סמנכ"ל או מנכ"ל משרד הכלכלה ויציגו מה הם מסוגלים לעשות

מיכאל ביטון:  במקרה שלך, אפשר גם לפנות למשרד התיירות ולראות האם יש החרגה שם של עסק תומך תיירות

מיכאל ביטון:  את הבדיקות האלה אני אעשה

מיכאל ביטון:  נציג משרד הכלכלה, אתה יכול ללוות אותה אישית

מיכאל ביטון:  תחליפו ביניכם טלפונים, אבל אני מתחייב בפנייך שאני אלווה אותך מול כל הגורמים למצוא פתרון, בסדר?     

אילן ליבוביץ: אוקיי

מיכאל ביטון: מישהו רוצה להוסיף? חברי כנסת?     

קריאה: לגבי קצרין, מעבר לטילים, ראינו את מה שקרה בדרום

קריאה:  צריך ללמוד מהניסיון הזה

קריאה:  מחבלים יחדרו מסוריה ויחפשו את קצרין

קריאה:  אני חושב שזה דבר נוסף לגבי הצעת החוק

מיכאל ביטון: אף אחד לא האמין שטנדרים יגיעו לאופקים

קריאה: והם בסוף הגיעו לשדרות, לאופקים, מעבר ליישובים

מיכאל ביטון: מה שקרה שם יכול לקרות פה, אין שום הבדל

קריאה: ולכן האזורים האלה חייבים להיות מוגדרים כספר, גם קצרין, וגם יישובים כמו בני יהודה וחספין, יישובים גדולים שנמצאים פה באזור

קריאה:  למרות שאני גר ביישוב קטן, אני חושב ש- - - את היישובים

מיכאל ביטון: אנחנו נביא הצעת חוק ונחתים גם אתכם

קריאה: השאלה היא האם המקור הוא הצעת חוק, או שזו תקנה מ-2007

מיכאל ביטון: לדעתי ההגדרה של מי זכאי להיות יישוב ספר היא בחקיקה

קריאה: צריך לתקן את החקיקה הזו

מיכאל ביטון: הם חוקקו תקנה שמאפשרת לסייע להם כאילו הם היו בספר, אבל זו תקנה זמנית שתחלוף

קריאה: 	 ראיתי את מה שדימה דיבר עליו אצל משה דוידוביץ'

קריאה:  קיבלתי ממנו הצעת חוק, רצינו  לעבור עליה

מיכאל ביטון: אנחנו נקדם את זה

מיכאל ביטון:  נקדם את הצעת החוק, נדחף אותה כדי שיהיה להם מעמד קבוע ולא יצטרכו תקנות מיוחדות בזמן חירום

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני מצטרפת למה שנאמר כאן

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אתם צריכים לקבל תמיכה וסיוע מהמדינה, לא להשאיר אתכם כאילו לא קורה כלום, כאילו המלחמה לא נוגעת בכם

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  לא רק להיות מוכנים, אתם גם משיגים ומשקיעים ומפעילים כוח אדם נוסף ומגיעה לכם תמיכה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  נגיש הצעת חוק, אני אצטרף להצעת החוק

מיכאל ביטון: אנחנו נדאג לקצרין

מיכאל ביטון:  נגב-גליל ישקיעו פה

בקי יום טוב: אנחנו נדאג לכם

דימה אפרצב: אדוני יושב-הראש, אני אגיד איפה הדיסוננס

דימה אפרצב:  בתרבות הגולן לא נהוג לצעוק, אלא אם רוצים לגרש אותנו מאדמתנו

דימה אפרצב:  אנחנו יודעים לתת פייט

דימה אפרצב:  התרבות כאן היא לא לשרוף צמיגים ולא לגדף ולא לעשות בלגן

דימה אפרצב:  זאת אומרת, זה שאנחנו לא צועקים "געוואלד", זה לא אומר שהמצב כאן הוא לא פשוט

מיכאל ביטון: אני אוהב לעבוד עם מי שלא צועק, עם מי שהוביל את העיר שלו להצלחה, ואתה אחד מראשי הערים הגדולים במדינה

מיכאל ביטון:  הכי כיף לעזור למי שיודע לשים את הכסף במקום הנכון

מיכאל ביטון:  תגיד עוד משהו ונסכם

דימה אפרצב: ניסים, אני מצפה ממך להרבה יותר

דימה אפרצב:  אמרתי את זה בתחילת דבריי בציניות, לא היית פה

דימה אפרצב:  אנחנו מכירים שנים, גם אותך וגם את שאר החברים

דימה אפרצב:  אני מכיר אותך עוד מתקופת התנדבותך בעירייה - - -         

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לא התנדבות, הייתי ממלאת מקום ראש העיר בשכר

דימה אפרצב: ציפיתי, וב-30 הימים האלה לא שמעתי ממך

דימה אפרצב:  אתה יודע שיש על זה ביקורת, אתה אפילו היית לפי טענתך גם כמה זמן כאן תושב קצרין

דימה אפרצב:  זה לא נורמלי שאתה חלק מהמערך כאן ולא נתת את הדעת שלך או תחושת כתף

דימה אפרצב:  קח את זה כביקורת בונה

מיכאל ביטון: קח את זה לעתיד

ניסים ואטורי: לא, זו לא ביקורת בונה, זה ניסיון להכניס פוליטיקה, ואני אומר, תשמע, שכח מזה

ניסים ואטורי:  אתה רוצה? ניפגש, הנה עכשיו אנחנו פה מנסים לעזור, תזרום עם זה

ניסים ואטורי:  לא צריך לקבל הוראות ממשה אלון

מיכאל ביטון: לא צריך עכשיו את ההיסטוריה, עם הפנים לעתיד, אני רוצה שתהיה לכם פגישת עבודה שלכם, אבל כמובן כולנו מחויבים

דימה אפרצב: אני לא מכניס שום פוליטיקה

ניסים ואטורי: בסדר, לא דיברתי איתך, להפך, גיביתי אותך

ניסים ואטורי:  אני חושב שכן צריך להתייחס לקצרין בצורה רצינית

מיכאל ביטון: יש פה נכונות לפתוח דף חדש ולעבוד ביחד

מיכאל ביטון:  חבל

דימה אפרצב: אנחנו נבחן את זה במעשים, אין שום בעיה

דימה אפרצב:  באהבה ובשמחה

מיכאל ביטון: אנחנו מנסים לייצר אווירה של עבודה משותפת

מיכאל ביטון:  גם מה שהיה בעבר לא מעניין

מיכאל ביטון:  ואטורי פה היום, תרים אליו טלפון מחר, תקבע איתו פגישה, נעבוד על הדברים שאמרת, לא נשאיר אתכם לבד

מיכאל ביטון:  ראשית, אני רוצה לשבח אותך, ראש העיר

מיכאל ביטון:  נעשית פה עבודה מדהימה יחד עם צוות מדהים של אנשי מקצוע ושל מתנדבים גם במטה האזרחי

מיכאל ביטון:  מרגישים שהעסק פה מנוהל ומוחזק, וזה יוצר תחושת ביטחון וחוסן בקרב אזרחי קצרין

מיכאל ביטון:  באנו היום כדי לראות מה משרדי הממשלה עושים למענך

מיכאל ביטון:  נתת לנו דגשים ואנחנו מאמצים את כולם

מיכאל ביטון:  אחד, חיזוק כיתת הכוננות, תקצובה והשבחתה לטווח ארוך, את זה נעשה איתך

מיכאל ביטון:      שתיים, הצעת חוק להכנסה קבועה של יישובים בגולן להגדרת יישובי ספר, ולא הגדרה זמנית כפי שנעשה עכשיו במלחמה

מיכאל ביטון:  נגיש את הצעת החוק הזאת, ואם יש כבר הצעת חוק ממשלתית, עוד יותר טוב, ונדאג שהיא תקודם

מיכאל ביטון:  ביקשנו מנגב-גליל להקצות לך סכום למלחמה, בסכום הזה תשתמש לחוסן, להפגה, למקלטים, לכיתת כוננות

מיכאל ביטון:  נעשה מעקב אחרי שלוש המשימות האלה

מיכאל ביטון:  אני רוצה שנסיים באווירה טובה

מיכאל ביטון:  אני אשאיר אותך ואת ואטורי פה לבד, כל השאר ייצאו ונעקוב אחר הדברים

מיכאל ביטון:  תודה רבה

דימה אפרצב: אני מודה לך, זה לא מובן מאליו, אני מראש אומר על ההזמנות להגיע לכל מיני יעדים רחוקים, אני לא נוסע, אני נשאר בעיר ואני מברך על מנהיגים שיודעים להגיע לשטח, לבוא מהמקום ולעזור גם באופן פרסונלי לבעלי עסקים

דימה אפרצב:  תודה רבה

מיכאל ביטון: אנחנו נלווה את מי שצריך

מיכאל ביטון:  קחו את הטלפון של העוזר

חיים דרוקמן: איך שהחלה המערכה הזאת, הבנו שאנחנו נכנסים לתקופה ארוכה

חיים דרוקמן:  במלחמת לבנון השנייה הייתי מג"ד חילוץ והצלה, וביום השלישי קראו לי לצפת ואמרו לי, "בוא תנהל את העיר"

חיים דרוקמן:  מה שעשינו שם היה מורכב מאוד, ובין יתר הדברים שחרוטים לי זה חלוקת המזון למשפחות, כי הכול היה סגור - - - בתרחיש שייכות במידה לא מבוטלת, כשתתחיל המערכה הצפונית

חיים דרוקמן:  כמות הנפילות בגולן ובכלל בצפון תהיה גדולה, וממילא הנושא של האספקה וכאלה דברים ייעצרו במידה רבה

חיים דרוקמן:  בוודאי שלא תהיה חלוקה בין היישובים, כי השליטה על כל הצירים כאן היא שליטה צבאית של אוגדה 210, ופצ"ן

חיים דרוקמן:  אז יהיה קשה לנוע כאן

חיים דרוקמן:      לכן אמרתי, בואו נפתח מרלו"ג, מרכז לוגיסטי שהמטרה שלו בחירום העתידי היא הנושא של חלוקת מזון ליישובים, לצרכניות או הביתה

חיים דרוקמן:  איך שהתחלנו את המערכה הזאת, התחילו להתגייס כאן כמויות משמעותיות של כוחות, ולחיילים יש צרכים שלא מולאו על ידי צה"ל, והתחלנו לגייס תרומות ולנפק פליזים, חם צוואר, בגדים תרמיים, אוכל, ממש הכול

