הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 25, פרוטוקול מספר 36, 2023-11-21 00:00

אליהו דלל: טרם הוועדה, מאחר שמשתתפים פה קטינים, אני מקריא כרגע לפרוטוקול: כידוע, ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת, והפרוטוקול וגם שידורי הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת

אליהו דלל:  ככל שיעלו עניינים הנוגעים לקטינות ולקטינים, שיש חשש שעברו הטרדה מינית או פגיעה מינית, עבירת אלימות או עבירה של התעללות, שיעלה דבר שיש בו לייחס להם עבירה, או מקשר אותם לבדיקה, טיפול או אשפוז פסיכיאטריים, לטיפול והשגחה של עובד סוציאלי, להתאבדות או להליך פלילי המתנהל בבית משפט, חל איסור על פרסום פרטים מזהים שלהם, ולכן הם לא יצולמו או יוקלטו, ולא ייכללו פרטים מזהים שלהם בפרוטוקול הדיון

אליהו דלל:       כמו כן, בגלל רגישות הנושאים הצפויים לעלות בישיבה זו, אני קובע כי בהתאם לסעיף 120 לתקנון הכנסת, ככל שתהיה בקשה מטעם חברי כנסת, שר או נציגו, או אם יעלה צורך, והכול לשם הגנה על קטין או חסר ישע, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או קטינים, כמו כן ככל שהדבר יידרש לבקשת משתתף אחר בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום נזק לו או לזולתו

אליהו דלל:        אנחנו כרגע פותחים את הישיבה לציון יום זכויות הילד

אליהו דלל:  תרומתם של בני הנוער בתקופת חרבות ברזל היא תרומה בל תשוער, תרומה אדירה

אליהו דלל:  אתמול צוין ברחבי העולם היום הבין-לאומי לזכויות הילד, היום בו האו"ם אימץ את האמנה לזכויות הילד, הקובעת כי עיקרון טובת הילד הוא עיקרון מנחה

אליהו דלל:  סעיף 19 לאמנה קובע שלילד יש זכות להיות מוגן מפני כל סוג של אלימות, גופנית או נפשית, התעללות, הזנחה, ניצול או התנהגות אכזרית כלפיו מצד מבוגרים

אליהו דלל:       חטיפת 38 הילדים הישראלים על ידי חמאס והחזקתם בעזה כבר 46 ימים מהווה הפרה בוטה של החוק הבין-לאומי ורמיסת כל זכויותיהם הבסיסיות

אליהו דלל:  לצערי, אני קורא את זה ולא מאמין שישנם 38 ילדים קטנים, שנמצאים פה מסביב

אליהו דלל:  יש פה ממש מיצג, אבל אלה ילדים, אנשים חיים

אליהו דלל:  מאחורי כל תמונה כזאת, כל שם של חטוף וכל תמונה שיש כאן בחדר, נמצא ילד, וגם אם הוא רק בן עשרה חודשים כמו כפיר התינוק

אליהו דלל:  אפשר לראות אותו פה מחייך עם הדובון, יש לו תכונות ומאפיינים

אליהו דלל:       אני מזמין אתכם לקרוא בשמותיהם של כל אחד מהילדים החטופים, בבקשה

נתנאל קליין:  אמיליה אלוני – בת חמש, אוהבת להרכיב פאזלים; כפיר ביבס – בן עשרה חודשים, תינוק חייכן, שלא מזמן התחיל לזחול; אריאל ביבס – בן ארבע, ג'ינג'י ואנרגטי, אוהב כל מה שקשור בגלגלים ובמנועים

מיכל גרגל: יובל ברודץ' – בן שמונה, אוהב להרכיב משחקי לגו מסובכים, משחק כדורגל ואקס בוקס עם אחיו הקטן, אוהד של קבוצת הכדורגל הפועל באר שבע; אוריה ברודץ' – בן ארבע, אוהב לשחק כדורגל עם אחיו הגדול ולאכול גלידה עם המשפחה; עפרי ברודץ' – בת עשר, כשרונית במוסיקה, מנגנת בגיטרה ומעריצה של קווין, הביטלס וג'ון לנון

