הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 25, פרוטוקול מספר 37, 2023-11-27 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב

יוסף טייב:  אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט

יוסף טייב:  על סדר-היום: התמודדות מסגרות הגיל הרך בתקופת מלחמת חרבות ברזל

יוסף טייב:  זוהי ישיבה משותפת עם הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, שבראשה עומד חבר הכנסת אלי דלל

יוסף טייב:  סליחה, לא ראיתי שהוא לא פה

יוסף טייב:  התחלתי בלעדיו

יוסף טייב:  אני מתנצל על האיחור שנבע מהימשכות הוועדה הקודמת

יוסף טייב:      התכנסנו פה בוועדה בתחילת המלחמה לדבר באופן כללי על כלל האתגרים העומדים בפני מערכת החינוך

יוסף טייב:  באותה ועדה עלו כלל הנושאים, וגם נושא גיל הרך עלה, ולכן מצאנו לנכון להתכנס עכשיו, כפי שעשינו עד היום, כשהוועדה מתכנסת לדון בכלל הנושאים

יוסף טייב:  נדון כרגע בנושא גיל הרך, שכמובן כולל את מעונות היום, הגנים הפרטיים, והגנים בכלל

יוסף טייב:  האתגרים הם רבים, ואנחנו נשמע  את המשתתפים בדיון, חברי הכנסת ונציגי המשרדים

יוסף טייב:       נושא הגיל הרך, ובוודאי נושא המעונות, מחולק כיום בין כמה משרדים: בין משרד העבודה למשרד החינוך, רשויות מקומיות, רווחה ושוק פרטי

יוסף טייב:   בגלל ריבוי המשרדים, קשה לנו להצביע מי אחראי על מה, ומי לוקח פיקוד על מה, ומי מתכלל את האירוע

יוסף טייב:  ולכן, נשמח לשמוע כמובן גם ממשרד החינוך, ממשרד הרווחה וממשרד העבודה, ואיך כל אחד בתחומו רואה את המערך הזה של מעונות היום, ובכלל את נושא גיל הרך

יוסף טייב:      לפני מספר חודשים אמרתי שאני חושב שהיה צריך להקים מינהלת גיל הרך בתוך המשרד

יוסף טייב:  אני יודע מה אתה הולך להגיד

נאור שירי: יכולת להגיד: חבל שלא הקשיבו לי

יוסף טייב: נכון

יוסף טייב:  בהסכמים הקואליציוניים דרשנו שזה אכן ייפתח

יוסף טייב:  לצערי, עד לרגע זה אותה מינהלת לא נפתחה

יוסף טייב:  איך אומרים? עדיף מאוחר מאשר אף פעם

יוסף טייב:  גם ברגע זה אנחנו קוראים להקים את המינהלת

יוסף טייב:  אם היא לא תיתן מענה עכשיו, היא לפחות תיתן מענה אחר כך

יוסף טייב:  אבל צריך להתחיל את הסיפור הזה

יוסף טייב:  כי אם לא  יהיה אבא אחד לסיפור הזה של הגיל הרך, אנחנו נמשיך שנה אחרי שנה לטעון את אותן טענות ולקבל את אותן  תשובות

יוסף טייב:  אם אנחנו לא נשנה את המנגנון, המנגנון יישאר אותו הדבר והתשובות יהיו אותו הדבר

יוסף טייב:      חבר הכנסת טור פז, בבקשה

יוסף טייב:  סליחה, נאור ביקש

יוסף טייב:  נאור, בבקשה

נאור שירי: אני לא מתכוון לקחת את תורו של סגן אלוף משה טור פז, בטח אחרי שהוא עשה משמרת לילה

נאור שירי:  בבקשה

סימון דוידסון: למה  רק יש עתיד נמצאים פה כל הזמן?     

משה טור פז: אדוני, אני אומר בקצרה כדי להשאיר מקום לחבריי

משה טור פז:  כמו שאמרת, הנושא הזה הוא נושא גדול, והוא לא קשור רק לימי מלחמה

משה טור פז:  חלק גדול מהקשיים שאיתם אנחנו מתמודדים עכשיו, נובעים מהעובדה שלא נעשתה עוד קודם עבודת תשתית ראויה, או שנעשתה באופן חלקי, וממילא אנחנו פוגשים את זה במלחמה עכשיו

משה טור פז:  כי מה שעובד עקום תמיד, מתרסק במלחמה

משה טור פז:  לאירוע הזה יש סעיפים רבים, גם בהקשר של אוכלוסיית המפונים

משה טור פז:  כמו שאנחנו יודעים, כל מי שאיננו בבית שלו, וזה בסך הכול קצת יותר מ-5% מהמערכת כולה, זה פוגש אותו עוד יותר כי אין לו מענים

משה טור פז:  אנחנו פוגשים אנשים שמשלמים עכשיו מחיר מלא על מערכות שהיו אמורות להיות ציבוריות או מסובסדות כי הם עברו מקום, ובמקום הזה לא קלטו אותם, ועוד עשרות גוונים של מקרים

משה טור פז:       בעיניי, אנחנו צריכים לדרוש פה ממשרד החינוך שני דברים עקרוניים, ואני כבר קופץ לדרישה שלנו מהמשרד: פעם אחת, פתרון מהיר לתקופת המלחמה, שנותן מענים מהירים לכל שלל הבעיות שיש כאן בפרטי, בחצי פרטי ובציבורי

משה טור פז:  פעם שנייה, אנחנו צריכים לדרוש כאן בוועדה הסדרה, ובצורה סדורה, לפי ההסכם הקואליציוני ומתן מענה גם ארגוני וגם כלכלי לגיל הרך

משה טור פז:  ממש בימים אלה יש עכשיו סגירה של תקציב חדש ל-2024 עם שינויי סדרי עדיפויות

משה טור פז:  הגיל הרך צריך להיות בראש סדר העדיפויות, כי במה שאתה מטפל בגיל שנה או שנתיים, אתה לא תצטרך לטפל בגיל 17 ו-18

משה טור פז:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:       נאור, בבקשה

נאור שירי: תודה, אדוני היושב-ראש, ותודה גם על הישיבות הרציפות בנושא הזה

נאור שירי:  אני אנסה להיות הכי תכליתי שאפשר

נאור שירי:  ליבי עם כל היושבים והיושבות סביב השולחן

נאור שירי:  כי, לצערי, כפי שאנחנו יודעים מדיונים אחרים, גם מהדיון הזה לא תצא בשורה

נאור שירי:  זהו כבר בערך הדיון השמיני שאנחנו עוסקים בגיל הרך

נאור שירי:  עכשיו זה במלחמה, כי מלחמה, כמו מצב טראומה, מדגישה בדיוק את המקומות הכי בעייתיים

נאור שירי:  הכול צף

נאור שירי:  ואני לא מתפלא למה החינוך לגיל רך שוב צף

נאור שירי:  קודם עשיתם פה דיון על נושא הטיפול

נאור שירי:  אף אחד לא שואל את נשות ואנשי החינוך: מה שלומכם, האם אנחנו יכולים לעזור לכם, האם יש לכן איזושהי בעיה בבית כשאתן מטפלות עכשיו בילדים

נאור שירי:  אף אחד לא שאל ולא שואל אותן את זה

נאור שירי:  אני תמיד באיזה אמביוולנטיות מסוימת כיצד לדבר כי אני יודע שפשוט שום דבר לא ייצא מזה, ואז אני בעצמי יוצר בעצמי איזה דיסוננס

נאור שירי:  אני אמור להציף את הבעיות, אבל בתוך תוכי אני יודע שלא יהיה לזה פתרון

יוסף טייב: נאור, תהיה קצת אופטימי

נאור שירי: בשיא הכנות, קשה לי להיות אופטימי, ובטח בנושא הגיל הרך

נאור שירי:  כי אתם, ואתה אמרת את זה, ולכן אני חוזר על זה, בהסכם הקואליציוני שלכם היתה אמורה לקום מינהלת לגיל הרך

נאור שירי:   אני באתי ואמרתי: תקימו משרד עם שר או שרה במדינת ישראל שיעסקו בגיל הרך

נאור שירי:  הלכתי איתכם ארבעה צעדים קדימה

נאור שירי:  אני הראשון שהייתי מצביע על זה

נאור שירי:  יש לכך הכי הרבה הצדקה כי הדבר הזה מפוזר על אלף ואחד גורמים

נאור שירי:  כולם אחראים על זה: זה על הרווחה, ההוא על העבודה, ההוא על התבחינים, הרשויות המקומיות, מינהל החינוך

נאור שירי:  אף אחד לא אחראי לזה ולכן הדבר הזה מתנהל איך שזה מתנהל

נאור שירי:  בגלל זה בגן אחד אתה יכול לקבל צוות שמתכנס, אחד שמקבל החזרים, השני לא מקבל החזרים, השלישי כן יקבל

נאור שירי:  אתה לא יודע מה לעשות

נאור שירי:  וזו כל פעם אותה סוגיה

נאור שירי:  המלחמה הזו רק מדגישה את הסוגיות האלה

נאור שירי:       אמור לקום עכשיו תקציב

נאור שירי:  אדוני היושב-ראש, אני רוצה להדגיש את הכוח ואת המחויבות שלך

נאור שירי:  לא יעבור תקציב המדינה או לא יעבור התקציב המתוקן, עד שיש הסדרה לגיל הרך

נאור שירי:  מה הבעיה? אני לא מבין

נאור שירי:  אתם מדברים על חזית אזרחית, תפקוד של משק ועורף חזק, וזה בדיוק זה

נאור שירי:  כשאני קם בבוקר, ואני יודע לאן הילדים שלי מגיעים, ואני יודע שיש נשות צוות שמקבלות את היחס שלהן, את השכר שלהן, את ההתייחסות הפסיכולוגית, וגם למצבן בבית, אז אני הולך לעבודה בראש שקט

נאור שירי:  זה חוסן של מדינה

נאור שירי:  כנ"ל בשירות מילואים

נאור שירי:  אני רואה מה קורה היום ברשויות, ואני גם חווה את זה היום על בשרי, כשבאה היום גננת ואומרת שקשה לה להיות בגן בגלל טראומות, ולא נפרט עכשיו את כל הסיבות

נאור שירי:       יוסי, אני באמת פונה אליך

נאור שירי:  אתה יודע שיש גם נושאים שנדחקו לגמרי לשוליים

נאור שירי:  למשל, אלימות

נאור שירי:  היינו אמורים לעשות דיון על אלימות, ועל תיקים פתוחים, ועל אלימות שעדיין קורית, וזה רק מדגיש את זה והופך את זה להרבה יותר חזק

נאור שירי:   כמו כן, איך מנהלים שיח בגן, כמה פעמים מסבירים

נאור שירי:  למשל, עד כמה  נשות הצוות מדברות ביניהן על חטופים

נאור שירי:  הנושאים האלה פשוט צפים, ואף אחד לא מטפל בזה, יוסי

נאור שירי:  ואתה יודע שאין אף אחד שמטפל בזה

נאור שירי:  כולם יודעים את זה

נאור שירי:  שים באמת קו וסטופ ותגיד: אני דורש שהנושא הזה יוסדר – זה הכול

נאור שירי:  זה לא נושא  ברומו של עולם עכשיו, הכי פשוט בעולם לעשות את זה

נאור שירי:  צריך לאגד את כל מי שאחראי על הגיל הרך ולייצר סטנדרט אחיד, נקודה

נאור שירי:  למשל, מבנים, הסדרת חקיקה שאפשר לעשות עכשיו ולייצר להם מבנים ממוגנים למרחבי למידה מוגנים

נאור שירי:   זה הכי פשוט בעולם

נאור שירי:  יש ערים שלמות, למשל, אשקלון, היום שבהן אין היום חינוך כי אין להן יכולת לקיים חינוך

נאור שירי:  אין חינוך מתחילת החגים

נאור שירי:  האם אתם קולטים את זה? מתחילת החגים אין חינוך באשקלון

נאור שירי:  רק היום הם חוזרים במתווה כמו קורונה כי אין להם מיגון

נאור שירי:  הנושא הזה חייב, חייב, לקבל התייחסות וטיפול

נאור שירי:  זה החוסן שלנו, זו היכולת של חיילי וחיילות המילואים ושל כל העורף האזרחי לקום בבוקר וללכת לעבודה ולייצר פה מדינה מתפקדת גם בעת חירום

נאור שירי:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אני אתן למשרד בהמשך

יוסף טייב:      יערה שילה, בבקשה

יערה שילה: יוסי, קודם כול, תודה רבה

יערה שילה:  הוא אפילו לא מציג אותי כי הוא מכיר אותי

יערה שילה:  אני מומחית לגיל הרך

יערה שילה:  אני לא יודעת אם להגיד שאני זוכה להקים עם   Early Starters מרחבים בטוחים, כשהמטרה היא מקום קבוע, דמות קבועה ואנשים קבועים

יערה שילה:  יש לנו אנשים קבועים

יערה שילה:  הפער שאנחנו רואים ברשויות הוא מאוד מאוד בולט בין לידה עד שלוש לשלוש עד שש

יערה שילה:  אני לא רוצה להרחיב כי נאור דיבר על זה לעומק, אבל אשקלון היא דוגמה מאוד מאוד מאוד טובה

יערה שילה:  היום בבוקר קיבלתי טלפון מאימא מפלאזה בים המלח שאמרה לי: אני רוצה עצה האם לחזור הביתה עם הילדה, כשאני לא בטוחה שאנחנו נוכל להישאר שם, או להשאיר אותה כבר פה כי היא  כבר התרגלה למרחב שפתחתם, ועניין חוסר היציבות

יערה שילה:       הרשות מסוגלת לתת לשלוש עד שש הרבה יותר מהר מענים

יערה שילה:  אנחנו עברנו כמה וכמה חוויות עם לידה עד שלוש

יערה שילה:  רן הוא המנכ"ל, אני רק מתנדבת שם

יערה שילה:  אני מתנדבת בכמה מקומות

יערה שילה:  זה חוזר לאותו דבר, יוסי

יערה שילה:  זה גם בולט מאוד עם ילדים בחינוך מיוחד

יערה שילה:  פינו את כל הילדים של רווחה וחינוך מיוחד לאותו מלון

יערה שילה:  זה מעמיס על הצוותים במלון, ואין מספיק צוותים שבאים ונותנים מענים

יערה שילה:  הפערים עומדים לנו מול הפרצוף כל רגע וכל דקה

יערה שילה:   כשאתה שואל האם צריך משהו, אומרים: לא, זה לא אני

יערה שילה:  זה משרד הרווחה

יערה שילה:   כשאתה בא למשהו אחר, אומרים: לא, זה משרד החינוך

יערה שילה:  כשאתה בא לעוד משהו, אומרים: לא, זה בכלל משרד הכלכלה

יוסף טייב:   גורם מתכלל

יערה שילה:   שוב, יש את המועצה לגיל הרך, שעברה בחוק וקיבלה כסף, והיא לא מתפקדת, ואולי הגיע הזמן

יערה שילה:       ברשותך, רן יוכל להוסיף על הארגון

יערה שילה:  אני חושבת שזה חשוב

יוסף טייב:   אתן לו בהמשך

יערה שילה:   הפערים בולטים

יערה שילה:   אגיד משהו שמאוד מאוד כואב לי באופן אישי

יערה שילה:  אתה רואה איך יש לקיבוצים כוח לתכלל ולהביא ולעשות, ואתה רואה שהילדים עטופים

יערה שילה:  אבל כנראה שקשה יותר באמת לעטוף ערים

יערה שילה:  אתה רואה את הפערים

נאור שירי: אי-אפשר לעטוף עיר

נאור שירי:  האם את יודעת על כמה יישובים פזורים תושבי קריית שמונה? 183 יישובים

נאור שירי:  איך אפשר לטפל בזה?     