חיים דרוקמן:  ברמה גבוהה ובכמויות גדולות, כולל אוכל חם

חיים דרוקמן:  אנחנו מכינים לחיילים אוכל חם ומביאים להם לשטח, כולל הסעות, אגב

חיים דרוקמן:  לצה"ל בהתחלה גם לא היו מספיק הסעות, והאוטובוסים שלנו היו מסיעים את החיילים לאימונים או מורידים אותם מהחרמון באמצע הלילה וכל מה שצריך

חיים דרוקמן:       הסניף השלישי, נקרא לזה ככה, נוצר במשך הזמן עם המפונים

חיים דרוקמן:  אנחנו מנפקים גם למפונים מזון, חיתולים, בגדים, צעצועים

חיים דרוקמן:  כל מה שהם צריכים חוץ ממערכת החינוך שתכף ניגע בה

חיים דרוקמן:  המצב של הגולן הוא מוזר באיזשהו מקום, כי הוא לא קיים במקום אחר

חיים דרוקמן:  אחד, אנחנו לא מפונים

חיים דרוקמן:  למרות שיש לנו כאן אפס עד שניים ואפס עד תשע וכן הלאה, אנחנו לא מתפנים

חיים דרוקמן:  הייתה הצעה לפנות, אמרתי להם, "אני לא מתפנה", וכשהחבר'ה התעקשו, אמרתי להם, "אוקיי, בואו נעשה משהו פשוט, אתם שוכרים לי ספינה של מנו ספנות, מעמיסים את הגולן ואנחנו יוצאים לשיט קלאסי באירופה, לאן אתם מפנים אותי?"      המצב של גבול לבנון שונה בשניים-שלושה דברים עיקריים

חיים דרוקמן:  אחד, זה הנשק תלול המסלול שקיים שם

חיים דרוקמן:  הרע"מ, רקטה עתירת משקל שקיימת שם ולפי המודיעין לפחות לא קיימת כאן

חיים דרוקמן:  אני לא יודע אם יש לנו על השולחן מודיעין, אני מקווה שכן

חיים דרוקמן:  זה לא משנה אם נכנסת לממ"ד או לא נכנסת לממ"ד, הרקטה פשוט מוחקת את הבית, זה דבר אחד

חיים דרוקמן:  השני הוא מנהרות שכאן לא קיימות ויש סיכוי שעדיין קיימות שם, והשלישי זה צה"ל, שרוצה מגרש משחקים נקי, במידת האפשר, לפחות אזור מסוים שבו אין לו אזרחים ישראליים

חיים דרוקמן:  אצלנו זה קיים ממילא, כי יש לנו את כביש 98 שמתחיל מחמת גדר באופן מעשי ומגיע עד החרמון

חיים דרוקמן:  בכל מה שמזרחית מכביש 98, התנועה היא באישור של החטיבה בלבד

חיים דרוקמן:  חקלאים לא נכנסים לשטח והתושבים, נוסעים עד לצומת חספין

חיים דרוקמן:       יש יישובים שנמצאים מזרחית, כמו המיצר שהוא צמוד גדר או אלוני הבשן, אבל אנחנו מסתדרים

חיים דרוקמן:  אני טוען שאין מה לפנות באופן כללי

חיים דרוקמן:  יותר מזה, מבחינתי זה נוגד את ערכי הציונות

חיים דרוקמן:  אני עדיין אלוף משנה בצבא

חיים דרוקמן:  מבחינתי יש פקודה, "הגן בגזרתך"

חיים דרוקמן:  אמרתי לצבא, "תגנו בגזרתכם, למה אתה מפנה אותי? תגן, זה התפקיד שלך, אני לא מתפנה", והתושבים הולכים עם זה עד הסוף

חיים דרוקמן:  נוצר מצב אבסורדי

חיים דרוקמן:  קודם כל, זמן ההתרעה כאן הוא אפס עד 15 שניות, אנחנו נמצאים ב-15

חיים דרוקמן:  זאת אומרת יש כאן ממ"ד, אבלאין מה לרוץ אליו, כי אין זמן להגיע אליו

חיים דרוקמן:  בנוב זמן ההתרעה שלי הוא אפס

חיים דרוקמן:  אין לי מה לרוץ למקלט, אלא פשוט להשתטח ולשים ידיים על הראש

חיים דרוקמן:  אלה ההנחיות

חיים דרוקמן:       מצד שני, למרות כל זה, מגיעים אלינו מפונים

חיים דרוקמן:  יש לנו כאן קרוב ל-3,500 מפונים

חיים דרוקמן:  בין אם זה באפיק, בין אם זה בכפר חרוב, בין אם זה ברמות, בין אם זה במלון רמות, במלון כינר, במלון סטאי, במדרשה בחספין וכן הלאה

חיים דרוקמן:  תחושת הביטחון שהקהילה כאן מקרינה, אני אקרא לזה ככה, היא מדהימה, ואין לנו שום בעיה עם זה שמגיעים לכאן אחרים

חיים דרוקמן:  אם נצטרך פינוי, מי מפנה את המפונים, לצורך העניין?      יחד עם זאת, נלחמנו לא בקלות בשביל שיכירו בכל היישובים שלנו כיישובי ספר, ובסוף הצלחנו

חיים דרוקמן:  הם נכנסו אתמול בהצבעה ליישובי ספר

חיים דרוקמן:  יש לנו הולנדים בצד ההוא, שוויצרים בצד ההוא וסקנדינביים בצד ההוא

חיים דרוקמן:  אנחנו לא קו עימות בהגדרת החוק, וכתוצאה מכך, החלטת ממשלה מספר 2127 משנת 2000 קבעה מהו קו עימות, והגולן לא מוזכר שם, ולכן אנחנו לא מקבלים תקציב

חיים דרוקמן:  פגשתי את שר הנגב-גליל, אמרתי לו, "אתה רוצה שאני אוסיף את המילה 'גולן' כדי שתיתן לי משהו?"

מיכאל ביטון: אסור לו לתת?     

חיים דרוקמן: אסור לו כי אני לא קו עימות

מיכאל ביטון: אבל תחת ההגדרה של הגליל אתה נחשב?      

חיים דרוקמן: כן, אני נחשב לגליל

קריאה: יישובי ספר גם נחשבים

חיים דרוקמן: לא, רק קו העימות כרגע

מיכאל ביטון: קיבלת ממנו בעבר איזשהם תקציבים?     

חיים דרוקמן: בשנה האחרונה לא, בגלל הדירוג הסוציו-אקונומי 6

חיים דרוקמן:  אבל עכשיו הוא חילק 15 מיליון ל-18 יישובים, אני לא ביניהם ואפילו לא הצמודים שלי

מיכאל ביטון: 18 יישובים בגולן?      

קריאה: 17 בגליל

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים לקחת את זה לטיפול ולהוציא ממנו כסף

חיים דרוקמן: אמרתי לו, "למה אתה לא נותן לי?", הוא אמר לי, "חיים אתה לא קו עימות"

מיכאל ביטון: השאלה היא אם היועצים המשפטיים עוצרים אותו או שאין לו את הקריטריונים

מיכאל ביטון:  אם אלה קריטריונים אפשר להגמיש

מיכאל ביטון:  אם זה היבט משפטי, חקיקתי, זה יותר מסובך, אבל נבדוק את זה

חיים דרוקמן: אני כתבתי מכתב לראש הממשלה, לשר האוצר, לשר הביטחון ולשר הפנים

חיים דרוקמן:  חברים, תתקנו את ההחלטה, זה לא יכול להיות, תכניסו אותנו לקו העימות בבקשה ותיתנו לנו מה שמגיע לנו

חיים דרוקמן:  אנחנו מתקשים לנהל את הדברים כאן בגלל בעיה כספית

חיים דרוקמן:  הדבר השני שאני אגיד, גם כשמגיע איזשהו תקציב, הוא מגיע מאוד נקודתית

חיים דרוקמן:  במקום שיתנו כסף ויגידו, "תעשה את מה שאתה צריך"

חיים דרוקמן:  אומרים לך, "קח 240,000 שקל למקלטים

חיים דרוקמן:  קח 500,000, אבל מותר לך 1,2,3,4"

חיים דרוקמן:  אני אומר להם, "אני לא צריך את זה"

חיים דרוקמן:  אני אתן דוגמה כדי שנבין

חיים דרוקמן:  קיבלתי איזשהו סכום, קרוב ל-200,000 שקל מהיחידה להתיישבות

חיים דרוקמן:  מה מותר לי לעשות עם זה? חמ"לים ביישובים, אבל את זה כבר עשיתי

חיים דרוקמן:       אז מה אני אעשה עם הכסף? למה אתם מתעקשים להגיד לי מה לעשות איתו? אנחנו, ראשי הרשויות, יודעים יותר טוב מכולם מה אנחנו צריכים ומה דחוף לנו

חיים דרוקמן:  לנושאים ה"רכים" אנחנו לא מקבלים כסף, לתחזק את הקהילה, לתחזק את החינוך, דברים כאלה

חיים דרוקמן:  היחידים שנתנו לנו 120,000 שקל זו החטיבה להתיישבות, שאיתה אנחנו עובדים כרגע בתוך היישובים

חיים דרוקמן:  לפני 4 שבועות רכשתי 200 אפודים קרמיים ו-200 קסדות, והם עוד לא הגיעו

חיים דרוקמן:  אני לא יודע מתי הם יגיעו, כי אין בארץ

חיים דרוקמן:  זאת אומרת, זו לא רק בעיה של כסף, זו גם בעיה של אספקה ואנחנו מתמודדים עם זה כמו שצריך

חיים דרוקמן:  רכשנו 350 מכשירי קשר, בעלות של 1,200 שקל לאחד, רכשנו ציוד עזרה ראשונה בכמויות מספיקות, וציוד שכן אפשר היה להשיג אותו בצורה כזאת או אחרת

מיכאל ביטון: כמה חברי כיתת כוננות יש לך בכל יישוב?      

חיים דרוקמן: היום ברוב היישובים יש בין 16 ל-25, ואני טוען שצריך להשלים ל-30

מיכאל ביטון: התחלנו עם זה ב-7 באוקטובר? כלומר, הייתה פה שאננות?     