שירה מורגנשטרן: אמה קוניו – בת שלוש, נולדה בקיבוץ, אוהבת משאיות; יולי קוניו – בת שלוש, מתוקה, בת קיבוץ אמיתית

שקד בן דוד: דפנה אליקים – בת 14, נחטפה על ידי החמאס; אלה אליקים – בת שמונה וחצי, נחטפה על ידי החמאס; גלי טרשנסקי – בת 13, נחטפה על ידי החמאס

נועם גזית: טל גולדשטיין אלמוג – בן תשע, ילד כשרוני עם אינטליגנציה רגשית גבוהה במיוחד; גל גולדשטיין אלמוג – בן 11, אוהב לשחק כדורגל, ואף יותר מזה, בעיקר בעמדת השוער; אגם גולדשטיין אלמוג – מחוברת לקהילה, עוזרת לכולם בעת צרה, בת 17

יורי שטרן: ארז קלדרון – בן 12, צ'ארמר מלידה, עם חוש הומור של סטנדאפיסט, מנגנן בחצוצרה, אוהב בעלי חיים ויש לו סוס בשם טינקרבל; סהר קלדרון – בת 16, אוהבת אומנויות, ציור ומוסיקה; מיאה לימברג – בת 17, נחטפה על ידי חמאס

שירה שלם: יגיל יעקב – בן 13, נחטף על ידי החמאס; אור יעקב – בן 17, נחטף על ידי החמאס; הילה רותם שושני – בת 13, חברותית וטובת לב, אוהבת טיקטוק, סושי ולגלוש על הסקייטבורד

שקד שפירא: רז כץ אשר – בת ארבע, נחטפה על ידי החמאס; אביב כץ אשר – בת שנתיים, נחטפה על ידי החמאס; אמילי קורנברג הנד – בת תשע, נחטפה על ידי החמאס

משה שמיר: אוהד מונדר – ילד כשרוני וחברותי, אוהב טניס וכדורגל, בן תשע; עלמה  אור – בת 13, נחטפה על ידי החמאס; נעם אור – בן 17, נחטף על ידי החמאס; ליאם אור – בן 18, נחטף על ידי החמאס

נתנאל קליין: עמית שני – בן 16, תלמיד כשרוני, אוהב לגלוש על הגלים ובסקייטבורד; נווה שוהם – בן שמונה, נחטף על ידי החמאס; יהל שוהם – בת שלוש, נחטפה על ידי החמאס

מיכל גרגל: איתן יהלומי – בן 12, ילד כשרוני, שאוהב לשחק בכדורגל ולקרוא ספרי פנטזיה; נועם אביגדורי – בת 12, כריזמטית, אנרגטית ואכפתית, תמיד מארגנת ימי הולדת לחברים ומרבה להתנדב

שירה מורגנשטרן: לירי אלבג – בת 18, עם לב זהב, חייה מלאים במוסיקה ובאומנויות; אופיר אנג'ל – בן 17, תלמיד תיכון שאוהב לעזור לכולם ולשחק כדורסל; מיקה אנג'ל – בת 18, מתנדבת עם ילדים עם צרכים מיוחדים, מעריצה של הזמר טונה ואוהבת בעלי חיים

שקד בן דוד: יובל אנגל – בת 11, רוכבת על סוסים ואוהבת בעלי חיים; נגה וייס – בת 18, אוהבת לבלות עם חברים ולעבוד עם ילדים; אביגיל עידן – בת שלוש, נחטפה על ידי החמאס

אליהו דלל: אוקי, תודה רבה

אליהו דלל:       אני קורא מפה לקהילה הבין-לאומית – לאו"ם, לצלב האדום, לכל ארגוני הילדים, יוניצ"פ, הנשים, לכל הארגונים האלה לעשות הכול כדי להחזיר את הילדים החטופים הביתה, ובכלל את כל החטופים

אליהו דלל:  כשאני אומר ילדים, אלה ילדים ואימהות

אליהו דלל:  יש לנו שם משפחות שלמות, ולכן חשוב שכולם יעשו הכול כדי שהם יחזרו הביתה

