ועדת הבריאות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 119, 2023-11-28 00:00

יונתן מישרקי: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה, היום יום שלישי, ט"ו בכסלו התשפ"ד, 28 בנובמבר 2023 בנושא שירותי השיקום האשפוזיים והביתיים המוצעים לנפגעי מלחמת 'חרבות ברזל', ישיבת מעקב

יונתן מישרקי:       ערכנו בחודש האחרון מספר דיונים ושמענו גם מאנשי המקצוע וגם ממנהלי בתי החולים שנדרשות עוד כ-500 מיטות אשפוז שיקומי

יונתן מישרקי:  שמענו גם על אתגרים בנושא של כוח אדם, ביקרנו בבתי חולים, גם באזור הצפון, דיברנו על נושא של ויסות חולים הזקוקים לשיקום והפערים בין פריפריה למרכז

יונתן מישרקי:       אנחנו יודעים והוצג לנו גם כן שיש עבודה מול משרד האוצר בשביל למצוא פתרונות תקציביים לנושא הזה, כמובן אנחנו יודעים שהנושאים האקוטיים עכשיו בשעת המלחמה הם שיקום, כמובן בריאות הנפש, אנחנו נעסוק בנושא הזה מחר, ועוד נושאים נוספים שאנחנו עוסקים בהם בחודש האחרון ואנחנו לא מרפים מהעניין הזה

יונתן מישרקי:  הנושאים האלה שאנחנו עוסקים בהם הם חיוניים מאוד, הם אקוטיים מאוד, בעקבות במלחמה בפרט, ולכן אנחנו לא מתכוונים להוריד את הרגל מהגז בהקשרים הללו

יונתן מישרקי:       במסגרת הדיון הזה נבקש לשמוע מהמשרדים גם על התכניות שגובשו וגם לראות שאנחנו נמצאים עם המידע הנכון כי בדיונים הקודמים הבנו שהנתונים חסרים או שהנתונים שהיו קיימים הם לא היו מדויקים, שמענו גם מנהלי בתי חולים שאמרו שהמצגת שהוצגה לא עומדת בתוואי או בנתונים שעומדים בפניהם, זאת אומרת הם מסוגלים לפתוח כבר בזמן קרוב יותר

יונתן מישרקי:       אני גם רוצה לברך את הפרויקטור שנכנס לטובת העניין הזה, שמונה על ידי משרד הבריאות, פרופ' גמזו שנמצא איתנו בזום

יונתן מישרקי:       אני דווקא אבקש הפעם, לפני שאנחנו שומעים את ההסתייגויות, לבקש דווקא ממשרד הבריאות להציג בפנינו את הנושאים ולאחר מכן אנחנו נעבור לדיון עצמו

יונתן מישרקי:  אז פרופ' גמזו

רוני גמזו: תודה רבה

רוני גמזו:  קודם כל, כבוד היושב ראש, תודה רבה לכל חברי הוועדה ובעיקר תודה רבה על המיקוד ועל העיסוק שלכם בתחום הזה זה בהחלט אחד מהאתגרים הגדולים ביותר של טיפול נאות באירוע המורכב שמטפלת בו וברמה הטובה הוא גם הצטיינות שלנו בנושא השיקום

רוני גמזו:  אנחנו נמצאים באמצע האתגר הזה וצריך לומר שמשרד הבריאות נקט במספר צעדים נכונים

רוני גמזו:       קודם כל המיקוד שלו

רוני גמזו:  זה לא מובן מאליו, כי תמיד במערכות הבריאות אנחנו דואגים מיד לרפואת הטראומה ולחירום ולטיפול נמרץ ולחדרי הניתוח ופה יש באמת מיקוד של משרד הבריאות בתחום השיקום ובתחום בריאות הנפש וזה להסיר את הכובע

רוני גמזו:  אני חייב לומר, זה לא בא ממני, זה בא מתוך משרד הבריאות, ברסימנטוב והשר וכל המשרד עצמו מיד שמו את זה כבר בשבוע הראשון של הלחימה מתוך הבנה שזה הדבר שצריך לעשות

רוני גמזו:      עוד אמירה אחת, משרד האוצר לא עומד מנגד אדיש, משרד האוצר מבין שזאת אחת המערכות שצריכה לקבל דחיפה קדימה ואכן אנחנו רוצים מצד אחד לתת מענה מצוין לחיילים, לפצועי הטראומה, טראומה פיזית וגם נפשית, ומצד שני אנחנו גם רוצים לסמן משהו שלא ישתנה בהמשך, אנחנו רוצים לחזק את תחום השיקום

רוני גמזו:       תחום השיקום בתוך משרד הבריאות זכה, בתיאום עם האוצר, למענה של תוספת מיטות בשנים הקרובות בהסכמה שיהיה כמה מאות מיטות כתוספת

רוני גמזו:  לפני כעשור משרד הבריאות יחד עם בתי החולים דחף מספר בתי חולים ממקורות גם של משרד הבריאות, אבל גם של צבא, כדי לחזק את מערך השיקום במדינת ישראל מתוך הסתכלות שזה לא רק לצעירים, ההסתכלות שלנו שכל דבר לצעירים, היום גם גיל 65 ו-70 דורש שיקום בדיוק כמו שצעירים

רוני גמזו:  אז באמת ההסתכלות המשמעותית כאן היא מכל הכיוונים

רוני גמזו:       שני דברים אנחנו עוד רוצים לחזק, האחד זה את הפיזור הלאומי, לא רק מרכז, אלא הרבה מאוד פריפריה, והדבר השני זה השתתפות הקופות והרבה יותר שיקום בקהילה, הרבה יותר אחריות של קופות החולים בתחום השיקום

רוני גמזו:  זה לא פשוט להם, זה תמיד מצבים מורכבים ואתגרים של מקצועות הבריאות, את כל זה אנחנו מכירים

רוני גמזו:       אלה האתגרים שאנחנו ניצבים בפניהם

רוני גמזו:  אז אם אני אסמן את זה קדימה, האתגר הוא קודם כל מענה מיידי, שיהיה לנו מענה נכון לכל אותם פצועי טראומה, שיקום פיזי בעיקר, אבל כמובן נפשי, אנחנו מתרכזים כרגע בשיקום הפיזי, למלחמה

רוני גמזו:  כרגע בתקופה הזו שיהיה מענה מלא, שאף פצוע, בין אם הוא חייל או אזרח לא ימתין לשיקום ושזה לא יבוא, לא על חשבון שיקום הצעירים והאזרחים הרגילים בשגרה, ושזה לא יבוא לא על חשבון השיקום הגריאטרי

רוני גמזו:  זה מענה מספר אחד

רוני גמזו:  כבר היום רבע, אולי יותר מרבע ממיטות השיקום צעירים במדינת ישראל נתפסות על ידי האירוע, מה-7 באוקטובר עד עכשיו

יונתן מישרקי: כמה זה במספרים, פרופ' גמזו?      

רוני גמזו: מעל 200 מיטות כרגע נמצאים בהם חיילים ואזרחים

רוני גמזו:  אנחנו מדברים על 950 מיטות כשהתחלנו את האירוע, זה ירד במספר מיטות בגלל בעיות מיגון, אז קחו בחשבון שאת זה היינו חייבים לעשות, משרד הבריאות היה חייב לעשות ובתי החולים, לא על חשבון השיקום הרגיל של כל אותם אנשים שהם אחרי ניתוח אורתופדי, אחרי שברים, תאונות דרכים, כל דבר שהוא, ובטח לא על חשבון מיטות של שיקום גריאטרי

רוני גמזו:  כל זה בוצע היום, עדיין לא בפיזור הגיאוגרפי כמו שהיינו רוצים שיהיה, אבל המענה המיידי ניתן ואנחנו צריכים להסתכל קדימה, כי הוא לא יספיק

רוני גמזו:       לכן אמר נכון ירון, הוא קבע את המספר והמספר הזה לא מצוץ מהאצבע ולא הופרח באוויר סתם, זה חישוב של כמה אלפי פצועים, שיעורי השיקום, כמה זמן שיקום הם צריכים

רוני גמזו:  יש בתוך בתי החולים היום, יותר ממחצית המשוקמים של האירוע הם משוקמים של האירוע מתחילת האירוע, כי זמן השיקום לפעמים עובר את החודשיים, חלקו מגיע לשלושה חודשים

רוני גמזו:  זאת המורכבות שלנו, ולכן גם עם האוצר, הראינו את החישובים ולא הגענו סתם למספרים סביב 500-450, אולי לאחר מכן עוד 100, סדרי גודל

רוני גמזו:  ואני מזכיר לכם, על 300 מיטות כבר יש איזה שהיא הסכמה עוד לפני האירוע עם האוצר שצריך להוסיף למערכת וכרגע אנחנו מדברים בהוספה האקוטית של ה-450 מיטות בדרך הזאת

רוני גמזו:      אז המהלך שבוצע מאז ההחלטה עד נקודת הזמן הזו זה קודם כל סימון המרכזים בארץ וניסיון להראות ולאפשר לבתי חולים, גם בפריפריה, ויש לנו 'עדי נגב' בדרום ויש לנו גם בתי חולים בצפון, אפשרות לגדול בהם

רוני גמזו:  הגידול בבתי חולים כמו איכילוב, שיבא, לוינשטיין, הוא גידול במרכז, הוא אולי לפעמים יותר קל, אבל אנחנו חייבים לאפשר גם למקומות שהם לא במרכז לגדול

רוני גמזו:       צריך לזכור, בברזילי, בפוריה ובהדסה יש לנו מערכות בבנייה

רוני גמזו:  בברזילי הסתיימה הבנייה, אבל הוא לא יכול להיפתח בגלל בעיית המיגון

רוני גמזו:  בפוריה זה ייקח לנו עוד שנה פחות או יותר, אולי שנתיים

רוני גמזו:  בהדסה פחות או יותר שנה

יונתן מישרקי: סליחה שאני קוטע אותך, פרופ' גמזו, בנוגע לפוריה

יונתן מישרקי:  קודם כל שאלה ראשונה, איך אתם מתייחסים לירושלים, כמרכז או לא

יונתן מישרקי:  שאלה שנייה לגבי פוריה, זה חשוב לי, כי מה שהוצג לנו בישיבה הקודמת, שהוא מסוגל בתמרוץ תקציבי כזה או אחר להקדים את מחלקת השיקום שלו לסוף הרבעון הראשון של 2024

יונתן מישרקי:  כך נאמר לנו על ידי מנהל בית החולים

רוני גמזו: קדימה

רוני גמזו:  כבוד היושב ראש, אנחנו סימנו מיטות בפוריה, אנחנו ניתן את התמריצים מעבר לתעריף של משרד הביטחון וזה גם הסכמה שקיבלנו מהאוצר, היא לא מובנת מאליה

רוני גמזו:  יש שם מישהו שהיה אומר, עזבו, תסתדרו עם התעריפים של משרד הביטחון, אבל גם האוצר יחד איתנו הבין שצריך לתת איזה שהיא דחיפה מסוימת שהיא קשורה בזמני התגובה, במהירות התגובה, בקניית המכשור, בהרבה מאוד דברים שצריך לעשות מהר כולל גיוס מקצועות הבריאות שהם לא הכי זמינים שיש

רוני גמזו:       אז גם בפוריה ירון סימן מיטות שאפשר לפתוח קדימה ככל שניתן

רוני גמזו:  בכל מקום שהוא, כולל נהריה, גם בני ציון

רוני גמזו:  היינו בביקור בבני ציון, כבר אישרנו שם תוספת של, אם אני לא טועה, 15 מיטות, ואנחנו השבוע בביקור ב'עדי נגב' ששם אנחנו יכולים לתת תוספת של עשרות מיטות

רוני גמזו:  הבעיה ב'עדי נגב' הוא המיקום, הוא אזור מאוים יותר בגלל המיקום הדרומי שלו

רוני גמזו:  אבל התכנית והפריסה היא פריסה כזו שכוללת הרבה מאוד מיטות בפריפריה

רוני גמזו:       לגבי המיקום של ירושלים, ירושלים זה לא מרכז, אבל זה גם לא פריפריה

רוני גמזו:  זה אמצע הדרך וזה אזור רחב מאוד עם אגן ניקוז רחב מאוד

רוני גמזו:  יש להם בית חולים שיקומי מדהים שהם בונים עכשיו, גם שם כבר עכשיו תהיה תוספת מיטות שאנחנו רוצים שתהיה קרובה לאוכלוסייה שצריכה את זה

רוני גמזו:  צריך לזכור, להדסה יש כבר פצועים, הוא מקבל פצועים, הוא פעיל מאוד באירוע ובאותם בתי חולים שהם פעילים מאוד באירוע והם מקבלים פצועים השיקום מתחיל מהרגע שהמטופל יוצא מחדר ניתוח

רוני גמזו:  הוא לא מחכה להעביר אותו למחלקת שיקום או לבית חולים שיקומי, הוא יוצא מחדר ניתוח וכבר מתחילים להפעיל לו את היד, את הרגל, את ההסתכלות, את הפסיכולוגיה השיקומית

רוני גמזו:       לכן בתי החולים הללו, הדסה, שיבא, איכילוב, ברזילי, בילינסון, בתי חולים שנמצאים באירוע – אגב בילינסון, בית חולים שאף פעם לא הייתה לו מיטה אחת של שיקום כבר היום יש להם 14 מיטות שיקום שנפתחו בעזרה של לוינשטיין כדי לאפשר להם התחלה מהירה של השיקום

רוני גמזו:       משרד הבריאות וירון עובדים על כך שהסטנדרטים יהיו גבוהים

רוני גמזו:  אנחנו בודקים שהם יגייסו את מקצועות הבריאות, אנחנו בודקים שיהיה להם את המכשירים הטובים ביותר וההסכמות שלנו עם האוצר הן שמעבר לתמריץ יהיה סכום צבוע שהוא מסתכל על איזה מכשור קיים, בריפוי בעיסוק, בפיזיותרפיה ובקלינאות תקשורת, שהכול יהיה ברמה הגבוהה ביותר האפשרית

רוני גמזו:       אנחנו גם רוצים וניתן תמרוץ מסוים לקידום הגיוס של מקצועות הבריאות, אנחנו רוצים שזה יהיה לא רק לפסיכולוגים, שזה תמריץ שכבר פוזר למערכת והגיע מכתב שכזה, אנחנו רוצים גם לפיזיותרפיה, גם לריפוי בעיסוק, גם לקלינאי תקשורת ואנחנו בודקים כרגע איך עושים תמרוץ גיוס במשרה שהיא לפחות 75% והיא לא פוגעת באתגרים אחרים של מערכת הבריאות כמו התפתחות הילד לשם דוגמה

רוני גמזו:       אז אלה האתגרים שלנו, אני חייב לומר שיש פעילות מצוינת ואני רואה את מחלקות השיקום ואת בתי החולים כולם מאוד נלהבים, כולם עובדים מאוד מאוד בתשוקה

רוני גמזו:  האתגר הוא הפיזור בין בתי החולים בארץ, זה לא נושא פשוט כי יש היום נתיבים קבועים

רוני גמזו:  אני מדבר מתוך בית חולים שאולי אנשים רוצים יותר להישאר בו לשיקום, האתגר הוא דווקא לעשות פיזור יותר רחב במדינת ישראל ובשביל זה אנחנו ניתן תמריצים ונפזר את המיטות על פי מה שירון סימן, בהחלט גם לפריפריה

רוני גמזו:       מילה אחת אחרונה לקופות החולים

רוני גמזו:  אנחנו רוצים להישאר אחרי האירוע הזה עם תמריץ כשקופות מעצימות את ההשקעה שלהן בשיקום בקהילה בפיזור ארצי

רוני גמזו:  זה לא פשוט להם, יש קופות כמו כללית או מכבי שיש להם מערכות שכאלה, אבל לא לכולם יש, חלק מהם זה לפעמים אולי יש מאין, אבל אנחנו רוצים להשאיר כאן תמריץ

רוני גמזו:  אנחנו בשיחה עם האוצר, גם האוצר רוצה את זה, גם האוצר מבין שזה דבר נכון, זה סדר נכון למערכת

רוני גמזו:      אני חושב שכיסיתי את הכול

רוני גמזו:  לומר שיש מספר בתי חולים שהם אינם ממשלתיים והם אינם של כללית והם בתי חולים עצמאיים כמו רעות או כמו 'עדי נגב', להם המורכבות הכלכלית היא לפעמים עוד יותר גדולה ואנחנו שמים לזה לב ויחד עם האוצר מנסים לתת לזה פתרונות מלאים מכל הכיוונים

רוני גמזו:       אני רוצה לסיים כאן ולתת לירון להמשיך, הוא איש המקצוע, הוא היה מנהל מחלקת שיקום והיום לקח את כל האתגר הזה על עצמו, הוא חי ונושם את זה, כשהוא מגיע בעין שלו הוא רואה את הכול, הוא יודע להבין איפה האתגרים ואיפה צריך לדחוף את המערכת, אני רק נותן את הפרויקטוריוּת הלאומית

יונתן מישרקי: אין ספק שהוא גם מגיע מהתחום הזה ומבין היטב את הצרכים, אנחנו כמובן נשמע אותו מיד, רק ברשותך מילה לגבי לוחות הזמנים

יונתן מישרקי:  יש לכם איזה שהיא קריאת כיוון מתי אנחנו מסיימים להציג איזה שהיא תכנית כזו שתביא מקסימום שיקום?      