חיים דרוקמן: לא הייתה שאננות

חיים דרוקמן:  הייתה החלטה של צה"ל, ואני הייתי בוועדת חוץ וביטחון פעמיים-שלוש והתנגדתי

חיים דרוקמן:  אני גם יושב-ראש ועדת הביטחון של אשכול גליל-מזרחי, וגם יושב-ראש ועדת הביטחון של מרכז השלטון האזורי

חיים דרוקמן:  התנגדתי לזה אז, ואני ממשיך להתנגד לזה היום

חיים דרוקמן:  צה"ל החליט שבגלל גניבות הנשק הוא מקזז לנו את הנשקים, והוא הלך והוריד עד שהגענו למצב של כמעט פשיטת רגל, אני אקרא לזה כך, בנושא של מוכנות

מיכאל ביטון: אז כרגע לרוב יש 16 עד 24 נשקים?     

חיים דרוקמן: כן, ואנחנו חייבים להשלים את זה ל-30

מיכאל ביטון: כולל אימונים?      

חיים דרוקמן: כולל הכל

חיים דרוקמן:  אנחנו חייבים להשלים את זה

מיכאל ביטון: מי האחראי על הכיתות, המשטרה וצה"ל? איזו - - - יש?      

חיים דרוקמן: לא, אין לנו משטרה כאן

חיים דרוקמן:  מי שאחראי כאן אצלנו זה אוגדה 210, חטיבה 474, רק צה"ל

מיכאל ביטון: רק צה"ל? בכל היישובים?      

חיים דרוקמן: כן

חיים דרוקמן:  וזה יוצר לי בעיה

מיכאל ביטון: יש לך בני מקום? יש לך יכולת?     

חיים דרוקמן: אין לי בני מקום

בצלאל שנייד: בפקמ"רים בגזרת פצ"ן האחריות היא של פצ"ן, בגזרת פקע"ר זה כרגע משולב פקע"ר ומשטרה

בצלאל שנייד:  זו השאלה שאתה מכוון אליה?     

מיכאל ביטון: לא

מיכאל ביטון:  אני סגרתי עם סגן ראש אמ"ץ שיש מקומות שיתגבר אותם בבני המקום, לא את כל כיתת הכוננות

מיכאל ביטון:  נניח מפקד כיתה ו-6-5 בכל יישוב, ואז הם נמצאים ב- - - וכאלה שהצבא לא גייס אותם לכוחות המלחמה

בצלאל שנייד: כן, זה הפך להיות מורכב מאוד

בצלאל שנייד:  יש היום יישובים שיש בהם כיתה משולבת, בין כיתה של מג"ב וכיתה של צבא

בצלאל שנייד:  יש נהירה גדולה מאנשי מג"ב לעבור לצבא, כי הם מקבלים ימ"מ בצו 8, ויש אנשים עם שני נשקים

מיכאל ביטון: אז גם את זה פתרנו אמרנו שאפילו אם בני המקום יהיה תוספתיים, נגיד כיתת כוננות קיימת, כולם מתנדבים

מיכאל ביטון:  עוד 5-6 מילואים, לא חברי כיתת כוננות

בצלאל שנייד: לא

בצלאל שנייד:  טוענים ראשי הרשויות שברגע שאתה נותן למישהו צו 8 כדי להיות שותף לחבר כוננות, אנשים עוזבים את ההתנדבות במג"ב

בצלאל שנייד:  אנחנו פוגעים בעצמנו, כי רצינו מתנדבי מג"ב שימשיכו גם אחרי המלחמה

מיכאל ביטון: אני מכיר את הטיעון הזה

מיכאל ביטון:  מולו יש לפעמים מציאות שבה חברי כיתת כוננות לא נמצאים ביישוב שלהם במהלך היום, ואם אנחנו רוצים ביטחון במהלך היום, וראינו שכיתות הכוננות מגיבות ראשונות, ועמדו לבד גם שעות

מיכאל ביטון:  אני מקווה שזה לא יקרה בעתיד, אבל אין לדעת

מיכאל ביטון:  האירוע הוא כוללני ומסיבי, אז תהיה נפילה בין הכיסאות, וליישוב כזה יהיו חמישה שהם ברזל

מיכאל ביטון:  העניין של מעמדות או חוסר תיאום בין צבא למשטרה לא מתקבל, כי בש"ג פה ביישוב יש חיילים ויש שוטרים, ויש קב"ט והוא יידע לארגן, ויידע לעשות תדריך יומי בין בני המקום לכיתת כוננות, לשוטר בלילה, כמו שאנחנו עושים במקומות פחות מסוכנים כמו ירוחם

מיכאל ביטון:       יש ראשי ערים שלא יודעים להביא בני מקום, שאף אחד לא רוצה לעשות מילואים

מיכאל ביטון:  זו בעיה שלהם

מיכאל ביטון:  אבל אם ראש עיר יודע להביא 6-5, בין אם זה מתוך כיתת הכוננות, וכל אחד מהם יעשה שבועיים, צריך לתת לכולם להיות חלק מעניין המילואים, בתוך כיתת הכוננות, או להוסיף בתוך היישוב הזה בני 60,55,50, שישה אנשים שיהיו מילואים, שגם יקלו על שמירות במהלך היום ויהיו חלק מהתדריך הלילי

מיכאל ביטון:  זה עיקרון שנסגר כבר עם סגן ראש אמ"ץ

בצלאל שנייד: זה מה שקורה

בצלאל שנייד:  אנחנו עדיין מחתימים אנשים על נשקים

מיכאל ביטון: הוא מופעל, הוא אומר שאין לו בכלל בני מקום

בצלאל שנייד: לא, כי בפקמ"רים הוא שייך לפיקוד צפון

מיכאל ביטון: בפיקוד המרחבי, פיקוד צפון

מיכאל ביטון: לא מעניין אותי הפקמ"ר, אבל סגרתי שגם בפקמ"ר יגיע גיוס למילואים

מיכאל ביטון:  כל חברי חניתה עכשיו מגיוסים למילואים, זו בקשה שלנו

מיכאל ביטון:  כיתת הכוננות שלך מגויסת למילואים בכל היישובים? כל הכיתות?     

חיים דרוקמן: כן

חיים דרוקמן:  זה אותו הדבר גם בקו העימות

מיכאל ביטון: אז מצבך טוב

מיכאל ביטון:  כל הכיתות, אז אתה לא צריך ימ"מ

מיכאל ביטון:  יש לך מקום שאתה צריך בו בני מקום?     

חיים דרוקמן: הכיתות היום נעות בין 16 ל-20

מיכאל ביטון: אבל כולן מגויסות למילואים?     

חיים דרוקמן: כולם מגיוסים, מי שבכיתת כוננות מגויס

מיכאל ביטון: טוב

מיכאל ביטון:  בואו נמשיך

חיים דרוקמן: אבל צריך להגדיל את זה

מיכאל ביטון: הצטרפה אלינו חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, אשת הגליל והצפון

מיכאל ביטון:  היא תמיד איתנו בסיורים

מיכאל ביטון:  ברוכה הבאה טטיאנה

חיים דרוקמן: מה שאתם רואים כאן זה ציוד לבתי הספר היישוביים

חיים דרוקמן:  אלה חבילות מזון, בעיקר למפונים

חיים דרוקמן:  אנחנו מכינים את עצמנו לשלב שבמידה ואנחנו ניסגר כאן, יהיה לנו את כל מה שצריך, בין אם זה מזון, בין אם זה טואלטיקה

מיכאל ביטון: הרבה מזה תרומות?     

חיים דרוקמן: הכול תרומות

מיכאל ביטון: זה מטורף

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ולמי זה?     

מיכאל ביטון: מי עוסק בגיוסי תרומות? יש לך כסף ממשלתי שעוזר לך לנהל את את המרלו"ג הזה?      

חיים דרוקמן: אין לי כלום

מיכאל ביטון: למי שייך הבניין הזה?     

חיים דרוקמן: למועצה

מיכאל ביטון: כל ההפעלה הזו נעשית בתרומות, ללא כסף של המדינה?     

חיים דרוקמן: כלום

חיים דרוקמן:  חיילים באים ומקבלים אוכל

תהל גל יונה: 	 המועצה מממנת בן אדם שעובד פה, אנשים שעובדים פה ביום-יום, מחלקים את זה בעצם

חיים דרוקמן: מפונים מקבלים אוכל, חיילים מקבלים אוכל

מיכאל ביטון: יש דרך לעזור עם מקום כזה? בואו נשמע ביחד

בצלאל שנייד: - - - לאורך נשימה, כיוון שאנחנו מבינים שהמלחמה הולכת להיות ארוכה

בצלאל שנייד:  החיילים היום עושים המון משימות של סיוע לאזרח, בין אם זה שמירה בבתי ספר, שמירה על היישובים, אנחנו מנתקים מגע משם לאט, לאט כדי שהסד"כ יוכל לחזור לשוק העבודה

בצלאל שנייד:  בסוף זה פיקוד של מילואים

בצלאל שנייד:  האם גדודי הסדיר יכולים לעזור במתקנים כאלה? אני צריך לבדוק - - -     

מיכאל ביטון: ברור לי, הבעיה פה היא כוח אדם, לדעתי הבעיה פה היא תקציב

מיכאל ביטון:  פיקוד העורף יכול להגיד ש- - - יש לכם בעיית כוח אדם פה? או שזו לא הבעיה?     