אליהו דלל:       ישראל ניצבת כיום בפני אחת התקופות הקשות שידעה

אליהו דלל:  לצד זה אנחנו עדים להתגייסות רחבה של אנשים שפועלים ונרתמים לטובת החברה והמאמץ המלחמתי

אליהו דלל:  התגייסות ועשייה לא פסחו על בני הנוער, אלה אתם, ולכן אתם יושבים פה, כי אנחנו רוצים לתת לכם את הכבוד ואת הבמה

אליהו דלל:  רבים מכם שותפים להם דרך בתי הספר, רשויות מקומיות, תנועות נוער וארגונים שונים

אליהו דלל:  נוסף על כך, אנחנו רואים הרבה יוזמות עצמאיות של ילדים ובני נוער, יוזמות מרגשות ומחממות את הלב

אליהו דלל:       אני מזמין אתכם להציג את העשייה הברוכה שלכם

אליהו דלל:  אני מתנצל מראש, שלא נוכל לראות את הכול, כי אני רוצה לאפשר כמעט לכולכם להציג

אליהו דלל:  נעשה את זה בקצרה, לכל אחד יהיו שתיים, שלוש דקות ונטעם מהעשייה שלכם

אליהו דלל:  לא נוכל להעמיק בכל יוזמה, אבל ניתן לכם את הבמה, מתוך רצון שלנו לראות כמה שיותר יוזמות

אליהו דלל:       נתחיל בסרטון הסברה, שערך עמית קרייסברג, תלמיד תיכון בן יהודה מנס ציונה, שכבר ביום השני למלחמה זיהה שהסברה היא אחת הזירות החשובות – בבקשה, עמית

אליהו דלל:       (הצגת סרטון)     

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  אני חושב שנעשה פה סרט רציני ביותר, והוא נעשה ממש בתחילת המלחמה

אליהו דלל:  אני חושב שאתם הנוער, אתם באמת העתיד של המדינה, אנחנו יכולים לסמוך עליהם

אליהו דלל:  היוזמות שלכם פשוט נותנות השראה לנו המבוגרים, באמת תודה רבה

אליהו דלל:       יש בזום בתי ספר שונים: אורנה שלי, מנהלת בית הספר קמפוס ידלין, מרכזת הנושא, בבקשה

אליהו דלל:  הנושא הוא דיפלומטיה – פנייה לארגונים שונים בעניין החטופים

אורנה שלי: בוקר טוב לכולם, אני רוצה לשתף אתכם במיזם תלמידים של בית ספר ידלין, ואליו הצטרפו הרבה מאוד תלמידים, כמובן שזה בשיתוף ובתיאום עם המפקחת על יישום זכויות ילדים, טובה בן ארי

אורנה שלי:  אני רוצה להדגיש, שהספר הזה בא להעביר מסר

אורנה שלי:  אנחנו בית ספר שמכבד זכויות ילדים, קיבלנו עליו תו תקן של יוניצ"פ

אורנה שלי:  לא יכול להיות שבית ספר כמו שלנו לא יהיה זה שיפרוץ דרך ויגיד: חייבים להחזיר את הילדים האלה הביתה

אורנה שלי:  הספר הזה נכתב, והמכתב הראשון יצא דרך השגריר באו"ם ארדן למזכ"ל האו"ם כדי להעביר את המסר

אורנה שלי:  אליו הצטרפו הרבה מאוד כותבים, אתם בטח תשמעו ילדים שכתבו בספר, במטרה שהספר הזה יגיע לעוד בני נוער בארץ ובעולם, שתהיה לנו תהודה מאוד רחבה ועוד ועוד ילדים יביעו את הדעה, שצריך לשחרר את הילדים האלה

אורנה שלי:  אנחנו למען הילדים האלה, וכמו שאמרת בצורה מאוד נכונה, זה דור העתיד, וככה אנחנו מחנכים את הילדים – להיות אקטיביסטים, לדרוש ולבקש שהילדים שלנו יחזרו הביתה