רוני גמזו: התכנית כבר כתובה, היא יכולה להיות מוצגת

רוני גמזו:  אני ביקשתי מהם כרגע לא להציג אלא לחכות עוד שבוע ימים

רוני גמזו:  אנחנו עושים סיור בכל בתי החולים, אני רוצה לראות את בתי החולים, אני עושה את זה גם כדי להיות מקצועי, שלא ייווצר מצב שפספסנו או מסר מסוים של מנהל בית חולים או מנהל מחלקת שיקום לא הגיע אלינו

רוני גמזו:  אז אנחנו ממש עוברים כל בית חולים

רוני גמזו:  לצערי זה לא הרבה בתי חולים, אבל אנחנו רוצים לעבור את כולם

רוני גמזו:  אנחנו נגמור את זה תוך שבוע ימים ואז נפרסם את התכנית, תוך כדי זה אנחנו סוגרים את הפינות למול האוצר

רוני גמזו:       כשאנחנו עוברים בית חולים אנחנו מסכמים סיכום עבודה, תכנית עבודה לבית החולים, אומרים לו שיש לו כבר אישור והוא יכול להתקדם, שיתחיל להוסיף את המיטות האלה, שיתחיל לגייס כוח אדם

רוני גמזו:  זה הכיוון

רוני גמזו:  אני מניח שתוך חודש וחצי-חודשיים אתם תראו כאן באמת תוספת בפועל של מאות מיטות בתוך המערכת

יונתן מישרקי: מצוין

יונתן מישרקי:  אני ממש מודה לך על הדברים הללו

יונתן מישרקי:  כמובן שהוועדה תבקש לקבל את התכנית בטרם פרסומה, אנחנו גם בקשר עם מנהלי בתי חולים, אנחנו גם שומעים את הצרכים ולפעמים יש לנו שאלות שהן חשובות לנו, אז אנחנו נשמח לקבל את זה מראש, אני מודה לך

יונתן מישרקי:       לפני שאני אבקש מד"ר ירון סחר להציג את המצגת, גם כדי למנוע שאלות, ברשותכם נמצא איתנו פרופ' יורם וייס, מנכ"ל המרכז הרפואי האוניברסיטאי הדסה, ולאחריו אנחנו נבקש לשמוע את ד"ר חגי אמיר

יונתן מישרקי:  אז בבקשה, פרופ' וייס

יורם לס: אין לי בעיה שירון סחר יציג לפני כדי להשלים את התמונה של משרד הבריאות, אבל בכל מקרה, הדסה למעשה נמצאת בשלבים של סיום של בנייה של בניין שיקום שההשקעה בו הייתה 500 מיליון שקל, שאני חייב להודות גם למשרד הבריאות וגם למשרד האוצר על התמיכה שלהם בתקציב להשלמה, חלק מהתרומה, אבל מרבית התרומה הגיעה מתורמים מכל העולם

יורם לס:       אנחנו אמורים לפתוח את השלב הראשון של בניין השיקום כבר ב-1 בינואר ואני מסכים את רוני מהצוות לבוא לבקר שם

יורם לס:  אנחנו מתקדמים בקצב מאוד מאוד מהיר ומתעתדים ב-1 בינואר לפתוח כבר את שתי המחלקות הראשונות ואשפוז יום גדול

יורם לס:       זה מתקשר לנקודה נוספת, אנחנו כל הזמן מדברים על הנושא פה של מיטות אשפוז בשיקום

יורם לס:  אני רוצה להדגיש שאחד הדברים שעשינו בפרויקט הזה, בנוסף למיטות, שהגדלנו את כמות המיטות

יורם לס:  ואני רוצה להזכיר לכולם שירושלים, כמו שאר הפריפריה, צפון ודרום, יש בה בערך שלוש וחצי פעמים פחות מיטות שיקום מאשר בכל שאר הארץ

יורם לס:       אנחנו כבר עכשיו ברגע שפרצה המלחמה סגרנו בהר הצופים מחלקה אחת כדי להגדיל את כמות המיטות בשיקום וכדי לאפשר לקבל חיילים שגרים באזור ירושלים שהם יוכלו לעבור שיקום בשיקום המצוין שיש לנו כבר היום, רק בבניין הישן

יורם לס:       אני חושב שיש חשיבות להשלים את הפרויקטים בפריפריה, לתת את המיטות לפריפריה, ולא לתת אותן מתכנית החלוקה הארצית של מיטות אלא לתת את זה כמיטות תוספתיות למערכת

יורם לס:  ואני מדגיש את הנקודה הזאת, מיטות תוספתיות למערכת

יורם לס:  זה חשוב וזה חשוב לאפשר לפריפריה כי אין שום סיבה שתושבי הפריפריה וירושלים יצטרכו להגיע לאזור תל אביב כדי לקבל את השיקום

יורם לס:  ובמיוחד אני אומר את זה על ירושלים שגם בזכות האוניברסיטה העברית יש לנו בתי ספר שמלמדים מקצועות שהם מקצועות ספציפיים לשיקום

יורם לס:       אני רוצה להדגיש גם את הנושא של אשפוז היום

יורם לס:  אנחנו בשיקום החדש הגדלנו בצורה משמעותית את היכולת שלנו לאפשר אשפוז יום, חלק גדול מהחולים בשיקום יכולים לקבל שיקום בית, נכון גם לחיילים וגם לחולים המבוגרים מאוחר יותר או האזרחים שיצטרכו גם לאחר המלחמה לקבל שירותי שיקום

יורם לס:  תזכרו שהיום שיקום מעורב בהרבה טכנולוגיות מתקדמות שיהיה בזבוז מבחינת מדינת ישראל שהקופות ייכנסו לתחומים האלה ולכן אני חושב שהקופות, ועיני לא צרה בקופות, אבל צריך למקד את היכולות הלאומיות המצומצמות שיש לנו במקצוענות של השיקום והיכולות של השיקום המתקדמות בבתי החולים

יורם לס:       אלה הדברים העיקריים שאני רוצה להדגיש אותם ואם אחרי זה יהיו עוד שאלות אני אשמח להתייחס אליהן

יורם לס:  תודה רבה לך, כבוד יושב הראש

יונתן מישרקי: אנחנו נודה לך גם כן שתישאר איתנו ותקשיב למהלך הדיון ואם יש לך שאלות אנא תאותת לנו

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  ד"ר חגי אמיר מהמרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין

חגי מירום: תודה רבה שהזמנתם אותי

חגי מירום:  אני רוצה להתייחס לכמה דברים שיבהירו פחות או יותר את הדברים שאנחנו צריכים להתייחס אליהם מכיוון שכרגע הרושם הוא שאנחנו מתייחסים לשיקום ואנחנו לא שמים דגש על הספקטרום, המנעד הענק שיש בשיקום עצמו

חגי מירום:       כאשר אנחנו מדברים על שיקום אז יש לנו שלושה סוגים של אנשים, יש לנו את האנשים שצריכים משהו פעוט שאפילו לא צריך התייחסות רפואית, זאת אומרת מישהו קיבל מכה, היה לו נקע, היה לו משהו, הלך הביתה, לא הלך אפילו לרופא

חגי מירום:  הוא עובר שיקום, אבל הוא עובר שיקום עצמי, הוא עושה לבד דברים, הוא מתקדם, הוא מתרפא ועובר את השיקום שלו

חגי מירום:       יש את הצד השני של המתרס, המנעד בצד השני שלו, יש לנו את החולים הקשים מאוד שנמצאים עם תאונות קשות מאוד ועם מעורבות של מרכיבים שונים בגוף ואלה נמצאים בטיפול נמרץ, מחלקות כירורגיות אורתופדיות וכו', משם הם עוברים ישר לשיקום, בדרך כלל הם יגיעו לשיקום באשפוז עד שהם יכולים לצאת לקהילה כדי לעבור שיקום בקהילה

חגי מירום:       החלק הנוסף זה אלה שעברו איזה שהוא אירוע טראומטי כלשהו, שיכול להיות שבר, יכול להיות מכה או משהו כזה, ונשלחו לקהילה לכתחילה, זאת אומרת הם לא עברו דרך בית חולים שיקומי והם כרגע נמצאים בקהילה וצריכים לקבל שיקום

חגי מירום:  בחלק הזה גם ניתן לחלק את זה לאלה שיש להם איזה בעיה קלה שמספיק שהם יילכו לאחד ממקצועות הבריאות, יילכו לפיזיותרפיה, יילכו לריפוי בעיסוק או משהו כזה, ויסיימו את השיקום שלהם בזה

חגי מירום:       וישנו החלק שגם כשהם הלכו לקהילה עדיין יש להם מספיק טראומה רצינית למערכות רבות שמחייב עבודה שיקומית רב תחומית עם סקטורים רבים, עם מקצועות בריאות שונים ומעורבות גם נפשית ורגשית וגם סוציאלית וגם משפחה וגם עבודה ועוד כל מיני דברים, ואלה צריכים לקבל את המענה בקהילה מכיוון שהם לא עברו דרך בית חולים, הם לא עברו דרך בית חולים שיקומי והם הגיעו ישר לקהילה כדי לקבל את המענה, אבל שם נמצאת הבעיה

חגי מירום:       יש די מספיק מענה, אני חושב, קופות החולים יכולים להכפיל אולי ולהגדיל קצת שעות, אבל יש מספיק מענה שהם הקלים, שמגיעים באיזה שהיא צורה למקצועות הבריאות שהם צריכים, הפשוטים, הם מקבלים את זה וגומרים עניין, הבעיה היא באלה שצריכים אשפוז יום למעשה, טיפול רב תחומי, ופה נמצאת הבעיה מכיוון שפה אין מספיק, לא אנשים ולא מקומות להכיל את כל האנשים האלה

חגי מירום:  לשם גם יגיעו הרבה מאלה שהם אחרי אשפוז שיקומי

חגי מירום:  זאת אומרת ברגע שגמרו את האשפוז השיקומי צריכים להמשיך עדיין באינטנסיביות רב תחומית ולהם צריך למצוא את המקומות האלה

יונתן מישרקי: רק חשוב לי שתתמקד בנושא המלחמה, בסוגי האשפוז

חגי מירום: על זה אני מדבר

יונתן מישרקי: אז כשאתה מביא דוגמה תשתדל לכוון אותנו קצת יותר לכיוון המלחמה, שנבין, הבעיה היא בעיה אורתופדית, בעיה כללית, שנבין יותר בתוך העולם הזה

חגי מירום: ברור

חגי מירום:  רוב הפגיעות במלחמה הן פגיעות אורתופדיות, מיעוט, וברוך ה' שכך, יש פגיעות ראש, וחלק שהן פגיעות מעורבות, שהן כוללות גם איברים פנימיים וגם אורתופדיה, חלקם רק פגיעות פנימיות, וגם זה לא הרבה, כך שהרוב זה פגיעות אורתופדיות

חגי מירום:  כשאנחנו מדברים על פגיעות אורתופדיות רוב מקצועות הבריאות שאנחנו צריכים זה פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, פסיכולוגיה ועבודה סוציאלית, כמובן רופא שיקום ואחות לפעמים

חגי מירום:       אני רוצה להדגיש דבר נוסף, שכאשר אנחנו מדברים על מיטת שיקום זה לא כמו מיטה בשום מחלקה אחרת כי בכל מחלקה אחרת יש לך מיטה, יש לך רופא, יש לך אחיות, הן עושות את העבודה ויש לך עוד מיטה, עוד חמש מיטות, עוד עשר מיטות

חגי מירום:  ברגע שאתה מדבר שיקום כל מיטה כזאת גוררת איתה את כל מקצועות הרפואה שסביבה מכיוון שלכל אחד כזה אנחנו צריכים רופא, אחות, פיזיותרפיסט, מרפא בעיסוק, קלינאי תקשורת לפעמים, אם זה פגיעה צווארית או פגיעה מוחית, פסיכולוג, עובד סוציאלי ואורתוטיסט ופרוסטטיסט לפעמים

חגי מירום:  זאת אומרת יש לנו פה צוות שלם שעל כל מיטה ומיטה צריך להתייחס וכל שבוע אנחנו עושים ישיבת צוות על כל אחד ואחד עם כל בעלי המקצוע האלה

חגי מירום:       כך שכשאנחנו אומרים מיטת שיקום, צריך להבין, זה לא כמו מיטה בבית חולים רגיל

חגי מירום:  זה לא הוספנו, יופי, אנחנו מוסיפים עוד חמש מיטות, בסדר, עוד חצי רופא או רבע רופא ושתי אחיות וגמרנו עניין

חגי מירום:  זה לא, זה מקצועות שיקום שצריכים להכשיר, שצריכים לדעת מה הם עושים ושצריכים לעבוד שיקום

חגי מירום:  כי גם כאשר יש אנשים שלומדים פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, קלינאות תקשורת, הם לא לומדים שיקום, הם לומדים את המקצוע

יונתן מישרקי: כמה להערכתך עולה כל הסל הזה שנקרא מיטת שיקום עם כל המעטפת שאנחנו מדברים עליה?      

חגי מירום: אני לא הכתובת לשאול, לא יודע, אני חושב שמשרד הבריאות יידע יותר טוב ממני

יונתן מישרקי: אוקיי, נשמע אותו

חגי מירום: לצורך זה אנחנו צריכים להכשיר את אותם אנשים שכן יעבדו בשיקום, אנחנו צריכים להכשיר אותם שיחשבו שיקום, כיוון שהמחשבה של שיקום היא מחשבה תפקודית ולא מחשבה של יש לו עכשיו שבר בוא נתקן את השבר

חגי מירום:  זה לא, זה לתקן את השבר, זה לראות איך הוא עובד בבית, מה הוא עושה בבית, עם מי הוא חי בבית ואיך הוא מתפקד בבית, אם יש לו ילדים, יש לו עבודה, יש לו קהילה, כל הדברים האלה נכנסים כאשר אנחנו מדברים שיקום

חגי מירום:  כל אחד ואחד מבעלי מקצועות הבריאות יודעים את זה, יודעים לעבוד בכיוון הזה, עם מיקוד של תפקוד ושל עבודה שיקומית על אותו מטופל

חגי מירום:       לצורך זה אנחנו למעשה בלוינשטיין זה מגדלור, זה פאר לא רגיל

חגי מירום:  יש לנו שם יותר מ-80 פיזיותרפיסטים, יותר מ-60 מרפאות בעיסוק, יש לנו שם יותר מ-30 פסיכולוגיות, יש לנו כמויות אדירות של אנשים שמטפלים במטופלים בלוינשטיין

חגי מירום:  המטרה שלי לפחות, מאז שאני מנהל את לוינשטיין, זה לא להשאיר את זה בלוינשטיין, אלא לצאת החוצה לקהילה, לבנות מרכזים כאלה בקהילה, לבנות מרכזי שיקום, אשפוז יום בכל נקודה ונקודה בארץ

חגי מירום:  כבר עשינו את זה בצפון, עשינו את זה במבואות החרמון, עשינו את זה באילת

חגי מירום:  אנחנו עכשיו מדברים עם דן פתח תקווה, עם המחוז, לבנות שם, היינו שם, כבר יש מקום, אנחנו מדברים על הכשרה של צוות שנוכל לעשות

חגי מירום:  אנחנו מדברים באזור מרכז עם מנהלת מחוז מרכז כדי לעשות את זה שם

חגי מירום:      יש תנועה רחבה, אבל חייבים גיבוי לדבר הזה מכיוון שלבנות כזה דבר זה להכשיר את האנשים, זה לתת להם גיבוי לכל הצוותים האלה שיוכלו לעבוד, זה גיבוי אדיר

חגי מירום:  ברגע שנוכל לעשות את זה יש לנו כבר מודל, זאת אומרת אנחנו כבר יודעים לבנות צוות כזה, אנחנו יודעים לבנות מערך של אשפוז יום כזה שיוכל לעבוד שיקום

לימור סון הר-מלך: אשפוז יום בקהילה

חגי מירום: אשפוז יום בקהילה, מרכז שיקומי רב תחומי בקהילה

חגי מירום:  ככה הוא נקרא

חגי מירום:  אז יש לנו כבר כמה ואנחנו עובדים על תוספת נוספת

חגי מירום:       זה אמרתי בקהילה, אנחנו מדברים עכשיו גם על השיקום עצמו, כאשדר אנחנו מדברים על האשפוז צריך לזכור שגם בנושא הזה אנחנו Buffer אדיר של מדינת ישראל מכיוון שיש לנו היום 300 מיטות ברווח שאנחנו יכולים לאשפז

חגי מירום:  מבחינת הרישיון יש לנו גם בסביבות ה-300, קצת יותר, של מיטות אשפוז

חגי מירום:  מבחינה מעשית עדיין לא, אבל מבחינת הרישיון יש לנו

לימור סון הר-מלך: כמה נפגעים קיבלתם מתחילת המלחמה?      