חיים דרוקמן: ארגון מטה למשל אומר, "יש לי לתת לך - - - משאית, 14 משטחים, אני כבר מרים טלפון לחבר, אומר לו, "יש לך משאית, נכון? סע"

תהל גל יונה: וצריך מלגזה, אז הוא מתקשר לחבר שלו

חיים דרוקמן: הוא מגיע לכאן, מתקשר חבר אחר, "תביא את המלגזה לכאן"

מיכאל ביטון: הכול בתרומות

חיים דרוקמן: הכול בהתנדבות ותרומות

מיכאל ביטון: יש בזה הרבה יופי, אבל אתה צריך לקבל 2 מיליון שקל מהמדינה ואין את המקום הזה

חיים דרוקמן: בכינר יש 300 ומשהו איש, ברמות יש 380 איש והם אפילו - - - מלון רמות היה סגור, כי לא היו לו ממ"דים בעבר

חיים דרוקמן:  בתנאים שלו היה כתוב שבחירום הוא סוגר, ואז התברר שהוא בנה ממ"דים

חיים דרוקמן:  שלחתי לשם את קצין המיגון של פיקוד העורף, הוא בדק ואישר 380 איש

חיים דרוקמן:  רבע שעה אחר כך קיבלתי טלפון מגיורא זלץ, ראש המועצה של גליל עליון, והוא אמר לי, "חיים, שמעתי שאישרת שם 380 חדרים"

חיים דרוקמן:  אני לא יודע איך זה הגיע אליו כל כך מהר

חיים דרוקמן:  אמרתי לו, "כן", והוא אמר לי, "שמור לי את זה"

חיים דרוקמן:  אמרתי לו, "למה לשמור לך את זה?", והוא אמר לי "אני מתפנה אלייך"

חיים דרוקמן:  אמרתי לו, "גיורא, זה הגיוני? אתה מתפנה מגליל עליון אליי?" והוא אמר לי "זה מה שיש"

מיכאל ביטון: הוא פינה גם ציבורים שלא נמצאים בקילומטראז' שהמדינה אמרה לו

חיים דרוקמן: ביישוב רמות למשל יש 200 איש פחות באופן רגיל, ועכשיו יש 900-800, כי יש שם הרבה צימרים, כל הצימרים תפוסים על ידי מפונים או מתפנים

חיים דרוקמן:  אין לי מיגון, מערכת החינוך שלי לא בדיוק עובדת ופתאום יש לי הכפלה של הילדים

מיכאל ביטון: למה הכוונה ב"לא בדיוק"? יש חינוך או אין חינוך?      

מאשה לובלסקי: העברנו את החינוך לתוך היישובים

מאשה לובלסקי:  פתחנו 31 מיני-בתי ספר בתוך היישובים

מיכאל ביטון: בסדר

מיכאל ביטון:  מבחינת ההנחיות שמגיעות אליהם, לא רק בהתגוננות האישית, אלא בהתגוננות הקהילתית

בצלאל שנייד: במדיניות ההתגוננות יש מגבלה על התקהלויות

בצלאל שנייד:  העלינו את זה מ-300 ל-500

בצלאל שנייד:  לבתי ספר אישרנו לפתוח רק בשבוע שעבר

בצלאל שנייד:  המדיניות היא צהובה, מדיניות חירום

בצלאל שנייד:  זו לא מדיניות שמאפשרת את מה שהם רוצים, ולשאר חבלי הארץ חוץ מאזור פיקוד צפון ואני לא מדבר על הסביבה של עזה

בצלאל שנייד:  המדיניות היא ירוקה, הכל שגרתי למעט התקהלות של עד 1,000 איש, קרי לא לעשות מופע של 15,000 איש

מיכאל ביטון: בצפון יש 2 קילומטר, 4 קילומטר ו-9 קילומטר

בצלאל שנייד: עד 9 קילומטר

בצלאל שנייד:  ברמת הגולן ההתקהלות מוגבלת ל-500 איש

בצלאל שנייד:  בתי הספר - - -     

מיכאל ביטון: זו לא השאלה שלי

מיכאל ביטון:  בצפון היה לנו פינוי 2, אחרי זה 4, אחרי זה 7, אחרי זה 9

קריאה: לא, 3-0

בצלאל שנייד: יש 2-0 ,4-0, 5-0 ו-9-0

מיכאל ביטון: לכל קו יש הגדרה

בצלאל שנייד: נכון, עד 9-0 זו אותה ההגדרה

מיכאל ביטון: הגולן הוא 9-0?     

בצלאל שנייד: כן, אבל עם לימודים

בצלאל שנייד:  כי בגליל 9-0 זה עם לימודים, למעט 3-0 שאין שם תושבים

בצלאל שנייד:  הוצאנו את התושבים

חיים דרוקמן: עד לפני שבוע אסרו עליי להסיע תלמידים באוטובוסים

מיכאל ביטון: כן, אני חושב עשיתם דבר יפה וחכם, להשאיר את התלמידים ביישוב

בצלאל שנייד: כן, ואסרו עליי לפתוח בתי ספר

מיכאל ביטון: איך עשיתם את זה מבחינה ארגונית?      

קריאה: השקענו בזה הרבה

מיכאל ביטון: כסף?     

בצלאל שנייד: גם כסף אבל בעיקר פירוק

בצלאל שנייד:  פשוט פירקנו את כל בתי הספר

מיכאל ביטון: מה זה אומר?     

חיים דרוקמן: משרד החינוך עוזר לי קצת בשעות

מיכאל ביטון: יש עלויות

מיכאל ביטון:  הוא מקבל עזרה כמועצה?      

קריאה: לא

מיכאל ביטון: למה? נתנו לרשויות כסף גם לסייע בחינוך

מיכאל ביטון:  אתה מכיר בצרכים שלו? אתה יודע מה ראוי לתת לו? אין לך גיבוי של מה? של חשב המשרד?      

קריאה: משרד החינוך יודע מה לתת, אבל זה לא מספיק, מכיוון שמשרד החינוך יודע לעבוד בבתי הספר, הוא לא יודע לעבוד - - -     

מיכאל ביטון: כן, אבל הרשות היא תמיד גורם מפעיל ומממן עבור משרד החינוך בהמון מרכיבים

מיכאל ביטון:  זה לא קורה במלחמה, זה קורה כל השנה

מיכאל ביטון:  אם הגדלתם הוצאות כי יש מלחמה, ההיגיון הוא שהם הגדילו הוצאות

מיכאל ביטון:  השאלה היא אם מישהו בא ואומר, "בואו נעזור לכם"

מיכאל ביטון:  אני יודע שבדרום עשו את זה, ואני שואל למה לא עשו את זה פה

קריאה: זה חלק ממה שחיים אמר בהתחלה, התפיסה במדינה שפה הכול בסדר

חיים דרוקמן: כי אני לא קו עימות

מיכאל ביטון: זה לא קשור לקו עימות, תפסיקו עם זה

בצלאל שנייד: טבריה קלטה הרבה מאוד אזרחים

חיים דרוקמן: אני רוצה להסביר

חיים דרוקמן:  בעקבות האישור של פיקוד העורף ופיקוד צפון, התחלנו לפתוח את בתי הספר

חיים דרוקמן:  אם אני פותח את בתי הספר, אני לא יכול לתת מענה למפונים, מה שאני כן עושה עכשיו, כי בתוך היישובים אין לי מגבלה

חיים דרוקמן:  אם אני אפתח עכשיו את בית הספר, ייכנסו לי 120 ילדים, ואין לי איפה להכניס אותם

מיכאל ביטון: חיים, יש לנו משימה אחת

מיכאל ביטון:  נגב-גליל צריך לשים פה כסף ומיד

מיכאל ביטון:  משרד החינוך צריך לעזור פה במרכיבי ההוצאה של הרשות המקומית, שהוא רואה את ההירתמות שלה

מיכאל ביטון:  הביאו מודל יפה של חינוך ביישובים, יש פה מפונים רשמיים ולא רשמיים, צריך לתגבר פה בתקציבי חינוך

מיכאל ביטון:  נפנה למנהלת המחוז קודם, ניתן לה את היכולת לפנות לשלטון המרכזי, ואם לא, נלך לשר החינוך

מיכאל ביטון:  יהיה פה כסף לחינוך

חיים דרוקמן: הגולן זה אנשי בזלת

חיים דרוקמן:  סלע הבזלת הוא סלע קשה, כשסלע כזה נאחז בקרקע, להוציא אותו זו עבודה קשה

חיים דרוקמן:  מישהו ניסה להוציא פעם אבן מהאדמה? אנחנו חזקים, קשורים לאדמה, לא מבקשים להתפנות

חיים דרוקמן:  יש כאן הירתמות של הקהילה, והדוגמה הזאת חלה על כולם

מיכאל ביטון: מה שאתם עושים מעורר השראה

מיכאל ביטון:  יש פה יצירתיות ויש פה חברה אזרחית

מיכאל ביטון:  אנחנו לא מזלזלים בטוב הלב, גם של תורמים, גם של מתנדבים, אבל להשאיר אותך עם אפס מענים, זה לא תקין

מיכאל ביטון:  אתה לא חייב להיות בשיא הסיכון ולא חייב להיות בשיא המימון, והממשלה צריכה לעשות פה דברים

מיכאל ביטון:  לא להשאיר אותך רק כי זו היזמות הבלעדית שלך

בקי יום טוב: הוא לא קיבל כי המצב שלו היה פחות בעייתי, אבל אנחנו עובדים גם על זה

מיכאל ביטון: כתבנו לוסרלאוף מכתב עכשיו, וחבר של המפלגה שלו גר פה, קרויזר, שלא יראה את פניו בכנסת

מיכאל ביטון:  אנחנו חייבים לפתור את כל הבעיות הבירוקרטיות

טטיאנה (טניה) מזרסקי: גם השגת סייעות

מיכאל ביטון: הוא יהיה גמיש, אני סומך עליו

מיכאל ביטון:  הוא יקבל כסף וינהל אותו בתבונה ובצניעות

חיים דרוקמן: אמרת משהו נכון

חיים דרוקמן:  זו הנקודה בדיוק

חיים דרוקמן:  עם מתנדבים אתה יכול למשוך זמן מסוים, באיזשהו שלב זה מתחיל לרדת, וזה לא יעזור

חיים דרוקמן:  זה בדיוק מה שקורה לנו עכשיו

חיים דרוקמן:  זאת אומרת הקמנו מערכת, אנשים עובדים ממש קשה, בעיקר במערכת החינוך, זה לא יחזיק עד אינסוף

חיים דרוקמן:  אני צריך להתחיל לשלם, ואין לי מאיפה

מיכאל ביטון: זה חלק מהרציפות וההמשכיות שדיברת עליה

מיכאל ביטון:  המלחמה  בעזה תימשך כמה חודשים ואם הצפון, לא עלינו, ייהפך למלחמה כוללת, זו תהיה תקופה ארוכה

קריאה: אני אגיד רק משהו קטן לגבי המשרד לביטחון לאומי

קריאה:  יש כרגע הקצאת תקציב, בערך 4 מיליון שקל, שמחולקת על פי כמות המפונים, שאנחנו נותנים למועצה המפונה בעצם על מנת לסייע, גם בתחומי הנוער, גם בתחומי המתבגרים וגם בתחומי ההורים