אליהו דלל: יופי, תודה רבה

נתנאל קליין: אני נתנאל קליין, נציג ישיבה תיכונית שעלבים

נתנאל קליין:  לפני כשבועיים תלמידי שכבה י"א, יחד עם עוד תיכונים בארץ, ישבו וכתבו מכתבים לשגרירי העולם בנושא זכויות הילדים החטופים

נתנאל קליין:  כל אחד מאתנו כתב מכתב מליבו והציג את הכאב שאנחנו חווים כנוער ישראלי ויהודי, שעובר את התקופה הקשה הזאת – כדי להגביר מודעות בעולם דרך השגרירויות השונות וארגונים בין-לאומיים לזוועות שחווינו ולאבדות שספגנו בקרב ילדי מדינת ישראל

נתנאל קליין:       במכתב שאני כתבתי, התייחסתי לעיוורון של העולם המערבי כלפי מצבנו, ודאגתי להציג כמה שיותר הוכחות לכך שחמאס מפירים חוקים בין-לאומיים, המוגדרים בעולם כפשעי מלחמה

נתנאל קליין:  במכתב אני מייצג את הזעקה של הילדים ושל הנוער בישראל לשחרור הילדים החטופים, שבוודאי הם אינם צד במלחמה כלשהי

נתנאל קליין:       אנחנו כישיבה מחזקים מאוד את חיילי צה"ל בתפילות ובהתנדבות למענם, ומתפללים שהחטופים שלנו, ובתוכם הילדים היקרים לנו מכל, יחזרו הביתה בשלום

נתנאל קליין:  תודה

אליהו דלל: תודה רבה על היוזמה, אני מאוד מעריך את זה

אליהו דלל:       אורט מגשימים נהריה בזום, נטלי גיטלמן, בוקר טוב

אליהו דלל:  אנחנו בוועדה מחכים למוצא פיך

נטלי גיטלמן: בוקר טוב, שמי נטלי גיטלמן, תלמידת כיתת י' בבית ספר אורט מגשימים בעיר נהריה

נטלי גיטלמן:  ביום שבת ה-7 באוקטובר, התעוררתי כמו כולנו למציאות בלתי נתפסת

נטלי גיטלמן:  ילדים חפים מפשע נחטפו מביתם, המקום המוגן ביותר עבורם, ונלקחו בשבי על ידי ארגון טרור אכזרי ורצחני חמאס

נטלי גיטלמן:  45 ימים עברו, והם עדיין בשבי חמאס, וזה פשוט לא נתפס

נטלי גיטלמן:       באחד הימים יצא לי לעבור בסמוך לבניין העירייה בעיר מגוריי נהריה

נטלי גיטלמן:  לעיניי נגלה מיצג, הקורא לשחרור החטופים, אחד מתוך מני רבים בעיר

נטלי גיטלמן:  נעמדתי במקום ולא יכולתי להמשיך ללכת

נטלי גיטלמן:  היו שם מספר לא קטן של עגלות תינוק, רק שלא היה שם אפילו תינוק אחד; במקומו היתה בובה

נטלי גיטלמן:  נעצרתי והתבוננתי בדממה

נטלי גיטלמן:  איפה הם? איך יתכן שהעולם שותק?     באותם הרגעים החלטתי שאני לא יכולה לעמוד מהצד

נטלי גיטלמן:  אני וחבריי לספסל הלימודים חברנו יחד כדי להשמיע את קולנו במדינה שלנו ובעולם כולו

נטלי גיטלמן:  כתבנו מכתב, אותו מיענו לוועדה לזכויות הילד באו"ם, בתקווה לגילוי סולידריות ולהחשת העזרה ושחרור הילדים החטופים

נטלי גיטלמן:  מעל במה זו אני רוצה לשתף אתכם בעיקריו:      אני קוראים לקיים את עיקרי אמנת האו"ם בדבר זכויות הילד

נטלי גיטלמן:  המעשים הנוראיים של ארגון הטרור חמאס נוגדים את יסודה וקיומה של אמנה זו, שרוב מדינות העולם חתומות עליה