חגי מירום: מתחילת המלחמה בסביבות 35 נפגעים

חגי מירום:  מתחילת המלחמה, גם בגלל שהיינו צריכים לעזוב קומה, ירדנו ל-250, המיטות האלה עדיין קיימות ואנחנו יכולנו לקבל בכל עת שהיא 50 נפגעים נוספים על מה שיש לנו כרגע

חגי מירום:  ירדנו ל-250, יכולנו לקבל עד 300 בכל רגע שהוא וגם היום אנחנו עדיין יכולים לקבל בסביבות 50 נפגעים בלי בעיה, בלי לצופף, בלי כלום

חגי מירום:  אם אנחנו מצופפים חדרים, זאת אומרת מוסיפים מיטה אחת בכל חדר, יש לנו חדרים של שתי מיטות או חדרים של שלוש או ארבע מיטות והם חדרים ענקיים, אז אם אנחנו מצופפים קצת יותר, אז אמנם זה יהיה קצת יותר קשה ואמנם לתקופה זאת שהיא תקופה של מלחמה אנחנו מוכנים לעשות את זה כדי לאפשר מקום נוסף אנחנו יכולים להגיע עד ל-400 מטופלים בלוינשטיין

חגי מירום:      כרגע אנחנו עם 250, כך שמבחינת מיקום היום אין לנו בעיה של מיקום להכניס עוד מיטות כרגע

חגי מירום:  אם אני עולה מעל ה-300 אני כן אצטרך תוספת עזרה, איזה שהיא אפשרות להכניס את כל המטפלים, כל מיטה עם כל מה שסובב אותה, אבל עקרונית זה קיים, יש את זה ואני יכול ומסוגל לעשות את זה בכל רגע שהוא מכיוון שכמו שאמרתי, אנחנו buffer לאומי, אנחנו הגיבוי של המדינה לכל דבר שצריך מבחינה שיקומית

חגי מירום:       וגם מבחינת הדרכות

חגי מירום:  היום יש לנו בית ספר לשיקום, יש לנו אקדמיה לשיקום, שאנחנו יודעים לתת את כל מקצועות השיקום, לכוון אותם לפי קורסים מכוונים לכל אחד ואחד ממקצועות הבריאות, כולל גם רופאים שאנחנו מכשירים היום לפוריה, אנחנו הכשרנו להם רופא שיקום, הכשרנו להם רופאת שיקום ילדים, אנחנו מכשירים להם עכשיו עוד רופא שיקום שעושה fellowship בילדים אצלנו

חגי מירום:       אנחנו היום מרכז הלב של השיקום ושל ההדרכות ושל הפיתוח של השיקום בארץ ואנחנו עושים את זה בלב שלם

חגי מירום:  למרות שיגידו, בסדר, לוקחים לך את העבודה, אף אחד לא לוקח לי את העבודה

חגי מירום:  בזה שאני מפיץ את התורה אני רק מגדיל את האפשרות לטפל ולעשות את השיקום יותר טוב איפה שיהיה

חגי מירום:       הדבר האחרון שרציתי להתייחס אליו זה הנושא של מחלקות בפריפריה

חגי מירום:  זה נכון שזה חשוב ביותר שיהיו מחלקות כאלה, אבל צריך לזכור מי האנשים שמגיעים לאשפוז

חגי מירום:  אנשים שמגיעים לאשפוז אלה אנשים שיש להם בעיות ספציפיות, בעיות מאוד מיוחדות שהם צריכים אשפוז וצריכים אחרי זה להמשיך הלאה לשיקום בקהילה

חגי מירום:  התקופה של האשפוז היא תקופה קשה, האנשים שיוכלו להגיע לזה, לשיקום, לאשפוז בפריפריות, במחלקות ספורדיות שיהיו מפוצלות בכל הארץ, הם מקרים קלים, הם לא יהיו המקרים המסובכים

חגי מירום:       המקרים המסובכים עדיין יצטרכו להגיע למקומות הגדולים שיש להם התמחות ספציפית בפגיעות ראש, בפגיעות חוט שדרה, בפגיעות אורתופדיות, בקטיעות, בכל הדברים האלה שהם מיוחדים שהמחלקות לא יצליחו עם ההכשרה הכי טובה בעולם להתמקצע בהם והם לא ייתנו טיפול טוב

חגי מירום:  לכן ההחלטה אם לשלוח למקום שהוא מרכזי, למרות שזה רחוק, אפשר לחשוב, שעתיים נסיעה זה רחוק בישראל, אבל להגיע למקום שהוא ממש מקצועי ביותר בכל אחד ואחד מסוגי הפגיעות השונות, לעומת להביא את הבן אדם הזה שהוא יותר קרוב הביתה אמנם, אבל הוא לא ייתן את השירות שצריך לתת ברמה הזאת

יונתן מישרקי: אם לא נתחיל היום להכשיר בפריפריה את אותם אלה שאתה דיברת עליה, שאתה דואג להכשיר אותם, אז עוד עשר או 15 שנה אנחנו נמצא את עצמנו באותו דיון

חגי מירום: זה נכון, אבל אנחנו צריכים לזכור מה אנחנו מכשירים, אנחנו מכשירים מחלקה שתהיה שיקום כללי

חגי מירום:  שיקום כללי זה אומר שהיא מקבלת אחד כזה, אחד כזה, אחד כזה, לא מתמקצעת באף אחד מהם ולא יהיה להם את הציוד של אף אחד מהם

יונתן מישרקי: אבל לא צריך להתחיל מאיפה שהוא?      

חגי מירום: אז כן צריך, זה מה שאני אומר, ולכן אני אומר שאנחנו כן מכשירים ואנחנו כן נותנים את הדברים האלה מכיוון שזה חשוב שיהיה את המקום הזה, אבל צריך לא להגיד בסדר, אני נותן רק לפריפריה, למרכז אני לא נותן כלום, אין כזה דבר, צריך לזכור תמיד שהמקום המרכזי המקצועי שיודע ומתמקצע בסוגי הפגיעות השונות הוא זה שעדיין יהיה המקום העיקרי לשיקום של הפגיעות הקשות, המסובכות, המורכבות, הן יגיעו לשם

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  קודם כל אני מוכרח להתחבר למה שאמרת, בהחלט לוינשטיין זה סוג של מגדלור, אנחנו יודעים, אנחנו מכירים ומעריכים מאוד את העבודה הסופר-מקצועית שלכם וכמובן כבוד גדול, גם לארח אותך פה בוועדה וגם על אופן הניהול שלך את המקום המדהים הזה

חגי מירום: תודה רבה

יונתן מישרקי: בוא נגיד שאני מאוד מאוד כן חותר לכך שהפריפריה תתמקצע ותזכה להיות בית לוינשטיין

חגי מירום: הלוואי, אבל זה לא יהיה

יונתן מישרקי: לשם אנחנו חותרים

יונתן מישרקי:  אני אבקש מד"ר ירון סחר ממשרד הבריאות להציע בפנינו את עיקרי התכנית או את הכיוון הכללי שאליו אנחנו הולכים

ירון סחר: הבעיה הגדולה שאני חושב שפרופ' גמזו וגם חברי פה עשו לי פרומו מצוין ולקחו לי פחות או יותר את כל מה שרציתי לומר

ירון סחר:  אני אעבור מהר על עיקרי הדברים ובסוף תרשה לי לחלוק עליך קצת

יונתן מישרקי: אתה יכול להצטרף לדעתי, זה בסדר

ירון סחר: אני חושב שזה מה שאני אעשה

חגי מירום: אני לא חולק על זה

ירון סחר: כמו שרוני אמר, אנחנו כעת עם בערך בין 220 ל-240 מאושפזים מפצועי המלחמה בכל רגע נתון במסגרות השיקום ברחבי הארץ

ירון סחר:  אני מדבר על אשפוז מלא, יש עוד באשפוזי יום

ירון סחר:  אנחנו כבר משחררים, זה נכון, אבל בכל שבוע אני רואה בערך 40 נוספים שמתווספים

ירון סחר:  אנחנו רואים כבר היום יותר מ-30 קטועי גפיים שלצערי התווספו לקבוצה הלא פשוטה הזאת

ירון סחר:  אתמול לדעתי זה היה 35 או 37 והמספרים לצערי יגדלו, חלקם מורכבים וחלקם סובלים יותר מקטיעה אחת

ירון סחר:       בנוגע למה שחגי אמר, אני חושב שהחשש שאנשים שנפצעו באותה שבת שחורה ובימים שכתיקונם היו מופנים למסגרות שיקום לא הופנו למסגרות שיקום, פשוט בגלל הלחץ הנורא שהיה באותו יום, אני חושב שהחשש הזה הוא חשש אמיתי

ירון סחר:  המסננת הזאת, שגם ככה מדי פעם נופלים דרכה אנשים, החורים בה היו רחבים במיוחד באותה שבת ובימים הספורים שבאו אחריה ולכן מה שאנחנו עושים עכשיו, הצלחנו מחשובית לייצר רשימה של אנשים לפי קופת חולים שנבדקו בבתי החולים, התחלנו מאנשים שבקבלתם הוגדרו כפצועים בינוני ומעלה ושוחררו חזרה לקהילה, זה לא לבתיהם כי הם יצאו לבית מלון היכן שהוא, הפנינו לקופות את הרשימות האלה ושיושיטו יד לאנשים האלה ויבררו באמת אם יש מי מהם שזקוק לטיפול שיקומי

ירון סחר:  אנחנו מחכים לדוחות מהקופות על הצלחת המהלך הזה

ירון סחר:  אני יודע כבר על שתי קופות שאותרו אנשים והופנו למסגרות

יונתן מישרקי: לא הבנתי, סליחה

יונתן מישרקי:  למה צריך לפנות? זה לא חלק מתהליך הטיפול? בן אדם שמגיע, פנה איפה שהוא לטיפול

ירון סחר: לא, אדם שהגיע טופל במיון או טופל יום בבית החולים סורוקה, ברזילי, באותו סוף שבוע נורא ויצא הביתה ללא המלצה לשיקום, והחשש הוא שמא הסיבה לזה שהוא לא קיבל את ההמלצה היה פשוט הלחץ המאוד מאוד גדול ושהיו מקרים שהתפספסו

ירון סחר:       אז העברנו רשימות לקופות, כל קופה עכשיו באופן יזום פונה לאנשים ומנסה לאתר

ירון סחר:  התחלנו מהפצועים יותר קשה ונלך לפצועים קל יותר

ירון סחר:  גם הסבירות שאדם יזדקק לטיפול שיקומי גדולה יותר ככל שהפציעה הייתה חמורה יותר ואני כבר יודע שאותרו אנשים

ירון סחר:  אנחנו נמשיך בתהליך הזה כי אני חושב שזה מאוד מאוד חשוב ואין ספק, כמו שחגי אמר, שזה גם יעלה את העומס על מרכזי היום בעיקר כי אלה אנשים שאתה כבר יודע שהם בסך הכול מתפקדים בקהילה, אבל זה בהחלט לא אומר שהם לא זקוקים להתערבות שיקומית

ירון סחר:       זה תהליך שהתחלנו ואנחנו נשלים אותו

ירון סחר:  אני יודע גם שחלק מבתי החולים, למשל לגבי איכילוב אני יודע, ניסו לפנות יזום לאנשים שטופלו אצלם טיפול חריף, טיפול דחוף באותו סוף שבוע, שוחררו, בשביל לראות אם יש להם עוד צרכים

ירון סחר:  אני חושב שביחד נצליח איך שהוא לשים יד - - -     

צגה מלקו: מה המספר המלא שיצאו?      

ירון סחר: מדובר על מאות

ירון סחר:  הרבה מאוד אנשים

ירון סחר:  אם אני מסתכל גם על פצועים קל, ששוב מבחינה רפואית אדם פצוע קל הוא לא בסכנה, אבל זה לא אומר שמבחינה תפקודית אין כאן השלכות משמעותיות, כאן כבר המספרים הופכים להיות אלפים

ירון סחר:  לכן זה אתגר גדול של המערכת ואנחנו בהדרגה נכסה את הקהל הזה ונוודא שמי שצריך לקבל יקבל את הטיפול

יונתן מישרקי: זו נקודה מאוד חשובה, אדוני, אני לפחות לא נתתי עליה את הדעת, אז תודה על זה שהעלית את זה

ירון סחר: זה אתגר, ממש אתגר גדול

ירון סחר:  גם מחשובית הוא היה אתגר לא פשוט כי כשאדם מגיע למיון באירוע חריף הוא לא מזוהה תמיד עם מסמכים ברורים, אבל הצלחנו להתגבר על זה

ירון סחר:      כמו שכבר נאמר קודם, התחלנו את האירוע הזה עם חוסר במיטות שיקום ועם פיזור לא אחיד ברחבי הארץ, עם מספרים שהיו משמעותית נמוכים יותר בירושלים, בדרום ובצפון ביחס למרכז

ירון סחר:  אני חייב להגיד שבתכנית המיטות שהייתה עתידה להתפרסם ולא פורסמה, בגלל המלחמה בינתיים, מראש ניתן דגש לפריפריה

ירון סחר:  זה הפרויקטים הגדולים בהדסה, זה לא פריפריה, אבל לצערי מבחינה שיקומית זה כן, פוריה כמובן והיו עוד פרויקטים שלא היו בתכנית המיטות כי הם פשוט נמצאים בקטגוריה אחרת, כמו 'עדי נגב' שרק לאחרונה נפתחו שם שתי מחלקות שלמות

יונתן מישרקי: האמת היא שגם בדיון הקודם אנחנו די הופתענו לשמוע את מספר המיטות הפנוי שיש לו

יונתן מישרקי:  הסבירו לנו לאחר מכן שמתחשבים גם ברצון המשפחות וכיוון שזה בדרום והיה איזה שהוא חשש מבחינתם, אולי בגלל המלחמה, לכן צומצמה שם הפעילות, אבל אני שמח מאוד מאוד לשמוע שאתם גם ביקרתם שם וגם אתם מתכוונים שם או לתקצב, או לתת שם אפשרויות שיקומיות

ירון סחר: אני באמת יכול לומר קטגורית לגבי נושא ההפניות

ירון סחר:  המצב כיום הוא שאנשים בוחרים היכן להתאשפז

ירון סחר:  ברמה המקצועית אני חותם על רמתם של מרכזי השיקום בארץ, נקודה

ירון סחר:  אין כאן שאלה, כל מי שקיבל את תו התקן של משרד הבריאות מבחינתי ראוי לחלוטין לעשות שיקום ויש כל מיני סיבות לשונות הזאת בהפניות

ירון סחר:  יש מחלקות שנמצאות בבית חולים כללי ולכן מראש ברור שהצינור שמוביל אליהן הוא רחב יותר

ירון סחר:       בכל מקרה אני רוצה לומר בצורה מאוד ברורה שלגבי נפגעי איבה ולגבי חיילים, אין כאן היבטים כלכליים, מהבחינה הזאת המערכות האלה אדישות לחלוטין, כך שזו באמת בחירה של האדם, בחירה של המשפחה והשיקולים הם מורכבים

ירון סחר:  מקצועית אני שם את ידי על כל אחד מהמקומות

יונתן מישרקי: האם תפיסת העולם שלכם שמבחינת המשפחה או מבחינת המאושפז, מבחינתו המרכז זה איפה שהוא גר, הוא לא מתייחס גיאוגרפית לצפון, דרום, מרכז כמו שאנחנו רואים אותם בראייה ארצית

יונתן מישרקי:  אם הוא גר באזור צפון אז מבחינתו פוריה זו האפשרות הנוחה לו יותר

ירון סחר: וזה המקום שבו הייתי שמח טיפה לחלוק על חברי

חגי מירום: למה?      

ירון סחר: אבל רק טיפה

ירון סחר:  ברפואה אנחנו כל הזמן במתח בין התמחות לבין זמינות

ירון סחר:  זה נכון תמיד, אתה לא תפתח מרכזי השתלות בפריסה מאוד מאוד רחבה, למרות אי הנוחות, מצד שני צריך לומר ששיקום זה טיפול מאוד מאוד ממושך

ירון סחר:  אני ניהלתי שנים מחלקה לשיקום חבלות ראש והאנשים היו מתאשפזים במחלקה שלי לחודשים ארוכים וזה סיוט

ירון סחר:  זה היה סיוט למשפחות, זה היה סיוט למטופלים, זה קשה, זה באמת קשה, ולכן באיזון הזה אני חושב שאני יותר לכיוונך מאשר לכיוונו

יונתן מישרקי: אני חושב שזה קומפלימנט בשבילי

ירון סחר: אני כן רואה את הצורך במרכזים מתמחים בנקודות מסוימות, כי יש בעיות שנניח מספרי המטופלים בהם הם כל כך קטנים שלא סביר לפזר אותם אם אנחנו רוצים לייצר ניסיון

ירון סחר:  מצד שני אנחנו חייבים לשמור על זמינות כי אם אדם מתאשפז לחודשיים, שלושה, ארבעה אז גם לא סביר שהמשפחה שלו תגור 150 קילומטר ממנו והרבה פעמים יהיו להם עוד ילדים שיישארו בבית והם יצטרכו להחליט איפה הם נמצאים

יונתן מישרקי: בהחלט

חגי מירום: אני לא חולק עליכם, לא איתך ולא איתו, הכול בסדר

חגי מירום:  לא חולק

יונתן מישרקי: אז בואנה הגענו לקונצנזוס, זה משהו מדהים

ירון סחר: ההסכמה מתסכלת

לימור סון הר-מלך: אני חושבת שאם היינו מקשיבים טוב אז הוא אמר, אנחנו מעודדים אשפוזים בקהילה ועשינו את זה במבואות חרמון ועשינו את זה - - -     

חגי מירום: ואני אפילו עוזר לפתח את בתי החולים בפריפריה

יונתן מישרקי: אנחנו מברכים אותך על זה, אני אמרתי שאתה מגדלור

יונתן מישרקי:  גם עם זה אני מסכים איתך, רק ניסינו לחתור לכך שאנחנו נתחיל היום מהלך שישפיע בעוד X שנים

חגי מירום: מסכים במאה אחוז

ירון סחר: אז הבהרנו

ירון סחר:  לגבי עיקרי התכנית, אני חושב שפרופ' גמזו כבר דיבר על הצורך להגדיל את מספר המיטות, אני חושב שבדיון הקודם זה לא היה מספיק ברור

ירון סחר:  אנחנו צריכים עכשיו לראות איך אנחנו נותנים מענה לקפיצה המיידית שיש לנו, כדי שלא יהיה שום פצוע ושום חייל שלא יוכל לקבל הפניה לשיקום

ירון סחר:  אני חושב שאין מחלוקת על הדבר הזה

ירון סחר:  מצד שני אנחנו צריכים להסתכל לטווח רחוק ולא בהכרח המענה, שאם יידרש עכשיו, הלוואי שלא, תעלה הדרישה ונקבל עכשיו המון פצועים וחגי יוכל לפתוח פה עוד 100 מיטות בדוחק

ירון סחר:  אז זה ייתן לנו מענה לחודשים הקרובים, זה לא מענה שהייתי רוצה עכשיו לשנה, שנתיים, שלוש וארבע, זה גם לא המענה שהוא היה רוצה

ירון סחר:       לכן אנחנו צריכים להסתכל על המענה המיידי ועל המענה לטווח ארוך

ירון סחר:  במענה לטווח ארוך אנחנו רוצים באופן כללי לחזק את הפריפריה, להגיע לפיזור הרבה יותר אחיד של מיטות מהמצב היום, אנחנו רוצים לדעתי גם להגדיל את המספר באופן כללי, אבל לשפר את הפיזור בצורה משמעותית, בעוד שאנחנו לא רוצים להגיע למצב מצד שני שהצורך לתת מענה אסטרטגי ארוך טווח יעכב אותי במתן מענים מיידיים

ירון סחר:  אז אנחנו משחקים באמת בין הצדדים הללו

ירון סחר:       נאמר כבר קודם שקיבלנו אישור לתגבר את ההיבטים הפסיכוסוציאליים בעקבות האירוע

ירון סחר:  פרופ' גמזו דיבר על פסיכולוגים, זה לא רק פסיכולוגים, דובר על תוספת של גם פסיכולוגיה וגם עבודה סוציאלית לכל מחלקה ולכך יש כבר אישור

יונתן מישרקי: שזה חלק מתכנית בריאות הנפש הכללית?      