מיכאל ביטון: הוא לא מפונה על בסיס החלטה אסטרטגית שלו

אסף: אנחנו גם מפונים וגם מתפנים

מיכאל ביטון: הגענו לרמת הגולן, חברי הוועדה לקידום וחיזוק הנגב והגליל

מיכאל ביטון:  הגולן עבורנו הוא חלק בלתי נפרד מהצפון, מהגליל

מיכאל ביטון:  הייתה תחושה שאנחנו במלחמה במדינת ישראל, אבל נציגי הממשלה לא מספיק התייחסו לצרכים ולאתגרים של הגולן

מיכאל ביטון:  האתגרים של הגולן נובעים דווקא מהיותו שקט עכשיו, אבל במקביל ברמת סיכון ואיום מהגבוהים שיש במדינה

מיכאל ביטון:  לצערנו, חיזבאללה ואיראן זרעו זרעים של פורענות בגבול הגולן, כולל כוחות ומליציות שיעיות ואיראניות קרובים מאוד לגבול, עם יכולות שיגור, עם יכולות מרגמה ועם פעולות שכבר נעשו בעבר כלפי הגולן

מיכאל ביטון:      כשהופתענו לצערנו בעוטף עזה, הבנו את הטעות

מיכאל ביטון:  הצבא והממשלה ערוכים היטב בגבול הלבנון במסה של הגנה, כולל מרכיבי התקפה בעוצמה צבאית ובמעשים מיידיים של פינוי והשקעות ברשויות מקומיות

מיכאל ביטון:  הבטן הרכה של מדינת ישראל, והפוטנציאל לסיכון והפתעה בגולן הוא הכי גבוה

מיכאל ביטון:  ואני דורש מראש הממשלה לכוון את כל השרים שלו להגיע לכאן, שרים מסוימים כבר היו פה, נכון? השר ארבל, אחרים, כל שרי הממשלה צריכים להיות כאן ולתת מענה

מיכאל ביטון:       פגשנו הנהגה של המועצה המקומית מהגולן יחד עם חברי הכנסת ואטורי ומזרסקי, פגשנו הנהגה מקומית, אזורית, שלוקחת אחריות ולא מחכה לאף אחד, מקימה מרכז לוגיסטי, מקימה כיתות כוננות

מיכאל ביטון:  יש לברך על כיתות הכוננות שקמו מהר על ידי הצבא מאזרחים בודדים בכל יישוב לתקנים מלאים, כולל גיוס מלא של מילואים, זה מבורך

מיכאל ביטון:       נעשו פה מעשים יצירתיים מאוד

מיכאל ביטון:  המרלו"ג מסייע גם לחיילים וגם לאזרחים, עם מאות מתנדבים

מיכאל ביטון:  ההחלטה להפוך את בתי הספר לבתי ספר יישוביים, מחייבת השקעה בכוח אדם, בכוח סיוע לחינוך

מיכאל ביטון:  משרד החינוך השקיע במחנכים, במורים ובשינוי תוכנית הלימודים, אבל העירייה נדרשת להקצות כסף מעצמה ללא מימון של משרד החינוך למרכיבי ההוצאה של הרשות המקומית

מיכאל ביטון:  הוועדה דורשת ממשרד החינוך להשקיע כאן בגולן ולסייע למועצה, ומוקירה אותו על המבנה האירגוני של חינוך ביישובים

מיכאל ביטון:  זה מבורך

מיכאל ביטון:  אבל עם ההבנה שמשרד החינוך הקצה כסף מחדש כדי להביא את הפתרון הזה, צריכה להיות גם הבנה שלרשות מקומית יש הוצאות, והיא צריכה לגבות אותה

מיכאל ביטון:  כך גם משרד נגב-גליל צריך להשקיע פה, משרד הפנים וכל משרד אחר שרלוונטי

מיכאל ביטון:      רשמנו לפנינו את ההודעה של המשרד לביטחון פנים שהוא הולך לפצות יישובים שיש בהם מפונים, וביקשתי מהם לכלול את רמת הגולן במרכיב הפיצויים של התקציב שתכף יושקע ביישובים שיש בהם מפונים

מיכאל ביטון:  הוועדה שלנו תסייר היום ותעקוב אחר ההחלטות ותדרוש מכל המשרדים לעשות את המעשה הנכון

מיכאל ביטון:  לא יתכן במדינת ישראל שראש ראשות יתבסס רק על תרומות

מיכאל ביטון:  האזרחים המתנדבים והתורמים מהארץ והעולם תבוא עליהם הברכה

מיכאל ביטון:  הדבר הזה נכון וטוב לגל ראשון כשיש בלבול

מיכאל ביטון:  המלחמה עתידה להימשך חודשים רבים גם בעזה ואם תהפוך למלחמה כוללת מול חיזבאללה תתארך יותר, זה מחייב רציפות והמשכיות ויכולת עמידה

מיכאל ביטון:  הדבר הזה יכול לקרות רק במימון ממשלתי, אנחנו נעמוד על כך שהגולן יקבל התייחסות ואזרחיו יקבלו גם את הביטחון הראוי וגם את ההשקעות האזרחיות הראויות

חיים דרוקמן: תודה, אני מזמין את אבי שרון, יושב-ראש הוועד המקומי

אריאל שרון: אני יושב-ראש האגודה ויושב-ראש צח"י

חיים דרוקמן: צח"י עשו פה דבר מדהים ומגיע להם כל הכבוד, ואני מזמין את אבי לספר לך

אריאל שרון: נמצאים איתנו פיני, שהוא יושב-ראש הוועד, עמי ודר, רכז המשק, ליהי, חינוך ורווחה, ולירון, בתחום של נוער וחינוך בוגרים

אריאל שרון:  יוחאי הוא הרבש"צ שלנו ואנחנו נתחיל

אריאל שרון:  נכנסנו למלחמה תחת ההגדרה של יישוב עורפי, כלומר אין לו כלום

אריאל שרון:  המדינה לא התייחסה למרכיבי הביטחון של היישוב, והם פרוצים, גדר פרוצה, תאורה לא שלמה, וכך נכנסנו למערכת הזאת כשבפועל יש פה היסטריה מוחלטת בהתאם למה שהתרחש בעוטף עזה

אריאל שרון:  כשלנו בפועל

אריאל שרון:  אותם מרכיבים מינימליים שהיינו אמורים להשתמש בהם כדי להגן על היישוב לא היו, ויותר מכך, היו לנו ביישוב שתי משפחות שהיו להן משפחות מבארי, והדבר הזה העצים עוד יותר את הנושא בקהילה ויצר פה חרדות כאלה ואחרות

חיים דרוקמן: כמה נשקים היו לכם?     

אריאל שרון: כשאנחנו אמרנו "אנחנו וכל מיני כאלה יישוב עורפי", זה אומר שהיה לנו רבש"צ והיה לנו סגן רבש"צ, ומעבר לזה לא היה שום דבר

אריאל שרון:  היה תהליך מאוד ארוך ועיקש מבחינתנו, ויחד עם המועצה להתחיל לבנות את מערך ההגנה היישובי, כשבדרך אנחנו מקבלים מעת לעת ביקורת מהאוגדה עם מספר חיילים, טירונים, חיילי פיקוד העורף ואחרים

אריאל שרון:  בהחלט יזמנו פה אירוח של יחידה חש"לית של אוגדה 36, והם עזרו לנו להגן על היישוב

אריאל שרון:  מעבר לזה, באמצעות תרומות נוספות ובאמצעות המועצה, גייסנו את כל מה שנדרש, אפודים, חגורים, נשקים ומחסניות, וזה בהחלט לא נכון שיישוב, במהלך הימים הראשונים מרגיש חשוף ולא בטוח לגמרי, ונדרש לבנות את כל מערך ההגנה ביישוב בעצמו, יחד עם המועצה

אריאל שרון:       יותר מזה, לקחנו כסף של החטיבה להתיישבות, לקחנו כסף של החברים והשלמנו את הגדרות בעצמנו

אריאל שרון:  חברים התנדבו, השלמנו את התאורה בעצמנו ברמה שלא בהתאם לתקן, אלא ברמה שנוכל לתת לאנשים תחושה מסוימת

אריאל שרון:  העמדנו רכב של האגודה השיתופית כדי לעשות סיורים בלילה, וכל הדברים האלה לאט-לאט החזירו את תחושת הביטחון של החברים

אריאל שרון:  לנו ברור שגם כלקח ממלחמת לבנון השנייה, אנחנו עדיין מרגישים שאנחנו נמצאים בקו האש

אריאל שרון:  כל דבר שנמצא פה חושף אותנו ליישוב שאפשר לומר שהוא די קדמי, וגם בצד המזרחי יש לנו גם את הקרבה לסוריה

אריאל שרון:  מעבר לזה, השטחים שלנו נמצאים פחות מקילומטר באזור אלרום, שאליהם אנחנו אמורים להגיע בבוקר, לעבוד, לקטוף וכל מה שנדרש

מיכאל ביטון: וזה קורה? אתם - - -     

אריאל שרון: בכל בוקר, בתחילת המלחמה, היינו באמצע הקטיפים, בתיאום עם המועצה והאוגדה קיבלנו אישורים

אריאל שרון:  נכנסנו אחרי שנעשו הפעולות הנדרשות ולאחר מכן נכנסנו

אריאל שרון:  מעבר לכך, אני חושב שצריך להתארגן לחירום

אריאל שרון:  יש פה תשתיות מינימליות שצריך לעגן ולארגן, לא רק בחמ"ל, אלא באזור החיוני של היישוב

אריאל שרון:      בזמנו דיברנו עם חברת החשמל כדי לנסות לארגן אזורים חיוניים בתוך היישוב, לבדל אותם מכלל היישוב ולחבר אותם למערכות גנרציה או למערכות חשמל

אריאל שרון:  זה פרויקט שחברת החשמל התחילה בו והפסיקה

אריאל שרון:  זה נושא מאוד אקוטי ברמת הגולן, אני טיפלתי בזה עוד כשהייתי בתפקיד במועצה, וזה דבר שצריך להמשיך

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מתי הפסיקה? לפני המלחמה?     