נטלי גיטלמן:  הרי ידוע לעולם, שלהשתמש בילדים למען מאבק כלשהו זו אכזריות לשמה

נטלי גיטלמן:  חטיפת ילדים חפים מפשע, תמימים וחסרי אונים, היא בבחינת עבירה שנכללת בין פשעי מלחמה המוכרים על ידי האו"ם

נטלי גיטלמן:  לכל ילד יש זכות בסיסית לחירות וביטחון, זכות שנרמסה ברגל גסה ובאופן אכזרי על ידי ארגון טרור

נטלי גיטלמן:       חובת ההגנה על זכויותיהם של הילדים היא לא רק חובה לאומית, אלא גם בין לאומית, ומעל במה זו אני וחבריי, דור ההווה של מדינת ישראל, קוראים לנקוט בצעדים מידיים כדי לממש את חובת ההגנה על ילדים חפים מפשע והצלתם כערך עליון של ועדה זו

נטלי גיטלמן:  40 ילדים נחטפו בשבת השחורה, ביניהם מאיה ליימברג בת גילי

נטלי גיטלמן:  אני וחבריי שמנו לנו כמטרה עליונה לפעול על מנת שהנושא לא יירד מסדר היום הציבורי

נטלי גיטלמן:       אני קוראת לבני הנוער בכל הארץ לכתוב מכתבים נוספים ולהעביר אותם

נטלי גיטלמן:  ככה נגיע לכמה שיותר אנשים ומקבלי החלטות, והכי חשוב שכולם ישובו לביתם

אליהו דלל: תודה נטלי, יישר כוח

אליהו דלל:  יוזמה מדהימה, אני פשוט גאה בכם

אליהו דלל:       אני עובר לגימנסיה הרצליה, אור עוזרי

אליהו דלל:  בבקשה, אור

אור עוזרי: שלום לכולם, עדכון קטן, אנחנו הגימנסיה הריאלית בראשון לציון

אור עוזרי:  שמי אור, תודה רבה שהזמנתם אותי היום לפה

אור עוזרי:  כששמענו על האירועים שקרו ב-7 באוקטובר, הזדעזענו, לא האמנו, לא תיארנו לעצמנו שדבר כזה יכול לקרות על אדמת מדינת ישראל

אור עוזרי:  אחרי ששמענו על המספר הבלתי נתפס של נרצחים ושל חטופים, לא יכולנו להישאר אדישים

אור עוזרי:  לא יכולנו לשבת מהצד ולא לעשות כלום, הרגשנו שאנחנו חייבים לעשות מעשה

אור עוזרי:       לכן אני וחבריי לכיתה מהגימנסיה הריאלית בראשון לציון החלטנו לכתוב מכתב, שפונה למזכ"ל האו"ם וקורא לאו"ם לפעול למען שחרורם של החטופים, בדגש על הילדים שנחטפו על ידי ארגון טרור באופן האכזרי ביותר שניתן לדמיין, ביניהם עשרות ילדים, 38 ילדים

אור עוזרי:       יש לי שני אחים קטנים, אחד בן 11 והשני בן 5, ואני לא יכולתי אפילו לדמיין לעצמי, מה אני הייתי עושה אם הם היו נחטפים, מה ההורים שלי היו עושים, איזה גיהינום היינו עוברים

אור עוזרי:  במצב הזה בדיוק נמצאים הורים לילדים קטנים, שלא יודעים איפה נמצאים הילדים שלהם, מה המצב שלהם

אור עוזרי:  הם אפילו לא יודעים אם הם בחיים או לא, ואם הם אי פעם יזכו לראות אותם שוב

אור עוזרי:  הילדים השבויים הם ילדים קטנים, שלא קשורים בשום צורה למלחמה, ילדים תמימים וחפים מפשע, שלא עשו כלום לאף אחד, ילדים שלא מבינים מאיפה הם ולמה הם לא בבית, למה הם לא הולכים לגן, איפה ההורים שלהם ומי אלה כל האנשים שסביבם

אור עוזרי:       במכתב שכתבנו, החלטנו לזעוק את זעקתם של אותם ילדים ולהשמיע את קולם, שהם לא יכולים להשמיע בעצמם