ירון סחר: לא, זה חלק מהרצון לשפר את מערכת השיקום, מתוך הבנה שאנשים שמגיעים היום גם ככה, לדעתי, ההיבטים הפסיכוסוציאליים הם קריטיים בתהליכי שיקום, אבל היום אנשים מגיעים עם מצב אחר, עם רמת טראומה אחרת ואני חושב שגם אדם שמגיע לשיקום היום אחרי אירוע מוחי, אבל על רקע של מלחמה ברקע בהחלט יכול להיות שמצבו הרגשי קשה יותר ממה שהיה אלמלא המלחמה והוא ידרוש תשומות נוספות

ירון סחר:  אז לגבי יש כבר אישור והוצאנו הנחיה למנהלי בתי החולים להתחיל לגייס את אנשי הצוות

צגה מלקו: האם יש מספיק אנשי מקצוע?      

ירון סחר: שאלה טובה

ירון סחר:  אין ספק שזה הפיל, או יש כאן אולי עדר של פילים, כי אני חושב שכל אחד מהם קצת אחר

ירון סחר:  יש לנו אנשי מקצוע שאנחנו צריכים לייצר, אין לנו בארץ מספיק רופאי שיקום

ירון סחר:  אנחנו כן נצליח, אני מקווה, לגשר באופן זמני גם על ידי שימוש בפנסיונרים, גם על ידי הבאה של אנשים מחו"ל לתקופת ביניים, אבל המענה הוא מתן תמריצים לרופאים ללכת להתמחות ברפואה שיקומית

ירון סחר:  אנחנו עובדים כעת מול האוצר ואני מצטרף לאמירה של פרופ' גמזו, ממש עובדים יד ביד כדי לפתח את החבילה הנכונה של המענים והתמריצים כדי למשוך מתמחים טובים, בדגש על טובים, לרפואה השיקומית

חגי מירום: תרשה לי לנושא הזה

חגי מירום:  התמריץ שהיה, לפני מספר שנים ניתן תמריץ למקצועות בסיכון ואחד מהם היה שיקום והתמריץ היה תמריץ מצוין, מה שגרם לתחרות אדירה בין מתמחים מעולים שרצו לבוא לשיקום ובזכות זה היום כל הרופאים שיש היום בלוינשטיין הם מהמתמחים האלה שהם מתמחים מצוינים אחד אחד ששמרנו והם החליפו למעשה את המבוגרים שיצאו לפנסיה והיום יש לנו קאדר אדיר של רופאי שיקום מעולים שנמצאים, ולא רק אצלנו, הם יצאו גם למקומות אחרים וגם במקומות אחרים שנתנו את התמריצים

חגי מירום:  בקיצור הייתה תקופה יפה

צגה מלקו: התמריץ הזה, אם אני לא טועה, הוא כבר הופסק בפריפריה

חגי מירום: בדיוק, הוא הופסק בכלל, זאת אומרת אין היום תמריץ לשיקום והיום אני חייב לציין בכאב לב שהמתמחים שאנחנו מקבלים, שפונים אלינו, זה התחתית שבתחתית

חגי מירום:  אין לנו היום מתמחים טובים שרוצים לבוא להתמחות בשיקום

יונתן מישרקי: ירון, זה חלק מ –      

ירון סחר: לגמרי, זה חלק עיקרי

צגה מלקו: אני רוצה להוסיף, סליחה, אדוני היושב ראש, לשים על זה דגש

צגה מלקו:  התמריץ כבר הופסק ולכן המתמחים לא מגיעים לפריפריה

יונתן מישרקי: לכן שאלתי אם זה חלק מהתכנית הכללית שלו

חגי מירום: הם לא מגיעים לא רק לפריפריה, בכלל לשיקום הם לא מגיעים

צגה מלקו: לכן אני חושבת שהוועדה צריכה לתת לזה דגש

צגה מלקו:  בסיכום, בפרוטוקול אנחנו צריכים להכניס את זה כי הנושא הזה חשוב, אם אין תמריץ למה שמתמחה יילך לתחומים האלה?      

חגי מירום: אני רוצה להגיד עוד דבר, השיקום כמקצוע, אין בו הילה

יונתן מישרקי: זה ברור, לכן צריך לתמרץ

חגי מירום: בדיוק, כשאתה מדבר על כירורג, הכירורג בא, מציל, הוא אלוהים, הוא הציל את החיים

חגי מירום:  פנימאי, כל מקצוע אחר גם יכול לעבוד אחרי הצהריים ברפואה פרטית, מה יעשה רופא שיקום?      

יונתן מישרקי: אנחנו גם נעקוב אחרי זה, אני ביקשתי לראות את התכנית לפני שזה יוצא כדי שנוכל לוודא שהנקודות שאנחנו מעלים פה יהיו בפנים

ירון סחר: אני אשמח להציג אותה בפניכם

יונתן מישרקי: אני זיהיתי מקודם בין הדברים של פרופ' וייס ובין הדברים של ד"ר חגי בנוגע לאשפוז בקהילה

ירון סחר: אני אשמח להתייחס לזה

יונתן מישרקי: תמקד אותנו קצת, שנבין בדיוק

ירון סחר: כשאנחנו מדברים על טיפול שיקומי אמבולטורי אנחנו מדברים על רצף של מענים שמתחיל בצד כמעט הבית חולימי באשפוז יום של בית החולים, שלפעמים יכול לתת בדיוק את אותה המעטפת למטופל חוץ מלינה, אבל הוא יכול לתת את אותו טיפול, באותה רמת אינטנסיביות, על אותו מכשור, הכול אותו דבר

ירון סחר:  בשלב הבא אנחנו יכולים לחשוב על מרכזי יום גדולים בקהילה, למשל דיברתם על מבואות חרמון של כללית, אבל גם קופות אחרות מקימות, וזו דוגמה טובה לאיך אתה מייצר מסגרת שהיא פחות אינטנסיבית בכל זאת, כי אנשים נמצאים הרבה פעמים לא ליד בית החולים אלא בהיקף רחב יותר, אבל עדיין מספקת את כל המעטפת

ירון סחר:  ואפשר לראות גם מרכזי יום שהם מרכזים קטנים יותר, אבל להבנתי עדיין חייבים להתנהל בצורה אינטרדיסציפלינרית, עם רופא שיקום עם כלל מקצועות הבריאות, עם מסגרת של ישיבות צוות קליניות קבועות

יונתן מישרקי: זה קורה היום בקופות?      

ירון סחר: זה קורה וזה דורש תגבור

ירון סחר:  כחלק מהתכנית הזאת אנחנו הולכים לשים דגש עיקרי גם על התמרוץ של הקופות, לפתוח ולהשתמש בשירותים בקהילה כי מבחינתי אפשר גם לחשוב על עוד פתרון

ירון סחר:  הקופה יכולה להקים מערכת משלה, אבל אם יש איזה שהוא יזם או עמותה שמפעילה עכשיו שירות שיקומי ראוי איכותי במחוז גם התקשרות של הקופה איתו יכולה לתת מענה טוב

ירון סחר:  מה שלא יהיה אנחנו חושבים שצריך לחזק את הקופות במהלך הזה, לתמרץ אותן לעשות את הדברים

יונתן מישרקי: בסוף אבל זו שמיכה של בעלי מקצוע, איך שהגדרת את זה, שנמצאים לך בארץ וזהו, אז גם אם תתמרץ עכשיו את הקופות אז אתה לוקח ממישהו אחר

ירון סחר: פה זאת שאלה ולכן אני חוזר לעדר הפילים

ירון סחר:  אמרנו, יש לי רופאים שכאן אני צריך לייצר

ירון סחר:  לגבי מקצועות בריאות הבעיה היא פחות איך אני מייצר אנשים, כי יש לי כנראה קהל עובדים מיומן בהיקף סביר

יונתן מישרקי: שהוא נותן שירות בפרטי היום?      

ירון סחר: זהו, השאלה איך אני מושך את האנשים האלה להגדיל את התרומה שלהם למערכת הציבורית

ירון סחר:  כאן אנחנו בבעיה שהיא קצת שונה בשאלה אחרת, וכמו שרוני גמזו אמר מקודם, אנחנו גם צריכים להיזהר, אם אני עכשיו מקדם את השיקום איך אני לא מושך את אותם אנשים שעובדים במערכת הציבורית, נגיד בהתפתחות הילד, אליי, כי אז מה השגתי?      אז אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מגדילים את השמיכה הציבורית, אבל להבדיל מרופאים, אני כנראה לא צריך לייצר אותם עכשיו יש מאין

ירון סחר:  אז האתגר הוא טיפה אחר ואנחנו עובדים בדיוק על זה, על לדייק את המענים

לימור סון הר-מלך: מה החסרים?      

ירון סחר: מבחינת רופאים אנחנו מדברים עכשיו על משהו כמו 20 מתמחים שמתחילים כל שנה בשיקום, נרצה להכפיל בערך את המספר הזה

ירון סחר:  זה עוד 20, זה שנה אחרי שנה, זה כל שנה יהיו לי עוד 40, זה יצטבר

לימור סון הר-מלך: יש עוד 20, אבל מה חסר? אמרנו שאנחנו צריכים להכפיל

לימור סון הר-מלך:  כמה חסר?      

ירון סחר: יש ממש מחלוקת על העסק הזה, תלוי איך סופרים בדיוק את מספר הרופאים

ירון סחר:  אני חושב שהייתי שמח לראות עלייה ב-100 רופאי שיקום זמינים תוך חמש שנים, אפילו פחות

צגה מלקו: אז אם אתה עושה 20 מתמחים כל שנה כבר יש לך 100

ירון סחר: אבל פורשים, זאת הבעיה

ירון סחר:  אני צריך לשמור על דלתא ראויה

ירון סחר:  צריך להגדיל את מספר המתמחים, אני אשמח לראות אם נצליח להביא גם אנשים מחו"ל שהביעו עניין להגיע לארץ, אפילו לגישור, עד שנראה עלייה

ירון סחר:  יש לנו אפשרות לנסות לקחת פנסיונרים שבדיוק יצאו לפנסיה

יונתן מישרקי: אני מניח שתהיה לזה התייחסות בתכנית שאנחנו נראה

ירון סחר: בוודאי, אבל כוח האדם הוא ללא ספק נושא כאוב

צגה מלקו: אבל למה להביא מחו"ל?      

יונתן מישרקי: צגה, צריך קישור בינתיים לעומס הגדול שנפל עלינו בתקופה הזו

ירון סחר: הפתרון זה להפוך את השיקום למקצוע אטרקטיבי יותר להתמחות

ירון סחר:  זאת השורה התחתונה

יונתן מישרקי: ד"ר ירון, תודה על הדברים

נריה שטאובר: רציתי להוסיף משפט

נריה שטאובר:  הרופאים זה סופר משמעותי והם בוודאי חלק מהתכנית, אבל החסם המשמעותי להתרחבות, גם באשפוז וגם בקהילה, זה הנושא של מקצועות הבריאות

נריה שטאובר:  זה מבחינתנו אתגר יותר גדול לפיצוח ושם, כמו שירון אמר, אנחנו מאמינים שכוח האדם כן נמצא, לאו דווקא במערכת הציבורית

יונתן מישרקי: צריך לתמרץ אותו

יונתן מישרקי:  דניאל עוד מעט יתייחס, אני בטוח שהוא הביא איתו את החבילה שהוא צריך להביא

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:       אני רוצה בבקשה לתת את רשות הדיבור לד"ר אוהד הוכמן, מנכ"ל המרכז הרפואי בני ציון, הוא נמצא איתנו בזום

יונתן מישרקי:  שלום וברכה, אדוני

אוהד הוכמן: שלום, כבוד היושב ראש וחברי הוועדה

אוהד הוכמן:  קודם כל אני רוצה להגיד הרבה תודה גם לירון, לרוני גמזו, לנריה, שהיו אצלנו

אוהד הוכמן:  אני רוצה להבהיר איזה שהיא נקודה

אוהד הוכמן:  המרכז הרפואי בני ציון, שהוא בית חולים כללי, יש בו מחלקת שיקום הרבה מאוד שנים, בעצם זאת המחלקה היחידה מצפון לבית לוינשטיין שמוכרת להתמחות מלאה וזאת גם המחלקה היחידה מצפון לבית לוינשטיין שיש בה גם יכולות של שיקום אורתופדי, גם שיקום נוירולוגי, במקצועיות רבה ביותר

אוהד הוכמן:  יש לנו פה את כל הציוד הנדרש, בריכה טיפולית, מכשיר GO, מי שמכיר, ועוד הרבה מאוד יכולות ודברים שיש לנו

אוהד הוכמן:       חיפה זאת פריפריה בצפון ואני חייב להגיד שכשיש אנשים שנפגעים באזור הצפון אנחנו מחלקה מאוד מאוד מבוקשת, כולל גם עכשיו, עם יכולות מאוד טובות וגם עם ניסיון הרבה מאוד שנים, גם עם חיילים במלחמת לבנון השנייה וגם בכלל

אוהד הוכמן:       אני אומר את הדברים בקונטקסט הזה כי זאת מחלקה מצוינת וטובה, רק שאני לא כל כך רואה חיילים ויש לי תחושה שיש חיילים מהצפון שגרים בצפון שנפגעו במלחמה הזו ואני חייב להגיד שטיפול רפואי בשיקום שהוא ארוך באזור קרבת המגורים זה דבר חשוב ביותר, זה מאפשר למשפחה לתמוך בחולה, בחייל במקרה הזה, במהלך השיקום, אבל זה גם יאפשר למשפחה, ולא תמיד משפחה יכולה לעשות את זה, להישאר במקום המגורים שלה, להמשיך ולעבוד וכדומה, ולכן אולי בניגוד לרושם של אחד הדוברים שאמר פה, יש חשיבות עצומה לעניין הזה שמטופל בשיקום יטופל במקום מגוריו

אוהד הוכמן:  אין שום סיבה שבעולם שזה לא יטופל בבני ציון בחייל שגר בצפון

אוהד הוכמן:       יותר מזה, אחרי האשפוז יש גם אשפוז יום, אז עדיף שאשפוז יום ייעשה באותו מקום שבו היה האשפוז השיקומי אחרת אנחנו קצת שוברים את רצף הטיפול בנושא הזה וזה גם בעייתי

אוהד הוכמן:  ואני חייב להגיד גם שכשמרכזים חיילים או מטופלים רק במקום אחד אז יכולה להיות פגיעה באיכות הטיפול מכיוון שאם צריך בריכה טיפולית, או מכשיר כזה או אחר, החייל ה-100 לא יזכה לטיפול הזה בזמינות הזאת גם אם הוא נמצא באשפוז באותו מקום כמו החייל הראשון או כמו החייל השני

אוהד הוכמן:  לכן אני חושש, המרכזים שנמצאים במרכז, אין לי ספק שהם מרכזים מצוינים וטובים, אין לי בזה שום ספק, אבל כשמעמיסים עליהם יותר מדי ויש כאן מרכז בצפון שכמעט ולא רואה חיילים, אז יש גם פגיעה באיכות הטיפול

אוהד הוכמן:      לגבי הנושא של למה לא מגיעים לפה, ואני עושה המון עבודה, אתמול היו כאן נציגים של ר"מ 2, אני יכול להשוות את זה, ואתם יכולים להשתמש ולצטט אותי, אם אני נכנס למסעדה ומראים לי רק את התפריט של הסטייקים אז כנראה אני לא אבחר את הדג גם אם הוא מאוד טעים ואיכותי

אוהד הוכמן:  זה מה שקורה, בעצם החיילים שנפצעים, לא מציגים להם את האפשרות של בני ציון ולכן הם לא בוחרים

אוהד הוכמן:  זה לא שהם רוצים רק את תל השומר או רק את בית לוינשטיין

יונתן מישרקי: ד"ר הוכמן, אני קוטע אותך

יונתן מישרקי:  ירון, חייל מקבל איזה שהיא אינפורמציה על בתי החולים השיקומיים? בפרט כששמענו מקודם מפרופ' גמזו שנתתם 15 מיטות לבני ציון, כבר הודעתם להם על כך

יונתן מישרקי:  יש איזה שהיא הכוונה, ידע? פרוספקט? מאיפה הוא יודע מה יש לפניו?     

ירון סחר: כל תהליך ההפניה לשיקום נעשה בין המחלקות המפנות למחלקה המקבלת, למטופל ולמחלקה המקבלת

ירון סחר:  היות שאנחנו לא נמצאים בכל שיחה של כל רופא עם כל מטופל אני לא יודע בדיוק להגיד לך איזה מסר מועבר, אני הייתי רוצה לקוות שהמחלקות כן פורסות בפני המטופלים את המידע

יונתן מישרקי: אתם מנחים את בתי החולים? איך בית חולים X יודע שלבית חולים Y יש את השירותים הללו? אולי בני ציון, אתם צריכים לעשות את זה פרואקטיבית מול בתי החולים וליידע אותם על כך?      