אריאל שרון: לפני המלחמה

אריאל שרון:  זה היה פרויקט מדהים

אריאל שרון:  היינו אמורים להגדיר אזור חיוני ביישוב, לבדל אותו מהרשת הכללית ולייצר לו אפשרות להתחבר לגנרטור

אריאל שרון:  ייאמר לזכותה של חברת החשמל שיש המון גנרטורים בגולן כלקח מהשלגים ומכל מיני אירועים נוספים, ולייצר בתוך היישובים אזורים חיוניים כדי שהיישוב יוכל לתפקד

מיכאל ביטון: זה מהלך חכם

מיכאל ביטון:  זו יוזמה שלכם או יוזמה כללית?     

אריאל שרון: זו הייתה יוזמה שלנו במועצה בתפקיד הקודם שלי, אבל אני אמלא את זה פה, כי זה נושא שבהחלט ראוי שייעשה

מיכאל ביטון: חברת החשמל אתכם בדבר הזה?     

אריאל שרון: בהחלט

אריאל שרון:  חברת החשמל עשתה סקר

אריאל שרון:  הם עשו פעולה מאוד טובה בעניין הזה

אריאל שרון:  גם בנושא החמ"לים, אני יודע שמשרד הביטחון השקיע ביישובים הקדמיים, והיישובים העורפיים די מוזנחים, בלי מערכות - - -     

מיכאל ביטון: כשאתה אומר עורפי וקדמי, מה זה בקילומטר?     

אריאל שרון: עורפי זה אנחנו, בערך 8-7 קילומטר

אריאל שרון:  קדמי זה עין זיוון, מרום גולן, אלרום, אלוני הבשן, מיצר, קשת ועוד

אריאל שרון:  חיים יודע להגיד את זה יותר טוב ממני

קריאה: 3-0, 4-0

אריאל שרון: אין ספק שכבר אין עורף ואין חזית כמעט

אריאל שרון:  אלה דברים שעשינו בעצמנו, הגברנו תאורה באזור השער, יצרנו מחסומים ואיישנו אותם

אריאל שרון:  גייסנו סדר גודל של 18 חיילים, זיוודנו אותם והם היום - - -     

מיכאל ביטון: הם במילואים

אריאל שרון: הם במילואים

אריאל שרון:  פנחס במילואים והוא חבר כיתת כוננות

אריאל שרון:  אנחנו בנינו כיתת כוננות עם הרבש"צ, לקחנו את החברים

אריאל שרון:  אחרי שהשגנו נשק, ביקשנו שיגיעו לפה מדריכים שיכשירו אותם עם החברים שלא מזמן סיימו מילואים ביחידות מובחרות ובהחלט התאמנו

מיכאל ביטון: לא גויסתם למילואים הרגילים שלכם?     

קריאה: חלקנו לא גויסו וחלקנו עברו סיפוח מהיחידה הקיימת לאגמ"ר

אריאל שרון: עשינו את הדברים תוך כדי תנועה

אריאל שרון:  אני חוזר לנושא איוש החמ"ל

אריאל שרון:  החמ"ל צריך להיות בלי אלתורים, אלא עם מערכת שיודעת להתחבר למערכות ה-GIS שבהן אנחנו רואים את התצ"א של היישוב, את כל התשתיות של היישוב

אריאל שרון:  אנחנו יודעים להזניק לכל מקום, והעניין הזה בהחלט מחייב תקשורת בתוך המקלטים

אריאל שרון:  פנינו לבזק, שיתקינו לנו תקשורת פיזית לאינטרנט בין המקלטים ביישוב הוותיק, שהם בעצם המיגון של הגרעין הוותיק של היישוב, כי עד 1992 או עד 1987, טרם חל החוק לבניית ממ"דים

אריאל שרון:  אז עדיין יש מיגון של משפחות באמצעות המקלטים

מיכאל ביטון: זמן ההגעה מאפשר בכלל להגיע למקלטים?     

אריאל שרון: בזמנו היה רדיוס של 40 מטר אני חושב

אריאל שרון:  פה יש לנו זמן הגעה של בין 15 שניות לבין 30 שניות

גם השכונות הוותיקות אבל - - -      

אריאל שרון: אמרנו שבסופו של דבר אין תקשורת בתוך המקלטים

אריאל שרון:  מישהו נכנס למקלט, ואין קשר טלפוני

אריאל שרון:  לכן פנינו באופן מיידי לבזק

חיים דרוקמן: אני אתן דוגמה

חיים דרוקמן:  בנוב היו נפילות, אז החבר'ה רצו למקלטים

חיים דרוקמן:  אצלנו יש גם כן מקלטים ציבוריים

חיים דרוקמן:  נכנסו למקלט, והתוצאה היא שהם נשארו שם כל הלילה, כי הם לא קיבלו הודעה לצאת

מיכאל ביטון: יש פה מישהו ממשרד השיכון? הייתה פנייה של שר השיכון ושר התקשורת להתקין ראוטרים במקלטים

קריאה: אצלנו בערים המרכזיות בכל מרחב הצפון, אני יודע שיש ראוטרים בכל המקלטים הציבוריים

קריאה:  אני לא יודע מה המצב ביישובים

מיכאל ביטון: אולי אפשר לבקש להכניס את זה בסיכום הפגישה, פנייה להתקנת ראוטרים ביישובים בגולן במקלטים

מיכאל ביטון:  לדבר הזה יש חשיבות בעוטף עזה

מיכאל ביטון:  כל כיתת כוננות שהיה לה חמ"ל עם מצלמות, ידעה לנהל את הקרב

מיכאל ביטון:  כי היה מישהו בחמ"ל שראה במצלמות איפה האויב והפנה את כיתת הכוננות שמכירה את היישוב

מיכאל ביטון:  איפה שלא היה חמ"ל כזה היו עיוורים, לא ידעו מאיפה ולאן וכמה, והיעד המבצעי זה שמקלטים או לפחות אחד מהם יהיו גם החמ"ל היישובי, עם מצלמות ביישוב

מיכאל ביטון:  הדבר הזה הוא העתיד

מיכאל ביטון:  זה לא כזה סיפור, להתקין מצלמות פשוטות ולרשת את הדרכים המרכזיות של היישוב

אריאל שרון: שיודעות לשדר לתוך המקלט

מיכאל ביטון: גם לטלפון הנייד של כיתת הכוננות

מיכאל ביטון:  זה משהו שאנחנו צריכים לבקש גם מהצבא, במקומות שהוא חלק ממרכיבי הביטחון, וגם מביטחון לאומי במקומות שאתם מנהלים כיתות כוננות, להתחיל להשקיע במצלמות פשוטות, בלי כל המורכבות

מיכאל ביטון:  היום מבקשים מהעיריות להתקין מצלמות שעולות עשרות אלפי שקלים

מיכאל ביטון:  אפשר ללכת על דברים פשוטים ועמידים, ולרשת יישובים

אריאל שרון: מעבר לכך, הארכנו בנושאי אבטחה וצוות כוננות

אריאל שרון:      קריאה << דובר >>קריאהקק: << דובר >>        כמה נשקים יש לכם פה?     

אריאל שרון: כיום יש לנו 18-17

חיים דרוקמן: וכמה אתה רוצה?         

אריאל שרון: אני רוצה להגיע ל-22 לפחות

מיכאל ביטון: מה מונע ממך?     

אריאל שרון: לא מוכנים לגייס את האנשים

מיכאל ביטון: לגייס למילואים? מבחינתך כל חבר בכיתת הכוננות חייב להיות במילואים? הרי אם זה יימשך 4-3 חודשים, האנשים האלה יהיו במילואים כל החודשים הללו?     

אריאל שרון: אין ברירה, אנשים צריכים להתפרנס

אריאל שרון:  הם עוזבים את הבית, עוזבים את העבודה, יוצאים להגן על היישוב

מיכאל ביטון: ומה עם המודל שבו נניח בכיתת כוננות יהיו כעשרה מגויסים, שבכל שלושה שבועות יתחלפו בתוכם ויהיה דירוג, ואדם גם יוכל לבצעאת העבודה שלו?     

אריאל שרון: הייתי שמח, אבל לוקח 4-3 שבועות רק לגייס אנשים

מיכאל ביטון: למה?     

אריאל שרון: כי התהליך נהיה יותר מסובך, לא מה שהיה לפני שבועיים או שלושה

מיכאל ביטון: יותר מסובך?      

אריאל שרון: כן, יש יותר בירוקרטיה

אריאל שרון: 	 בסופו של דבר, אם אנחנו נכנסים לשגרת חירום, נגדיר את זה בהגדרה נוספת

אריאל שרון:  אין ספק שנצטרך להתייחס להמון נושאים בתוך התהליך הזה שהיישוב צריך להתארגן בו, ואחד מהם זה נושא האבטחה

אריאל שרון:  יצטרכו לשבת ולראות כמה כוח אדם צריך כדי לאבטח, ואיך אפשר לשחרר ואיך אפשר להכשיר

מיכאל ביטון: בלילה באה כיתת הכוננות, אבל ביום אתה רוצה כוח תגובה סביר שמקורקע למקום, ואז אתה מחליט שזה יהיה 12 איש ואלה אנשי המילואים, ואתה עושה דירוג בין האנשים שלך, אלה גומרים חודש מילואים, וה-12 הבאים עושים חודש

חיים דרוקמן: אנחנו צריכים כ-30 איש בכיתת כוננות

מיכאל ביטון: מה שאתה כן צריך זה שיהיו לך נשקים

מיכאל ביטון:  הנשק לא מותנה במילואים

קריאה: לא

קריאה:  נשק לא מותנה במילואים

מיכאל ביטון: יש לכם חדר נשק?     

קריאה: אין לנו חדר נשק

מיכאל ביטון: מה מונע מכם? יש יישובים שיכולים להחזיק נשקים?     

חיים דרוקמן: כן, לחלק מהיישובים יש חדר נשק לפי התקן החדש של משטרת ישראל ואני מחזיק שם נשקים

חיים דרוקמן:  היישובים העורפיים הלכו ודיללו את מרכיבי הביטחון שלהם, וגם חדרי הנשק

קריאה: היה לי פה חדר נשק

חיים דרוקמן: אני צריך 25-20 אלף שקל בשביל לחדש את החדר הזה, וכל חדר שהוא עורפי

קריאה: ואותם ארבעה שהוא צריך למילואים?      