יערה שילה: וגם שדרות

יערה שילה:  ואשקלון זה בכלל סיפור

יערה שילה:  אתה רואה בשיח עם הילדים את הפערים

יערה שילה:  אני יכולה להביא ילדים ממש ממש קטנים

יערה שילה:  בשבוע שעבר אמרה ילדה בת 4: אני רוצה לחזור לגן, אבל אני מפחדת מהרעש

יערה שילה:  אני חושבת שצריך לתת מענה מתכלל

יערה שילה:  אני לא מדברת על בריאות הנפש, ועל הילדים היותר מוגבלים, כמו אוטיזם, כשאימא אמרה לי שהילדה רק שמונה ימים, וכו'

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, בבקשה

מיכל שיר סגמן: תודה רבה, אדוני היושב ראש

מיכל שיר סגמן:  הדיון הזה נשמע בדיוק כמו הדיון שהיה בזמן קורונה

מיכל שיר סגמן:   כל פעם יש איזשהו משהו אחר פה, אבל זה נשמע בדיוק כמו אותם הדיונים

מיכל שיר סגמן:  הייתי יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד בקדנציה הקודמת

מיכל שיר סגמן:  לצערי, רק שנה

מיכל שיר סגמן:  זה סוג של מוזיקה שחוזרת על עצמה

מיכל שיר סגמן:       מדינת ישראל היא מדינה של 10 מיליון איש

מיכל שיר סגמן:  כמות הילדים שיש לנו במדינת ישראל שווה בערך לעיר ממוצעת בחו"ל

מיכל שיר סגמן:  אני תמיד אחזור על הנתון הזה כי מדובר על ניהול כושל, לא של מדינה אלא של ראש עיר

מיכל שיר סגמן:  ולכן, זה הופך את המחדל של ילדי ישראל, ובתוכם נושא החינוך, מאחר ואנחנו יודעים שילד זה הרבה מעבר לחינוך, להרבה יותר חמור

מיכל שיר סגמן:  וכמו שהיה ב-7  באוקטובר, כשהחברה האזרחית מייד התעוררה, אנחנו רואים אותו הדבר כאן

מיכל שיר סגמן:  אנחנו רואים את הגננות, אנחנו רואים את צוותי החינוך המסורים שקמים ועושים למרות הכול

מיכל שיר סגמן:  למרות שהם לא מקבלים את השכר, למרות שהם לא מקבלים את התמיכה, לא האישית, לא  הפסיכולוגית, לא להם, לא לילדים

מיכל שיר סגמן:  אין סיבה, אין סיבה, שהדברים כאן לא יתוקנו

מיכל שיר סגמן:  צריך רק רצון

מיכל שיר סגמן:  צריך להפסיק להתפשר

מיכל שיר סגמן:  וזאת המילה שעולה לי בימים האחרונים - שלמדנו להתפשר על הטוב ביותר

מיכל שיר סגמן:  אנחנו בכל פעם מנסים לסתום עוד איזשהו משהו בתוך הדלי הזה שקוראים לו החינוך הרך, החינוך של הילדים

מיכל שיר סגמן:  ודי, צריך לבוא ולהגיד: אנחנו לא רוצים להתפשר, אנחנו רוצים את הטוב ביותר

מיכל שיר סגמן:  אנחנו רוצים את המורים הטובים ביותר, את הגננות הטובות ביותר, את הסייעות הטובות ביותר

מיכל שיר סגמן:  אנחנו רוצים לשלם להם בהתאם

מיכל שיר סגמן:  אנחנו רוצים את המסגרת החינוכית הטובה ביותר עבור הילדים שלנו, ואנחנו לא מוכנים יותר להתפשר

מיכל שיר סגמן:  ואם נידרש לזה תקציב, אנחנו נשיג לזה תקציב

מיכל שיר סגמן:  אם צריך לצמצם דברים אחרים במשרד החינוך, אנחנו נצמצם דברים אחרים במשרד החינוך

מיכל שיר סגמן:  ואם צריך, והקמנו כבר גורם מתאם ומתכלל בתוך משרד המשפטים לילדים, אז אולי צריך להקים, כמו בצבא, מחלקת תיאום בכל משרד ממשלתי כדי שילמדו גם כן לדבר האחד עם השני

מיכל שיר סגמן:  למשל, אם צריך מול המועצה המקומית, מול העירייה, או אם צריך תיאום מול משרדי ממשלה אחרים

מיכל שיר סגמן:   אפשר לעשות את זה

מיכל שיר סגמן:  יש בצבא מחלקת תיאום בצבא

מיכל שיר סגמן:  אנחנו נקים מחלקת תיאום בכל משרד ממשלתי כדי שדברים יוכלו לזרום בצורה יותר טובה, ולא שבכל פעם ייתקעו בפלומבה

מיכל שיר סגמן:   אני מכירה את האנשים הטובים שיושבים כאן

מיכל שיר סגמן:  הם מגיעים לכנסת בכל דיון

מיכל שיר סגמן:  הם מגיעים, הם נלחמים

מיכל שיר סגמן:  הם כבר חוזרים על עצמם, רק ששום דבר לא משתנה

מיכל שיר סגמן:  מה כן משתנה? המציאות

מיכל שיר סגמן:  קודם זאת היתה קורונה, והם נאלצו להתמודד עם זה, ועכשיו יש מלחמה

מיכל שיר סגמן:  מחר יהיה משהו אחר

מיכל שיר סגמן:  עד מתי אנחנו נסכים להתפשר כמדינה? תודה

יוסף טייב:   תודה רבה

יוסף טייב:  דוד זמורה, נציג התאחדות מעונות היום הפרטיים

יוסף טייב:  האם דוד נמצא איתנו? לא

יוסף טייב:  בר אור, בבקשה

יוסף טייב:  גם לא פה?      חנן דגן, פורום הגנים הפרטיים

יוסף טייב:  בבקשה

חנן דגן: כן, איחוד גני הילדים, פורום הגנים הפרטיים

חנן דגן:  צוהריים טובים לכולם

חנן דגן:   המלחמה שנפלה עלינו עכשיו מחדדת את הבעיה שאנחנו חווים במהלך כל השנים

חנן דגן:  אנחנו מרגישים שיש פה, מצד אחד, חוסר התייחסות

חנן דגן:  מצד שני, חוסר תיאום בין הרשויות השונות

חנן דגן:  אין תיאום בין פיקוד העורף למשרד החינוך, לרשויות המקומיות

חנן דגן:  אנחנו מקבלים הנחיות שונות מכל גוף

חנן דגן:  אני ביקשתי כבר למעלה מחודש ממשרד החינוך לבוא עם איזה סמכות

חנן דגן:  יכול לבוא ראש עיר כזה או אחר, אחרי שפיקוד העורף אמר שאפשר לפתוח, ולומר: לא, אני לא מאשר, וזאת כי יש לו חרדות כאלה ואחרות והוא משאיר ציבור שלם בבית

חנן דגן:  צריך לבוא ולראות את הדברים האלה ולשים אותם באמת על השולחן

חנן דגן:  אי-אפשר לקבל הנחיות מכמה גופים, צריך למקד

חנן דגן:  אם הגוף המקצועי במדינת ישראל האמון על ביטחון הציבור זה פיקוד העורף, אז בבקשה - מה שקובע זה פיקוד העורף

חנן דגן:  לא יכול להיות שכל אחד יבוא וינגן לפי המשחקים שלו, ויעשה מה שהוא רוצה, מתי שהוא רוצה

חנן דגן:  על אחת כמה וכמה כשמדובר בעסקים פרטיים

חנן דגן:  אם הוא לא רוצה לפתוח את הגנים ואת בתי הספר שלו לפתוח - זו זכותו

חנן דגן:   אבל מאיפה באה הזכות לגבי הגנים הפרטיים? מי יפצה אותנו על הנזקים שנגרמים? אנחנו גם ככה בקושי שורדים את ההתנהלות, ושנים אנחנו גוררים את כל הצרה כשכל פעם זה צרה אחרת ועוד ועוד גנים נסגרים

חנן דגן:  מה יהיה ההמשך? השאלה היא האם המדינה באמת  רוצה שלא יהיה מגזר פרטי

חנן דגן:   אם כן, אז שיבואו וישימו את זה על השולחן ויגידו: לא יהיה מגזר פרטי

חנן דגן:  מה שקורה עכשיו הוא לא הגיוני

חנן דגן:       ספגנו עכשיו, בלחימה הזו, נזקים מאוד מאוד גדולים

חנן דגן:  אומרים לנו: תלכו, תשכירו מבנים נוספים עם מיגון, תעשו שינויים

חנן דגן:  יש רשויות שדורשות מאבטח חמוש, והשאלה היא מי מממן את זה

חנן דגן:  אני עשיתי חשבון פשוט

חנן דגן:  הגענו למצב שגן מגיע לנזק של בין 80,000 ל-90,000 שקל

חנן דגן:   אני הראיתי את זה גם לאוצר

חנן דגן:  אז אם על שלושה שבועות זה 80,000 ו-90,000 שקל, ויש כאלה שכבר סוחבים חודש נוסף, הם צריכים להביא 180,000 שקל מהבית

חנן דגן:  גננות אומרות לי: חנן, לא תודה

חנן דגן:  אנחנו סוגרות את הגן

חנן דגן:  אז מה אנחנו רוצים? האם אנחנו רוצים שיגיעו למצבים שאנחנו נגלה את אותם כוכי ילדים, שבהם כל אחד פותח מחוץ לחוק ולא עובד עם החוק? ודווקא לאלה שבאו ושמרו על החוק ונכנסו לעניינים אומרים: לא, אתם לא יכולים לשרוד כלכלית

חנן דגן:       אנחנו באנו ועשינו כל מה שצריך לפי החוק

חנן דגן:  דחפנו את הציבור

חנן דגן:  כן, יש פה עדים ממשרד החינוך

חנן דגן:  דחפנו בכוח

חנן דגן:  אנחנו דוחפים את האנשים שלנו לבוא ולהיכנס לחוק ולהתמיד בדברים, עם כל העלויות

חנן דגן:   ומצד שני, באים ואומרים: לא, סקטוריאלית לכם לא יהיה שום דבר, וזאת כאשר הבינו בפעמים קודמות שהשיקום של העסק הזה שנקרא "חינוך" הוא לא כמו שיקום של עסק אחר

חנן דגן:  הוא לא יכול להעלות את כמות הילדים מעבר לכמות הילדים שנכנסים באותה מסגרת

חנן דגן:  יש תקנים שאנחנו צריכים לעמוד בהם

חנן דגן:  אנחנו לא יכולים לבוא ולעשות פיצוי כזה או אחר במכירה דברים אחרים, או כמו כל עסק לבוא ולשקם את עצמנו

חנן דגן:  יכולות השיקום של גן פרטי שואפות לאפס

חנן דגן:  המרווח הכלכלי של העסק הזה הוא מרווח מאוד מאוד קטן

חנן דגן:  הוא מהקטנים במשק

חנן דגן:  כלומר, גם אין לנו יכולות לשים בצד לימים קשים

חנן דגן:  אנחנו רואים את אותו גלגל, ופשוט אין שם התייחסות - זה הדבר הראשון

חנן דגן:       הדבר השני שמאוד חשוב להדגיש הוא שגם כאשר מדינת ישראל נמצאת עכשיו במצב חירום, אז באותו מצב החירום הזה יש ילדים שפונו מהבתים שלהם והם צריכים פתרון

חנן דגן:  אנחנו מרגישים שלא משתפים אותנו שם

חנן דגן:  אנחנו באים ורוצים לראות איך לבנות מסגרות לאותם ילדים, כאשר המסגרות האלה קיימות

חנן דגן:  להכניס חמישה ילדים פה, חמישה ילדים שם

חנן דגן:  למלא את הגנים הקיימים, שממילא נמצאים במצוקה כי הורים  נשארים עם הילדים בבית, ולהכניס אותם אלינו

חנן דגן:  אנחנו נתמוך בהם

חנן דגן:  יש רבים שעושים זאת בצורה וולונטרית

חנן דגן:  אנחנו ביקשנו מחברות הביטוח שיבואו ויכניסו את אותם ילדים ללא עלות

חנן דגן:  הם אמרו: בכבוד, תביאי אותם לגן

חנן דגן:  אנחנו לא רוצים את עלות הביטוח, אנחנו מבטחים

חנן דגן:   ואנחנו רוצים, ויש אנשים שעושים את זה בהתנדבות

חנן דגן:  אותן משפחות לא יושבות רק באילת או בים המלח, הן יושבות בחדרה, הן יושבות בנתניה

חנן דגן:  הן יושבות גם ביישובים קטנים שבהם יש שני ילדים מפונים

חנן דגן:  תכניסו אותם, תאפשרו להם להיכנס לאותם מסגרת, הרי הם בטח לא יקימו מסגרת בשבילם

חנן דגן:  אנחנו מרגישים כאילו, ויכול להיות שזו תחושה, ואולי אני טועה, שלא רוצים לשתף אותנו

יוסף טייב: חנן, האם פנית למשרד?     

חנן דגן: פנינו למשרד והעלינו את זה יותר מפעם אחת

חנן דגן:  האם לא חבל על הכסף הזה? בכסף הזה יכלו לפתור את הבעיות האחרות ולשתף אותנו

חנן דגן:  אנחנו גם חלק

חנן דגן:  לא הגיוני שאנחנו נהיה תמיד מוקצים

חנן דגן:  אנחנו רואים את זה לכל אורך הדרך

חנן דגן:  אין אלינו התייחסות

יוסף טייב: מירב, אני אשמח שתתייחסי אחר כך, אם תוכלי, לטענת חנן לגבי השאלה עד כמה אתם משתפים אותם בסיפור ובהעברת תלמידים לגנים הפרטיים

יוסף טייב:       אני הייתי רוצה לקבל תשובה ממיטל יפת ממרכז השלטון המקומי לגבי אותה החלטה עצמאית של ראשי ערים

יוסף טייב:  למרות שפיקוד העורף ומשרד החינוך נתנו הוראה והציעו מתווה לפתוח, הם החליטו לא לפתוח

נאור שירי: לא

נאור שירי:  דווקא שר החינוך, שהיה פה, אמר שהוא עושה את זה מדורג

נאור שירי:  זו לא היתה החלטה

נאור שירי:  הוא בא ואמר: יש עיריות שהן יותר - - -

נאור שירי:  הוא לא רצה להגיד להם כן או לא

יוסף טייב: לא, אני יודע שלא המשרד קבע

יוסף טייב:  השאלה היא מי הסמכות

יוסף טייב:  מי נתן את הסמכות לראש עיר?      

נירה לאמעי:   האם ראש עיר יכול בחוק עזר מקומי לגבור על הוראות פיקוד העורף? אני לא חושבת שהוא יכול

יוסף טייב: היועצת המשפטית טוענת שהוא לא יכול

לזכויות הילד):   למיטב ידיעתי, זה רק המלצות

נאור שירי:   קחי, למשל, את אשקלון

נאור שירי:  הוא צריך לפתוח היום את הכול

נאור שירי:  למה הוא לא פותח הכול? כי אין לו מרחבים מוגנים

נאור שירי:  אז מה אם פיקוד העורף החליט? אז מה אם השר החליט?      

יוסף טייב:   מה זה "אז מה"? היא הסמכות העליונה

יוסף טייב:  חברים, אם כל אחד יעשה מה שבא לו, אז מה בא לו

מיכל שיר סגמן: האם אתה היית שולח את הילד שלך?      

יוסף טייב:   זו עוד סוגיה

יוסף טייב:  אנחנו צריכים להתמקד בזה, ואמרתי את זה גם בדיון של חינוך מיוחד, ואמרתי את זה אתמול בסיור שלי בפזורה הבדואית, ואני אומר את זה גם עכשיו

יוסף טייב:  לא ייתכן שבשנת 2023 יהיו מבנים ציבוריים, אליהם אנחנו שולחים את ילדי ישראל, שלא יהיו ממוגנים, עם כל הכבוד

יוסף טייב:  כל אחד זורק את זה על השני

יוסף טייב:  משרד החינוך אומר לך שזה משרד הביטחון, פיקוד העורף אומר לך שזה לא הוא אלא משרד החינוך

יוסף טייב:  משרד החינוך אומר לך שזה נמצא  ברשות המקומית, עם כל הכבוד

מיכל שיר סגמן:   היתה לנו אותה בעיה כרגע בוועדת הכספים

מיכל שיר סגמן:  יש את הוראות פיקוד העורף שהן פונות בכלל נטו לביטחון

מיכל שיר סגמן:  הם מתווים קו מסוים לפתיחה וסגירה

מיכל שיר סגמן:  הם לא מתעכבים על מבנים

מיכל שיר סגמן:  אבל יש מבנה שאין לו, ואז צריך להפעיל גם את ההיגיון והשכל ולהגיד: רגע, גננת לא צריכה לסכן את עצמה, וילד לא צריך לסכן את עצמו, והורה לא צריך להיות בדילמה הזו בכלל

מיכל שיר סגמן:  לפיקוד העורף יש החלטות שהן שונות לגמרי ממשרד החינוך

מיכל שיר סגמן:  אתם מערבבים כאן שני שיקולים שונים

נאור שירי: איך גננות יסחבו ילדים ב-30 שניות באשקלון?          

יוסף טייב: לא, אני לא מערבב שיקולים

יוסף טייב:  כי ברגע שמשרד החינוך אומר לי: מבחינתי, הילד יכול להגיע לאותו מקום, ופיקוד העורף אומר: הוא יכול להגיע לאותו מקום, עם הסמכות העליונה של משרד החינוך

יוסף טייב:  אלא אם כן אתם אומרים לי שהסמכות העליונה היא לא משרד החינוך

נאור שירי:   תחשוב שאתה מבקש עכשיו מצוותי חינוך להעביר 30 ילדים תוך 30 שניות למרחבים מוגנים

נאור שירי:  זה מה שזה אומר

יוסף טייב:   נאור, הייתי במעון ילדים ברמות שבירושלים, וראיתי בחי איך מנסים להעביר 100 תינוקות כשיש לך דקה וחצי

יוסף טייב:  לקח להם מעל חמש דקות

נאור שירי: נו, אז אמר שר החינוך לפתוח

נאור שירי:  - - -      

יוסף טייב: לכן, אני רוצה לשמוע אצל מי הסמכות להחלטה

יוסף טייב:  אם היא אצל ראש העיר, אז בוא נשמע מכוח מה הסמכות נמצאת אצל ראש העיר

יוסף טייב:  אם הסמכות היא משרד החינוך, משרד החינוך

יוסף טייב:  אתה שואל אותי האם הייתי שולח את הילד, יכול להיות שלא

נאור שירי: לא אם אתה

נאור שירי:  אם אתה היית ראש עיר

נאור שירי:  בסוף התושבים לא באים אליך בתלונה, הם באים לראש העיר

נאור שירי:  הם באים לאלי דלל, סגן ראש העיר, ואומרים לו:  למה אתה פותח? מי יעביר את הילדים שלי?     

מיכל שיר סגמן: ראש העיר גם מכיר את העיר שלו בצורה מיטבית

מיכל שיר סגמן:  הוא מכיר את התושבים, הוא מכיר כל גן וגן וכל מנהלת גן

מיכל שיר סגמן:  הוא מעורה

לזכויות הילד): קודם כול, אני מתנצל על האיחור

לזכויות הילד):  הייתי בוועדת החוץ והביטחון שדנה גם בנושא חשוב

לזכויות הילד):   גם מיכל היתה שם

לזכויות הילד):   זה היה בחוק שאני מקדם בנושא שכר לימוד חינם ללוחמי צה"ל באוניברסיטאות, אפשרות לממן את כל שכר הלימוד

לזכויות הילד):  לדעתי, זה דבר אדיר

נאור שירי: אלי, בשביל שיהיה שכר לימוד יש צורך שתתקיים קודם כול שנת לימודים

לזכויות הילד): קודם כול, אני מודה לידידי יוסף טייב

לזכויות הילד):  אנחנו מקיימים  פה לא מעט ישיבות משותפות בנושאים שונים, וזה מאוד מאוד חשוב

לזכויות הילד):       לגבי שאלתך, חבר הכנסת טייב - נכון, יש כמה גופים, וישנם גופים אחראים

לזכויות הילד):  אני גם לא יודע את התשובה, אבל אני יכול להגיד לך מה קורה בפועל

לזכויות הילד):  משרד החינוך הוא גורם שממליץ, פיקוד  העורף הוא גורם שממליץ

לזכויות הילד):  בסוף ההחלטה היא של ראש העיר

לזכויות הילד):  וזה מה שקורה לנו לכל אורך הדרך

לזכויות הילד):  אני לא יודע האם זה נכון, לא נכון, האם האחריות קיימת אצל ראש העיר או שזה בא רק מנוהג

לזכויות הילד):  אבל מי שפותח את נושא גני הילדים או בית הספר, בסוף זו אחריות של ראש העיר, וזה הנוהג שאני מכיר

לזכויות הילד):  אני לא יודע אם זה נכון בספרים או בחוקים, או לא יודע מה

קריאה:   זאת אומרת שצריך לתבוע פה את הרשות המקומית על פיצוי הנזקים

לזכויות הילד):   יכול להיות, אני לא יודע

לזכויות הילד):  אני רק אומר מה קורה בפועל

קונסטנטין שוויביש:   האם גם הגורם המפצה זה הרשות המקומית?  