ירון סחר: לי יצא לדבר, לדעתי עם כל הגורמים במערכת ושוב לתזכר אותם, שיש בארץ מגוון של בתי חולים שיקומיים שיודעים לתת טיפול מצוין

יונתן מישרקי: אני חושב שעלינו פה על איזה שהיא נקודה שאני חושב שהיא מורכבת

ירון סחר: אני באמת חושב שהבעיה הבסיסית או הגורם שלפעמים הכי משפיע על הבחירה של המטופל זה הרופא הראשוני שהאדם מדבר איתו, או העובדת הסוציאלית הראשונית שאדם מדבר עם המחלקה, וכאן אני באמת חושב שזה מגיע לדימויים ולתפיסות של אנשי הצוות במחלקות המפנות

ירון סחר:  זה לא תהליך שקורה מלמעלה, אני חושב, כמו שאמרתי, גם הביטוח הלאומי וגם שירותי ר"מ 2 או הצבא או משרד הביטחון אדישים לחלוטין גם מבחינה כלכלית והם יעשו כל מה שאדם יבקש

ירון סחר:  מי אומר לו או מי מציע לו את הדברים ובאיזה טון ומתי, אני באמת חושב שהדברים נעשים באותן שיחות ראשוניות במחלקות המפנות

צגה מלקו: אני חושבת שפה צריך לפרוס לו את המידע

יונתן מישרקי: כן, אבל מי שפורס את המידע זה הרופא או העובדת סוציאלית בבית החולים

יונתן מישרקי:  אם הבנתי ואני מפרש נכון את דבריו, סליחה שאני אומר את זה ככה, ד"ר הוכמן, זה תלוי ביחסי הציבור של בית החולים

יונתן מישרקי:  אני הבנתי אותך נכון

צגה מלקו: אי אפשר להכניס את זה בתור הנחיה?      

אוהד הוכמן: אני רוצה רגע לתקן

אוהד הוכמן:  אנחנו נמצאים שם ואנחנו מבקרים שם ואני חייב להגיד לך שכשיש פצוע ברמב"ם או בכרמל, כולל חיילים, אין שום בעיה להעביר אותם אלינו, שום בעיה, אבל אני חייב להגיד שקשה מאוד כל רגע נתון להיות שם, זה לא עניין של יחסי ציבור

אוהד הוכמן:  אם אנחנו רוצים לתת טיפול רפואי מיטבי לחיילים אנחנו חייבים לחלק את המשאבים בצורה שהיא צורה נכונה וזה בסוף המטרה של כל מי שיושב כאן במערכת הזאת

אוהד הוכמן:  אז אנחנו משקיעים בעניין הזה, אנחנו דיברנו עם כל מי שאנחנו יכולים לדבר, אנחנו גם עושים סיורים בתוך בתי החולים, אבל אני חייב להגיד, למען ההגינות צריך ברמת העיקרון להגיד להם שיש את האופציה הזאת

אוהד הוכמן:  דרך אגב גם על פי חוק זכויות החולה צריך לעשות את הדבר הזה ולתת את כל האופציות הטיפוליות

אוהד הוכמן:  היום זה מערכה בדרום, מחר זה יהיה בצפון

יונתן מישרקי: הייתי רק רוצה לומר תפילה שלא

אוהד הוכמן: מחר זה בצפון ורוב המטופלים יהיו ברמב"ם והבעיה אם נמשיך ככה מיד תעבור בדיוק, הדיון הזה יעבור עכשיו ללמה לא מביאים חולים למרכז השיקומי בהדסה או - - -     

יונתן מישרקי: הנקודה מאוד ברורה והנקודה גם מאוד מאוד חשובה, אני מודה לך על העלאת הדברים, ד"ר הוכמן

יונתן מישרקי:  בבקשה, ד"ר ירון סחר

ירון סחר: רק שתי נקודות לגבי מה שאוהד הרגע אמר

ירון סחר:  קודם כל לצערי הזרימה של הפצועים נמשכת ולכן אני חושב שאנחנו נראה גם מעבר לאותן מסגרות שעד עכשיו, לא יודע אם זכו זו המילה הנכונה, אבל קיבלו פחות פצועים, לכן אני חושב שלהיות נוכח במקומות האלה שוב ושוב ושוב ושוב זה דבר שאין לו תחליף

ירון סחר:      והדבר השני שבאמת חשוב, וחשוב יותר, זה הצורך שלנו כמשרד בריאות לוודא שהטיפול הראוי ניתן

ירון סחר:  לכן למרות שזו תקופת מלחמה ועם כל הקשיים אנחנו כן נערכים לבצע תהליכי בקרה באותם מקומות בשביל לוודא שעם העומס הנוסף רמת הטיפול נשארת נאותה

ירון סחר:  אם נגלה שלא, אז אנחנו נעצור כמובן את ההפניות לאותו מקום שלא מסוגל לתת את הטיפול הנאות

יונתן מישרקי: יש מחלקות שיקום היום שהן בתפוסה של מעל 100%?      

ירון סחר: קודם כל אנחנו במצב פתיחה במערכת שהתפוסה בה מתקרבת ל-100%, אז התשובה היא כן

ירון סחר:  יש מיטות שנפתחו מעבר

יונתן מישרקי: אין איזה סוג של ויסות שאתם יודעים לעשות? אם ב'עדי נגב' אומרים לך שיש מיטות ויש בצפון מיטות

ירון סחר: אני לא במצב כעת שבו אני יכול לומר לאדם: אתה מופנה לשם ואתה לא מופנה לשם

ירון סחר:  קופות חולים לפעמים עושות את זה כחלק מהסדרי בחירה, אבל אמרנו שבמקרים האלה אין הסדרי בחירה ובעצם שירותי הצבא, משרד הביטחון - - -     

יונתן מישרקי: אבל זה ברור שזה פוגע גם באיכות השירות, כשיש לך מחלקה שהיא מעל 100% ובאחרת יש לך תפוסה של 30%

ירון סחר: אז אמרתי, ברמה המקצועית אני סומך את ידי לחלוטין על היכולות של המחלקה של אוהד, אני מכיר היטב את האנשים שם, משוכנע ביכולתם, דבר נכון גם לשאר המקומות בארץ, אני כן חושב שהעומס לדעתי הולך לגדול אצל כולנו, לצערי, וכל אחד יזכה לטפל גם בפצועים וגם באזרחים

ירון סחר:  אנחנו כן, וזאת נקודה קריטית, ניכנס לתהליך בקרה מאוד מאוד קפדני תוך כדי התחשבות בזה שאנחנו בכל זאת במצב מלחמה וצריך להתחשב בזה באיזה שהוא אופן

יונתן מישרקי: תרשה לי לבקש ממך, כי אני חושב שעלינו פה על איזה שהיא נקודה, אולי מלבד בקרה גם תדרשו במחלקות העמוסות לעשות ויסות

יונתן מישרקי:  כמו שיש ויסות בחולים, בפצועים, תעשו ויסות גם באירוע של שיקום, כמובן בהתאם עם הקופות, בהתאם להסדרי התשלום מול הקופות, אני לא אומר מקופה לקופה

ירון סחר: הקופות הן לא שחקן מרכזי כאן

יונתן מישרקי: לא, אתה העלית את זה מקודם, לכן אני אומר לך

ד"ר ירון סחר: הקופות זה השחקן היותר פשוט מבחינתי

ד"ר ירון סחר:  שני השחקנים העיקריים, האחד זה ביטוח לאומי בנפגעי פעולות איבה, שהיו דומיננטיים בתחילת התהליך, ומשרד הביטחון שהוא דומיננטי כעת

ד"ר ירון סחר:  מבחינת משרד הביטחון, אני לא יודע אם יש לנו נציג של המשרד פה, אם כן, אפשר לשמוע את התייחסותו

יונתן מישרקי: לא, אין לנו, לא חשבנו להתגלגל לכיוון הזה

ירון סחר: אני בטוח שמשרד הביטחון לא יבוא לחייל שמבקש שיקום במקום מסוים ויגיד לו לא

לימור סון הר-מלך: להציג בפניהם מבחר, לתת להם אפשרות לבחור

ירון סחר: לכן אני חוזר חזרה לנושא של הפרסום, מה שאני כן לוקח לעצמי זה לראות איך אנחנו אולי מייצרים איזה שהוא פרסום שפורס בפני האנשים את האפשרויות בארץ

לימור סון הר-מלך: כן

לימור סון הר-מלך:  גם לי יש פנייה מבית החולים השיקומי 'רעות' בתל אביב, הוא בית חולים ציבורי

לימור סון הר-מלך:  אני משערת שאתם מכירים את הסיפור הזה, קיבלתי מהם מכתב באוקטובר, ובאמת נשמע שברמת המקצועיות הם מאוד מאוד מקצועיים –      

ירון סחר: אין ספק

לימור סון הר-מלך: דיברתם על לשווק, אני חושבת שזה אחד מבתי החולים, דיברו על 'עדי נגב', אני חושבת שגם זה יכול להיות אחד מאותם מקומות

ירון סחר: זו אותה סוגיה

לימור סון הר-מלך: ממש, כל הנושא של ויסות, בית החולים 'רעות' בתל אביב

ירון סחר: בהחלט

יונתן מישרקי: אנחנו עכשיו מתכוונים לתת להם לדבר גם

לימור סון הר-מלך: זה גם אחד המקומות שלדעתי יכול לתת מענה ושכדאי לעשות איזה שהוא שיווק שמכיר אותם ומציג אותם לציבור

חגי מירום: אני רוצה להתייחס לנקודה הזאת

חגי מירום:  לנו הייתה בעיה כזאת שלוינשטיין נתפס לפני מספר שנים, לפני עשר שנים, שבע שנים, כבית חולים כזה של מקרים קשים נורא, שיוצאים משם צמחים ושרק לא להגיע ללוינשטיין כי זה המקום הכי קשה והכי איום ולא הצלחנו לשנות את זה הרבה הרבה זמן, מכיוון שזה לא מה שאנחנו

חגי מירום:  אנחנו מרכז שיקום, רץ, עושה הכול

לימור סון הר-מלך: זו הייתה הבשורה הכי קשה שהיה אפשר לבשר למישהו, שהוא הולך ללוינשטיין

חגי מירום: שהוא הולך ללוינשטיין

חגי מירום:  באחד מהמבצעים הקודמים אני ביקרתי מטופלים ואני בא למישהו, אני אומר לו: שלום, אני המנהל של לוינשטיין, באתי לפגוש אותך, להגיד לך שלום, הוא אומר: אוה, רק לא לוינשטיין

חגי מירום:  דבר ראשון שהוא אומר

טטיאנה (טניה) מזרסקי: דווקא אני שמעתי אחרת, אנשים שרצו וביקשו להשתלב

לימור סון הר-מלך: לא, הוא אמר שלפני שנים זה היה

חגי מירום: זה היה אחד הדברים שניסיתי לשנות כדי לשנות את התפיסה

חגי מירום:  עד כדי כך המצב שאנשים שאומרים להם: תשמע, בית חולים אחד שאתה רוצה ללכת אליו הוא נורא עמוס ואתה לא תקבל בו טיפול טוב כרגע ואין מקום, אי אפשר לקבל אותך עכשיו, אבל אתה יכול ללכת למקום אחר, הוא אומר: לא, אני לא הולך, אני יושב וחיכה

חגי מירום:  והוא חיכה, הוא ואשתו, הם היו צריכים שניהם לקבל שיקום, הם חיכו בבית החולים הראשוני במשך עשרה ימים עד שהתפנה מקום והצליחו לקבל אותם למקום העמוס

חגי מירום:  אני לא רוצה להגיד שמות כרגע, אבל זה די ברור לאן

חגי מירום:       וזה סתם, והציגו להם את כל האפשרויות הקיימות, הכי טובות שיש, בין הטובות בעולם, לא, יש להם משהו תקוע בראש, לשם הם רוצים, הם לא יזוזו משם

חגי מירום:  לכן החשיבות פה להסברה לאומית, לפריסה לאומית, להגיד כמו שירון אומר, שיש לנו אמון מלא בכל המחלקות שאנחנו פותחים, שאנחנו בודקים ואנחנו עושים בקרה על כל אחד ואחד שיודע לתת את השיקום הטוב ביותר, זה חשיבות עליונה

חגי מירום:  שאנשים יבינו איפה אנחנו נמצאים

יונתן מישרקי: תודה רבה לך, בהחלט הצלחת במשימה החשובה הזאת

יונתן מישרקי:  ד"ר אורית שטיין רייזנר, מנהלת בית החולים השיקומי 'רעות' איתנו בזום

יונתן מישרקי:  שלום וברכה

אורית שטיין רייזנר: בוקר טוב

אורית שטיין רייזנר:  אני רק הערתי גם בצ'ט ואמרתי את זה בישיבה הקודמת, אין ספק שצריך לעבות את המערכים, אנחנו באמת בתחום שהוא גם ביחס ל-OECD וגם בכלל לא ערוך, בטח לא לקטסטרופות שקרו כאן בחודשיים האחרונים, אבל גם לא לרוטינה, הוא לא מספיק

אורית שטיין רייזנר:  אבל שוב אני אומרת, בטווח הרחוק צריך לעבות והתכנית של ירון מעולה וצריך להכשיר אנשים, הכול נכון, בטווח המיידי, וזה מתחבר לידידי מחיפה, יש ניצול לא מספיק של המשאבים הקיימים

אורית שטיין רייזנר:       אני כתבתי גם בצ'ט, יש כמה מגדלורים במדינה הזאת, לא רק מגדלור אחד, ואנחנו יודעים לתת שיקום מצוין ב'רעות'

אורית שטיין רייזנר:  היום בבוקר יש לי 15 מיטות שיקום פנויות שממתינות לאנשים

אורית שטיין רייזנר:  אין סיבה ששיקום של חיילים או אזרחים יתעכב, אין סיבה להיות בעומס יתר ובמיטות פרוזדור במקומות אחרים כשאין חלוקה מיטבית של המשאבים הקיימים וכוח האדם הקיים

אורית שטיין רייזנר:  אני לא מדברת על הכשרה עתידית, ברור שהיא נחוצה, אבל צריך להשתמש בזה

אורית שטיין רייזנר:  אני לא חושבת שאנחנו צריכים לעשות מסעות של יחסי ציבור

יונתן מישרקי: איך את חושבת שזה צריך לעבוד?      

אורית שטיין רייזנר: היה ניסיון לווסת את זה מרכזית, הוא לא מאוד צלח

אורית שטיין רייזנר:  אין לי פתרון - - -     

יונתן מישרקי: אנחנו גם מתחבטים בשאלה הזאת, האם המסקנה היא שבאמת משרד הבריאות הוא זה שצריך לעשות את הוויסות באופן עצמאי, או להשאיר את שיקול הדעת לאותן עובדות סוציאליות או רופאים במחלקה, אבל אז זה כן ידרוש מכם להיות נוכחים או באיזה שהיא צורה - - -     

לימור סון הר-מלך: או באמת להעלות מודעות לאפשרויות האלה

יונתן מישרקי: אני באמת מתלבט לגבי זה, כי בסוף אתם צריכים גם כבית חולים להשקיע, כמו שאמר פה ד"ר חגי אמיר, יש פה משהו בתפיסת העולם של אנשים כלפי מקומות שיקום וצריך לעבוד על זה ולהוכיח

יונתן מישרקי:  אולי זו גם תחרות בריאה, אני לא יודע

אורית שטיין רייזנר: אני רוצה להגיד ככה, מתוך ה-950 מיטות ששורטטו פה בפעם הקודמת 15% מהן הן ב'רעות'

אורית שטיין רייזנר:  יש לנו את אשפוז היום הגדול - - -     

יונתן מישרקי: לא, את לא צריכה לעשות את היח"צ פה, אנחנו מכירים ומעריכים אתכם מאוד

אורית שטיין רייזנר: קודם כל תודה, אבל אני חושבת שבאשפוזי יום אנחנו יכולים לגדול, צריך להיות מידע

אורית שטיין רייזנר:  זה לא יכול להיות שהעובדת הסוציאלית בבית החולים כללי שניתח את אותו פצוע תיתן אינפורמציה כל כך חלקית או שהוא ינותב אוטומטית לשיקום באותו בית חולים לשיקום המשכי

אורית שטיין רייזנר:  זה חבל

אורית שטיין רייזנר:  יש לנו מוסדות שיודעים לתת שיקום טוב ועכשיו, בזמן אמת, לא עתידית

אורית שטיין רייזנר:  זה פשוט חבל

יונתן מישרקי: אני מודה לך מאוד על הדברים

יונתן מישרקי:  אני כן חושב, אני גם אגיד את זה בסיכום הדברים, שמשרד הבריאות צריך לעשות עם עצמו איזה שהיא עבודה ולהציג לנו מה נראה לו שנכון לעשות

יונתן מישרקי:  אני באמת מתלבט, לא יודע

נריה שטאובר: אני אתייחס בהקשר הזה שהשחקן המרכזי מבחינתנו פה הוא באמת המטופל, לא הרופאים ולא מי שמווסת ולא קופות ולא משרד הביטחון גם, זה באמת המטופל

נריה שטאובר:  צריך להבין שהמשמעות של ויסות מרכזי אומר - - -      

יונתן מישרקי: לא ויסות מרכזי, אבל אם המטופל היה יודע שיש לו אפשרות ללכת לבני ציון, שזה יותר קרוב לבית שלו, ואין לו פשוט את המידע?      