קריאה: בתהליך של גיוס למילואים, אנחנו מקבלים שמות ובודקים מה ההיתכנות של אותו בן אדם לאחוז בנשק

קריאה:  יש מגבלות ברמת הרובאי, והאם יש לו ר"פ או אין לו ר"פ, בעיות רווחה או בעיות נפשיות והגיל

קריאה:  כל בן אדם שעולה, אנחנו מעלים למערכת, מאשרים או לא מאשרים אותו

קריאה:  צריך להגיד שיש לא מעט אנשים שלא אושרו, ואנחנו לא יכולים להגיד לרשויות או לשולחים שלו למה הוא לא אושר מצנעת - - -      

מיכאל ביטון: פשוט מודיעים שהוא לא מאושר

קריאה: נכון, זה Go/No Go

קריאה:  אחד שהוא מאושר, חותם על נשק

מיכאל ביטון: אבל אם הוא לא מאושר הוא עדיין חבר בכיתת כוננות?     

קריאה: לא, הוא לא יכול לשאת נשק, וגם מבחינת צבא ההגנה לישראל  - - -     

מיכאל ביטון: אתה ביקשת אנשים מסוימים וסורבת?     

קריאה: בינתיים רק אחד, בגלל בעיה רפואית, אבל הוא מתנדב

מיכאל ביטון: יש לו נשק?     

קריאה: אקדח

מיכאל ביטון: מאיפה הנשק?     

קריאה: מהצבא

קריאה: זה לא מפיקוד העורף, זה מפצ"ן שהתהליך אצלם - - -     

מיכאל ביטון: פיקוד העורף, תעשו לי טובה, תגידו "אנחנו נבדוק"

מיכאל ביטון:  צה"ל פה הוא אחד

מיכאל ביטון:  הדבר שהכי יכול לעצבן אותנו בכנסת זה להגיד לנו, "תלך, תבוא למישהו"

מיכאל ביטון:  אל תעשו לנו את זה

מיכאל ביטון:  צה"ל הוא אחד, אם אין פה נציג של אגמ"ר זו בושה, אם אתם הצבא, אז אתם הצבא

מיכאל ביטון:  אם צריך לבדוק מה אפשר לעשות עם האגמ"ר הצפוני, צריך לעשות את זה

מיכאל ביטון:  ולא לשלוח אותנו בתוך צה"ל לחפש את היחידות ומספרי סמל המוסד שלהם

מיכאל ביטון:  אם היה צריך להיות פה אגמ"ר היום, שיהיה פה אגמ"ר

מיכאל ביטון:  אם אין אגמ"ר ואתם פה, תגידו, "אנחנו נבדוק זה", כי זו לא אחריות ישירה של פיקוד העורף, אבל יש פה מוסד אחד שנקרא צה"ל

קריאה: יש לנו מדדים מי יכול לקבל נשק ומי לא יכול לקבל

קריאה:  בתחילת התהליך הייתה חלוקת נשק מאסיבית, וחלק מהתושבים גם התבקשו להחזיר את הנשק, כי הם קיבלו אותו שלא כדין, ויכול להיות שזה המקרה

קריאה:  אני אברר וגם אתן תשובה

קריאה:  ככלל, משטרת ישראל נותנת נשקים לא במרחב הפקמ"רים, כאן זה מרחב הפקמ"ר, ויש גם מספרים שנקבעו, כמה כל יישוב כזה צריך לקבל עוד לא נכנסו כיתות לתוכנית של כיתות מחליפות, ולכן המספרים הם קטנים יותר

קריאה:       כרגע כל כיתת כוננות היא במילואים, והמשמרות מנוהלות על ידי הרבש"צ ועל ידי קב"ט מועצה בניהוג כזה, ככל שניאלץ להיכנס

קריאה:  אנחנו ניתן לזה תשובה

קריאה:  כרגע כל השמות שקיבלנו מכלל היישובים במחוז הצפון, קרי מקו נהריה עד קו רמת הגולן, נבדקות במערכת, ואם יש אנשים שלא קיבלו תשובה, אנחנו ניתן אותה די מהר

מיכאל ביטון: אני חושב שקרה פה דבר נפלא, שהכיתות קמו מהר והיקף המשתתפים גדול ותוך חודש גם קיבלו נשק, גם מתאמנים וגם נערכים

מיכאל ביטון:  אבל אם רבש"צ אומר לי שמאז תחילת המלחמה זה נהיה יותר איטי לקבל תשובה על גיוס למילואים, זה דבר שהצבא, לפחות סגן ראש אמ"ץ אצלי בוועדה, אומר "אין לי בעיה של ימ"מ לכיתות כוננות ואני אהיה זריז בפתרונות ליישובים"

מיכאל ביטון:  ובאמת - - - שקיבל ממני הרבה פניות על יישובים ספציפיים גם פתר, אבל זה לא אמור להיות, אמורה להיות שיטה פשוטה יותר מבעבר לגיוס למילואים

מיכאל ביטון:  המדיניות שאיתה הם היו במילואים מתוך כיתת הכוננות, זה דבר שצריך להגדיר

מיכאל ביטון:       אני מכיר את התהליך שבו עשינו הרבה, ועכשיו אנחנו חוזרים אחורה ורוצים לסדר

מיכאל ביטון:  אבל כשעושים את הסדר הזה צריך להקשיב ליישובים, וכשרבש"צ אומר, "בכיתת כוננות שתגן עליי צריכים להיות 30 איש", צריך להקשיב לו

מיכאל ביטון:  למה? כי היה צריך להקשיב ל-30 רבש"צים בעוטף עזה

מיכאל ביטון:  המתקפה הייתה של 100 מחבלים

מיכאל ביטון:  אני מקווה שבעתיד מחבלים יפגשו לוחמים ראשונים, אבל העובדות מראות שזה לא יקרה

מיכאל ביטון:      כיתות הכוננות בכל המדינה יגדלו

מיכאל ביטון:  לצבא יש תוכנית כללית לכיתות כוננות, במיוחד אותן כיתות שהן על הגדר, ובפועל נעשית עבודה יסודית

מיכאל ביטון:  הדרישה שלנו היא שכיתת כוננות על הגדר תהיה מאובזרת ומצוידת כמו לוחם חי"ר בצה"ל

מיכאל ביטון:  זו המדיניות וזו תהיה ההמלצה לרמטכ"ל

מיכאל ביטון:  העבודה הזאת תהיה מוגדרת עוד מעט ותיסגר

מיכאל ביטון:  עד אז, אנחנו צריכים פתרון ביניים בשיטת העבודה

מיכאל ביטון:  הייתי רוצה שיהיה פה מישהו מאגמ"ר אבל אין

מיכאל ביטון:  אני מבקש שפיקוד העורף ייקח את הסוגיה הזאת ויבדוק אותה מול אגמ"ר וייתן מענה לפי תפיסה מקומית

מיכאל ביטון:       אם יש לקח ממה שהיה בעוטף עזה זה להקשיב לרשות מקומית ולרבש"צים

מיכאל ביטון:  אני יודע שיש המון רצון טוב, ואם יש בעיות או דברים קטנים

מיכאל ביטון:  צריך לפתור אותם, כי התמונה הגדולה היא לטובה

מיכאל ביטון:  קמו פה עשרות כיתות כוננות מהר

מיכאל ביטון:  זו אמירה חיובית גם לצה"ל, גם לפיקוד העורף, גם לצבא וגם למשטרה, לכל מי שרלוונטי

מיכאל ביטון:  בואו נשלים את הפערים הקטנים עד שנקבע מדיניות יסודית לתקופה ארוכה

מיכאל ביטון:  עוד לא הגענו למצב הזה, אנחנו עדיין באיזה מצב ביניים של להחזיק את הדברים

קריאה: יש עוד יישובים שיש לנו בהם בעיה של כיתות כוננות ונשקים בכמויות שיורדות מ-20?     

חיים דרוקמן: ברוב היישובים חסר, זאת אומרת נותנים בין 16 לבין 22-25 חברי כיתות כוננות, כשכולם רוצים סביב ה-30

חיים דרוקמן:  ה-30 מייצר לך מצב שבו חבר כיתת כוננות שהיה ער כל הלילה יכול ללכת לישון כמה שעות ולסדר עוד כמה עניינים ולחזור למשמרת שלו

חיים דרוקמן:  בטווח ארוך, כמו שמיכאל אמר, נצטרך לשחרר חלק

חיים דרוקמן:  זה יכול להיווצר מתוך בדיקה שעשינו עם כ-30 חברים שמחלקים ביניהם את המשימה

קריאה: אפשר לקבל את הרשימה של החברים בכל יישוב?     

חיים דרוקמן: כן

אריאל שרון: מרגע שהוכרז מצב חירום, עברנו לנהל את היישוב באמצעות צוות צח"י שמורכב מכל הדיסציפלינות, רפואה, רווחה, ביטחון, חינוך

אריאל שרון:  אפשר לומר שהילדים שלנו למדנו השנה עשרה ימים

אריאל שרון:  מישהו יודע לעשות חשבון? מיולי עד היום, הילדים למדו עשרה ימים

אריאל שרון:  קחו את החגים, קחו את הכול, ולכן זאת סוגיה קריטית מבחינתנו

אריאל שרון:  אנחנו היום מלמדים יומיים בשבוע באמצעות בית הספר היישובי שדחפנו וניסינו ליזום ולנסות

אריאל שרון:  אנחנו רוצים למלא אותו תוכן

אריאל שרון:  ניסינו לעשות זאת באמצעות החברים שלנו, זה עוד שלושה ימים, וכדי שאנחנו נוכל להפעיל אותם עוד שלושה ימים דרשנו מההורים עוד 750 שקל לחודש כדי שנוכל ליזום פעילויות במקום אותם דמי שכר לימוד או כל מיני תשלומים ששילמנו לבתי הספר

מיכאל ביטון: אנחנו לא רוצים שנודיע לאזרחי ישראל שעכשיו הם צריכים לשלם על בית הספר יותר במלחמה

מיכאל ביטון:  אני אוהב את הראש הגדול שלהם, המקום הזה צריך לקבל סכום כדי לפעול

מיכאל ביטון:  בינתיים אתם צריכים לפתור את זה מקצועית, ואם אני אצטרך, אני אביא את זה לדיון בוועדה וכולי

מיכאל ביטון:  הדבר הזה פתיר

מיכאל ביטון:  אני יודע שמשרד החינוך השקיע המון כסף במלחמה

מיכאל ביטון:  אבל אי אפשר שבמקום אחד יהיו 100% ובמקום אחר יהיה 0%

מיכאל ביטון:  אתה יכול לתת 80% במקום אחר ו-20% פה, אבל חייבים להעמיד פה סכום למרכיבי הרשות המקומית והיישובים

מיכאל ביטון:  אם הוא יכול לעבור מיומיים לחמישה ימי עבודה בהתנדבות, ובאנשי מקצוע וחינוך בלתי פורמלי ולייצר משהו טוב, תנו לרשויות

מיכאל ביטון:  משרד החינוך יודע לעשות את זה, והיום הוא מפעיל עשרות תכניות חינוכיות דרך הרשויות

מיכאל ביטון:  זה הזמן, לא בעוד חודש ולא בעוד חודשיים

קריאה: יש מאפיינים שונים בין צפון הגולן לבין דרום הגולן

קריאה:  בדרום הגולן האפשרות שלנו ברוב בתי הספר הרבה יותר ימים בתוך היישובים - - - 

מיכאל ביטון: מאיזו סיבה?     