קריאות:   לא

קונסטנטין שוויביש:   אלא מי?     

נאור שירי:   80% בכלל זה פרטי

נאור שירי:  מי מפצה?      

מיכל שיר סגמן:   אמרו לי עכשיו שבוועדת החוץ והביטחון אמרו שלראש העיר יש רק סמכות להחמיר, לא להקל

מיכל שיר סגמן:  כלומר, אם פיקוד העורף אמר שלא פותחים, ראש העיר לא יכול להחליט שהוא פותח

קריאה:   איפה כתוב שזו הסמכות ואיפה כתוב ש - - -?     

יוסף טייב:   חנן, אני בודק את הנושא הזה

לזכויות הילד):   את צודקת בפועל

מיכל שיר סגמן:   אבל אם הוא מסתכל ורואה שיש - - -     

יוסף טייב:   חברים, מיטל מחכה פה

יוסף טייב:  מיטל, בבקשה

מיטל יפת: רק לדייק

מיטל יפת:  אני לא נציגת עיריית אשדוד

מיטל יפת:  אני מנהלת את המרכז להורות בחברה העירונית

מיטל יפת:  אני כן יכולה להגיד - - -     

יוסף טייב:   אצלי את מופיעה כמרכז השלטון המקומי, מנהלת מרכז הורות – כן

מיטל יפת:   מנהלת מרכז הורות, אבל אני לא משויכת או כפופה לעירייה

מיטל יפת:  אני כן יודעת להגיד מבחינת ההורים שפנו, בשל העובדה שבאשדוד, לדוגמה, יש תושבים מהמגזר החרדים ותושבים מהמגזר  ה - - -     

יוסף טייב:   האם את נציגת השלטון המקומי? אצלי זה מופיע ככה

יוסף טייב:  את רשמת עצמך כמרכז השלטון המקומי

יוסף טייב:  נא להקפיד להבא כי אני צריך לקבל תשובות ממרכז השלטון המקומי

יוסף טייב:  אני אתן לך לסיים את דברייך כי כבר התחלת, אבל זה לא מה שרציתי

מיטל יפת:   לא, אז אין צורך

מיטל יפת:  זה בסדר

מיטל יפת:  חבל על הזמן

יוסף טייב:   נמצאת פה נציגת השלטון האזורי

יוסף טייב:  אסנת, בבקשה

נאור שירי:   עתודות הקרקע העירוניות נמצאות בשלטון האזורי

יוסף טייב:   כן, בהחלט

אסנת אייל: ברשותך, היינו רוצים להעלות שלוש בעיות: הראשונה, משרד החינוך לא מעביר כספים בגין מפונים  בפעוטונים ובגני הילדים, וזו בעיה גדולה בשבילנו

אסנת אייל:  הבעיה השנייה, ואני מתחברת לדבריך, אדוני, היא לגבי הקמת גני ילדים למפונים

אסנת אייל:  אין הגדרות ברורות, ואין גם מבנים

אסנת אייל:  זה כאילו על סמך מבנים קיימים, אבל לא

אסנת אייל:  והדבר השלישי, שהוא מאוד בעייתי לנו, הוא שעוד מעט אנחנו מגיעים לחופשת חנוכה ואין צוות שרוצה לעבוד

אסנת אייל:  מצד אחד, הורים זקוקים לתקופה הזאת להמשך שגרה

נאור שירי: וגם הילדים

אסנת אייל:   והילדים בוודאי

אסנת אייל:  אנחנו לא מצליחים לגייס צוות לגני הילדים

אסנת אייל:  כמובן שזה, שוב, בעקבות שכר נמוך וכו'

נאור שירי:   לא, הפעם זה לא קשור לשכר נמוך

יוסף טייב: אני רק אומר שהנושא הזה של חופשת חנוכה נמצא עכשיו במרכז הדיונים במשרד החינוך

יוסף טייב:  עדיין לא נלקחה החלטה

יוסף טייב:  עמדתי הברורה היא שהם חייבים להישאר פתוחים

יוסף טייב:  הילדים שלנו צריכים כרגע שגרה

יוסף טייב:  לא רק שגרה לימודית, אלא גם מסגרת חברתית ורגשית

יוסף טייב:  ולכן עמדתי האישית, ושוב, אני לא מתבטא כזה, אני חושב ש - - -     

לזכויות הילד):   אני מצטרף אליך

נאור שירי:   אני מצטרף אליך

נאור שירי:  לא ענו לך על השאלה

נאור שירי:  אני חושב במסגרת השלטון ה- - - שיש במדינת ישראל,  ומה שאתה חיפשת לדעת, הסמכות בסוף היא של הממשלה

נאור שירי:  כי הממשלה חוקקה את החוקים האלה, והיא תקועה אי שם בשנות הארבעים של המאה הקודמת ולא באמת מאפשרת סמכות לשלטון המקומי

נאור שירי:  אבל זה חלק מדיון רחב יותר

נאור שירי:  בפרקטיקה, מה שאמר לך חבר הכנסת אלי דלל, - - -     

יוסף טייב:   בפרקטיקה ברור לי שהם אלו שמחליטים, ויכול שזה נכון

נאור שירי:   ברור

נאור שירי:  בפרקטיקה הרשויות המקומיות גם הקצו מבנים מוגנים למעונות פרטיים

נאור שירי:  זה הפרקטיקה של החיים

נאור שירי:  זאת אומרת, הרשות המקומית באה ועוזרת, וזאת במקום שהממשלה תבוא

יוסף טייב:   נכון מאוד, מסכים איתך

יוסף טייב:      חבר הכנסת סימון דוידסון, בבקשה

סימון דוידסון: תודה

סימון דוידסון:  איי, איי, איי, איי,  כמה דיונים כבר עשינו פה בשולחן הזה?      

נאור שירי:   שמונה

נאור שירי:  לפחות יוסי עושה דיונים

סימון דוידסון:   נאור, גם בקדנציה הקודמת הייתי חבר ועדת חינוך

סימון דוידסון:  אומנם זה לא האישיו המרכזי שאני מטפל בו בכנסת, אבל ישבתי באינספור דיונים

סימון דוידסון:  שום דבר לא השתנה

סימון דוידסון:  ואני רוצה לתת לכם נתונים, אדוני, יוסי טייב

סימון דוידסון:  77% מהגנים של גיל הרך במדינת ישראל הם פרטיים

סימון דוידסון:  יוקר המחיה מורכב בסוף גם מהנתון הזה

סימון דוידסון:   כשבהוד השרון צריכים לשלם 5,100 שקל לגן פרטי, וקיבלתי את הנתון הזה עכשיו בלייב מחבר הכנסת נאור שירי, צריכים להבין איך זה משפיע על משפחה, על זוג צעיר, שמגדלים ילדים קטנים, ומה ההשלכות של זה

סימון דוידסון:  מסתכלים על המפעילים או על הבעלים של הגנים של הילדים כאנשים שמתעשרים, ואני אתן לך נתון נוסף

סימון דוידסון:  הרבה מאוד מהגנים הפרטיים סוגרים את הגנים ועוברים למשפחתונים, כי בשורה התחתונה  מרוויחים יותר כסף משבעה ילדים שנמצאים בבית לעומת החזקה של גן ילדים, עם כל ההשלכות

סימון דוידסון:       צריך להבין דבר מאוד מאוד פשוט

סימון דוידסון:  צריך להפסיק לבלבל את המוח

סימון דוידסון:  אם לא יהיה פעם אחת שולחן עגול, אדוניי, שני היושבי-ראש, עם משרד האוצר, ועם משרד החינוך, ועם משרד הפנים, ועם נציגים מהארגונים שמלווים כבר כול כך הרבה שנים את נושא גיל הרך, שיודעים מה קורה בשטח

סימון דוידסון:  הם יודעים מה קורה בשטח, הם מנהלים את הגנים, הם מתמודדים מול ההורים, הם מתמודדים מול הרשות כשיש לנו מצב מלחמה, לא אנחנו

סימון דוידסון:  אנחנו יכולים לדבר פה מהיום ועד מוחרתיים, אבל הם יודעים מה לעשות

סימון דוידסון:  והשולחן העגול הזה צריך להגיע בסוף עם תוצאות של מה אנחנו עושים כמדינה

סימון דוידסון:  זה לא רק עניין כספי

סימון דוידסון:  מישהו צריך לתכלל את הדבר הזה

סימון דוידסון:       ואני, כאחד שיושב פה בכנסת, ואני יודע איזה משרדים לא חשובים יש במדינת ישראל, ואני לא רוצה להיכנס עכשיו לנושא פוליטי, הגיע הזמן שיהיה סגן שר במשרד החינוך שאחראי על הנושא של הגיל הרך מהבוקר עד הלילה

סימון דוידסון:  רק על זה

סימון דוידסון:  אמר את זה נאור, והוא צודק

סימון דוידסון:  מהבוקר עד הערב יעסוק רק בנושא של הגיל הרך

סימון דוידסון:  וזו יכולה להיות דרישה שלנו

סימון דוידסון:  אנחנו לא יכולים לחייב כי זה נושא קואליציוני, אבל צריכים לדבר על זה

סימון דוידסון:       לסיום, אנחנו צריכים לצאת מהוועדה פה בקריאה לשולחן עגול עם המשרדים שציינתי

סימון דוידסון:  יכול להיות שאתם תגידו אנשים נוספים אחרים

סימון דוידסון:  אבל צריכים לקיים את הדבר הזה ולהתחיל לבנות תהליך שבסופו יהיה מענה לכל הדבר הזה שנקרא הגיל הרך

סימון דוידסון:  כי אני אומר לך, שום דבר לא ייצא מהדיונים האלה

סימון דוידסון:  סליחה שאני אומר את זה

סימון דוידסון:  לא ייצא כי אנחנו צריכים גם את האוצר וגם את הפנים

סימון דוידסון:   אתן לך דוגמה

סימון דוידסון:  למה גן פרטי צריך לשלם ארנונה? העלינו את זה כבר

סימון דוידסון:  זרקו אותנו מכל המדרגות

סימון דוידסון:  הרי בסוף אם יפטרו אותם מנושא הארנונה, זה ישפיע גם על ההורים שלא ישלמו 5,100 שקל

לזכויות הילד): כן, אבל המדינה צריכה לתת את השיפוי, לא העירייה

סימון דוידסון: אלי, אתה צודק

סימון דוידסון:  לכן, אני אומר שצריך שולחן עגול כדי להעלות את הדברים האלה כדי שיהיו בסוף פתרונות

סימון דוידסון:  כי זה אחראי על זה, וזה אחראי על זה, וזה אחראי על זה, אבל בסוף אין תכלול של הדבר הזה

סימון דוידסון:  עם כל הרצון הכי טוב שלכם כיושבי-ראש הוועדות, אם לא נעשה את זה, לא נתקדם

סימון דוידסון:  תודה

חנן דגן: אגב, כשאנחנו העלינו את הנושא מול האוצר, קיבלנו תשובה: אז תעלו את המחיר, וזה מזעזע בעינינו

סימון דוידסון:    אני יודע

סימון דוידסון:  גם אני פניתי לאוצר

סימון דוידסון:  משפחה עם ילדים משלמת 8,000 - 9,000 שקל

לזכויות הילד):   המחירים הם אסטרונומיים, זה פשוט לא הגיוני

לזכויות הילד):  יש לי שני נכדים

לזכויות הילד):  כל אחד 4,200

יוסף טייב:    זה בלי שיפוי מהממשלה

יוסף טייב:  הנושאים האלה עלו

יוסף טייב:  השלטון המקומי לא יכול לתת את השיפוי הזה, ומי שצריך לתת את השיפוי זה ממשלה

קריאה:   בחוק הפיקוח על מעונות היה סעיף כזה, והפילו את זה

יוסף טייב:   מור דקל, העמותה הילד בגיל הרך, בבקשה

מור דקל: בוקר טוב ותודה רבה

מור דקל:  קודם כול, אני רוצה להגיד ברוכים השבים לכל החטופים והחטופות שחזרו אלינו בימים האחרונים, וכמובן להמשיך את הרגל על הגז כדי לשחרר את כולם, ושכולם יחזרו הביתה בשלום

מור דקל:       קודם כול, תודה רבה על הוועדה החשובה הזאת

מור דקל:  אנחנו היינו גם בשולחן העגול של משרד ראש הממשלה כשדיברנו על מסגרות החינוך, ותמיד הגענו למסקנה שהגיל הרך צריך אירוע בפני עצמו

מור דקל:  ואני רוצה לחלק את זה לשני חלקים: האחד זה המסגרות לגיל הרך שנמצאות בתוך האזורים המפונים, המלונות ואזורי הפינוי

מור דקל:  זה גם נחלק לשני חלקים: יש עמותות שלקחו את המושכות, ומשרד החינוך עשה שיתוף פעולה מאוד מאוד מרגש ויפה שניתן לראות אותו בשטח, בעיקר באזור ים המלח ואילת, באזורים הגדולים יותר, וגם בתל אביב

מור דקל:  ובאמת אנחנו גם כעמותה היינו שותפות בקריה האקדמית אונו, במכביה, במלון בראון, ובאמת נעשו שם דברים מדהימים

מור דקל:  אני רק שמה כוכבית

מור דקל:  צריך לחשוב כי אנחנו גם נכנסים לחורף וקדימה הלאה

מור דקל:  השאלה היא איך אנחנו גם לוקחים את האירוע הזה שקורה בבוקר, ואיך אנחנו משליכים אותו גם לתכנית למהלך היום, כי בסוף ההורים והילדים נמצאים בתוך המבנים האלה  24/7

מור דקל:   ודיברנו גם בוועדה הקודמת, כבוד היו"ר, על נושא ההורות בתוך האירוע הזה, ושההורים בעצמם עוברים משבר, עוברים תהליך רגשי מאוד מאוד קשה

מור דקל:  כשנמצאים בחדר במלון עם תינוקות 24/7, אז  המסגרת  עד שתיים או עד ארבע היא משמעותית

מור דקל:  אפשר לעשות גם הדרכות הורים ופעילויות אחר הצוהריים

מור דקל:       שנית, ישנם האזורים היותר קטנים של  המפונים, כמו מלון פרימה בפתח תקוה

מור דקל:   לא שפיים, אבל יש כל מיני אזורים קטנים שבאמת פונו, וגם מתחילים קצת להתפזר, ושם אין פתרון עבור שמונה תינוקות, שלושה-ארבעה, למרות שבפרימה כבר שתיים ילדו במהלך החודש וחצי האלה

מור דקל:  שמעתי פה את הדיון על להכניס אותם לתוך מעונות פרטיים

מור דקל:  גם כשהרשות המקומית, לדוגמה, בפתח תקוה, הציעה להורים ללכת להשתבץ בתוך מעונות או גני עירייה בתוך העיר, אז דווקא פה קול אחר מההורים שהם לא רצו

מור דקל:  הם לא רצו לפרק את המערכת שהם בנו בתוך החודשיים האלה במלון, ופתאום לשבץ באזורים יותר רחוקים

מור דקל:  יש שני צדדים למטבע וצריך לשמוע גם אותם

מור דקל:  נכון שהרבה פעמים אנחנו רוצים לשבץ ולתת את זה כפתרון קל, אבל יש גם הרבה הורים ומפונים שלא רוצים

מור דקל:       החלק השני זה המשפחות שהתפנו באופן עצמאי

מור דקל:  דיברנו מההתחלה שלא כולם הלכו למלונות, ושיש הרבה ששכרו דירות או שהלכו למקומות יותר קטנים או לקרובי משפחה

מור דקל:  רובם עדיין לא חוזרים הביתה

מור דקל:  ושם צריך פתרונות

מור דקל:  ואז יש להם באמת אופציה לבוא ולהשתבץ בגן פרטי או במעון מפוקח של סמל

מור דקל:   ויש שתי בעיות: האחת, או שאין מקום, כי גם מלכתחילה לא היה מקום למעון כי לא היה כוח אדם או שלא היה מספיק מקום לפי כמות הילדים

מור דקל:  והשנייה היא שבאמת שדורשים מהם לשלם על הסכומים

מור דקל:   כולנו התנדבנו ונתנו, וגם לזה יש גבול

מור דקל:  וצריך אולי לחשוב כאשר נותנים הטבות למפונים בתוך המלונות, ואת זה גם העליתי לפני שתי ועדות, מה קורה עם המפונים שמתפנים באופן עצמאי גם מבחינת התשלום של הדברים הללו

מור דקל:  אולי כמו אז שדיברנו על וואוצ'ר של המעבר למשרד החינוך

מור דקל:  אולי כן מי שהתפנה באופן עצמאי ועומד, יכול לקבל איזה שיפוי מהמדינה אם הוא מחליט לשבץ את הילד שלו במעון פרטי או במעון סמל בתוך הרשות המקומית, שיגיע ישירות למעון או דרך ההורים - זה כבר דיון אחר

מור דקל:       דבר נוסף, ולגבי זה, לצערי, לא השכלנו מהקורונה

מור דקל:  כשהחלה מלחמת חרבות הברזל היו המון חרבות והמון קירות ברזל, גם למעונות וגם להורים

מור דקל:  עד היום אין שום תוכנית ברורה לגבי שיפוי ופיצוי, לא למעונות שסגרו לתקופה של חודש-חודשיים