אור עוזרי:  הרגשנו שאסור לנו לשתוק, לאף אחד מאתנו, החלטנו לפנות ללב של מזכ"ל האו"ם, בלי פוליטיקה, ולגרום לו לחשוב מה הוא היה עושה, אם הילדים שלו היו נחטפים בידי ארגון טרור

אור עוזרי:  אני בטוח שהוא לא היה יושב בצד ולא עושה כלום, אלא היה עושה הכול כדי לשחרר אותם

אור עוזרי:  אנחנו מקווים שיינקטו פעולות על ידי האו"ם כדי להשיב את אותם חטופים, או לכל הפחות בתור התחלה את הילדים

אליהו דלל: אור, תודה רבה

אליהו דלל:  אנחנו מאוד מעריכים

אליהו דלל:  כמו שאמרתי, אנחנו כולנו גאים בכם על היוזמות ועל היוזמה שלך ושל החברים שלך, תודה רבה אור

אליהו דלל:       אביתר בן נעים בזום, מחטיבת נעורים עלייה שנייה עכו

אביתר בן נעים: שלום, שמי אביתר, אני בכיתה ח' ובן 13

אביתר בן נעים:  אני הייתי ערב ב-7 באוקטובר, כשכל זה קרה בשש בבוקר

אביתר בן נעים:  פתחתי את הטלוויזיה, אז התחיל שיגור רקטות לא הגיוני

אביתר בן נעים:  חשבתי מה הם עוברים שם, ואז התחלתי לראות סרטונים שנכנסים מחבלים לארצנו

אביתר בן נעים:  אמרתי לעצמי בלב, שחס וחלילה עכשיו עלול להיות משהו יותר גדול ממה שחשבנו

אביתר בן נעים:  הרגשתי כמו אבן בלב, שאני לא יכול שיש חטופים, ילדים, מבוגרים, קשישים שמתגעגעים לבית שלהם וצריכים להיות בסביבה שהם אוהבים

אליהו דלל: אז מה חשבת לעשות?     

אביתר בן נעים: אימא שלי קנתה לי בסכום לא קטן פוסטרים של חטופים, ואני הדבקתי מעל 200 בכל בית הספר בכוחות עצמי

אביתר בן נעים:  במשך חמש שעות תליתי ותליתי כל מיני פוסטרים

אביתר בן נעים:  כשערכו טקס, ציינו אותי לשבח והעבירו את זה לפה

אביתר בן נעים:  אני עשיתי את זה, כי אני רוצה להעלות את המודעות

אביתר בן נעים:  אני לא רוצה שאנשים עכשיו יעברו ויגידו: אה, הוא חטוף – בסדר, זה לא אני, אז אפשר להמשיך

אביתר בן נעים:  תליתי את זה כדי שהילדים האלה יסתכלו על התמונות האלה בעיניים ויחשבו, יחשבו איך הם שם – יש להם הורים, יש להם משפחות שהם רוצים להיות בסביבה שלהם

אליהו דלל: כל הכבוד, אתה משמש דוגמה גם לנו חברי הכנסת, לחברי הממשלה, לכל מבוגר, לכל נבחר ציבור, שא ברכה

אליהו דלל:       חברת הכנסת דבי ביטון, בבקשה

דבורה ביטון: תודה לכם, כבוד היושב-ראש, תודה לכם נערים, נערות וכל מי שנמצא כאן

דבורה ביטון:  ראשית, כבוד היושב-ראש, זה  יום ה-46 בלי החטופים שלנו, לרבות הילדים האהובים והיקרים שלנו, ואפילו השבועה אומרת שיש לנו תינוק בשבי, שהוא גם חלק מהילדים שנמצאים שם

דבורה ביטון:  אני באמת מקווה, לפחות ממה שאנחנו רואים, שבאמת תהיה איזושהי עסקה ואנחנו נראה אותם בקרוב