קריאה: בגלל שהפיזור בין המוסדות הוא יותר גדול, יותר מצומצם בעצם

קריאה:  פה יש לנו בית ספר "אביטל", בית ספר גדול שנותן מענה ל-13 או 14 יישובים

קריאה:  היכולת של בית הספר להתפרק לכל כך הרבה יישובים היא מוגבלת וצריך לדעת שהפינוי של היישובים גרם לכך שחלק גדול מהמורים של המוסדות המפונים מפוזרים בכל הארץ

קריאה:  את תושבי קריית שמונה למשל לא מיקמו בטבריה, אלא בגולן

קריאה:  הם מאוד מפוזרים

קריאה: אין מענה לילדים שלא ראו מסגרת

אריאל שרון: התשובה מאוד פשוטה

אריאל שרון:  אנחנו הגשנו תקציב, הגשנו מערכת שעות

אריאל שרון:  זה הכיוון

אריאל שרון:  לשם אנחנו הולכים וזה לא חייב להיות לימוד פרונטלי של מתמטיקה או פיזיקה

אריאל שרון:  אי אפשר לתת לילדים להסתובב פה במשך חמישה או שישה ימים בשבוע, אם תוסיף את יום שישי

אריאל שרון:  הגשנו תוכנית בסדר גודל של 60,000 שקל

אריאל שרון:  אנחנו חייבים לקבל אותם, כי הילדים האלה כבר מיולי לא לומדים

חיים אריאב: חיים, קב"ט מחוז צפון של משרד החינוך

חיים אריאב:  אני ומשה נציגי משרד החינוך

חיים אריאב:  אנחנו נמצאים פה בגולן, שש רשויות מקומיות

חיים אריאב:  במחוז צפון יש 93 רשויות מקומיות

חיים אריאב:  אנחנו רשאים לתת מענה ל-72 מתקני קליטה של מפוני צפון ודרום, כל עוטף טבריה וכל אזור הצפון

חיים אריאב:  לכל מתקן קליטה כזה יש מענה חינוכי על הרצף, מגיל לידה ועד י"ב

חיים אריאב:  אנחנו נדרשים לתת מענה מן הגורן ומן היקב

חיים אריאב:  זה לא פשוט

קריאה: הגולן תמיד יוצא בחסר

קריאה:  תמיד באים להורים ואומרים, "תשלמו אלפי שקלים", כי אנחנו מסתדרים בדרך כלל, וזה לא פייר

חיים אריאב: לגבי הגולן, אנחנו עובדים לאור ההנחיות של פיקוד העורף ופיקוד צפון, שהחל מ-12 לחודש בתחילת השבוע מאפשרות למידה במסגרות החינוכיות בתוך בתי הספר

חיים אריאב:  פיקוד העורף ופיקוד צפון אומרים לחזור לבתי הספר

חיים אריאב: , הכול אפשרי, וצריך לחזור למוסד החינוכי כי אנחנו צריכים לייצר את החוסן מצד אחד וגם את הרציפות והאיזון בין הביטחון לבין החינוך מצד שני

מיכאל ביטון: הוא אומר, "תחזיר את כולם לבתי הספר"

מיכאל ביטון:  מה אתה אומר כראש עיר?      

חיים דרוקמן: אני לא אסיע 50 ילדים באוטובוס עם נהג כשזמן ההתרעה שלי הוא אפס מפה לבית הספר במרום גולן, ויותר מזה - - -     

קריאה: 45 דקות, כשבית הספר לא ממוגן

מיכאל ביטון: מתאספים 200-150 ילדים בתחנת הסעה לא ממוגנת, בסדר? אני לא פותח במצב הזה

מיכאל ביטון: הבנתי

מיכאל ביטון:  תראו, זה המצב

מיכאל ביטון:  אפשר להתווכח ולהיות בפינג-פונג

מיכאל ביטון:  היעד של המדינה הוא חזרה לשגרה, אבל הקשבה לרשויות מקומיות, אין פה - - - עוד בכלל

קריאה: ההנחיות מאפשרות חזרה ללימודים, כולל הסעות, החל מתחילת השבוע הזה

קריאה:  ההחלטה של ראש הרשות היא הקובעת, אבל צריך לזכור שזה יכול גם להימשך שנה, אם אנחנו רוצים למשוך שנה בלימודים פרוביזוריים כאלה או לקבל את ההחלטה

מיכאל ביטון: אז אני אחזיר לך את זה כשאלה, מה ניתן לעשות שהם ירגישו שבתי הספר יכולים לחזור? אילו פעולות ייתנו להם ביטחון שאפשר להחזיר את בתי הספר?      

בצלאל שנייד: הייתה כאן אמירה קודם על אוטובוס ממוגן

בצלאל שנייד:  זו השגיאה המבצעית הבסיסית ביותר

בצלאל שנייד:  לכל מי שמבין איך טיל נ"ט מתנהג, שזה האיום לכאורה, זאת השגיאה הבסיסית ביותר

בצלאל שנייד:  לשים מיגוניות במרחק גדול מעשרה קילומטר מהגבול זאת שגיאה בסיסית של חוסר הבנה, ולכן אנחנו נקיים שיח עם כל מי שצריך

בצלאל שנייד:  תרימו את הכפפה, אני אגיע ואסביר

מיכאל ביטון: מה ניתן לעשות שכן יחזרו לבית הספר? אולי בעוד שבועיים נשב נחליט

קריאה: התחלנו להחזיר לימודים בתיכונים קודם כל חלקית, זאת אומרת בשכבות

קריאה:  יום אחד כיתות ט'-י', יום שני כיתות י"א'-י"ב

קריאה:  יש אחוזי היתכנות סבירים, לא מעבר לזה

קריאה:  השבוע אנחנו רוצים להחזיר את כיתות ז'-ח' ואת החינוך המיוחד המשולב

קריאה:  חלק מבתי הספר מצליחים, חלק מבתי הספר עדיין חוששים

קריאה: בשער מחוז הצפון איפה שפתחנו בתי ספר, זה התחיל רק בלמידה במרחב המוגן, אבל בבתי הספר

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אתם אנשים מצוינים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  איך שהתארגנתם, צח"י פשוט ראויים לשבח

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  עוד לא ראיתי מקומות אחרים, הייתי בדרום ובצפון רק מדברים עליכם, זה פשוט למופת, יישר כוח

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנחנו נעזור לכם כדי שתקבלו תקציבים

ניסים ואטורי: התפיסה צריכה להשתנות, גם בוועדות שאנחנו יושבים בהן, גם בחוץ וביטחון, אנחנו מאשרים תקציבים במיליארדי שקלים שיורדים למשרדים, ואם יש בעיה במשרד החינוך לא שמענו את זה

ניסים ואטורי:  הגולן תמיד נופל בין הכיסאות, כי תמיד יוצא מצב כזה

ניסים ואטורי:  אין פה פוליטיקה, שלושתנו כאן, זה חוצה מפלגות

ניסים ואטורי:  חשוב לציין שעושים פעולות

ניסים ואטורי:  אנחנו נילחם בשביל הגולן, הגליל, הנגב, איפה שצריך, כי זה מה שצריך להיות ואסור שהפריפריה תהיה שונה מהמקומות האחרים

ניסים ואטורי:  יש כספים שמגיעים לחינוך, תאשרו משהו מזה כפול 33 יישובים

ניסים ואטורי:  זה לא אומר שהם צריכים להיות נפסדים ולא צריך להיות מקופחים

ניסים ואטורי:   	 צריך לעזור לאנשים בכל הארץ

ניסים ואטורי:  הכרזנו גם בחוץ וביטחון מצב חירום בכל הארץ, לא אמרנו "הגולן לא, הגולן בסדר"

ניסים ואטורי:  אנחנו לא מדברים רק על שנה של לחימה בעזה, עוד לא פתחנו חזית עם חיזבאללה, ואם זה ייגמר ככה, המצב הביטחוני יהיה עוד יותר קשה בקו העימות, וצריך להתייחס לדברים האלה

ניסים ואטורי:  צריך לתת לכולם כסף, לדעת לנהל את החינוך

ניסים ואטורי:  אי אפשר להסיע ילדים 45 קילומטרים באוטובוס ביחד, 40 דקות לפחות נסיעה בכל כיוון

ניסים ואטורי:  לא יכול להיות דבר כזה

ניסים ואטורי:  אנחנו כמדינת ישראל צריכים לתת פתרון לכולם וצריך להשקיע בגולן

מיכאל ביטון: אני רוצה לתמצת

מיכאל ביטון:  אחד, אני רוצה להגיד לכם כל הכבוד, ראשי היישוב וראשי הקהילה, על היזמות וההיערכות

מיכאל ביטון:  לא חיכיתם לאף אחד

מיכאל ביטון:  שניים, אסור להשאיר אתכם לבד

מיכאל ביטון:  אני רואה שהרשות המקומית איתכם ועוזרת, אבל היא צריכה לקבל עזרה

מיכאל ביטון:  שלוש, אני מבקש מצה"ל, מפיקוד העורף, לתת יד במרכיבי הביטחון בכלל יישובי הגולן לפי מה שדחוף, לפי מה שיעיל ופשוט, ולעשות את זה הכי מהר שאפשר

מיכאל ביטון:  אני מבקש להיות קשובים, ואם המשרד מתקשה בהפעלה של מודל כזה, צריך לגבות אותו בתקציב, להעביר עוד מיליון שקל