חגי מירום: לא רק מידע, קונספציה, לשנות קונספציה של הציבור

חגי מירום:  זה מה שצריך

ירון סחר: לגבי פרסום, אין שום מחלוקת

ירון סחר:  אנחנו נשב ונחשוב איך אנחנו פורסים את הידע

ירון סחר:  נפרוס את המידע

יונתן מישרקי: כן בהחלט

יונתן מישרקי:  אז אנחנו גם אחרי זה נעקוב

לימור סון הר-מלך: בדיוק

יונתן מישרקי: גפן מלכי, מייסד 'בריא בישראל'

יונתן מישרקי:  שלום וברכה

גפן מלכי: אני רוצה אולי להציע משהו בהקשר של ההסברה ואיך מנווטים

יונתן מישרקי: רגע, מה זה 'בריא בישראל'? תן לנו מילה וחצי על זה

גפן מלכי: 'בריא בישראל' זה אתר הסברה דווקא מתחום הקנאביס הרפואי

גפן מלכי:  הגעתי לוועדה מתוך מקום לדבר על אשפוז בקהילה וכן כל הדיון של שיקום בקהילה

גפן מלכי:  אבל אני רוצה לענות בהקשר של איך מנווטים בין בתי החולים השונים

גפן מלכי:  אין היום איזה שהוא פורטל של שיקום, נורמלי, שהוא מסודר, של משרד הבריאות, שמסביר על המקומות השונים, שמסביר על מה זה אומר שיקום בקהילה

גפן מלכי:       אני מכיר המון אנשים, כחלק מהיום יום שלי, בין אם זה אתר 'בריא בישראל', בין אם זה מקומות אחרים, שהשיקום שלהם הוא בקהילה

גפן מלכי:  אין איזה שהוא אתר מרכז למידע מסודר

גפן מלכי:  גם כשבתחילת המלחמה משרד האוצר הקים את אתר 'חרבות הברזל' לא הוקם משהו מקביל לצורך העניין למשרד הבריאות שמרכז את המידע הזה

גפן מלכי:  כלומר אם אני מבחינתי עכשיו יודע שאני צריך שיקום, אני הולך לבית חולים, לאן אתה רוצה ללכת מפה? אני הולך ללוינשטיין כי זה השם היחיד שאני מכיר

גפן מלכי:       יגידו לי שם אחר, סביר להניח שאני לא אכיר אותו והדבר הראשון שאני אעשה זה אחפש בגוגל

גפן מלכי:  אז או שאני אגיע לאתר של המרכז, אבל אני ארצה משהו שהוא ממוסד, משהו שאני רוצה לראות את משרד הבריאות אומר לי: חבר'ה, זה 'רעות', זה בני ציון

יונתן מישרקי: אני רואה שד"ר ירון סחר מהנהן לך בהסכמה פה ממש מולך

יונתן מישרקי:  אם הוא מהנהן, אז אנחנו אחריו בעניין

יונתן מישרקי:  זה כלי מעולה ורעיון מצוין

גפן מלכי: הנגשה והסברה זה הדבר הראשון, זה יותר מקמפיינים שיווקיים

יונתן מישרקי: מאה אחוז

יונתן מישרקי:  עוד משהו?      

גפן מלכי: לא

יונתן מישרקי: תודה רבה, יקירי

יונתן מישרקי:  תום רז

יונתן מישרקי:  שלום וברכה

תום רז: אהלן

תום רז:  אני רק אמשיך את דבריו של גפן

יונתן מישרקי: רק מאיפה אתה?      

תום רז: עמותת ליגלייז, אנחנו מקדמים את הנושא של הקנאביס על כל רבדיו

יונתן מישרקי: כן, השם מסגיר

תום רז: כן, הולכים דוּך

תום רז:  אז גם בהקשר של הפגיעות הפיזיות וגם הנפשיות קנאביס רפואי יכול באמת לתת מכלול של שירותים שיקלו על כל המערכת, במקום שאני אלך להרבה נותני שירות וליווי אני יכול לקבל את המכלול הזה גם ברמה האישית, ברמה הביתית, קהילתית, ובעצם יש עוד רבדים שלא מתייחסים מעבר למיטות

תום רז:  זה היתרון

יונתן מישרקי: טוב, תודה רבה

יונתן מישרקי:  ביקשת לדבר

דב פישר: שלום

דב פישר:  לגבי הוויסות שדובר כאן, אחד הדברים העיקריים, נריה התייחסה לזה, זה המטופל עצמו

דב פישר:  בהקשרים של טראומה נורא חשוב שהמטופל, החייל, ישתחרר למקום שבו יש אנשים שיכולים לטפל בזה

דב פישר:  זאת אומרת אם יש חייל שהגיע לרמב"ם, אבל כל היחידה שלו הלכו למרכז אחר, אז גם אם בני ציון הוא קרוב הוא יעדיף ללכת, או נכון לו מבחינה טיפולית, לא רק מקצועית, פיזיותרפיה, שיקום, שהוא יילך למקום שיש בו אנשים נוספים מהיחידה שלו

דב פישר:  הוויסות שדובר כאן הוא חשוב לשוטף, הגברת שהיה לה אירוע מוחי, שברה את הרגל, אבל בהקשרים של טראומה המחשבה על איפה הוא יופנה צריכה להיות מבחינת בריאות הנפש יותר, לא איפה יש מיטה פנויה

דב פישר:       אני רוצה להתייחס גם למה שדובר קודם

דב פישר:  ד"ר סחר דיבר על הריצ'ינג אאוט שעשו רשימה של מטופלים, אזרחים וחיילים שהופנו

דב פישר:  אנחנו בלאומית קיבלנו את הרשימה הזאת, הצלחנו לעבור על כולה, יצרנו קשר עם כולם, באמת היו המון אנשים, אני אישית דיברתי עם כמה, דיברתי עם בחור בנתניה, פצע ירייה ברגל, בבטן, שוחרר תוך כמה ימים

יונתן מישרקי: ללא המלצת שיקום?     

דב פישר: מכתב שחרור גנרי, המשך מעקב בקהילה

דב פישר:  פשוט אתה רואה ששחררו אותו יפה

דב פישר:  העברנו את כל הפרטים

ירון סחר: אני אשמח אם אחרי הדיון נמשיך את הדיון בנושא הזה הספציפי

יונתן מישרקי: העלית פה נקודה, אני מברך אותך על זה

דב פישר: התקשרתי אליו, זה היה שלושה שבועות אחרי, לקח לי כמה ימים לתפוס אותו, הוא אמר לי: אני במיטה, אני לא יוצא מהמיטה

דב פישר:  אני דיברתי מבחינה תפקודית, פיזיותרפיה, אבל הבעיה שם לא הייתה הכאבים, זה היה משהו אחר, והיו הרבה אנשים כאלה

דב פישר:  גם מה שד"ר אמיר סיפר פה

דב פישר:  אני חושב - - -     

יונתן מישרקי: כמה זה באחוזים מתוך כלל המשוחררים?      

דב פישר: אנחנו הקופה הקטנה

יונתן מישרקי: לא, אצלכם, לכן אני שואל באחוזים, אני לא שואל במספרים

דב פישר: אני לא יודע, אנחנו חילקנו את הרשימה בין כל הפיזיותרפיסטים, אני לא יודע בדיוק כמה זה באחוזים

יונתן מישרקי: זה מידע חשוב

דב פישר: חשוב, היו המון אנשים כאלה

ירון סחר: הסתכלתי לדעתי על הדוח של לאומית, לדעתי היו שם יותר מ-10%-15% מהרשימה שעליה כתוב שהופנו לטיפול שיקומי, מדובר על מספרים משמעותיים

ירון סחר:  אבל, שוב, אנחנו נסכם את כל המידע הזה ואני אשמח לדווח הכול לוועדה

יונתן מישרקי: כן, זה חשוב מאוד

דב פישר: בנוגע לשיקום, אז באמת יש כמה ערוצי שיקום

דב פישר:  יש את השיקום באשפוז, שזה מה שאנחנו מכירים, קורה לאדם משהו, הוא מתאשפז, חודש, חודשיים, כמה שהוא צריך, ואז ממשיך המסע שלו

דב פישר:  בדרך כלל המסע שלו ממשיך וימשיך לשיקום יום, כי אנחנו רוצים שהוא יתרגל לבוא הביתה, ואז אחרי שהוא יסיים את שיקום היום, כאשר הוא יסיים אותו, על פי רוב האנשים האלה ימשיכו להגיע, ופה זה כבר שיקום לטווח רחוק, למכוני קופות חולים או למרכזי שיקום יום

דב פישר:       האירוע הנקודתי הזה שכולנו מסכימים שהוא בחוסר הוא אירוע שיעמיס לנו לארך שנים

דב פישר:  אדם שעכשיו נקטעה לו הרגל הוא יבוא אליי גם עוד שנה, גם עוד שנתיים וגם עוד חמש שנים לטיפול, זאת אומרת אנחנו צריכים לחשוב פה על טווח ארוך, לא רק מיטות שיקום, אלא יותר מזה, מרכזי שיקום

דב פישר:       לגבי שיקום בית, שגם הוזכר, רוב האנשים מהאירוע הזה פחות הגיעו לשיקומי בית

דב פישר:  כתוצאה מהטראומה של בריאות הנפש, בשיקום בית, להבדיל משיקום יום, ההבדל הגדול שכולם תמיד חושבים הוא על מכשור, אבל בשיקום בית שאנחנו נותנים בלאומית דרך צבר בעיקר וגם דרך העובדים שלנו, וגם הקופות האחרות שאני לא אדבר בשמן, אבל אני קצת עושה את זה, אין להם את בריאות הנפש בשיקום בית, שזה ההבדל הגדול בין מרכזי שיקום יום לבין שיקום בית

דב פישר:      השמיכה קצרה, זה הוזכר

דב פישר:  יצא דוח לפני שנה-שנתיים של משרד ראש הממשלה שמראה את הפערים של מקצועות הבריאות בכל התחומים

יונתן מישרקי: מה יגרום לאנשים נפלאים כמוך להיכנס לעולם הזה? ותסתכל על דניאל כשאתה אומר את זה, כי הוא זה שגם משלם את זה

דב פישר: לפני שנה, נראה לי, המל"ג אמר שהוא יעלה את מספר הסטודנטים לפיזיותרפיה, כי אנחנו כבר בחוסר, זה חוסר של 20%, בטח דניאל יוכל לשלוף את הנתונים יותר מהר ממני, מה יגרום? דובר על זה, כל המצטיינים הולכים לשוק הפרטי, בשוק הציבורי השכר הוא פחות

דב פישר:      אני רק אגיד, אם אנחנו כן נגביר את מיטות השיקום זה יבוא על חשבון התפתחות הילד, יבוא על חשבון שיקום בית שלשם אנחנו מעדיפים שאנשים יבואו

יונתן מישרקי: נכון

יונתן מישרקי:  תודה רבה, נקודות חשובות

יונתן מישרקי:  דניאל, בבקשה

דניאל אוסטר: הייתה פה התייחסות למספר נושאים, אני עובד עם לאומית ככלל קופות החולים והשמיכה הקצרה זה משהו שעולה ולא סתם

דניאל אוסטר:  גם בדוח שהיינו שנינו נציגים בו ועבדנו עם משרד ראש הממשלה, הניסיון היה לתת איזה שהוא תהליך רוחבי, תהליך ארוך טווח, לא משהו נקודתי

דניאל אוסטר:  בשונה מהדיון שהיה לנו למשל בפוריה, כשהיינו שם בסיור, זה שוב ניסיון לתת אימפקט כדי לתת פתרון נקודתי

דניאל אוסטר:       אנחנו צריכים פה תכנית יותר רחבה, אנחנו צריכים לראות גם איך הדוח הזה מתקדם

דניאל אוסטר:  הנושא הוא לא רק שכר, הדוח עסק בהרבה מאוד סוגיות כשהמטרה היא להגדיל את כמות העובדים במגזר הציבורי לא רק בשיקום

דניאל אוסטר:  הבעיה בשיקום עכשיו כואבת, הבעיה בהתפתחות הילד הרבה זמן כואבת

דניאל אוסטר:  אנחנו עובדים על זה נון סטופ, זה אחד הדברים שעוד לפני המלחמה היה מבחינתנו איזה שהוא תעדוף גבוה, גם עם קופות החולים

דניאל אוסטר:  אני עובד כל הזמן עם קופות החולים, לא רק עם בתי החולים

יונתן מישרקי: מה התכניות אם ככה? אנחנו גם באירוע שיקומי לאומי

דניאל אוסטר: אני לא אדבר בשם משרד הבריאות בדבר הזה

יונתן מישרקי: לא, אבל אתה גם מדבר על התפתחות הילד, שבזה אנחנו עסוקים גם בוועדות שונות וגם בוועדה הזו, וכל פעם זה חוזר אצלנו מכיוון אחר

יונתן מישרקי:  צריך פה איזה שהיא תכנית אסטרטגית שהיא גם תקציבית בסופו של דבר, זה גם המל"ג בפנים

יונתן מישרקי:  צריך פה שולחנות עגולים עם רווחה גם

יונתן מישרקי:  מה הכיוונים? אנחנו נמצאים בתוך אירוע כבר, זה לא שאנחנו מתכננים את עצמנו לעתיד, אנחנו בתוך אירוע כרגע, אנחנו צריכים עכשיו את האנשים האלה במקצועות הבריאות

דניאל אוסטר: אז אני יכול להגיד שספציפית, ואפשר להתייחס לזה בצורה קצת יותר רחבה בכל הנוגע לדוח שהיה, אני כן חושב שהשכר הוא חלק מהפתרונות שנדרשים

דניאל אוסטר:  בפוריה ידעתי לענות יותר טוב - - -     

יונתן מישרקי: נכון, כי זה היה מאוד נקודתי

דניאל אוסטר: כי זה נקודתי, הנושא הוא שכר, הנושא בשל, יש פה תמריצים ברורים

דניאל אוסטר:  אני חושב שלתת פה - - -      

יונתן מישרקי: אתם בקשר עם המל"ג להגדלת מספר הסטודנטים? יש מישהו שלוקח את זה עליו באחריות? אני שואל את אנשי משרד הבריאות

דב פישר: אני יודע שהמל"ג אישר הגדלה של סך הכול 50 מקומות, ביולי 2022 ההחלטה עברה, מבחינת פיזיותרפיה

נריה שטאובר: הדוח ממפה גם את הדברים האלה ואיפה אנחנו חושבים שאפשר וניתן לעשות הגדלות של כיסאות

יונתן מישרקי: הדוח או התכנית?      

נריה שטאובר: הדוח שדב דיבר עליו

נריה שטאובר:  אני כן רוצה להגיד שאנחנו לא חושבים שזה לב הפער, זאת אומרת לא בטוח שאין מספיק כיסאות לימוד, הבעיה העיקרית היא, כמו שגם דב התייחס אליה, זה שהם הולכים מיד לפרטי, או לפחות עושים - - -     

יונתן מישרקי: אני מסכים, אני דיברתי על המל"ג בגלל שזו אחת הנקודות הנוספות שצריך לקחת אותן בחשבון כשדנים על הנושא הזה

נריה שטאובר: כן

נריה שטאובר:  מה שדניאל התייחס זה בעצם איזה שהוא מהלך משולב של גם תגמול יותר מתאים, יותר מתחרה עם המערכת הפרטית, ומצד שני גם איזה שהיא הסדרה שמאפשרת קצת פחות מימון ציבורי ישיר לעוסקים האלה במערכת הפרטית, איזה שהוא מהלך משולב כזה, זה בעצם מה שעיקר הדוח דיבר עליו

יונתן מישרקי: ואיפה אנחנו נמצאים בעניין הזה?      

נריה שטאובר: הדוח הסופי טרם פורסם, רק פורסמה טיוטה שלו

ירון סחר: אבל אנחנו במקביל עובדים על מענים כמו שאנחנו רואים אותם על מנת לנסות ולהגדיל, שוב, את עוגת העוסקים

יונתן מישרקי: טוב, אני מניח שאנחנו נראה את זה בזמן הקרוב בתכנית שאתם תציגו בפנינו

יונתן מישרקי:  בסדר גמור, תודה רבה

טל ניצן: שלום וברכה

טל ניצן:  דיברתי גם בדיון הקודם, אני אדבר גם בדיון הזה, אנחנו שעה וחצי בדיון על שיקום בבתי החולים

טל ניצן:  עם כל הבעיות והמורכבות של בתי החולים, אבל כל החולים האלה אחר כך יוצאים לקהילה

טל ניצן:  אלה חולים מורכבים, החולים האלה דורשים אחר כך שירותי שיקום לאורך זמן ארוך, מתחילים עם השיקום הבסיסי ואחר כך עם תסמונות כאב ותסמונות נוספות שקשורות לגוף ונפש, שקשורות לכל הנושא של הפציעה, חבלה

טל ניצן:       ביקשתי רק את רשימת הפצועים, כל מי שקשור לנפגעי פעולות איבה, מה-7 באוקטובר כדי להבין מה סדר הגודל של המבוטחים שאנחנו נצטרך לתת להם טיפול והמספרים במכבי הם באלפים ואנחנו לא הקופה העיקרית של האנשים שהיו שם בעוטף

טל ניצן:  אז אני חושבת שהדיון לא יכול להישאר רק בבתי החולים, צריך לראות איך אנחנו פותרים את הבעיות של הקהילה

טל ניצן:  אתם תפתחו עוד 450 מיטות, אנחנו נמשוך את ה - - -      

יונתן מישרקי: את הקשבת לדיון? הנושא הזה עלה בצורה מפורשת, גם על ידי פרופ' גמזו וגם על ידי ד"ר סחר, הם ממש דיברו על כך שחלק מהתכנית תכלול - - -     

לימור סון הר-מלך: אשפוזי יום בקהילה

יונתן מישרקי: כן, שיקום בקהילה

טל ניצן: אשפוזי יום בקהילה זה חלק מטיפולי בית, יש לנו טיפולי בית ויש הרבה אנשים שבאים וכבר היום אנחנו מטפלים בהם בתוך מכוני הקהילה

טל ניצן:  התור היום למכון בקהילה, הלא דחוף עומד על חודשים לא קטנים בכל הקופות, ושם עיקר הטיפול ההמשכי יהיה

טל ניצן:  על זה לא נתתם את הדעת בדיון הזה

ירון סחר: זה לגמרי חלק מ - - -     

טל ניצן: זה חלק מאוד משמעותי שלא ניתנה עליו הדעת

טל ניצן:  הדיון היום כלל גם את ביקורי הבית וגם את המכונים בקהילה, חלק גדול מהחולים האלה יצטרכו - - -     

יונתן מישרקי: טל, תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני אתן לד"ר ירון ממשרד הבריאות להתייחס לעניין הזה

ירון סחר: פשוט לומר שאין מחלוקת לחלוטין

ירון סחר:  השאלה של מה המשקל של טיפולי בית לעומת אשפוזי יום, זה איזה שהוא כן דיון שצריך יהיה לעשות, אין שום ספק שצריך לחזק דרמטית את המערך הקהילתי

ירון סחר:  זה ברור לחלוטין

יונתן מישרקי: תודה לך על הדברים

יונתן מישרקי:  ד"ר יולי טרגר מההסתדרות הרפואית, שלום וברכה

יולי טרגר: שלום רב לכולם

יולי טרגר:  אני יושב ראש ועד איגוד השיקום, אני גם מנהל מחלקת שיקום בסורוקה, שאני חושב שנפגשנו לא מזמן שם עם חברי הוועדה