מור דקל:  ויש מעונות שעד היום לא פתחו כי או שהכוח אדם לא חזר לעבוד או ההורים ואין להם סיבה לפתוח, או שהם קרסו כלכלית כי לא היה להם שום יכולת אחזקה, או שאין להם ממ"ד או מקום מורחב מוגן, ואז הם ההורים לא באים

מור דקל:  אין פה שום תוכנית מגירה, לא כלכלית, ולא מה קורה ביום שאחרי

מור דקל:  וכן, יש רק מקומיות רשויות שלקחו את המושכות ושיבצו מעונות פרטיים בתוך מבנים שהיו להם או בתוך בתי הספר

מור דקל:  אבל גם זה כבר מתחיל להיגמר כי השגרה חוזרת

מור דקל:  אבל יש רשויות שבאמת קולם לא נשמע ולא נענה, והן  לא רצו להיכנס בכלל לאירוע של הגנים הפרטיים כי זה לא עניינם

מור דקל:  וכאן זה משהו שהמדינה היתה צריכה להיות עם תוכנית מגירה מוכנה

מור דקל:  אני חושבת שאחרי חודשיים, אנחנו עדיין יכולים לבנות את זה ולהגיד שמהשבוע הבא  אלה התנאים, הפיצויים והכללים ומה קורה עם מעונות שאין להם מרחבים מוגנים

מור דקל:       אני שמה כוכבית

מור דקל:   אני וחבריי הטובים פה היינו בין אלה שנלחמנו על תקנות חוק הפיקוח ב-2021

מור דקל:   האם אתם יודעים שאין חובה לממ"ד בתוך מעון יום? אין חובה

מור דקל:  לא חשבנו על זה

חנן דגן:   היתה סיבה

חנן דגן:  - - -     

מור דקל:   נכון, עניין העלויות סוגר אותך

מור דקל:  אבל אם אתה יכול היום לתת תקציב מדיני לרשויות מקומיות שייבנו מעונות יום או שישכירו אותם לגופים פרטיים או למעונות פרטיים, אז זו אופציה

מור דקל:  צריך לחשוב  גם על היום שאחרי

מור דקל:  יש לנו טווח קצר

מור דקל:   צריך לחשוב במיידית גם על הילדים המפונים וגם על הילדים המפונים באופן עצמאי

מור דקל:  הטווח הבינוני הוא באמת מה קורה ביום למחרת כי יש מעונות שייפתחו ויש שלא

מור דקל:  מי נותן את הסמכות? בבקשה, תבנו שולחנות עגולים, תעשו זומים -  לא יודעת מה

מור דקל:  אפשר לחשוב ולהוציא את זה תוך שבוע

מור דקל:  והדבר השלישי הוא מה קורה ביום שאחרי

מור דקל:  לאן אנחנו כמדינה וכחברה  הולכים קדימה בנושא הגיל הרך

מור דקל:  אם דיברנו עד היום על ביטחון ובטיחות בתוך המעונות לגבי אלימות, מי חשב בכלל שנדבר על ביטחון ובטיחות במצב ביטחוני? אני חושבת שאלו הדברים העיקריים שצריכים לצאת מפה היום

מור דקל:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  מירב לונה תורג'מן ממשרד החינוך, אם תוכלו לתת התייחסות של המשרד לדברים שנאמרו

יוסף טייב:  בדיון הקודם עלה נושא חוזר מנכ"ל של שפ"ח שלא חל על הגיל הרך

יוסף טייב:  אם תוכלי לתת התייחסותך לנושא הזה

יוסף טייב:  אני מבין, לפחות מהדיון הקודם, שבנושא הפסיכולוגים צריך לשנות את חוזר המנכ"ל, אז אם תוכלי להתייחס גם לנושא זה

אורנה פז: אני אדבר

אורנה פז:  אני אורנה פז, מנהל אגף חינוך לגל הרך במשרד החינוך – לידה עד שש

אורנה פז:  ד"ר מירב תורג'מן, שיושבת לצידי, היא הממונה על גני הילדים

אורנה פז:  יושבת איתי גם נציגת שפ"י רונית גושן, שתדבר אחר כך על כל המענים הרגשיים שאנחנו נותנים במהלך כל השנה, וכמובן במהלך המלחמה הזו

אורנה פז:       אני רוצה להפריד ולעשות חלוקה

אורנה פז:  יש לנו את גילאי שלוש עד שש, שהם גנים ממוסדים

אורנה פז:  75 - 76 שנים יש גני ילדים

אורנה פז:  זה מאוד מסודר, זה חוק חינוך חובה מגיל שלוש עד שש

אורנה פז:   לפני פחות משנתיים, בפברואר 2022, משרד החינוך קיבל באופן חלקי, כמו שכולכם אמרתם, את הפיקוח על מעונות היום - לידה עד שלוש

אורנה פז:  הציפייה היא באמת שהדברים יקרו מהר מהר, אבל לא ניתן לתקן עוולות של 74 שנים, אני חוזרת ואומרת, בפחות משנתיים

אורנה פז:  ואנחנו, במשרד החינוך, עובדים יומם וליל כדי לתת את המענים הטובים ביותר כדי למסד את המסגרות של לידה עד שלוש כך שהם יהיו לפחות כמו גני הילדים שעובדים הרבה מאוד שנים בצורה ממוסדת, הגננות הן אקדמאיות, הן עובדות משרד החינוך, השכר שלהן הוא בהתאם

אורנה פז:  יש עוד דרך ארוכה לעשות במעונות היום

יוסף טייב:   מה חלוקת העבודה כיום בין משרד החינוך ומשרד העבודה?     

אורנה פז:   הינה, חברתי הטובה דפנה יושבת פה

אורנה פז:  אנחנו עובדות יד ביד

אורנה פז:  אני חייבת להגיד שיש לי חברה ממש ממש טובה, ואנחנו באמת מתייעצות על בסיס יום יומי בכל דבר ועניין

אורנה פז:  החלוקה: משרד העבודה אחראי על כל המשפחתונים, ואחראי בעצם על כל - - -     

יוסף טייב: גם על הפיקוח שלהם?     

אורנה פז:   כן, גם על הפיקוח

קריאה:   רק מה שציבורי

יוסף טייב:   כן, ברור

אורנה פז:   20,000 פעוטות במשפחתונים הם תחת אחריות משרד העבודה

אורנה פז:  משרד העבודה גם מחזיק בכל המנגנון של הסבסוד והתשלומים והרישום, שיושב גם במשרד העבודה

אורנה פז:  משרד החינוך מפקח על כל העבודה שקורית מבחינה פדגוגית, חינוכית, טיפולית בתוך מסגרות מעונות היום

יוסף טייב:   מי מתכלל את האירוע הזה?     

יערה שילה:   אורנה, תדגישי ששישה ילדים, רק מה שהיה בציבורי

יערה שילה:  שישה ילדים בפרטי, אין לו

קריאה:   מסגרות סמל בלבד

יערה שילה:   נכון

יערה שילה:  אבל צריך להבין שזה גם הרבה ילדים

קריאה:   מסגרות המפוקחות לגיל הרך חולקו בין משרד החינוך למשרד העבודה

קריאה:  יש לך גוף מתכלל אחד וגוף מתכלל שני

אורנה פז:   משרד החינוך אחראי על כל המסגרות משבעה פעוטות ומעלה

אורנה פז:  כל מה שמתחת ל - - -     

יוסף טייב:   ברור לי מי אחראי על מה

יוסף טייב:  מי מתכלל את האירוע הזה?     

קריאות:   אין, אין

מיכל שיר סגמן:    אין, אין

מיכל שיר סגמן:  העניין הוא ששאלנו את זה גם בשנה שעברה וגם לפני שנתיים

יוסף טייב:   נאור, תאמין לי שאני יודע מה שאני שואל

יוסף טייב:  מיכל, אני יודע מה אני שואל

קריאה:   ועדה בין משרדית החליטה לא - - -     

אורנה פז:   משרד החינוך עושה ככל יכולתו כדי לתכלל את העבודה יחד עם משרד העבודה, כמו שאמרתי, ויחד עם משרד הרווחה

אורנה פז:  שכחנו פה את משרד הרווחה, כשגם הוא אחראי על המעונות השיקומיים

אורנה פז:  גם שם יש עבודה ושיתופי פעולה

אורנה פז:  תאמינו לי שיש שולחנות עגולים, אבל יש הרבה מאוד חסמים ובעיות של 74 שנים וצריך איכשהו להתכנס

אורנה פז:  צריך הרבה מאוד משאבים שלא ניתנו כמו שצריך

אורנה פז:  אני מסכימה עם כל מה שאומרים פה

אורנה פז:  אבל אנחנו ממש על זה

אורנה פז:  אני חושבת שבשנה וחצי, כמעט שנתיים, עשינו הרבה מאוד

אורנה פז:  בנינו הרבה מאוד מנגנונים בתוך המחוזות, בתוך המטה

אורנה פז:  יש היום יותר

אורנה פז:  יש  הדרכה

אורנה פז:  אישרנו הדרכה לכל המעונות של 10 שעות, כאשר התקנה מחייבת  מינימום ארבע שעות

אורנה פז:  לא ידענו שתפרוץ מלחמה

אורנה פז:  מתוך עשר השעות האלה של הדרכה, יש שעתיים לאיתור ילדים, כי אנחנו מאמינים שככל שאנחנו נאתר את הילדים מוקדם ככל האפשר, וככל שנטפל בהם, נחסוך אחר כך

אורנה פז:  כל המחקרים מוכיחים שככל שנטפל בילדים בגיל הזה, אנחנו נחסוך אחר כך הרבה מאוד

לזכויות הילד):   השאלה היא מה המשרדים עושים כרגע בתקופת המלחמה

לזכויות הילד):  ואם יש פתרונות או שיש דברים שאין להם פתרונות ואתם צריכים את עזרת הוועדה

לזכויות הילד):  את זה אני רוצה לדעת

אורנה פז:   אספר מה אנחנו עושים

נירה לאמעי:   ואולי אפשר להתייחס גם לנושא שהועלה כאן לגבי העברת ילדים מפונים למסגרות לגיל רך ברשויות הפרטיות

אורנה פז:   אני אתייחס

נאור שירי: יוסי, עולה עכשיו לדיון בממשלה סעיף יישום הסכמים קואליציוניים

נאור שירי:  צאו, תרימו את הטלפון: זה ההסכם שאני רוצה שתעשו

נאור שירי:  אתה אומר שאתה רושם

יוסף טייב: אני רושם

יוסף טייב:  האם אני צוחק? אני לוקח את דבריך ברצינות

נאור שירי:   אני יודע שאתה עושה, אבל בוא

נאור שירי:  אנחנו הגב שלך פה בכנסת

קונסטנטין שוויביש: יש מינהלת, יש מועצה לגיל הרך, כבר חמש-שבע שנים

קריאות: היא לא מסובסדת

קונסטנטין שוויביש: 280 מיליון שקל  - - - לפיקוח

אורנה פז: כבוד היושב-ראש, שלחתי מצגת

אורנה פז:  האם אפשר להעלות אותה?      

יוסף טייב:   איזה מצגת? אומרים לי שלא קיבלנו מצגת

אורנה פז: אוקיי, אז אני אדבר

אורנה פז:  אנחנו עובדים כמובן לפי החלטות ממשלה

אורנה פז:  אנחנו כרגע נותנים מענים לכל הרשויות המפונות בצפון במרחק 0 – 5

אורנה פז:  יש לנו שם שמונה רשויות מפונות

אורנה פז:  בדרום אנחנו נותנים מענה לכל חמש הרשויות המפונות מ-0 – 7, כולל אלה שהתפנו

אורנה פז:  גם מפונים וגם מתפנים

אורנה פז:       דיברתי על הגיל הקריטי של הגיל

אורנה פז:  אנחנו מנסים ככל האפשר באמת לייצב מסגרות בתוך מרכזי המפונים

אורנה פז:  אנחנו יצאנו בקול קורא, שנסגר ב-20 לחודש: מסגרות יום זמניות במתקני המפונים

אורנה פז:  יש לנו 380  מתקנים, נכון להיום

אורנה פז:  המספר הזה משתנה

אורנה פז:  יכול להיות שמחר זה יהיה 400 או 360

אורנה פז:  יש דינמיקה מאוד מאוד גדולה במרכזים האלה

אורנה פז:  אנחנו מתקצבים כל ילד מפונה

לזכויות הילד):   מה אומר הקול קורא?     

אורנה פז:   אני אגיד

אורנה פז:  תקצוב של כל פעוט מלידה עד שלוש בכל הרשויות האלה שמניתי, 13 רשויות בצפון ובדרום, 3,000 שקל לפעוט, ו-20,000 שקלים להקמת המסגרת להצטיידות ולטיפול שוטף

מור דקל: אורנה, זה רק לילדים שנמצאים במקומות פינוי

אורנה פז: לא, גם בסמוך להם

אורנה פז:  הקול קורא מתייחס למרכזי המפונים ולמסגרות שבסמוך למרכזים המפונים

מור דקל: אבל זה לא נותן מענה לילדים שהתפנו באופן עצמאי

אורנה פז: לגבי ילדים שהיו אצל דפנה במשרד העבודה והם התחנכו בוויצ"ו או בנעמ"ת או במקום אחר – דפנה, האם את יכולה להסביר מה קורה?     

דפנה מאור: כן

דפנה מאור:  דפנה מאור, משרד העבודה

דפנה מאור:  אנחנו ניסינו לייצר פתרון מהיר וקל יחסית גם כדי שהם לא יצטרכו לחפש את מנהלת המעון או את מנהלת המסגרת הקודמת במצב העניינים הנוכחי

דפנה מאור:  הם ניגשים למנהלת המעון או למסגרת סמל שאליה הם רוצים להגיע, וממלאים טופס ביחד כי צריך שיהיו כל הפרטים

דפנה מאור:  הם גם ממשיכים ומקבלים את הדרגה שהם קיבלו קודם

דפנה מאור:  המטרה היא באמת לייצר תהליך פשוט

דפנה מאור:  לגבי הסוגיה עליה את מדברת, של אנשים שהיה להם סמל, או אם לא היה סמל, אבל הם שייכים לאזורים המפונים והם הולכים למסגרת פרטית אחרת, אני מאוד מאוד מקווה להיות אשת בשורה עד סוף השבוע

לזכויות הילד): מהו לוח הזמנים? הקול קורא כבר יצא

לזכויות הילד):  מתי הוא נסגר?     

אורנה פז: הוא כבר נסגר

אורנה פז:  התקציבים ב-1 לדצמבר כבר ברשויות ואפשר להפעיל

אורנה פז:  אנחנו נתנו גמישות מאוד מאוד גדולה

אורנה פז:  מהראשון לנובמבר הם יכלו להפעיל

אורנה פז:  הם ידעו, אנחנו פנינו אליהם

אורנה פז:  זה נעשה בשיתוף פעולה עם הרשויות

אורנה פז:  יש פה כבר ארגונים שפתחו

לזכויות הילד): זאת אומרת שניתנה הרשאה

אורנה פז:   ניתנה הרשאה להקמת מסגרות זמניות ללידה עד שלוש

אורנה פז:  רק מי שמפונה על פי החלטת ממשלה

נאור שירי: אם מישהו התפנה עצמאית אז לא

אורנה פז: אני מדברת על החלטות ממשלה

אורנה פז:  אני אדבר על עוד שני הדגשים של הקול קורא

נאור שירי: למשל, אשקלון לא

נאור שירי:  למרות שאין לו מבנים ממוגנים

נאור שירי:  אני רק מדגיש

נאור שירי:  יוסי, אין פה בשורה

נאור שירי:  זה אותו דבר

אורנה פז: נאור, דיברתי על חמש הרשויות בעוטף עזה ושמונה רשויות בצפון

נאור שירי: היה נדמה באגף הזה פה בשולחן כאילו יש איזה בשורה, אבל אין בשורה

נאור שירי:  זה מה שהוחלט לפי החלטת הממשלה לפי האזורים המפונים

אורנה פז: כן

נאור שירי:   זה 200 מטר

נאור שירי:  בגלל זה הם סובלים

אורנה פז:    נתנו המון גמישות לרשויות המפונות

אורנה פז:  הכול היה בהתייעצות איתם

אורנה פז:  אנחנו ישבנו רשות-רשות, ובדקנו מה הצרכים שלהם

רון כץ: האם אשקלון מרוצים מהמתווה הזה?     