דבורה ביטון:  אנחנו מחויבים להם ומחויבים לכלל החטופים

דבורה ביטון:       באותה נשימה, אני רוצה לגנות את התנהלות האו"ם

דבורה ביטון:  יש פשעי מלחמה והתעלמות בוטה מהם

דבורה ביטון:  דווקא הנוער הזה, בנוסף לתקשורת שאנחנו הוצאנו כאן מהממשלה ומהכנסת, מדברים בעד עצמם

דבורה ביטון:  אני מאמינה שאחרי המלחמה הזו גם מדינת ישראל תצטרך לקבל החלטות מול התנהלות האו"ם

דבורה ביטון:  יכול להיות שאולי צריך להרכיב או"ם חדש, עם אנשים צעירים, עם בני נוער, אפילו ברמה הבין-לאומית, כי אנחנו נחשפים כאן למעשי הסברה מדהימים

דבורה ביטון:  נוער מאוד מאוד מעורב, שאכפת לו, שיש לי תחושה שהוא גם התבגר בן לילה

דבורה ביטון:  פתאום אנחנו מקבלים פה נערים עם יוזמות מדהימות

דבורה ביטון:  אני גם יכולה לראות אותם כשאני מסתובבת במלונות של המפונים – את שיתוף הפעולה שלהם וגם את העזרה

דבורה ביטון:  אפשר לראות משפחות שדווקא האחים הגדולים הם אלה שמניעים, מה שגם נותן חוסן לאחים

דבורה ביטון:  שמענו גם את השמות

דבורה ביטון:  אנחנו מבינים שמדובר פה בצמדים ובשלישיות של אחים שנלקחו בשבי

דבורה ביטון:  אני רוצה לברך ולהודות לכם על כל העשייה הזאת

דבורה ביטון:  ברור לי שגם תנועות הנוער עושות את זה

דבורה ביטון:  אין ספק שהקולות שלכם אומרים הרבה, ויכול להיות שאולי זוכים ליותר הערכה ולקשב

דבורה ביטון:  שומעים אתכם, אז תמשיכו עם זה, ובעזרת השם שבוועדה הבאה נתיישב עם כל החטופים שלנו ונספר גם מי עזר להיות חלק מהחזרה שלהם

דבורה ביטון:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה דבי

אליהו דלל:       חבר הכנסת יואב סגלוביץ, אתה רוצה לומר משהו? בבקשה

יואב סגלוביץ': לא, בעיקר להקשיב לכם ולהגיד תודה על כל מה שאתם עושים, כיף לראות – בכלל כיף לראות פה חבר'ה צעירים בכנסת, שזה כבר סיפור אחר

אליהו דלל: תודה לך

אליהו דלל:       חנה ארז ממשרד החינוך נמצאת פה? שלום חנה

חנה ארז: כן, תודה על ההזדמנות להגיד להם 20 פעם תודה, אם לא יותר, 20,000 פעם

חנה ארז:  משרד החינוך מאוד גאה בתלמידים שלו ובבני הנוער – גם על היוזמות שלהם, גם שהם לא חיכו לנו והם עשו מעשה

חנה ארז:  אנחנו היום עומדים על כ-80,000 בני נוער שפעילים היום בהמון מרחבים, חלקם ביוזמות שלהם, חלקם בעזרת מנהלי יחידות הנוער שלנו, שהנציגה שלהם נמצאת פה, חלקם בעזרת מנהלי התנדבות בחינוך, וכל המשרד מגויס לעודד, לתמוך ולאפשר להם לספר את הסיפור, וזאת דוגמית

אליהו דלל: נכון, זה בדיוק מה שרצינו, להביא את הנוער הזה, את היוזמות האלה, את מה שקורה – לקדמת הבמה, ויש לנו הרבה מה ללמוד מכם

אליהו דלל:  אני אומר את זה, לא בבושה, אלא בגאווה, שיש לנו הרבה מה ללמוד מכם

דבורה ביטון: זה דור ההייטק

אליהו דלל: כן

אליהו דלל:       היוזמה של להושיט יד – ילדים חולי סרטן מבקרים פצועים בבתי החולים

אליהו דלל:  נמצאים פה משגב ישיבת מערב השומרון, שוהם שמיר ושקד שפירא

משה שמיר: אני בן 16, גר בישוב בשם גילון במועצה אזורית משגב

משה שמיר:  אני ושקד משתתפים בפרויקטים, שנקרא גיבורים למען גיבורים, ילדים חולי סרטן שבאים לשמח חיילים