יונתן מישרקי: כן, נכון

יונתן מישרקי: אני רוצה להעלות רק נושא אחד שלדעתי גם לא הוזכר פה ואני חושב שהנושא שהזה יכול לתת מענה גם לחלק מהשאלות שאתם שאלתם

יונתן מישרקי:  כל החשיבות האדירה לדעתי של מחלקות שיקום בתוך בתי חולים כלליים, ואין לי שום בעיה עם מגדלור ואפילו על כמה מגדלורים שהם stand alone, מרכזי השיקום, זה מאוד חשוב, זה באמת מאוד מקצועי ומוביל קדימה, אבל יש חשיבות לאותו צוות שיקומי שמגיע לאותו מטופל, במקרה הזה זה חייל או שוטר שנמצאים בבתי חולים אקוטיים

יונתן מישרקי:       אנחנו כן מציגים להם את כל מפת האפשרויות

יונתן מישרקי:  אני מאמין אצלנו בסורוקה שבן אדם שהוא גר לא בדרום לא צריך לקבל טיפול שיקומי בדרום, הוא צריך לעבור למרכז ואני אישית זוכר שלושה חולים שנתנו את השם ודיברנו אישית עם מנהל השיקום, ד"ר צ'לביאן בבני ציון

יונתן מישרקי:  אז הצוות השיקומי שנמצא בבית חולים אקוטי הוא סופר חשוב

יונתן מישרקי:       אני יודע שיש תשומת לב גם של משרד הבריאות בעניין הזה ולדעתי היום זה הוזכר פחות

יונתן מישרקי:  חייבת להיות יחידת שיקום, לפחות יחידת שיקום, בכל בית חולים כללי, זה יכול למנוע הרבה צרות

יונתן מישרקי:  לדעתי הנציג של לאומית, אם אני לא טועה, דיבר על זה שהמון חיילים היום נמצאים בבית, שוכבים במיטות ולא מקבלים טיפול כי הם שוחררו מבתי חולים ללא שום התייחסות של מערכת שיקומית

יונתן מישרקי:       אני מחזק את ההסכמה של ירון ושל גמזו ושל הצוות של משרד הבריאות בזה שצריך לחזק גם את הרפואה השיקומית בתוך בתי חולים כלליים שיכולים לתת מענה ראשוני ולנווט את המטופל לאותן מיטות שיקום שהן גם פנויות וגם מתאימות מבחינה מקצועית לכל מטופל ומטופל

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  זו נקודה מאוד חשובה שהעלית, אנחנו מתכוונים בנוסף כמובן שהמרכזים האלה נותנים מענה לעוד צרכים רפואיים מסביב לאותו משוקם, אם חלילה הוא יצטרך, אבל היות שהמלחמה הזו היא מדברת בעיקר, כמו שציינת ד"ר חגי, על הנושא של פגיעות אורתופדיות, אני חושב שהמענים של בתי החולים שנותנים מענה בנוסף הם פחות רלוונטיים

יונתן מישרקי:  אני מקווה שיולי לא יכעס עליי

חגי מירום: לא, הם רלוונטיים מאוד

חגי מירום:  אני רוצה לחזק דווקא את מה שיולי, ידידי הטוב, אומר

חגי מירום:  אנחנו בהחלט דוגלים בדבר הזה שבכל בית חולים חייבת להיות יחידה שיקומית, לפחות יחידה שיקומית אם לא מחלקה

חגי מירום:  אנחנו עשינו את זה ממש עכשיו, שאנחנו שולחים מהאנשים שלנו, לא קשור לבתי החולים, לבתי החולים של הכללית, כי אנחנו חלק מהכללית, אז אנחנו שולחים לבתי החולים של הכללית רופא שלנו שיעבור ויבדוק את המטופלים כבר במחלקות הראשוניות שלהם, במחלקות האשפוז הכירורגי והאורתופדי כדי לתת להם תכנית שיקום כבר מהרגע הראשון, מכיוון שהשיקום לא מתחיל שבועיים או חודש אחרי שהוא יוצא מהמחלקה, השיקום צריך להתחיל מהרגע הראשון, לחשוב כבר על מה יהיה בעוד חודש, מה יהיה בעוד חודשיים, מה יהיה בעוד שנתיים

יונתן מישרקי: וזה קורה?      

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אבל זה לא קורה

חגי מירום: זה קורה עכשיו

טטיאנה (טניה) מזרסקי: זה קורה בפינצטה, זה לא קורה בשטח

חגי מירום: נכון, אבל זה מה שעשינו עכשיו בבילינסון, שפתחנו מחלקה שהרופאים שם רואים כל אחד ואחד מהנפגעים מהרגע שהוא מתקבל

חגי מירום:  יש לנו ייעוצים שיקומיים שם

חגי מירום:  אנחנו עושים את זה בקפלן, אנחנו עושים את זה במאיר

חגי מירום:  אנחנו שולחים רופאים שלנו מלוינשטיין שיעשו ביקור, כמובן בתיאום עם מנהל בית החולים ועם כל מה שצריך, אבל המטרה היא לתת תכנית שיקומית מהרגע הראשון של הפגיעה, ביחידות טיפול נמרץ, במחלקות כירורגיות, במחלקות אורתופדיות

יונתן מישרקי: ירון, זה יכול לעבוד?      

חגי מירום: בטח

יונתן מישרקי: אצלך ברור שכן

יולי טרגר: סליחה, זה עובד טוב, זה עובד מצוין

חגי מירום: זה עובד בסורוקה

חגי מירום:  זה עובד מעולה בסורוקה, אנחנו מתחילים לשקם מהיום הראשון יחד עם חברינו הכירורגים

ירון סחר: היות ששלושתנו יצאנו מאותו בית ספר

יונתן מישרקי: גם יולי? אתם כולכם משוחדים, אני לא יודע מה אני עושה פה, אני מיותר פה

ירון סחר: אנחנו לגמרי רואים עין בעין בנושא הזה

ירון סחר:  אני חושב שבוודאי בבית חולים שהוא מרכז-על מבחינתי צריכה להיות מחלקה, אבל גם בבית חולים כללי שהוא לא מרכז-על צריכה להיות נציגות ברורה של שיקום שתעשה שני דברים, האחד, מישהו שיהיה אחראי להערכה והפניה, והשני זה לתת מיד תכנית שיקום אקוטית עוד לפני ההפניה לשיקום

ירון סחר:  זה נדבך בתכנית גם כן, זה קיים שם

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מתי זה ייושם?      

נריה שטאובר: לא, רגע, אני אגיד על זה שחוץ מזה יש גם יחידות שהיינו רוצים שיהיו מרכזות בקופות, שגם בקופות יהיה מישהו שאחראי על ההפניות ורצף טיפול

טטיאנה (טניה) מזרסקי: זה בנוסף לבקרת אשפוזים של הקופות?      

נריה שטאובר: כן, בדיוק

נריה שטאובר:  אנחנו חושבים שהנקודות האלה של הצמתים הן סופר קריטיות, וגם רוני התייחס לזה מקצועית, יש קושי מבחינת כוח האדם כי יש באמת מחסור אמיתי ברופאי שיקום

נריה שטאובר:  עכשיו מתחיל להתפתח הסיפור של אחיות מומחיות בשיקום

נריה שטאובר:  יש ארבע ויסתיים השנה עוד מחזור ויהיו עוד 14, אז זה גם יכול להיות איזה שהוא מענה, אבל בעולם שבו אנחנו רוצים הרחבות, גם במיטות אשפוז, גם בשיקום בקהילה, גם שיקום ביתי ובתוך זה אנחנו רוצים גם יחידות מייעצות בצמתים צריך רגע כן לחשוב מה לפני מה

נריה שטאובר:  לכן כרגע החלק הזה בתכנית, אנחנו עושים עליו חשיבה מחדש איך אפשר לעשות אותו בצורה יעילה כי אין מספיק כוח אדם

ירון סחר: אבל לא כי הוא לא חשוב

ירון סחר:  אני חושב שהצמתים האלה, כמו שנריה קראה להם, הם קריטיים, וכאן זה בתי חולים כלליים כצומת הפניה, או למסגרות שיקום אשפוזיות או למסגרות שיקום בקהילה, ואנשי שיקום בקהילה שיהיו אחראים לקחת את האנשים שמשתחררים יד ביד ולוודא שהם מגיעים לכתובת הבאה

ירון סחר:  אז כן, זה לגמרי שם, אנחנו, כאמור, נצטרך לראות איך אנחנו מתעדפים את כל הצעדים שאנחנו חושבים שהם מאוד מאוד חשובים, אבל בסופו של דבר אני חושב שכל מה שיולי וחגי תיארו עכשיו הוא נדבך קריטי במערכת שיקום יעילה

יונתן מישרקי: בסדר גמור

יונתן מישרקי:  אני רוצה לשמוע דוברים אחרונים

יונתן מישרקי:  קופת חולים מאוחדת, ד"ר יובל וייס

יובל וייס: שלום לכולם, אני מצטרף לידידתי טל ניצן מקופת חולים מאוחדת

יובל וייס:  לגבי השיקום בקהילה, אנחנו נעשה את מרב המאמצים והיכולות, עד כמה שניתן בקהילה

יובל וייס:  כפי שדובר, זה גם אשפוזי יום, זה גם טיפולי יום, זה גם בבית, טיפולים על ידי אנשי הקופה, טיפולים על ידי ספקים

יובל וייס:  עלתה מצוקת כוח האדם בכל המגזרים, עלה נושא הטיפול הבעייתי (נתק בזום)

יובל וייס:  אנחנו עושים את כל המאמצים כדי לקלוט את כל נפגעי הקופה במסגרות שלנו, נשמח כמובן לזריקות עידוד מטעם - - -      

יונתן מישרקי: תמיד זה טוב

יונתן מישרקי:  אתם זיהיתם אצלכם אנשים פצועים ששוחררו ללא המלצת שיקום?      

יובל וייס: בהחלט כן

יובל וייס:  זיהינו רבים כאלה

יובל וייס:  אנחנו עוברים על כל מכתבי השחרור דרך הנציגים והנציגות שלנו בבתי החולים

יובל וייס:  אנחנו חושבים שכל מי שנפגע, בעיקר בגפיים, זקוק לשיקום גם אם לכאורה הוא הוגדר כפצוע קל

יובל וייס:  צריך להבין שהפגיעות, בוודאי של אלה שהיו במסיבה, הן פגיעות מיריות מקלצ'ניקוב, עם נזק לרקמות הרכות ולכן גם אם הוא הוגדר כפצוע קל בבית חולים כזה הוא אחר הוא בוודאי זקוק לשיקום

יובל וייס:  אני מדבר על הצד הפיזי, כמובן יש את הנדבך הנפשי ואנחנו גם מנסים באמצעים הדלים שלנו להוסיף פסיכולוגים קליניים, פסיכולוגים רפואיים, לצוותים של היחידות שלנו כדי לתת את התמיכה

קריאה: שיקומיים

קריאה: אין מספיק פסיכולוגים שיקומיים

חגי מירום: זו אחת הבעיות

יונתן מישרקי: גם השיקומיים וגם בכלל בבריאות הנפש, אנחנו מחר דנים בזה ונשמע את משרד הבריאות בהקשר הזה

יונתן מישרקי:  תודה רבה לך

עמיחי תמיר: צוהריים טובים

עמיחי תמיר:  זה לא סוד שאני מגדולי תומכי הקנאביס הרפואיים, נדבר על זה מחר, אבל יש לי שאלה קצרה לנציג בית לוינשטיין

עמיחי תמיר:  אני מכיר את בית החולים, ביקרתי שם לא פעם חולים ונכים, אם כי הפעם האחרונה שהייתי שם זה היה ב-2017

עמיחי תמיר:  לא הבנתי את ההערה לגבי רופאים שמתמחים בשיקום שאתה מגדיר אותם כמתמחים פחות טובים, לפי איזה קריטריון?      

יונתן מישרקי: תודה רבה לאדוני

יונתן מישרקי:  נציג של קופת חולים כללית נמצא פה, יגאל לברן, איתנו בזום

יונתן מישרקי:  (בעיה בזום)

יונתן מישרקי:  גאיה, משרד האוצר, את רוצה להגיד משהו?     

גאיה עפר: אין לי הרבה מה להוסיף

יונתן מישרקי: בסדר גמור

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי

טטיאנה (טניה) מזרסקי: חלק מהדיון נעדרתי, אבל רציתי להוסיף כמה הערות לגבי מה ששמעתי

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  יש לנו מחלקות שיקום, אני מדברת על בתי חולים, וחשוב להפנות את המטופלים, לפזר את המטופלים בין בתי חולים בכל הארץ, שלא יהיה עומס על אזור אחד ברגע שיש מחלקות פנויות שיכולות לקלוט ולטפל ולתת שירות הכי טוב למטופלים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  מטופלים לא יודעים, אותם החיילים, או משפחות הנפגעות, הם מגיעים מהדרום לירושלים ובירושלים יש עומס כשבבני ציון או בבית חולים אחר בצפון יש מיטות פניות ומחלקות שלמות שמוכנות לתת טיפול מקצועי בתחום השיקום

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אז חשוב איך שהוא לדאוג לתת אינפורמציה ומידע למשפחות ולמטופלים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       דבר שני, טיפולי בית ושיקום בבית

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני מאוד מבקשת מדי פעם סקר שביעות רצון של המטופלים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זה לא נעשה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  כמו שלקופות חולים נותנים ציונים ואיכות השירות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני ראיתי כמה מטפלים, גם מעולים, מבריקים וגם כאלה ששמים וי ולא נותנים טיפול כמו שצריך למטופלים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אז אני מאוד מבקשת להוסיף מנגנון סקר שביעות רצון כדי לשמור על איכות הטיפול שמקבלים המטופלים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  תודה

ירון סחר: זה נעשה, ביקורת של משרד הבריאות

לימור סון הר-מלך: אני רוצה קצת להביא את הקול האופטימי, זה לא אופטימי כל כך, הסיפור שאני אספר, אבל אני רוצה משהו אישי

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שדיברו פה על לצערנו הרב גם כמות הנפגעים, גם רמות הפציעה, ולצערנו באמת הפגיעות הן קשות

לימור סון הר-מלך:  יש לנו מאות חיילים בלחימה הזאת, אזרחים, אבל בעת הזאת יותר חיילים, במצבי פשיעה לא פשוטים, באמת קטועי גפיים, דיברו על קצת פחות פגיעות ראש, יצא לי לבקר כמה וכמה חיילים כאלה

לימור סון הר-מלך:       אני רוצה לספר סיפור דווקא אופטימי ומרגש שהיה לי באחד המפגשים האלה

לימור סון הר-מלך:  דרך אגב, אני חושבת שיש לנו כל כך הרבה חזיתות, היושב ראש וחברת הכנסת, אם זה לוויות ואם זה ניחומי אבלים, אבל הפצועים זה גם חזית

לימור סון הר-מלך:  כמעט לכל המקומות שהגעתי משפחות היו שם לבד וברגע שהגעתי אני לא יכולה לתאר לכם איזה כוח זה נותן

לימור סון הר-מלך:  הסיפור המרגש הוא שהייתה אחת הנשים של אחד הפצועים, מילואימניק שהיה בלחימה בעזה, כרגע הוא מאושפז, מורדם ומונשם בבית החולים אסותא, קטוע שתי רגליים, ואני הגעתי וכשהגעתי היא יצאה ממנו, מהביקור שלה, יש שעות מסוימות שאפשר להיות

לימור סון הר-מלך:  היא יצאה ואז היא חיבקה אותי ואמרה לי: העיקר שהראש בסדר ועמוד השדרה בסדר והוא יחזור כי אין לו ברירה

לימור סון הר-מלך:       והסתכלתי על האישה המדהימה הזאת, אמא לשלושה ילדים, שבעלה עכשיו נמצא שם, עוד מונשם מורדם תחת דיאליזה, בטיפול של דיאליזה, וחשבתי לעצמי, בורא עולם, אם ככה נראה העם שלך, שזה מה שיש לה להגיד לי עכשיו, אז זה פשוט להבין שבסוף לצד הסיפורים הקשים יש גבורת נפש שראויה להערכה ולתמיכה ולהיות שם ולתת את החיבוק ולהגיד אנחנו איתכם ובכל שלב, מה שצריך

לימור סון הר-מלך:  אני אומרת לנו, שזו גם חזית שכדאי שנהיה שם

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו שם

לימור סון הר-מלך: אני יודעת שאנחנו שם, אבל צריך להיות שם יותר

לימור סון הר-מלך:  בנוסף לזה אני חושבת שהמענה הזה שדובר פה עכשיו, שמאפשר להכיר ואיזה שהיא הסברה והפצה ושיווק של המגוון והאפשרויות, שלדעתי באמת רוב הציבור לא מכיר ולא יודע, וכמו שנאמר פה, כנראה גם אין אפשרות מרוכזת כזאת כדי לפגוש את התכנים האלה, אז אני חושבת שיש לזה חשיבות מאוד מאוד גדולה

לימור סון הר-מלך:       ניכר מאוד מאוד שבאמת גם ברמה האישית אני רוצה לומר לכם משהו, ניכר שהדברים נעשים עם הרבה מאוד אכפתיות ורצון לשפר וגם יכולת לנתח נכון איפה החסרים ואיפה עוד צריך לתת מענים

לימור סון הר-מלך:  אני יודעת שיש פה הרבה מאוד הגבלות וגבולות גזרה מאוד מאוד לא פשוטים שאתם צריכים להתמודד מולם, אבל ניכר שבאמת – ואני ישבתי גם מול נציגים אחרים שזה היה פחות ניכר

לימור סון הר-מלך:  כמה זמן, פרופ' ירון, אתה נמצא בתפקיד?      