אורנה פז:   הם לא במתווה

רון כץ:   מה זה "ישבתם רשות-רשות"? ישבתם עם מי שלא היתה להם ברירה כי משרד הביטחון פינה אותם

רון כץ:  אבל זה לא נותן שום דבר לכל הרשויות מסביב

אורנה פז: אני כמשרד עובדת על פי החלטות ממשלה

רון כץ: אין בעיה, אבל מה עושים עם כל הדיונים האלה שלא משרתים את הציבור?  אני באמת שואל

רון כץ:  אפשר לשבת פה עוד חצי שעה ו - - -     

יוסף טייב: אני אתן לך, תן לה לסיים

יוסף טייב:  דעתך ברורה לנו

אורנה פז: אני רוצה לענות גם למור לגבי שעות עבודה

אורנה פז:   שוב, אנחנו נתנו גמישות בהתחלה

אורנה פז:  קודם כול, בהתחלה בכלל נתנו להורים להיות עם הילדים

אורנה פז:   היה מאוד מאוד קשה להיפרד מהפעוטות, ולאט לאט אנחנו מגדילים את מספר השעות

אורנה פז:  הקול קורא מדבר על עד שמונה שעות ביום

אורנה פז:  אני מדברת על שעות הפעלה

אורנה פז:  ככל שהימים מתקדמים ואנשים מרגישים יותר בטוחים, גם שעות ההפעלה מתרחבות

אורנה פז:       לגבי חנוכה – גם פה יש החלטת ממשלה

אורנה פז:  תוכנית ניצנים תפעל בגני ילדים וא'-ג', וגם במרכזי המפונים אנחנו ניתן מענה לילדים שנמצאים שם

קריאה:   אבל ניצנים זה רק שלוש עד שש

אורנה פז:   כן, שלוש עד שש

אורנה פז:  אמרתי מראש שחילקתי

אורנה פז:  יש שלוש-שש ויש - - -

אורנה פז:  יש לנו מענים גם בתחום הרגשי

יוסף טייב: תיכף ניכנס לזה

יוסף טייב:       חבר הכנסת רון כץ, בבקשה

רון כץ: תודה, אדוני

רון כץ:  קודם כול, כשמדברים על הגיל הרך, אני מציע לדבר על הגיל הרך שמתחיל מגיל לידה

רון כץ:  אני  יודע שזה משהו שמדינת ישראל עוד לא השכילה לעשות, אבל הגיל הרך מתחיל כשאותו תינוק נולד

רון כץ:  דבר שני, אנחנו לא נותנים מענה לרוב האוכלוסייה שפונתה

רון כץ:  לדוגמה, באשקלון פונו 70,000 תושבים

רון כץ:  זה יותר מכל היישובים שישבתם ועבדתם איתם בעיר אחת

רון כץ:  אין להם שום מענה

רון כץ:  הילדים האלה מפוזרים עכשיו בכל המדינה

רון כץ:  מי שנותן להם מענה זה עיריות שמקבלות את המשפחה

רון כץ:  אני יכול להגיד לך שאני מכיר כמה כי אני עזרתי להם להתקבל למוסדות חינוך

רון כץ:  זה לא נורמלי שבוועדת החינוך של הכנסת, ואלי, גם אתה פה ואני פונה גם אליך, לא תצא הנחיה ברורה בנושא הזה

רון כץ:  אי-אפשר להפקיר את כל הערים האלה שפינו אותם

רון כץ:  חייבת לצאת מפה החלטה, שהמתווה יחול במקום שבו פינו

רון כץ:  זה שהממשלה התעסקה בימים הראשונים עם מי שפינו, זה אחלה

רון כץ:  אבל מה קורה מאז? עברו כבר חודשיים

רון כץ:  מה קורה עם אותם ילדים? ילדי אשקלון שנקלטו במסגרות בתל אביב משלמים גם באשקלון וגם בתל אביב

רון כץ:  אותו הדבר עם ילדים  שנקלטו בפתח תקוה ובמקומות אחרים

רון כץ:  הכול בכפילויות

רון כץ:   למה ההורים שאין להם מיגון בבית אשמים? למה 70,000 תושבי אשקלון אשמים? על זה אנחנו צריכים לתת את הדעת

רון כץ:  לא רק על אותן אוכלוסיות שהיה קל, ומשרד הביטחון וכולם התעסקו בהם

רון כץ:  תתעסקו במקום בו קשה

רון כץ:  מי נותן את הפתרון לאלה שקשה להם?     

יוסף טייב:   משרד החינוך, האם יש לנו תשובה לאמירות האלה?     

אורנה פז: שוב, הממשלה החליטה שאלו התקציבים שהיא מפנה

יוסף טייב:   בסדר, אבל זה לשחק אותה ראש קטן

יוסף טייב:  למשרד החינוך יש בסוף אחריות על אותם תלמידים  מאשקלון שפונו לתל אביב ומשלמים גם בתל אביב וגם באשקלון, כפי שנאמר פה

יוסף טייב:   זה משהו שלא יעלה על הדעת

לזכויות הילד): האם משרד החינוך העלה והביא את הבעיה הזו בממשלה?     

אורנה פז: אני מניחה ששר החינוך יושב בממשלה ומעלה את הצרכים של אשקלון, אופקים ונתיבות

יוסף טייב: מה אני עונה מחר להורים של תלמידים שאני פוגש בתל אביב? האם אני אומר להם: משרד החינוך לא שם עליכם?      

יערה שילה: יוסי, ועדה לזכויות הילד

יערה שילה:  תדברו את הילדים

יערה שילה:  הבעיה היא שאין מענה לילדים

נאור שירי: יוסי, אני אגיד לך מה אתה אומר להם: מדינת ישראל לא מכירה בגיל הרך – זה הכול

נאור שירי:  זה בסיס הבעיה ומפה כל הנגזרות

מור דקל: יוסי, אבל זה לא רק הילדים שהתפנו או פונו מאשקלון

מור דקל:   אנחנו העלינו פה עוד סוגיה של ילדי רמת גן, תל אביב, ראשון לציון, פתח תקוה, שאין להם מעונות כי לא היה ממ"ד והמעון סגור

מור דקל:  גם ילדי המרכז, שלא חוו כמו הדרום והצפון, נמצאים בבעיה, ועל זה אין מענה

מור דקל:  אני חושבת שזה האוצר, הממשלה

מור דקל:  אין מענה על שום תוכנית שיפוי, תוכנית חירום, איפה שמים את הילדים, מה קורה עם הילדים שאין להם מענה, ומה קורה עם  המענה לגבי התשלומים שיורדים להורים? אין מענה

מור דקל:  יש פה אירוע שהוא הרבה יותר מהצפון והדרום

רון כץ:   נכון, בדיוק

יערה שילה: האירוע הוא ששלוש עד שש זה חוק חינם חובה, ולידה עד שלוש זה לא חוק

יערה שילה:  אין להם זכויות, אין להם כלום

יערה שילה:  מפה זה מתחיל

רון כץ: שני היושב-ראש, יש לי שאלה עקרונית

רון כץ:  אם נשמע בדיון הזה תשובות: זה מה שהתקבל בהחלטת הממשלה, חבל ששר החינוך לא העלה את זה לממשלה, אז למה בכלל צריך אותנו פה? אז מה אנחנו עושים פה? אם אנחנו חותמת של הממשלה, אז אפשר לקפל את הבסטה ולהגיד כל הכבוד על כך שטיפלתם ב-X  ילדים, והכול בסדר

יוסף טייב: רון, אתה מכיר אותי

רון כץ:   אני יודע שאתה לא כזה

רון כץ:  בואו נפתח לרגע את הדיון הזה לרמה אחת מעל

מור דקל: אבל אתם הוועדה שצריכה לצאת מפה  עם החלטות

רון כץ:   בדיוק

רון כץ:  נקבל פה החלטות עקרוניות כי אני לא יודע עד כמה ההורים האלה יוכלו לשלם את כפל התשלומים ועד כמה העיריות יוכלו להמשיך ולקבל אקסטרות של ילדים, וכמה הגופים האזרחיים יוכלו למלא את תפקיד המדינה

רון כץ:  המדינה תצטרך להיכנס לאירוע הזה באיזשהו שלב ולנהל את המצב הזה, כי כרגע או שראשי רשויות, שלקחו על עצמם תושבים מערים אחרות, מנהלים את זה, ועושים באמת קסמים בתוך מערכת החינוך, או שמנהלים את זה גופים פרטיים שנכנסו לנעלי העירייה

רון כץ:  אני באמת שואל מתי משרד החינוך ומשרד הביטחון ירימו את האירוע הזה, ומתי אנחנו ניכנס לאירוע

נאור שירי: יוסי, יש לך פה הזדמנות לייצר לסעיף קואליציוני של  מפלגת ש"ס, שאני לא נמנה עם מצביעה, ואני מניח שגם רון לא, והסכמה בבית הזה, ואני בטוח שאלי יצטרף, לקיום הסעיף הקואליציוני שאומר: תקימו מינהלת לגיל הרך או שתתקצבו אותה

נאור שירי:  היא תפתור הכול כי היא תיקח את כל מי שעוסק בגיל הרך ותושיב אותו במשרד אחד ותתקצב

יוסף טייב: ביקשת

יוסף טייב:  הנושא בבדיקה

רון כץ: אתה צריך לבדוק מה קורה במשרד החינוך עם החלטת הממשלה הזו כי לא יכול להיות שזה ייסגר בכך שר החינוך לא העלה ו - - -     

לזכויות הילד): יש פה מספר מעגלים: יש את המעגלים של אלה שפונו בהחלטת ממשלה, ויש את אלה שהתפנו מרצון - - -     

רון כץ: אשקלון זה החלטת ממשלה

לזכויות הילד): סליחה, אני אומר שיש פה כמה מעגלים, ולכולם צריך לתת את הדעת

לזכויות הילד):  יש מעגלים שלהם בכלל לא ניתנה הדעת ושלא היתה התייחסות, ואני גם שמעתי את זה פה ואני מכיר את זה באופן אישי

לזכויות הילד):  אלו הם גם אלה שנמצאים באזור המרכז, שהמעון שלהם נסגר מסיבות שונות, וההורים לא שלחו את הילדים ולא קיבלו גם פיצוי על זה, ודברים נוספים

לזכויות הילד):  אין ספק שיש פה הרבה מאוד רבדים ומעגלים

לזכויות הילד):  אני חושב שיהיה לנו מאוד קשה לדון בכל המעגלים האלו

לזכויות הילד):  יש פה לא מעט בעיות של תקציבים

לזכויות הילד):  אבל אני כן שמח, או אני כן מקבל את הצעת חבר הכנסת נאור שירי שאמר שאם יהיה איזשהו גורם עם סגן שר, לא שר, שיתכלל את כל הנושא של הגיל הרך, אני מניח שגם הבעיות יועלו וגם ייפתרו

לזכויות הילד):  יכול להיות שזה יהיה עם תקציב או ללא תקציב

לזכויות הילד):   אני לא יודע איך

לזכויות הילד):  אני לא רוצה לומר שזה בלי תקציב

לזכויות הילד):  אין ספק שזה צריך להיות עם תקציב

לזכויות הילד):  אבל יהיה מישהו שיתכלל את זה

לזכויות הילד):  מאחר ויש סגן שר במשרד החינוך - - -      

מור דקל: אולי במקום לתקצב סגן שר במשרד, פשוט לתקצב את משרד החינוך

נאור שירי:   יש שר במשרד החינוך

לזכויות הילד):   נאור, להיפך

לזכויות הילד):  אני מקבל את ההצעה שלך

לזכויות הילד):  אני לא אומר שלא

רון כץ: אלי, יש 38 שרים, ושניים רק במשרד החינוך

רון כץ:  יש מלא משרדים שאף אחד לא יודע מה הם עושים

מור דקל:   תיקחו ועדה בין-משרדית ותיתנו לה תקציב

מור דקל:  תתחילו

לזכויות הילד): אל תאתגרו אותי

לזכויות הילד):  אני את שלי אמרתי גם ב-9 באוקטובר על הרבה מאוד דברים, כולל כספים קואליציוניים

לזכויות הילד):  עזוב, אל - - -     

רון כץ: קודם כול, אני מחזק אותך

רון כץ:  אבל צריך להתקדם להחלטות

לזכויות הילד): כדי לקבל החלטה, אני חושב שאנחנו ביחד יכולים לקבל פה את הצעת חבר הכנסת נאור שירי, שאומר שבנושא הזה צריך שיהיה מישהו ברמה ממשלתית, אם זה שר או סגן שר, שיעסוק בתכלול נושא הגיל הרך

קריאה: לאלתר, לאלתר

קריאה:  לא בעוד שלושה חודשים

יוסף טייב:   אורה, תודה

לזכויות הילד):   בסדר, תודה רבה

לזכויות הילד):  אני חושב שאם נצא פה בהחלטה כזו, היא תפטור אותנו מכל הדיונים שבתוך הדיונים עצמם, ואז יהיה לנו הרבה יותר נוח לטפל בדברים האלה ברמה אחרת

רון כץ: אם שר החינוך השני יצליח להשיג רק 50% ממה שהוא השיג לציבור שלו, אנחנו הרווחנו פה בענק

רון כץ:  אני מפרגן לו

נאור שירי:   אני מסתפק ב-10%

רון כץ:   גם 10% אני קונה עכשיו

יוסף טייב:   רון, תודה

יוסף טייב:  נמצא איתנו בזום חיים בן שמעון

חיים בן שמעון: שלום

חיים בן שמעון:  אני אומנם חבר הנהלה מתנ"ס במעלות תרשיחא, אבל אני מדבר כאדם פרטי כרגע על בעיה ציבורית שקיימת פה במעלות

חיים בן שמעון:  יש במעלות גנים שיש בהם ניצנים בצהרונים

חיים בן שמעון:  אנחנו, במעלות, בתוך קו העימות, ומצד שני, אנחנו לא בתוך 5 ק"מ, ואנחנו לא זכאים ולא פינו אותנו

חיים בן שמעון:  מאוקטובר כמעט ולא לומדים

חיים בן שמעון:  לפני שבוע פתחו את הלימודים כשבהתחלה בקפסולות ובכל מיני צורות, אבל הצהרונים בכלל לא נפתחו

חיים בן שמעון:  הצהרונים לא נפתחו בכל אוקטובר, וגם עכשיו, בנובמבר, הם לא פתוחים

חיים בן שמעון:  גננות וסייעות לא קיבלו משכורת כי הן לא עבדו

חיים בן שמעון:  שאלנו את העירייה, והם אמרו שזה לא החלטה שלהם אלא של השלטון המקומי כיוון שלא שופו על זה

חיים בן שמעון:  משרד החינוך לא נתן על זה שיפוי למרות שמה-10 עד ה-17 באוקטובר זו היתה החלטה של משרד החינוך שלא לפתוח את המסגרות של הצהרונים

חיים בן שמעון:  מה-17 לחודש משרד החינוך אמר שכל רשות תעשה לפי ההנחיות הפנימיות

חיים בן שמעון:  הרשות אצלנו, בהתאם להנחיות פיקוד העורף, לא פתחה את הצהרונים, והם למעשה לא נפתחו עד היום

חיים בן שמעון:  כלומר, גננות וסייעות לא קיבלו משכורת על אוקטובר, למרות שזו היתה החלטה של פיקוד העורף שלא לפתוח את צהרוני ניצנים

חיים בן שמעון:  וגם עכשיו, בנובמבר, עדיין לא פתחו את הצהרונים

חיים בן שמעון:  האם גם בנובמבר הגננות והסייעות לא ישופו ולא יקבלו משכורת?     

נאור שירי: אבל צהרונים זה לא ממשלה

חיים בן שמעוו: צהרונים של ניצנים

יוסף טייב: השאלה שלך הגיעה אליי גם בפניות הציבור

יוסף טייב:  לא דרכך, אולי דרך מישהו אחר

יוסף טייב:  מספר פניות הגיעו בנושא הזה

יוסף טייב:  הנושא הזה נמצא בשולחן ועדת כספים במטרה לבדוק לגבי אלה שעבדו במשרה שנייה בניצנים או בכל מיני פעילויות אחרות בצוהריים, וממשיכים לעבוד בבוקר, ולא יכולים לצאת לחל"ת

יוסף טייב:   אנחנו בודקים את הנושא הזה

יוסף טייב:  הוא נמצא בשולחן ועדת כספים     

חיים בן שמעוו: תודה רבה

יוסף טייב: גברתי, בבקשה

שירה לורנץ ריינר: שלום וברכה, קוראים לי שירה

שירה לורנץ ריינר:  אני מעמותת 121, מטה בידיים טובות - שותפות של למעלה מ-60 ארגונים שפועלים בנושא הגיל הרך

שירה לורנץ ריינר:  אני מתחברת לדברים שנאמרו פה, וחשוב לי מאוד להגיד

שירה לורנץ ריינר:   מאוד מאוד חשוב לתכלל את כל הטיפול בגיל הרך

שירה לורנץ ריינר:  אבל משרד החינוך גם עשה דרך מאוד משמעותית בשנה וחצי האחרונות, ויש רשת נפלאה של רכזות גיל רך רשותיות שנמצאות בערים

שירה לורנץ ריינר:  הן יכולות להשיג את המידע לגבי כמה מעונות חזרו לפעול, כמה ילדים יכולים להיות בתוכם, ולכמה הורים יש מענה ויכולים לצאת לעבודה היום

שירה לורנץ ריינר:  המידע הזה צריך להיות מתוכלל על ידי משרד החינוך ממש היום, וצריך להבין מתוך המעונות שלא חזרו לפעול, מדוע הם לא חזרו ואיזה מענים אנחנו יכולים לתת להם

דפנה מאור: חשוב לדעת שאנחנו עושים מיפוי של כל מסגרות סמל: מי פתוח, מי סגור

דפנה מאור:  זה מה שאנחנו עושים

דפנה מאור:  אנחנו עושים בדיקה, כולל הסיבה שהם לא פותחים

רון כץ: היא דיברה על הפרטיים

נאור שירי: לגבי הסמל - הדאטה שלכם קיימת מהיום הראשון

דפנה מאור: לא, אין לי דאטה מי פתוח ומי פותח רק לחלק מהילדים, או אם הוא לא פותח בגלל ממ"ד או בגלל שראש הרשות החליט כך

נאור שירי: זה הרבה יותר קל ממסגרות פרטיות

רון כץ: מי עושה את הבדיקה לגבי מסגרות פרטיות? האם יש מישהו שעושה את זה בכלל?     

דפנה מאור: אין את המידע על כל המסגרות הפרטיות

רון כץ: לרשויות יש

דפנה מאור: אין את המידע הראשוני

קריאות: אין לרשויות

רון כץ: לחלק מהרשויות, בייחוד הטובות שבהן, יש

רון כץ:  הינה, אני כבר יכול להגיד לכם שבהוד השרון ובפתח תקוה יודעים לגבי המסגרות הפרטיות

שירה לורנץ ריינר: המסגרות המפוקחות מוכרות היטב על ידי כל רשות

שירה לורנץ ריינר:  כל רשות שולחת להם  מדריכה חינוכית

שירה לורנץ ריינר:   היא אמורה לשלוח מדריכות חינוכיות לכל אחת מהמסגרות האלה

מור דקל: יש תפקיד של מתכללת רשותית

מור דקל:  יש לה תקציב כבר שנה

מור דקל:  זה בין הגדרות התפקיד שלה

יוסף טייב: מי מקבל את הנתונים האלה?     

אורנה פז: משרד החינוך מתקצב תקן של אדם שעובד, שזה התפקיד שלו

אורנה פז:  כמו שיש מנהלת מחלקת גני ילדים, יש בשנתיים האחרונות תקן שלם ללידה עד שלוש בהתאם לגודל הרשות

אורנה פז:   אחד מהתפקידים שלה זה למפות

רון כץ: אבל אתם עדיין אומרים שאין לכם את המידע

יוסף טייב: לאן המידע הזה מגיע? לאן הוא הולך?     