ירון סחר: ד"ר ושנתיים

לימור סון הר-מלך: גם הרקע שלך, אמרת פגיעות ראש

לימור סון הר-מלך:  אז באמת זה ראוי להערכה מאוד מאוד גדולה

לימור סון הר-מלך:  יישר כוח ותודה רבה על כל מה שאתם עושים

לימור סון הר-מלך:       יצא לי ללוות אצלכם שתי פגועות ראש, ממש להיות צמודה אליהן לאורך כל תהליך השיקום, כל המילים שאני אומר עכשיו רק יגמדו ויקטינו וימעיטו במה שאני פגשתי אצלכם

חגי מירום: זה כל הצוות

לימור סון הר-מלך: אני יודעת, לגמרי לגמרי

לימור סון הר-מלך:  גם ברמת המקצועיות וגם ברמת הנשמה, וגם ברמת היכולת להחזיר אותם לתפקוד גם עם פגיעות מאוד מאוד קשות

לימור סון הר-מלך:  אז תודה רבה

יונתן מישרקי: אני קודם כל מצטרף למה שאת אומרת, באמת עבודה גדולה עם נשמה גדולה, מרגישים את זה ורואים את זה

יונתן מישרקי:  מקודם אני לא זוכר מי אמר, אני חושב שאתה, ד"ר חגי, על כך שהמטפלים בעולם הזה לא באמת מרגישים שהם באים להציל חיים ולכן יש להם פחות מוטיבציה, אבל בסוף השיקום משקם, הוא מכניס את האנשים האלה בחזרה לשגרת החיים, אותם ואת כל המשפחות ואת כל המעטפת הגדולה הזאת

יונתן מישרקי:  אז באמת זו עבודת קודש, אתה כמנהל בית חולים, וכמובן ירון ונריה

לימור סון הר-מלך: נריה גם

לימור סון הר-מלך:  לגמרי

לימור סון הר-מלך:  כל מה שנאמר לגבי ד"ר ירון נאמר גם לגבייך לגמרי

יונתן מישרקי: אנחנו זוכים לארח כאן בוועדה את מר קוסמאיו, נשיא קהילת מנורה מארגנטינה, שלום וברכה

יונתן מישרקי:  יחד עם גוסטבו סקאל, נשיא מרכז סירוקולו, אני מקווה שאני אומר את זה נכון

יונתן מישרקי:  ברוכים הבאים לכם

יונתן מישרקי:  אני אבקש מילה וחצי, ברשותך, מחבר הכנסת המארח, חבר הכנסת ארז מלול, אם תוכל בבקשה תציג לנו את האורחים הנכבדים שבאו לבקר בארץ

ארז מלול: אדוני יושב ראש הוועדה, ברוכים הבאים, נשיאי קהילת מנורה וסירוקולו

ארז מלול:  נשיאי הקהילות היהודיות הגדולות בארגנטינה, יש שם קרוב ל-200,000 יהודים ובאמת זה מחזק אותנו לראות אתכם

ארז מלול:  אני בידידות איתכם כבר קרוב ל-20-15 שנה, ידידות חזקה, יש שם קהילה אוהדת, אבל לפעמים הממשל שם לא היה אוהד את ישראל

ארז מלול:  קודם כל אני מברך את הנשיא הנבחר, שהוא באמת אוהד, והוא גם נפגש עם חבר מועצת גדולי התורה, הרב דוד יוסף, ביום ראשון

ארז מלול:      ההגעה שלכם פה היא לא רק לטובת הישראלים, היא לטובת היהודים בכל העולם

ארז מלול:  מה שקרה ב-7 באוקטובר פגע בכל העם היהודי, כל העם היהודי הרגיש את הכאב, אבל גם הרגיש את הסכנה

ארז מלול:  האנטישמיות המוסלמית הרדיקלית פוגעת בקהילות יהודיות באירופה, בארה"ב וגם בדרום אמריקה

ארז מלול:       הייתי בביקור לפני ה-7 באוקטובר בפרלמנט בברזיל מטעם הכנסת וביקשו ממני לדבר

ארז מלול:  אמרתי להם ככה: העולם היום מתחלק במדינות לאור וחושך, יש מדינות של אור, שרוצים חיים דמוקרטיים, אהבת האדם, ארה"ב, ישראל, ויש מדינות של חושך שדוגלים במוות, אין להם אהבת החיים, זה אירן, סוריה, חיזבאללה

יונתן מישרקי: ציר הרשע

ארז מלול: תבחרו אתם

קטי קטרין שטרית: הם בחרו דווקא לא מזמן נשיא טוב

קטי קטרין שטרית:  בארגנטינה

ארז מלול: לא, הוא לא טוב

ארז מלול:  מדינות צריכות לבחור האם אתם איתנו או איתם

ארז מלול:  זה עכשיו בארגנטינה ובכל העולם צריך להגיד

ארז מלול:  לצערי הנשיא בברזיל תומך קצת הרבה בפלסטינים, אבל הפרלמנט שלו הוא מאוד ימני, מאוד אוהד ישראל

ארז מלול:       אז אני מברך אתכם שיהיה לכם ביקור מהנה, אתם בטח תראו את כל הזוועות ואת כל מה שעברנו, אבל גם תראו את האור, איך עם ישראל מאוחד כיום ונמשיך להיות מאוחדים

ארז מלול:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה, חבר הכנסת ארז מלול, ותודה רבה שהבאת אותם אלינו, זה כבוד גדול בשבילנו לארח אתכם פה בוועדה

יונתן מישרקי:  חברות הכנסת מבקשות לברך אתכם גם כן

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, בבקשה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: קודם כל ברוכים הבאים לישראל וברוכים הבאים לכנסת ישראל

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנחנו שמחים מאוד לארח אתכם

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני גרה בכרמיאל, בעיר בגליל

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  יש לנו בעיר אנדרטה לנרצחים בפיגוע שהתרחש ב-1994 בארגנטינה, בואנוס איירס, ב-AMIA, דאגתי שהפארק שהאנדרטה נמצאת בו עוד בימים שהייתי סגנית ראש העיר יקבל את השם פארק AMIA, לזכר הנפגעים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       אני יודעת שאתם הגעתם לכאן, אתם מזדהים איתנו ותומכים בנו

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  עם ישראל הוא עם אחד ולא משנה איפה אנחנו נמצאים, זה כאב משותף שלנו, אנחנו עכשיו הקהילה כולה כואבת, מדממת, עד היום, כי יש עדיין שבויים שנמצאים, שנחטפו מכאן, מהבית הלאומי של העם היהודי, נחטפו לעזה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  הלב שלנו שבוי בעזה עם החטופים ואנחנו כואבים ומנסים להחזיר אותם לכאן

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  הוחזרו כמה נשים, אנחנו מחכים שכולם יחזרו הביתה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       אני מאוד מאוד מודה לכם שאתם כאן, שאתם איתנו, ותפעילו לחץ, תשתפו את המידע והסברה על מה שקורה באמת בישראל כי התקשורת לא אמיתית, היא לא משדרת את האמת

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אנחנו צריכים אתכם, הקהילות היהודיות בחו"ל, שתהיו שגרירים שלנו בכל העולם

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

ארז מלול: אני רוצה לתקן, קטי לא הבינה אותי, התכוונתי לנשיא ברזיל

קטי קטרין שטרית: אני התכוונתי לארגנטינה

ארז מלול: לא, ארגנטינה זה יהודי

ארז מלול:  אני דיברתי על הפרלמנט בברזיל

קטי קטרין שטרית: נשיא ארגנטינה שנבחר הוא נשיא אוהד לישראל, עוד לפני ההשפעה הוא הבטיח לבוא לישראל

ארז מלול: יותר מהרבה ישראלים פה

מרקוס מאיו: אני דיברתי איתו ביום ראשון, הוא אמר לי שהוא יבוא לארץ

קטי קטרין שטרית: מעולה וזה חשוב מאוד, אבל עכשיו רשות הדיבור של חברת הכנסת לימור

לימור סון הר-מלך: ראשית ברוכים הבאים לישראל

לימור סון הר-מלך:  אני מאוד מאוד מתרגשת, במיוחד על רקע זה שפגשנו כל כך הרבה יחס אחר ממקומות אחרים ויחס שבעיניי הוא איזה שהיא שתיקה לנוכח הזוועות שהיו פה ב-7 באוקטובר

לימור סון הר-מלך:  זה מאוד מאוד מרגש אותנו לראות אנשים כמוכם שבאמת יש להם אהבת אמת וקשר אמיתי לעם ישראל ותחושת שייכות עמוקה לעם הזה ומתוך זה באים לכאן ואתם שותפים לגורל העם היהודי

לימור סון הר-מלך:  לראות אתכם נותן לנו תחושה ושמחה וגם אמון בעולם, אמון בטוב, אמון באהבה, אמון באחווה של העולם והרצון של העולם שיהיה פה משהו באמת יותר טוב ויותר מתוקן בעולם הזה

לימור סון הר-מלך:       אז אנחנו מאוד מאוד מעריכים, אני, ואני משערת שכולנו, מאוד מאוד מעריכים את הנוכחות שלכם

לימור סון הר-מלך:  וכמו שנאמר גם על ידי חברת הכנסת טטיאנה, הציפייה שלנו היא שאתם תהיו שגרירים ושליחים שלנו בכל העולם ותהיו הפה לספר ולהיאבק עבור עם ישראל ושנוכל לחיות פה במדינה טובה, בריאה, בטוחה, שתושבים במדינת ישראל, אחרי הטבח המזעזע שנעשה פה, אז באמת מאוד מאוד קשה וקצת איבדנו את תחושת הביטחון לחיות פה, אבל אנחנו עם שאנחנו זוכרים שאנחנו בנים של ה', של אלוקים, לכן אנחנו יודעים שבסוף גם אם קשה וגם אם עוברים דברים, ועם ישראל עובר דברים מאוד מאוד קשים לאורך כל ההיסטוריה, אבל יש לנו איזה שהיא נצחיות

לימור סון הר-מלך:  אנחנו פה ונמשיך להיות פה

לימור סון הר-מלך:  אבל אנחנו רוצים מאוד להודות לכם על הנוכחות שלכם ועל השותפות שלכם וזה לא מובן מאליו וזה מאוד מרגש אותנו

לימור סון הר-מלך:  תודה רבה, שנזכה לעוד הרבה שנים של פעילות ועשייה משותפת

יונתן מישרקי: אמן אמן, ובריאות

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה

קטי קטרין שטרית: תודה רבה לכם וברוכים הבאים לישראל

קטי קטרין שטרית:  אני רוצה להוסיף ולהגיד שיהדות הגולה הוכיחה את עצמה במאבק הזה שלנו שהם איתנו, לא רק בלב ולא רק בנפש

קטי קטרין שטרית:  אנחנו בחודש כסלו, אז יש גם את הלב וגם את הכיס

קטי קטרין שטרית:  הייתם נהדרים, פעלתם רבות, הבאתם הרבה הרבה מאוד כבוד למדינת ישראל ולעם היהודי, תמשיכו לעשות את העבודה שלכם בחו"ל

קטי קטרין שטרית:  אני אשמח מאוד לראות את כולכם כאן איתנו, אבל זה יגיע, בעזרת ה' זה יגיע

קטי קטרין שטרית:  תמשיכו לעבוד עבודה מצוינת

קטי קטרין שטרית:       אני ראיתי את הפגנות התמיכה בישראל בכל העולם וזו עבודה של הקהילות, זו עבודה של ראשי הקהילות

קטי קטרין שטרית:  ישראל חזקה, אתם חזקים

קטי קטרין שטרית:  זה לא משנה איפה תהיו בעולם, אם ישראל היא לא חזקה, גם אתם לא חזקים, לכן היחסים בינינו הם מאוד מאוד חשובים

קטי קטרין שטרית:  תמשיכו לעשות עבודת קודש, תגנו עלינו, תיידעו את המנהיגים שלכם כמה שחשובה מדינת ישראל

קטי קטרין שטרית:  היא קטנטנה, אבל היא הדמוקרטית ביותר

קטי קטרין שטרית:  אז תודה רבה לכם על כל מה שאתם עושים ועל כל מה שתעשו

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני רוצה לכבד את נשיא קהילת מנורה, מרקוס מאיו, בבקשה

מרקוס מאיו: סליחה על העברית שלי

יונתן מישרקי: לנו זה טוב

מרקוס מאיו: אני באמת מתרגש להיות פה בכנסת וגם להיות פה בזמן הזה

מרקוס מאיו:  בכל העולם הלב שלנו בארץ

מרקוס מאיו:  אני בעצמי לא יכול לישון מ-7 באוקטובר, אני קם בלילה שלוש-ארבע פעמים בלילה ואני רואה את הטלפון שלי ואני רק רוצה לראות שהחטופים במדינת ישראל חזרו הביתה

מרקוס מאיו:  אנחנו ביחד

מרקוס מאיו:  אנחנו עם ישראל ביחד, בגולה ולא בגולה

מרקוס מאיו:  אם בישראל זה טוב אצלנו זה טוב, אם לישראל רע גם לגולה רע, רק ביחד, עם ישראל אחד ועם ישראל חי

מרקוס מאיו:  כולנו ביחד ננצח

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  גוסטבו סקאל, בבקשה

גוסטבו סקאל: (מדבר בספרדית)

מרקוס מאיו: (מתרגם מספרדית): הוא רוצה לדבר קודם כל באופן רשמי ואחר כך גם משהו בלתי פורמלי

מרקוס מאיו:  בפגישה של גולדה מאיר עם קיסינג'ר הוא אמר לה: אני רוצה שתזכרי שאני קודם כל אמריקאי, אני מזכיר המדינה בארה"ב ואני גם יהודי

מרקוס מאיו:  היא אמרה לו: תזכור שאנחנו בעברית כותבים הפוך, מצד ימין לשמאל, אז בשבילי אתה קודם כל יהודי ואחר כך מזכיר המדינה

מרקוס מאיו:       לנו אין לנו שום ספק שאנחנו יהודים, אין לנו שום ספק בזה

מרקוס מאיו:  יש לנו עכשיו את הזכות שיש לנו נשיא חדש שיש לו קשרים טובים איתו, הוא הבטיח לו לפני שלוש שנים שהוא יעביר את השגרירות של ארגנטינה לירושלים, אף על פי שאז זה היה דמיון שהוא יכול להגיע לנשיאות ארגנטינה

מרקוס מאיו:  כל מה שקורה בארץ, כל רקטה, כל טיל שנופל פה, הזעזוע הזה גם בארגנטינה וגם בכל הבתים הפרטיים של היהודים שם

מרקוס מאיו:      בעניינים הבלתי פורמליים, הוא רצה לבוא ממש למחרת יום הטבח, אבל בדיוק הייתה חתונה של הבת שלו

מרקוס מאיו:  כמו כל אבא שמחתן בת כשהוא חזר מהחתונה הוא הלך לחדר שלה, לראות את החדר הריק, הלך וחזר והתרגש מאוד וזה עשה לו חור בלב, אז באותו רגע הוא חשב, אם אני מרגיש את זה, שסך הכול זה שמחה, שהבת שלי התחתנה, אבל החדר שלה ריק, אני לא יכול לדמיין את הצער והכאב של ההורים שחטפו להם את הילדים מהחדרים שלהם

מרקוס מאיו:  באותו רגע לא ידעתי מה אני יכול לעשות, מה אני יכול לתרום, מה אני יכול לתת, אבל דבר אחד היה לי בטוח, אני צריך להיות פה כדי להביע את ההזדהות ולעשות כל מה שאתם צריכים

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אנחנו עכשיו מסיימים ישיבה בנושא בריאות ואני רוצה להגיד לכם תודה רבה, זה כבוד מאוד גדול שלנו לראות אתכם פה

יונתן מישרקי:  ואני רוצה להגיד עוד מילה אחת, אנחנו יודעים שהיהודים בחו"ל סובלים לצערנו מהתקפות אנטישמיות

יונתן מישרקי:  מדינת ישראל, גם עם ההגנה הפנימית שלה פה על המדינה עדיין עסוקה הרבה מאוד, ואנחנו חשופים לזה בדיונים, עסוקה הרבה מאוד להגן על יהודים בתפוצות

יונתן מישרקי:  אנחנו הגיבוי שלכם, אתם הגיבוי שלנו, אנחנו יהודים בכל מקום, כמו שאתם אמרתם

יונתן מישרקי:  אני מודה לכם מאוד מאוד על הביקור הזה ואני מקווה שאנחנו ניפגש ביחד בשמחות

גוסטבו סקאל: אמן

מרקוס מאיו: אמן, עם ישראל חי

יונתן מישרקי: עם ישראל חי, תודה רבה

יונתן מישרקי:       סיכום הישיבה, ברשותכם

יונתן מישרקי:  ועדת הבריאות מודה לכל המשתתפים בדיון

יונתן מישרקי:  הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות להעביר את תכנית השיקום המלאה לוועדה מיד עם סיום הכנתה

יונתן מישרקי:  הוועדה מברכת על הודעת משרד הבריאות לפיה התכנית תכלול מענה במערך האשפוז באשפוזי היום ובקהילה

יונתן מישרקי:       הוועדה רואה חשיבות גדולה בחיזוק מערכת הבריאות בפריפריה ועל כן הוועדה קוראת למשרד הבריאות ולמשרד האוצר לייצר מערך שיקום חזק ויציב בבתי החולים בפריפריה ולתת תמריצים ומענקים לעידוד גיוס כוח אדם שיקומי באזורים אלה

יונתן מישרקי:       הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות להנחות את בתי החולים להשיג בפני המטופלים הזקוקים לשירותי שיקום את כלל מוסדות השיקום הרלוונטיים עבורם ובכלל זאת שיקום בבתי החולים במרכז הארץ

יונתן מישרקי:  כמו כן הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות לפרסם לציבור המטופלים באתר המשרד על האפשרויות השיקומיות הקיימות בישראל

יונתן מישרקי:  בנוסף הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות לדאוג לוויסות המטופלים השיקומיים ממחלקות עמוסות למחלקות פנויות יותר

יונתן מישרקי:       הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות לדווח לוועדה על מספר המטופלים שנדרשים לשיקום ולא ידעו על כך לאחר שחרורם מבתי החולים ומה בכלל שיעור המשוחררים

יונתן מישרקי:      הוועדה כמובן תמשיך לעקוב אחר הנושא

יונתן מישרקי:  תודה רבה לכולם