אורנה פז: הוא מגיע אלינו למחוזות

יוסף טייב: האם יש למשרד החינוך היום מידע על הגנים הפרטיים ועל המסגרות הפרטיות?     

אורנה פז: כל המסגרות המפוקחות

יוסף טייב: אני מדבר על הגנים הפרטיים המפוקחים

יוסף טייב:  הרי חלקם מפוקחים

אורנה פז:  בוודאי

אורנה פז:  יש לנו את המידע הזה

רון כץ: אז כמה כאלה לא עובדים עכשיו?     

יוסף טייב: אני אשמח לקבל את המידע הזה

אורנה פז: יש אגף רישוי שנותן רישיונות

אורנה פז:  יש לנו את כל המיפוי של כל המסגרות שהגישו בקשה לרישיון

יוסף טייב: את זה אני יודע

יוסף טייב:  אבל האם יש לכם מידע לגבי מי עכשיו פתח, ומי לא, ובעקבות מה פתח?      

אורנה פז: לא, את זה אין

יוסף טייב: לכן אני שואל

יוסף טייב:  התפקיד הזה חל גם על אותו תקן?     

אורנה פז: כן, של הרשות

יוסף טייב: יפה

יוסף טייב:  אז לאותו אדם שיש לו את התקן הזה בעיר מסוימת, אמורים להיות הנתונים, נכון?      

אורנה פז: כן

יוסף טייב: האם הנתונים האלה אמורים לעלות אליכם למשרד החינוך?     

אורנה פז:  נכון

מור דקל: אמור, אמור

יוסף טייב: אמור להגיע

יוסף טייב:  אם זה אכן הגיע, אני אשמח כוועדה לקבל את אותם נתונים

יוסף טייב:  אם זה לא הגיע, אז זה חמור מאוד

אורנה פז: בסדר

נירה לאמעי: עולה שאלה נוספת בעניין הזה

נירה לאמעי:  אותם מתכללים מונו גם כדי לאתר את הגנים שמתחת לרדאר

נירה לאמעי:  האם כשמאתרים את אותם גנים, פונים אליהם ואומרים אומרים להם: חבר'ה, אתם צריכים רישיון? הרי אין בחוק - - -     

קריאה: עקרונית, כן

נאור שירי: יש תקן בלי סמכות

נאור שירי:  אין הסדרה של הדבר הזה

נאור שירי:  יש אומנם תקן, אבל התקן הוא ערטילאי כי זה היה התחלה

קריאה: זה לא מדויק

נאור שירי: אז אני רוצה לומר לך מה קורה במציאות

נאור שירי:  יכול להיות שתיקנתם תקנות ואני לא מודע לזה

נאור שירי:  אבל בסוף התקן בא המון פעמים רק בדרישות

נאור שירי:  אני לא מדבר על המפוקחים כי על המפוקחים זה קל יותר

נאור שירי:  אני מדבר על התקן של מפקח מתכלל גיל הרך ברשות המקומית, שזה התקן עליו אנחנו מדברים

נאור שירי:  האם הגדרתם לתקן הזה סמכויות? איפה?     

אורנה פז: יש לו הגדרת תפקיד

נאור שירי: לא, לא, סמכות

נאור שירי:  כשמפקח מטעם משרד הבריאות בא עכשיו לפלאפל מקומי והוא אומר לו שהוא רוצה לבדוק את הסחורה שלו, אז יש למפקח סמכות

נאור שירי:  האם הגדרתם סמכות לאותו אדם ששמתם ברשות המקומית?      

אורנה פז: הוא לא מפקח

קונסטנטין שוויביש: יש פיקוח משרד החינוך

נירה לאמעי: זה לא חוקי לפעול ללא רישיון

לזכויות הילד): אבל יש הרבה ללא רישיונות עסק בהרבה מאוד דברים

נאור שירי: אין לו סמכות

נאור שירי:  הכי קל לבוא כל הזמן בפיקוח

נאור שירי:  איפה הם בעזרה?      

נאור שירי: נופלים רק על המפוקחים

נאור שירי: גם הדאטה על המפוקחים לא ממש קיימת

לזכויות הילד): בשבוע שעבר קיימנו דיון בנושא מוגנות בבתי ספר, וגם במקומות של הגיל הרך, לגבי עובדים שנמצאים במעונות ובגני ילדים ובבתי מלון, במתקנים, וכך הלאה

לזכויות הילד):  האם התקדם משהו מאז?      

אורנה פז: לא הייתי בוועדה הזו

לזכויות הילד): הדיון התקיים לפני שבוע

לזכויות הילד):  זה מגיע גם למעונות, למשפחתונים, וגם למקומות אחרים, שבהם יש אולי עוסקים כאלה ואחרים שלא מגיע להם לעסוק, בלשון המעטה

יוסף טייב: נועה פורת חיים, פורום הארגונים למען הפסיכולוגיה הציבורית, בבקשה

נועה פורת חיים: תודה רבה

נועה פורת חיים:  שמי נועה פורת חיים

נועה פורת חיים:  אני פסיכולוגית חינוכית והתפתחותית מטעם פורום הארגונים למען פסיכולוגיה ציבורית

נועה פורת חיים:  אני רוצה לדבר על החלקים הרגשיים של הילדים

נועה פורת חיים:  אנחנו מדברים פה על ילדים בגיל הרך בעת מלחמה

נועה פורת חיים:  כאמור, יש את החלקים הרגשיים בעוטף ובכל המדינה כי הגיל הרך סובל גם בעוטף וגם במרכז

נועה פורת חיים:  יש לנו שתי זוויות: האחת, כל הילדים שההורים שלהם במתח, בחרדה, חרדה כלכלית, בחרדה כי אין להם איפה לשים את הילדים, חרדה על ילדים בצבא, ובכלל על מצב המדינה

נועה פורת חיים:  ויש גם את כל צוותי החינוך

נועה פורת חיים:  כאמור, צוותי החינוך לא מגיעים לגנים כי הן בחרדות ולא מצליחות לצאת מהבית

נועה פורת חיים:  השאלה היא מי נותן את המענה לכל החלקים הרגשיים

נועה פורת חיים:      אנחנו, בפורום הארגונים למען פסיכולוגיה ציבורית, מדברים כל הזמן, וזה מתקשר אולי לדיון הקודם, על הפסיכולוגים

נועה פורת חיים:  נאמר גם שבגילאי שלוש עד שש יש פסיכולוגים, שפ"חים

נועה פורת חיים:  זה נכנס בגילאי אפס עד שלוש

נועה פורת חיים:  אבל אנחנו שוב חוזרים ואומרים שהתקינה והשכר לא מאפשרים לנו להביא פסיכולוגים שייתנו את המענה

נועה פורת חיים:  אנחנו מאוד אוהבים את המקצוע שלנו

נועה פורת חיים:  מבחינתנו, זה שליחות לעזור לצוותים ולילדים

נועה פורת חיים:  אנחנו רוצים להיות שם כדי לאתר את הילדים עוד כשהם קטנטנים וכשאנחנו יכולים להחזיר את מסלול ההתפתחות התקינה

נועה פורת חיים:  כמו שנאמר, אם נשקיע שקל בגיל הרך, זה יחסוך לנו 17 שקלים בהמשך

נועה פורת חיים:  אנחנו רוצים להיות שם, אנחנו צריכים את העזרה שלכם כדי להחזיר את הפסיכולוגים לשירות הציבורי, כדי שהם יוכלו להגיע למעונות ולהדריך את הגננות והמדריכות הפדגוגיות

נועה פורת חיים:       נאמר שהם כול כך הבינו שהחשיבות הזו ישנה, ולכן הגדילו מארבע לעשר כדי שנהיה שם לטפל ולאתר

נועה פורת חיים:  אבל אנחנו לא נמצאים שם כי פשוט אין לנו שכר

נועה פורת חיים:  ב-50 שקלים לשעה אני לא יכולה להביא פסיכולוגיות לעבודה אליי בשירות הציבורי כי הם פשוט לא יביאו

נועה פורת חיים:  אין לנו תקינה

נועה פורת חיים:  יש פסיכולוג על אלף איש, ואפילו יותר

נועה פורת חיים:  אנחנו לא נגיע לכל הילדים, ובסוף מי שיסבול זה  הגיל הרך, הילדים, הצוותים וההורים, כי זה פשוט מעגלים

נאור שירי: החברה והמדינה סובלות

נועה פורת חיים: ובסוף המדינה

יוסף טייב: הנושא הזה עלה בדיון הקודם, ואני ביקשתי לאור פתיחת התקציב של 2023 – 2024, וההסכם הקיבוצי הפתוח שנמצא, אכן לפתוח את הנושא הזה

יוסף טייב:  הבקשה שלי למשרד, וגם לאוצר, היתה לדאוג שאחרי כמה שנים טובות שהנושא הזה נמצא על סדר-היום, נסגור את הסצנה הזו אחת ולתמיד

יוסף טייב:       חבר הכנסת סובה, בבקשה

יבגני סובה: לא, לא

יוסף טייב: אם כך, שירה, תסיימי

יוסף טייב:  בבקשה

שירה לורנץ ריינר: חשיבות המיפוי שאנחנו מדברים עליה היא גם כדי להבין מה מהמסגרות המפוקחות חזר לפעול, ובאיזה היקף, וגם כדי לבדוק מה קורה במעונות הפרטיים

שירה לורנץ ריינר:  לבדוק שם את הבעיות ולתת להם גם מענה

שירה לורנץ ריינר:  אני מקווה שתבוא בשורה מהוועדה הזו של טיפול בבעיות שנוגעות גם למעונות הפרטיים

שירה לורנץ ריינר:  כי הבעיה שם היא לא העסק, היא הילדים וההורים שלא מקבלים מענה

שירה לורנץ ריינר:       נקודה חשובה נוספת היא המעונות החדשים שמוקמים במקומות הפינוי

שירה לורנץ ריינר:  צריך לתכלל גם אותם

שירה לורנץ ריינר:  דיברתי עם רכזות גיל רך רשותיות רבות

שירה לורנץ ריינר:  הילדים שלהן מפוזרים בהמון מקומות, והן רוצות כבר להכיר מעון שכבר נפתח ולשבץ את הילד שלהן שם, ואת זה הן אפילו לא יודעות

שירה לורנץ ריינר:  כלומר, צריך לעשות תכלול מאוד מאוד רחב גם בין המעונות שמוקמים ממש ממש עכשיו, כשזה אירוע ממש חדש, וגם ארצי לכל הילדים במדינת ישראל

יוסף טייב: תודה רבה

אורנה פז: בכל אחד מהמרכזים המפונים יש מתכללת לגיל הרך

שירה לורנץ ריינר: המידע צריך להגיע לכל רכזות הגיל הרך הרשותיות שלא נמצאות במרכז עצמו

יוסף טייב: והמידע לא מגיע היום?      

שירה לורנץ ריינר: לא

שירה לורנץ ריינר:  המידע לא מגיע

רן כהן אהרונוב: יש הרבה בעיות עם הקמת המעונות

רן כהן אהרונוב:  שמי רן כהן אהרונוב

רן כהן אהרונוב:  אני מארגון  Early Starters, שבו יערה מתנדבת

רן כהן אהרונוב:  אנחנו ארגון שעוסק בטראומה בגיל הרך, בעיקר בחו"ל

רן כהן אהרונוב:  עד עכשיו עבדנו במלחמה באוקראינה

רן כהן אהרונוב:  הגענו יום אחרי המלחמה כבר לפתוח מרחבים בטוחים כאלה לילדי הגיל הרך מלידה עד שש

רן כהן אהרונוב:  יש לנו כרגע 17 מרחבים כאלה ברחבי הארץ מאילת ועד חדרה

רן כהן אהרונוב:        המגזר השלישי נכנס ברגע הראשון, וזה בסדר וזה ברור, בטח ב-over capacity שבהם נמצאים המשרדים ביום-יום, ובטח משרד החינוך, וכל הסיפור של לידה עד שלוש והמחסור במטפלות

רן כהן אהרונוב:      הכותרת של הדיון פה מדברת על זמן המלחמה, ואני מרגיש שהדיונים התערבבו פה

רן כהן אהרונוב:  אני קצת סקפטי ואני רווי מהדיונים הכלליים על השאלה מתי נקים מועצה חדשה או מתכלל

רן כהן אהרונוב:  אני חושב שצריך להתמקד בדברים שאפשר להשיג עכשיו בדיון הזה בוועדה, וזה סיפור המלחמה

רן כהן אהרונוב:  כרגע עברנו את השלב הראשון של המלחמה

רן כהן אהרונוב:  משרד החינוך נכנס יפה לעובי הקורה, אבל המצב הוא מאוד מאוד בעייתי

רן כהן אהרונוב:  המרחבים בתוך המלונות הם ממש לא גני ילדים, והם ממש לא מאפשרים להפעיל מעון מהבוקר ועד השעה ארבע אחר הצוהריים

רן כהן אהרונוב:  זו הסתכלות מאוד קצרה על הצרכים של ההורים,  ולא על צורכי הילדים, וזה דבר שחייבים לקחת בחשבון

רן כהן אהרונוב:   המסגרות שאנחנו מקימים באילת ובים המלח הם בתוך מלון, כשהרבה פעמים הן  בחדר מתחת לאדמה ובצפיפות

רן כהן אהרונוב:  יש בעיות רבות

רן כהן אהרונוב:  קשה מאוד להשיג צוות

רן כהן אהרונוב:  אנחנו מממנים את הצוות

רן כהן אהרונוב:  בהתחלה קיבלנו מתנדבים אבל כרגע אין לנו מתנדבים

רן כהן אהרונוב:  אנחנו משלמים משכורת גם לצוות וגם למתנדבים, כולל לינה

רן כהן אהרונוב:  הממשלה חייבת להשקיע כרגע, בזמן הקצר, כסף

רן כהן אהרונוב:  אני חושב שאין למשרד החינוך מספיק כסף

רן כהן אהרונוב:  הוא לא ממומן בצורה מספקת, בטח לא לשלוש עד שש, אבל גם לא ללידה עד שלוש

רן כהן אהרונוב:  משרד החינוך חייב לקבל עכשיו, לזמן הקריטי כרגע, עוד כסף עד שהמלחמה תיגמר או שלפחות יהיה איזשהו מצב של רגיעה

רן כהן אהרונוב:  אני בכלל לא יודע מה הולך לקרות בצפון

רן כהן אהרונוב:  חייב להיות עכשיו תקציב קריטי כדי שנוכל להשיג עובדים

רן כהן אהרונוב:      קרו גם הרבה דברים טובים

רן כהן אהרונוב:  אחד הדברים היפים שקרו זה שההורים פתאום היו עם הילדים, לפני זה זה לא היה

רן כהן אהרונוב:  זה קצת כמו בקורונה

רן כהן אהרונוב:  בנוסף, הגיעו בהתחלה הרבה מאוד צוותים איכותיים

רן כהן אהרונוב:  במקומות שהיו רגילים לקבל צוות, שהוא בעצמו באזורי סיכון, בטח בלידה עד שלוש, ואנחנו יודעים מה זה להשיג אנשי צוות למעונות היום, אז יש פתאום צוות באיכות מאוד גבוהה שעושה טוב להורים, וההורים נמצאים עם הילדים

רן כהן אהרונוב:  גם בתוך האסון הנורא הזה, קורה משהו טוב בין ההורים והילדים והצוות

רן כהן אהרונוב:  קורים שם גם הרבה מאוד דברים טובים

רן כהן אהרונוב:       נאמר קודם שצריכים לנצל את הזמן הקריטי פה של הילדים

רן כהן אהרונוב:  הסיפור של הטראומה פה הוא דרמטי

רן כהן אהרונוב:  צריך לתת עכשיו את המענה הכי טוב שאפשר לתקופה הקרובה לילדים שעברו את הטראומה, מהמעגל הראשון השני, וגם השלישי

רן כהן אהרונוב:  המעגל השני זה אשקלון ואלו שלא מקבלים

רן כהן אהרונוב:  אנחנו נתנו מענה גם לאשקלון, לאשדוד, לנתיבות ולאופקים

רן כהן אהרונוב:  כל ילד שביקש, היה אצלנו גם בלי לקחת ממנו כסף

רן כהן אהרונוב:  כמובן שלא לקחנו כסף מאף אחד

רן כהן אהרונוב:  היה מקום לכולם, למרות שהם פינו את עצמם ולא קיבלו מענה

רן כהן אהרונוב:  עדיין נמצאים אצלנו הרבה מאוד, ובטח מאשקלון

רן כהן אהרונוב:      אני חושב שהממשלה חייבת עכשיו לקבל החלטה איך היא נותנת מענה לכל הילדים ולהורים שלהם ולכל מי שנמצא

רן כהן אהרונוב:   אם לא רוצים להשקיע אחר כך בטיפול שלהם בעתיד ולהגדיל את השפ"ח בעוד מאות אלפי תקנים כדי שאפשר יהיה לתת מענה לכל הילדים שחוו טראומה קשה ולא קיבלו מענה בשנה הזו, אז עכשיו זה הזמן

רן כהן אהרונוב:  אחרי זה נעשה גוף מתכלל לגיל הרך ושר

רן כהן אהרונוב:  יש לזה עוד זמן

רן כהן אהרונוב:  אנחנו עכשיו במלחמה

רן כהן אהרונוב:  תזכרו שאנחנו במלחמה, בואו ניתן לזה מענה

יוסף טייב: תודה רבה

נירה לאמעי: שאלה לגבי ההתאמה להוראות חוק הפיקוח

נירה לאמעי:  זו אולי שאלה למשרד החינוך

נירה לאמעי:   מוקמות כאן מסגרות שאם הן היו קמות במקום אחר,  היו דורשים שהצוות כן יעמוד בתנאים מסוימים של השכלה, הכשרה, הרשאות קודמות, התאמה

אורנה פז: בהוראות השר ניסינו כמה שפחות בירוקרטיה

אורנה פז:  הקו האדום היה שעל כל צוות אנחנו מממנים עזרה ראשונה והתנהלות בטוחה בתוך המסגרת

נירה לאמעי: מי בודק, למשל, את העבר הפלילי של הצוות?     

אורנה פז: כל גוף, אם זה הרשות או גוף מפעיל, צריך לבדוק שהאנשים הם לא עם עבר

נירה לאמעי: האם זה מופיע בחוזה שאתם כורתים?     

אורנה פז: כן, זה חוזר בקול הקורא

אורנה פז:  זה מופיע באחד הסעיפים

נירה לאמעי: מי מריץ את הבדיקה? האם זה נעשה באופן רגיל מול המשטרה כמו שזה נעשה בדרך כלל?     

אורנה פז: כן

נירה לאמעי: אז לא מתחילים להעסיק מישהו עד שהם מביאים את אישור המשטרה?     

אורנה פז: נכון, היעדר עבירות מין

נירה לאמעי: האם עניין מספר המטפלים על פעוט גם על הפרק?     

אורנה פז: עבדנו לפי התקינה

אורנה פז:  אבל אנחנו לא ממש מממשים את כל הוראות החוק

אורנה פז:  היו דברים שנצמדנו אליהם

אורנה פז:    לא רצינו לוותר דווקא עכשיו על מספר הפעוטות מול מבוגר, אז שמרנו על התקינה של 1 ל-5 או 1 ל-9 וכו'

קריאה: היא לא מספיקה בתקופה הזו

אורנה פז: גם כך היה קשה לגייס כוח אדם

יערה שילה: יוסי, לכן המרחבים עליהם אנחנו מדברים הם קריטיים

יערה שילה:  כי יש מקומות כמו אשקלון ופלאז'ה, והצוותים שמגיעים למקומות האלה לא מגיעים בלי בדיקה

יערה שילה:  זה קריטי, כי יש הורים וילדים שלא הולכים לשום מסגרת שפתח המשרד כי הם פוחדים לצאת מהמלון

יערה שילה:  ים המלח הוא דוגמה מאוד מאוד טובה

יערה שילה:  המשרד הקים דברים מדהימים ב-VERT ובלוט, ובמינוס האנשים לא הולכים

יערה שילה:  ילדים מסתובבים, וזה באמת מפחיד

יערה שילה:  אנחנו פותחים כדי להגן על הילדים מכל מיני דברים

יערה שילה:  אני ראיתי אפילו מישהו שאומר לילדה: בואי נלך

יערה שילה:  אני אומרת לו: איך אתה קשור אליה? הוא אמר: לא, אני לוקח אותה לבריכה

יערה שילה:  אמרתי לו:  רגע, בוא נקרא לאימא שלה כדי לבקש רשות כי לא לוקחים ילדים לבריכה סתם

יערה שילה:  היא בכלל צריכה להיות בגן

יערה שילה:  זה  אירוע קטן שהיה לנו

יערה שילה:  אני חושבת שזו קרקע מאוד מפחידה לאירועים טראומתיים, וגם את זה חשוב להביא לבמה

עידית ענתבי אלמוג: עידית ענתבי, יחידת התיאום הממשלתית לזכויות ילדים ונוער

עידית ענתבי אלמוג:  לשאלתך לגבי המוגנות - בהמשך ישיר למה שעלה בשבוע שעבר בוועדה, ולאחר שוועדת המנכ"לים לזכויות ילדים ונוער התכנסה, הוקם צוות נוסף שהתכנס כבר אתמול

עידית ענתבי אלמוג:  זה צוות משותף למשרד לביטחון לאומי, ראש הממשלה, משפטים, בריאות, חינוך, רווחה ותיירות

עידית ענתבי אלמוג:  הצוות יעביר לוועדה מסמך מסודר

עידית ענתבי אלמוג:  כל הדברים שעלו כאן על נושא המוגנות במקומות הפינוי, הם כמובן על סדר-היום

לזכויות הילד): אוקיי, תעבירי לנו

לזכויות הילד):  יש לי שאלה למשרד החינוך

לזכויות הילד):  אורנה, כמה רשויות נענו לקול הקורא

אורנה פז: כל 13 הרשויות המפונות: חמש בדרום ושמונה בצפון

לזכויות הילד): וכמה צפויות לפעול? האם כולן?     

אורנה פז: הפוטנציאל של הילדים ב-13 הרשויות האלה הוא 17,000 פעוטות מלידה עד שלוש

אורנה פז:  אנחנו באיסוף מידע קדחתני

אורנה פז:  מאוד מאוד קשה לאסוף את הנתונים

אורנה פז:  אבל יש לנו כמעט 400

אורנה פז:  כמעט בכל מרכז יש לנו לפחות מסגרת אחת של לידה עד שלוש ואחד של גן ילדים

לזכויות הילד): תודה

יוסף טייב: נועם וילדר, המועצה לשלום הילד, בבקשה

נועם וילדר: קראו לי למעון, ולכן אעשה זאת מהר

נועם וילדר:  תודה על הדיון החשוב

נועם וילדר:  אנחנו, במועצה, שותפים לשולחן העגול הבין-מגזרי

נועם וילדר:  המנכ"לית ורד וידמן מובילה את השולחן הבין-מגזרי מטעם החברה האזרחית

נועם וילדר:  כפי שאמרה מור, קיימנו דיון על הגיל הרך ממש לאחרונה, ובו עלו הצרכים והבעיות:  נושא המחסור בנתונים, וזה שמשרד החינוך לא יודע בדיוק איפה נמצאות כל המסגרות נמצאות, ואיזה מסגרת פתוחה ואיזה לא, ואפילו המענים הרגשיים שצריכים לתת, לפעמים השפ"חים לא יודעים איפה המסגרות האלה נמצאות - זה משהו אחד שצריך לתת לו מענה

נועם וילדר:      אנחנו יודעים שנושא כוח האדם היה קשה לפני, והוא מאתגר עוד יותר עכשיו

נועם וילדר:  צריך למצוא לזה פתרון

נועם וילדר:  כמו שאמרתי בדיון לפני שעה, לטווח הרחב זה ההבנה שכשמדובר בילדים ונוער צריך להשקיע במערכות ציבוריות חזקות, עם כוח אדם קבוע, שמתוגמל כמו שצריך בכל ההיבטים, גם בחינוך, ובוודאי בחינוך לגיל הרך - זה משהו נוסף שעלה

נועם וילדר:      לגבי השפ"חים – היושב-ראש העלה את עניין חוזר המנכ"ל

נועם וילדר:  לפי חוזר המנכ"ל, כרגע חובה לתת מענה בשפ"ח מגילאי 5 עד 15

נועם וילדר:  זאת אומרת, 3 עד 15 לא חייבים לתת מענה

נועם וילדר:  ברשויות חזקות ניתן מענה לגיל הרך, וברשויות חלשות, שלא יכולות לתת מענה, המענה הזה לא ניתן

נועם וילדר:  ללידה עד שלוש, אני יודעת מהיכרות עם משרד החינוך, שבאמת נעשית עבודה עם מעט מאוד תקציב

נועם וילדר:  לנסות לעשות הרבה, לנסות לרבע את המעגל הזה

נועם וילדר:  התלונה היא לא אליכם, אלא היא למערכת כולה, שצריך לסבסד את המערך הזה של השפ"ח בכלל, ולגיל הרך בפרט

נועם וילדר:       עידית השלימה את נושא המוגנות

דורית חזן: דורית חזן, יושבת-ראש ארגון גננות מחנכות מבית ההסתדרות הלאומית

דורית חזן:  אני מסכימה עם כל מה שקרה כאן

דורית חזן:   בדיון הזה יצאו פנינים מפיו של כל אחד ואחד

דורית חזן:  אנחנו אומרים את זה

דורית חזן:  עברנו קורונה, עברנו רגע לפני מצלמות, והינה הגענו למלחמה

דורית חזן:  ברור לנו שאם לא נשים היום את היד על השאלה איך צריכים להיראות גני הילדים, מה המשמעות של גני הילדים, וכולם הסכימו פה אחד שזה החוסן הלאומי

דורית חזן:  כל הגננות מגויסות כרגע, בזמן מלחמה, לצו 8 בעורף, והגננות עושות עבודה נפלאה

דורית חזן:  הגננות מוחזקות, ולא רק בזמן מלחמה, כפסיכולוגיות, והמדינה וכולם צריכים להבין את זה

דורית חזן:  אנחנו צריכים שזה יהיה חוסן קהילתי

דורית חזן:  לא צריך להפריד עכשיו בין גן לגן

דורית חזן:  מעון מגיל לידה ועד גיל שש או עד גיל שמונה, צריך להיות חוסן קהילתי

דורית חזן:  כל הקהילה צריכה להיות

דורית חזן:  ראינו את זה בבתי מלון

דורית חזן:  אני עוברת היום בין בתי המלון של המפונים ואני רואה גננות נפלאות, שרגע לפני כן פינו אותן מהבית שלהן

דורית חזן:  קשה לי להגיד, אבל הן מתארות את הזוועות ואיך הן דרכו על גופות, ואיך הן הריחו את הריחות, והיום הן צריכות להכיל 35 ילדים בגן ואת ההורים שלהם במבנים שמאוד קשה להכיל אותם וכשילדים יכולים לברוח

דורית חזן:  צריך מישהו שיעטוף אותן וייתן להן מענה כאן ועכשיו, ולאורך כל הדרך

דורית חזן:       אני פוגשת ורואה היום את הגננות, המטפלות והסייעות

דורית חזן:  הן צריכות מענה יותר רחב מכפי שקיים היום

דורית חזן:  צריך לעמוד ולהצדיע להן כי הן עושות עבודת קודש

דורית חזן:       לא צריך להגיד מכאן שר, ועוד תקציב ועוד תקציב לכל מיני גורמים, כי דקה לפני שהגענו למלחמה הזו החלטנו שצריך להוריד קומה במשרד החינוך ולתת את התקציבים כלפי מטה

דורית חזן:  לא לשכוח שאנחנו לא צריכים לתת את התקציבים כלפי מעלה, אלא להוריד אותם כלפי מטה לילדים

דורית חזן:  וכן, כל גננת צריכה להיות היום פסיכולוגיות ועובדת סוציאלית ולנהל את הצוות שלה, ואנחנו יודעים את זה

דורית חזן:  וגם המטפלת וגם הסייעת

דורית חזן:  כולן צריכות להיות מוכשרות כי המדינה נמצאת היום במצב של שברון לב, וכל אחד ואחד מרגיש זאת פיזית

דורית חזן:       לסיום, עצוב לי לדעת שדנים כרגע בוועדת הכספים על זה בשאלה האם גננות כן עבדו או לא, וזאת במקום לקרוא להן לדגל

דורית חזן:  הן רוצות לתת ולעשות

דורית חזן:  תקראו להן לדגל, והן יהיו שם

דורית חזן:  אבל ברגע שאומרים לנו: לא עבדתן

דורית חזן:  תנו יומיים פה ושם, אני רוצה להגיד לך שהגננות נשברו מזה

דורית חזן:  ב-7 באוקטובר גננות עבדו בחמ"ל

דורית חזן:  גם כשהיו בחו"ל, הן יצרו קשר עם ההורים שלהן והמשפחות

דורית חזן:  אל תגידו שלא עבדנו

דורית חזן:  היינו שם ונקראנו לשם, ואני יודעת זאת ממשרד החינוך

דורית חזן:  בכל מקום הן באמת היו ועבדו ונתנו

דורית חזן:  אנחנו היינו מגויסות בדיוק כמו החיילים שלנו

דורית חזן:  יש לנו צבא אזרחי של גננות

דורית חזן:  תקראו להן, בבקשה, לדגל, ותעזרו בהן

דורית חזן:  תעמדו ותצדיעו להן

יוסף טייב: תודה

אורנה פז: דורית, אני רוצה להזמין אותך לערב הוקרה שאנחנו עושים בשבוע הבא לכל הגננות במדינת ישראל

נאור שירי: אבל ערב ההוקרה לא מתכנס עם ההוקרה שקורית עכשיו בוועדת הכספים

נאור שירי:   שם חותכים את הדברים

נאור שירי:  ערב הוקרה זה תמיד נחמד

נאור שירי:   אנחנו, במדינת ישראל, ממש טובים בלהוקיר

נאור שירי:  ראו ערך חוק הלאום

נאור שירי:  אני חלילה לא פונה אלייך, וגם אין לי תלונה אלייך

נאור שירי:  אנחנו טובים בלהוקיר אחרי שמתים

נאור שירי:  חוק הלאום: מספיק ימותו, אנחנו נכיר בהם

נאור שירי:  הגננות עובדות קשה עכשיו, אז אנחנו נוקיר אותן

נאור שירי:  לא, תנו להן תגמול

נאור שירי:  מה זה הדיון עכשיו בוועדת הכספים? לא ידעתי על זה בכלל

נאור שירי:  במקום להסכים עם יוסי, הייתי הולך לשם לעשות את המהפך

מור דקל: כל הזמן דיברנו על משבר כוח אדם, תדמית ותקצוב ועל הכול

מור דקל:  תראו איך בתחילת המלחמה היתה כזו הירתמות

מור דקל:  כול כך הרבה אנשים התנדבו לבוא ולהיות מטפלות במלונות, במפונים

מור דקל:   זה רק מראה שהתחלנו לחזור לשגרה

מור דקל:  אומרים עכשיו להתחיל עם תקציבים ועוד יומיים

מור דקל:  יוסי, תראה איך פתאום הלכנו עוד פעם אחורה

מור דקל:  היה לנו פה מומנטום באמת לקחת את תחום החינוך מגיל לידה ולהאדיר ולהעצים אותו

מור דקל:  כולם לא נקראו לדגל, אלא פשוט באו לדגל ונכנסו מתחת לאלונקה, אבל לא ידענו לשמר את זה

מור דקל:  אנחנו שוב חוזרים אחורה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:      שרון זיגדון, מנהלת האגף לגיל הרך בוויצ"ו

שרון זיגדון: נעים מאוד, אני מוויצ"ו

שרון זיגדון:  אני מייצגת את יתר הארגונים המפוקחים

שרון זיגדון:  יוסף, כבוד יושב-ראש הוועדה, היית אצלנו באותו תרגיל ברמות ירושלים, שבו פינינו מאה ילדים

שרון זיגדון:  אני באמת שואלת מה אתם חושבים שהשתנה מאז שמאה ילדים התפנו במשך חמש דקות וחצי

שרון זיגדון:  גם אם אני מריצה אותם כל יום לממ"ד, אולי ירדנו לשתי דקות או ל-1

שרון זיגדון: 70 דקות

שרון זיגדון:  אבל בטוח שאנחנו לא עוברים בזמן

שרון זיגדון:  אנחנו מאז ציפינו וכתבנו עשרות מכתבים למשרד החינוך ולכל מקום, עם מתווי פעולה מאוד מאוד ברורים, איך להפעיל את מערך מעונות היום

שרון זיגדון:  אנחנו אמרנו שמשרד החינוך אולי לא מורגל, רק שנה וחצי, עם הגיל הרך

שרון זיגדון:  אבל לנו יש 24, ועוד שנים רבות של ניסיון מצטבר, ואנחנו יודעים להגיד מה ילדים בגיל הרך צריכים

שרון זיגדון:  בנינו מתווה של תיעדוף של הורים לפי עבודות מועדפות

שרון זיגדון:  בנינו מתווה לפי הגעות, קפסולות של הגעה, בדיוק כפי שעשינו גם בקורונה ונתנו מענים

שרון זיגדון:  שום דבר מזה לא יצא כמסמך מובנה ומקובל על ידי המשרדים

שרון זיגדון:  למעשה, אנחנו עושים היום משפט שלמה

שרון זיגדון:  צריכים להחליט מי יגיע, מי לא יגיע, מי יגיע בבוקר וילך בצוהריים, מי יישן במסגרת, כי אתם, מן הסתם, לא מצפים שנפנה מאה ילדים ישנים בבהלה כל יום כשיש אזעקה באזורים מסוימים

שרון זיגדון:  אנחנו מתמודדים גם עם זה

שרון זיגדון:  ובוודאי כשיש מקלטים תת קרקעיים אליהם צריכים להוריד

שרון זיגדון:  חברים אחרים ציינו פה את אשקלון ואשדוד

שרון זיגדון:  יש שם הנחיה של ראש העיר לעבוד רק במקלטים

שרון זיגדון:  כלומר, אני יכולה לקלוט מקסימום 20 ילדים במקלט לאורך כל היום

שרון זיגדון:  מי יכול לעבוד עם 20 ילדים תשע שעות ביום במקלט? אני כבר לא מדברת על הנזק והסטרס שזה גורם למטפלות ועל האקוסטיקה והאוויר

שרון זיגדון:  חלק מהילדים ומהצוותים התחילו להיות חולים בגלל הסירקולציה של האוויר

שרון זיגדון:       כמו שאמרו חבריי, גם לפני זה היו הבעיות של הגיל הרך

שרון זיגדון:  למשל, ענייני כוח אדם, מחסור במטפלות

שרון זיגדון:  ב-16 באוקטובר היינו אמורים לדבר על פתיחת ועדת הסל עוד הפעם והשוואת שכר המטפלות לשכר הסייעות

שרון זיגדון:  אני מבקשת שהנושא הזה לא יירד מהדיון

שרון זיגדון:  זה אחד מהנושאים הכי חשובים

שרון זיגדון:  ובטח עכשיו כדי שנוכל להמשיך ולתת מענים בגיל הרך

שרון זיגדון:      ודבר אחרון, אף אחד לא מדבר פה, אבל יכול להיות שזה לא השולחן, על 2,500 ילדים שכל ארגון איבד בחודש הזה כי הורים יושבים בחל"תים ולא מביאים, או כי הם לא יכולים כי הם פוטרו מעבודתם, ומסיבות שונות ואחרות

שרון זיגדון:  אנחנו עם הכנסות הרבה יותר נמוכות, כשהוצאות התקורה והאחרות הן גבוהות

שרון זיגדון:  צריך לדבר גם על האובדן של הארגון בהיבט הזה

שרון זיגדון:      וההיבט האחרון הוא  מאוד מאוד חשוב

שרון זיגדון:  אני חושבת שמשרד החינוך צריך להרים פה את הדגל ולחשוב על אותן מטפלות שעוזבות את הילדים שלהם בבית ועובדות תשע שעות במקלטים ובריצות  ובסטרס

שרון זיגדון:  לא יכול להיות שהכול ימשיך כהרגלו ולא נסגור, למשל, ביום שישי וניתן להם יום חופשי

שרון זיגדון:  הרי הן לא יכולות לקחת ימים חופשיים

שרון זיגדון:  אין לנו מטפלות מחליפות, אין רוטציה

שרון זיגדון:  זה לא יכול להיות

שרון זיגדון:  גילאי שלוש עד שש עבדו בזום בהתחלה, ואחרי זה הם עובדים יומיים-שלושה בשבוע בזום, ובכל הווריאנטים האפשריים

שרון זיגדון:  אנחנו צריכים להמציא את עצמנו לבד מאפס, ולשמור על המטפלות האלה שלא יתמוטטו

שרון זיגדון:  זה נשמע לי באמת חסר היגיון

קריאה: בעוד שבארגונים הם עטופים, בפרטי פחות

יוסף טייב: קונסטנטין, איגוד מורים עולים, בבקשה

קונסטנטין שוויביש: תודה רבה

קונסטנטין שוויביש:  אני מנהל רשת גני ילדים מוכר שאינו רשמי,  ועדיין קיימים כאלה, משרד החינוך עוד לא חיסל את כולם, יש עוד קצת, ומעונות יום

קונסטנטין שוויביש:  אני רוצה לשאול אתכם האם אתם יודעים את ההבדל בין 889 שקל לבין אפס? זה ההבדל בין מה שמקבל גן ויצ"ו לבין גן פרטי

קונסטנטין שוויביש:  כמו שנאמר פה, 75% - 77% זה מעונות פרטיים לא מפוקחים

קונסטנטין שוויביש:  יש מעונות מפוקחים כמו ויצ"ו, נעמת, וכל מיני גופים שהם ליגה א', ויש ליגה ב', שהם פחות טובים, פחות מוצלחים, הם ילדים חריגים, ו-77% של ילדי ישראל נמצאים שם

קונסטנטין שוויביש:  אנחנו לא מקבלים גרוש

קונסטנטין שוויביש:       אני אסביר למה אנחנו צריכים לקבל פיצויים

קונסטנטין שוויביש:  אנחנו נמצאים בין הפטיש לסדן

קונסטנטין שוויביש:  ההורים אומרים:  למה אנחנו צריכים לשלם אם אנחנו לא מקבלים שירות? והגננות אומרות: אנחנו עובדות ולכן אנחנו צריכות לקבל שכר

קונסטנטין שוויביש:  אני צריך או לא לגבות כסף מההורים כי הם צודקים, הם כביכול לא מקבלים שירות, ומאידך, אני צריך לשלם שכר לגננות

קונסטנטין שוויביש:  אם נפעיל עוד גוף בהיררכיה של גופים שמפקחים עלינו, אני לא חושב שזה יעזור  לנו

קונסטנטין שוויביש:  יש לנו את משרד החינוך, אנחנו לא צריכים גופים אחרים

קונסטנטין שוויביש:  יש לנו אבא ואימא, וזה משרד החינוך

קונסטנטין שוויביש:  אנחנו כל שנה מקבלים רישיון, ואנחנו מגישים דוחות

קונסטנטין שוויביש:  גם מפקחות ומדריכות מגיעות אלינו, ואנחנו בשיתוף פעולה מלא

קונסטנטין שוויביש:  אנחנו לא צריכים עוד גוף נפרד

קונסטנטין שוויביש:  חוץ מזה, יש לנו גם מדריכות מקומיות באגף הגיל הרך של עירייה

קונסטנטין שוויביש:  כל יום אנחנו נותנים דיווח אם אנחנו עובדים או  לא

קונסטנטין שוויביש:  כלומר,  כל המידע ישנו

קונסטנטין שוויביש:  אנחנו נמצאים על המפה וכולם מכירים אותנו ואיפה אנחנו נמצאים

קונסטנטין שוויביש:  רק גוף אחד לא מכיר, וזה משרד האוצר

קונסטנטין שוויביש:  בשבילו אנחנו לא קיימים

קונסטנטין שוויביש:  אנחנו ברישיון

קונסטנטין שוויביש:      לגבי ארנונה – אני יושב פה עם חבריי מ-2012

קונסטנטין שוויביש:  היה סעיף בחוק פיקוח על מעונות יום שמעונות היום ברישוי יקבלו הנחה בארנונה

קונסטנטין שוויביש:  מי אמר לא לדבר הזה? השלטון המקומי

לזכויות הילד): ברור

לזכויות הילד):  אם רוצים, אז שהמדינה תשנה

לזכויות הילד):  הרי אי-אפשר

לזכויות הילד):  הרשות המקומית נותנת שירותים

לזכויות הילד):  תארו לכם שכל ההנחות בארנונה יבואו מהרשות המקומית

לזכויות הילד):  אני רק רוצה שתבין מספרים

לזכויות הילד):  הרשויות מממנות היום על פי חוק את ההנחות בארנונה, והן נעות בין 8% ל-12%

לזכויות הילד):  תבין איזה מספרים אלה

לזכויות הילד):  זה בא על חשבון התושב

לזכויות הילד):  זה לא הגיוני

קונסטנטין שוויביש: ליבי, ליבי

קונסטנטין שוויביש:  אבל אם לא יכירו במעונות  ברישוי כמוסד חינוכי, לא יהיה שום דבר

קונסטנטין שוויביש:   לפי חוק, מוסד חינוכי פטור מארנונה

קונסטנטין שוויביש:  חלק מהרשויות המקומיות לא מכירות בחוק הזה

קונסטנטין שוויביש:  הן פשוט מתעלמות מהחוק הזה

קונסטנטין שוויביש:  לא צריך להמציא את הגלגל

קונסטנטין שוויביש:  זה צריך להיות כמו בקורונה

קונסטנטין שוויביש:   בקורונה כל מעון ברישוי קיבל סכום מסוים על פי מספר הילדים, וזה היה הפיצוי

קונסטנטין שוויביש:  כי אנחנו הענף היחיד של המדינה, עם כל הגורמים, גם רשות מקומית ופיקוד העורף, החליטו שאנחנו צריכים להפסיק לעבוד

קונסטנטין שוויביש:  אין שום ענף אחר במדינת ישראל שהופסק על ידי המדינה

קונסטנטין שוויביש:  אם המדינה מחליטה שאנחנו לא עובדים, המדינה צריכה לפצות אותנו על פי מספר הילדים

קונסטנטין שוויביש:  זה - - -     

יוסף טייב: תודה רבה

נעה שאואר: נועה  שאואר, ראש ענף הגיל הרך מכוח לעובדים באיגוד מטפלות המשפחתונים המפוקחים

נעה שאואר:  עלו פה המון המון נושאים, ואוסיף נושא קטן ולא אתן את כל ההקדמה כדי לא להלאות

נעה שאואר:  שני דברים: מטפלות המשפחתונים המפוקחים באמת נמצאות תחת האגף לעידוד תעסוקת הורים במשרד העבודה

נעה שאואר:  רובן, כמו כל מדינת ישראל, לא יכלו לעבוד בשבועות הראשונים ללחימה, ולאט לאט חזרו לפי פיקוד הוראות בערים השונות

נעה שאואר:  חלקן עדיין לא יכולות לעבוד כי אין להן ממ"ד בבית או כי הממ"ד שלהן לא תקין ולא עומד בתקנות פיקוד העורף

נעה שאואר:  משרד העבודה קבע פיצוי למטפלות המשפחתונים

נעה שאואר:       חשוב מאוד להגיד שלשיח הכלכלי של המטפלות והתגמול שהן מקבלות, כמו שהציגו פה כולם לפניי, יש חשיבות מאוד מאוד גדולה במתן מענה ובכל המסגרת של חינוך לגיל הרך וחינוך ראוי לגיל הרך

נעה שאואר:       אנחנו רוצים להצביע על שתי בעיות עיקריות שאנחנו מזהים במתווה הפיצויים שניתן למטפלות המשפחתונים ולמעונות היום במשרד העבודה על חודש אוקטובר

נעה שאואר:  הראשון הוא הגבלת מספר הילדים

נעה שאואר:  משרד העבודה מגביל את הפיצוי בסכום מסוים שנותן מענה לפחות מכמות הילדים שיש במערכת החינוך המפוקחת של הגיל הרך בישראל

נעה שאואר:  זה מייצר מצב של כל הקודם זוכה

נעה שאואר:  בואו נריב  איזה מטפלת או מעון יזכו ראשון לקבל את הפיצוי כי בסופו של דבר הפיצוי נותן מענה, אבל לא מענה מלא

נעה שאואר:  זה פשוט דבר תמוה

לזכויות הילד): אם אפשר בקצרה כי זה לא הנושא עליו אנחנו מדברים פה

נעה שאואר: מדובר על פיצויים למטפלות משפחתונים בזמן מלחמת חרבות ברזל

נעה שאואר:  להבנתי, זה הדיון

נעה שאואר:  הדבר השני והחשוב הוא שיש מערכת שלימה של פיצוי של משרד האוצר, שאמורה להיות זמינה למטפלות ולכל מי שצריך במדינת ישראל

נעה שאואר:  היא לא זמינה כרגע למטפלות המשפחתונים המפוקחים, למרות שהיא אמורה, כי יש חסם של תיק במע"מ

נעה שאואר:  זו נקודה מאוד מאוד ספציפית שאנחנו מביאים לשולחן הזה

נעה שאואר:  כי ניסינו לדבר עם רשות המסים ולא הצלחנו לקבל שם מענה

נעה שאואר:  אנחנו מבקשים עזרה מהוועדה לברר מול רשות המסים מי הרפרנט שיכול לתת מענה למטפלות המשפחתונים המפוקחים בכל נושא המע"מ - זו הסיבה שאנחנו מביאים

נעה שאואר:  כי אחרת הפיצויים שמגישה המדינה למטפלות המשפחתונים המפוקחים, פשוט לא נגישים להם, ואז הם לא מגשימים את המטרה שלשמם הם התחילו

יוסף טייב: אשמח שתעבירי לי אחרי זה את הפניות האלה באופן פרטי

נעה שאואר: תודה

יוסף טייב: גברתי, בבקשה

סינטיה כהן: נעים מאוד

סינטיה כהן:  קוראים לי סינטיה כהן

סינטיה כהן:  אני מנהלת תחום הגיל הרך בתנועה הקיבוצית

סינטיה כהן:  נאמרו פה הרבה מאוד דברים לגבי הכאן ועכשיו

סינטיה כהן:  אני חושבת שהדבר הכי חשוב שכולנו צריכים ללמוד מזה, ודיברנו על זה כבר באחד הזומים, שזו הזדמנות להתחיל לעבוד לידה עד שש, ומספיק לדבר על מעונות וגנים

סינטיה כהן:  כי בסוף זה אותן משפחות לאותם ילדים

סינטיה כהן:  זה אחים כשאחד מהם במעון ואחד בגן

סינטיה כהן:  אם אנחנו לא נותנים מענה של חמישה או שישה ימים פה, אז גם לא ניתן גם פה שישה ימים

סינטיה כהן:       חשוב לי להגיד שכולם יודעים שיש לנו היום מעל 40 קיבוצים שפונו מהבית, גם מהדרום וגם מהצפון

סינטיה כהן:  הקיבוצים מהדרום באמת נמצאים במקומות מרוכזים

סינטיה כהן:  הקיבוצים מהצפון כבר הגיעו מאוחר יותר, אז יש לנו קהילות שלמות של קיבוצים שנמצאות בשלושה, ארבעה, חמישה, ואפילו עשרה  מקומות שונים, ולכן קשה לנו להתנהל כמו שהתנהלנו קודם כקהילות

סינטיה כהן:       אבל אני כן רוצה לומר שני דברים, שהם חשובים להמשך, שלא נוגעים רק לקיבוצים

סינטיה כהן:  הרבה מאוד מערכות חינוך של לידה עד שש התפזרו בגלל שהילדים התפזרו

סינטיה כהן:  בעוד חודשיים, בתקווה שכבר אז נהיה אחרי, וכולנו נוכל לחזור הביתה, הצוותים החינוכיים לא יהיו שם

סינטיה כהן:  כי בחודשיים האלה מקומות הוציאו לחל"ת

סינטיה כהן:  לא יהיה לנו צוותים

סינטיה כהן:  אם לא היו לנו צוותים חינוכיים לפני חודשיים, בעוד חודשיים אנחנו נתחיל מאפס, ממינוס

סינטיה כהן:  חשוב מאוד להתחיל לעבוד, לא בכיבוי שריפות, אלא לעשות איזושהי תוכנית שמתייחסת למה אנחנו עושים בהמשך

סינטיה כהן:  למה הכוונה?     

נאור שירי: מלא אנשים אופטימיים

סינטיה כהן: קודם כול, חייבים תקווה

סינטיה כהן:   אבל יש עכשיו הקצאות חדשות לקורסי מטפלות

סינטיה כהן:  אחד הדברים שחשוב מאוד לשים לב אליו זה שאנחנו לא נעשה עוד פעם את אותו קורס מטפלות שעשינו לפני חודשיים

סינטיה כהן:  כי אחד הדברים שצריך להתחיל לעבוד עליו זה איך הצוות החינוכי נותן מענה לילדים בטראומה

קריאה: יש את זה בסילבוס

סינטיה כהן: זה לא מספיק שיש

סינטיה כהן:  ואנחנו לא מדברים רק על ילדי הצפון והדרום

סינטיה כהן:  אני גרה באמצע

סינטיה כהן:  הילדה הפרטית שלי בחרדות

סינטיה כהן:  פוגש אותה איש חינוך או אשת חינוך שאין להם שום כלים להתמודד עם זה

סינטיה כהן:  גם הצוותים צריכים עזרה

סינטיה כהן:  יש לנו ילד בקצה, ואם אנחנו לא נחשוב על כל המעטפת שהילד הזה צריך לקבל, אז אנחנו נגדל פה דור של ילדים שכשהם יהיו בני 30, הם לא יוכלו להיות - - -     

לזכויות הילד): תודה רבה

לזכויות הילד):  תשומת לב משרד החינוך ומשרד העבודה מה שנאמר פה

סינטיה כהן: והדבר האחרון, זה באמת גם לשים לב שהיום מדברים על תקציבים ללידה עד שלוש

סינטיה כהן:  גם שלוש- שש

סינטיה כהן:  אנחנו לא יכולים להסתפק בגננת וסייעת עם 30 ילדים מפונים מהבית ושלא נמצאים במקום שלהם

סינטיה כהן:  צריך לתקצב את זה יותר מגננת וסייעת

לזכויות הילד): תודה רבה

לזכויות הילד):  אוקיי, לסיכום

יוסף טייב: אני צריך לסיים את הדיון

יוסף טייב:  הוועדות מודות לכלל המשתתפים בדיון

יוסף טייב:   הוועדות מעריכות את צוות גני הילדים והגננות לגיל הרך

יוסף טייב:   זהו אחד הנושאים החשובים והרגישים ביותר, ויש לתת לו את הטיפול הטוב ביותר

יוסף טייב:  הטיפול בגיל הרך נמצא במשרדי ממשלה רבים

יוסף טייב:  קשה להצביע, לצערי, איזה משרד אחראי על איזה נושא

יוסף טייב:      הוועדות קוראות להקים מינהלת גיל הרך, בראשות שר או סגן שר, כדי לתכלל את עבודת כלל המשרדים והארגונים העוסקים בנושא

לזכויות הילד): שיהיה ברור, לא גוף חיצוני, אלא בתוך המשרד עם האנשים הקיימים     

יוסף טייב: ברור, מינהלה בראשות שר וסגן שר

יוסף טייב:  הוועדה קוראת לממשלה ליישם את החלטתה שמופיעה בהסכמים הקואליציוניים על הקמת מינהלת גיל הרך

יוסף טייב:       הוועדות קוראות לקיים שולחן עגול בהשתתפות משרדי הממשלה: אוצר, חינוך, רווחה וארגונים המטפלים בילדי גני הילדים כדי למצוא פתרונות כוללניים לנושא גני הילדים, כולל מיסוי, מחיר הגן, שכר לימוד, ועוד

יוסף טייב:       בימים אלה פיקוד העורף הוא הגוף הנותן הנחיות לציבור

יוסף טייב:  על אף שפיקוד העורף התיר הפעלת גני ילדים, היו ראשי רשויות מקומיות שלא פתחו אותם

יוסף טייב:  לגנים נגרם נזק כלכלי גדול, והוועדות קוראות לממשלת ישראל לפצות אותם על כך

יוסף טייב:      הוועדות מבקשות לדעת מי הסמכות שהחליט על הפעלת מוסדות חינוך, במיוחד אם הם בניגוד להוראות פיקוד העורף

יוסף טייב:       בימים אלה יש תלמידים מפונים ברשויות מקומיות רבות

יוסף טייב:  משרד החינוך החליט איפה לשבץ אותם

יוסף טייב:  הוועדות מבקשות שמשרד החינוך ישתף את ארגוני גני ילדים, וגם גני הילדים הפרטיים, בהחלטה על שיבוץ אותם ילדים

יוסף טייב:  במידה ואפשר יהיה לשבץ אצלם, אז שישובצו

יוסף טייב:      הוועדות קוראות לשפות את גני הילדים עבור כל התלמידים המפונים ששובצו בהם, וגם התלמידים שהתפנו עצמאית, ולכלול במתווה גם את העיר אשקלון, לדוגמה

יוסף טייב:      הוועדות מבקשות לוודא שכל התלמידים המפונים, בין על ידי הממשלה, ובין עצמאית, מקבלים מענה ברשויות המקומיות אליהן הגיעו, ושהממשלה מממנת את שהותם בכל מסגרות החינוך החדשות באשר הן

יוסף טייב:       הוועדות מבקשות שהמידע על הילדים המפונים יגיע לכל מדריכות הגיל הרך בכל הרשויות המקומיות, ולא רק ב-13 הרשויות המקומיות שקלטו את המפונים על ידי הממשלה

יוסף טייב:      הוועדות קוראות להמשך לימודים גם בחופש חג החנוכה

יוסף טייב:      ברשותכם, אני נועל את הדיון