משה שמיר:  זה יכול להתחיל בדברים קטנים, כמו: ילדים קטנים במחלקה שמציירים ציורים לחיילים ומכינים להם שוקולדים, ועד הבוגרים יותר שהולכים לחיילים בבתי החולים ובאים לשמח אותם

שקד שפירא: בסופו של דבר, אנחנו הולכים לשמח חיילים שנפצעו בהגנה על הארץ שלהם

שקד שפירא:  אנחנו יוצאים לחזק אותם ויוצאים בעצמנו מחוזקים מכל הסיפורים שאנחנו שומעים שם ומהדברים שהם אומרים לנו

שקד שפירא:  הם הרבה מאוד אומרים: מכל האנשים שהגיעו, אנחנו הכי הרגשנו אותם

שקד שפירא:  זה באמת מרגש לשמוע את זה

שקד שפירא:  בסופו של דבר, אנחנו נכנסים לחזק ויוצאים מחוזקים

אליהו דלל: ישר כוח, אתם דוגמה לכך שאנשים צריכים לחזק אתכם

אליהו דלל:  עם כל הקשיים שלכם, אתם הולכים לחזק חיילים ויוצאים מחוזקים – זה באמת דבר נפלא

אליהו דלל: תראו תמונות אם יש – באמת יישר כוח, תישאו ברכה

אליהו דלל:       מועצת תלמידים של מחוז דרום מנתיבות אשקלון – אוראל, בבקשה

אוריאל לין: שלום ובוקר טוב, אני בן 15 מאשקלון

אוריאל לין:  אני מזכ"ל המועצה של מחוז דרום

אוריאל לין:  המחוז שלנו ספג הרבה מאוד ב-7 באוקטובר

אוריאל לין:  הרבה בני נוער פונו מבתיהם

אוריאל לין:  מי שלא פונה, נשאר בבתים מחשש שלו ושל ההורים שלו

אוריאל לין:  היו ישובים שקלטו מפונים – כל מצפה רמון, שקלטו מעל ל-4,000 אנשים, דימונה, ירוחם ואילת

אוריאל לין:       אני מאוד פעיל במועצה

אוריאל לין:  זה נותן לי המון כוח להמשיך בשגרה ולא לקרוס, אבל זה גם ברור שחלק יחסית גדול מהנוער לא מצליח לפעול ולהתנדב, כי הם מפחדים, וחלקם גם לא במצב הנפשי לכך

אוריאל לין:       אנחנו במועצות מאמינים שההתנדבות וההירתמות המבורכות של בני הנוער במדינה הן לא מובנות מאליהן

אוריאל לין:  הנוער במלחמה הזו באמת הוכיח את עצמו לא מעט פעמים בתרומה הרבה שלו לחברה האזרחית הכללית ולבני הנוער בפרט

אוריאל לין:  בגלל המשבר שחווינו, היה קל יותר לגייס את הנוער בצורה פיסית באזורים שלא חוו טילים, כמו: מצפה רמון, ירוחם ודימונה

אוריאל לין:  אז הם נרתמו לכל משימה, כמו: הפעלת הנוער עצמו, הפעלת המפונים, ארגון אריזות מזון לחיילים, התנדבות בחמ"לים, ארגון פרויקטים ועוד באמת הרבה דברים

אוריאל לין:       התלמידים הרימו את הכפפה, חשבו ויזמו דברים, בין אם לבד ובין אם עוד גורמים כאלה ואחרים, שזה באמת מדהים, כי תלמידים ובני נוער ברגע אחד, כפי שאמרתי, הוכיחו את עצמם ביכולות המדהימות שלהם, והראו שהנוער – או מה שנקרא דור המסכים – יכול לעשות כל כך הרבה דברים ולעזור לאין ספור אנשים

אוריאל לין:  דיברנו, נפגשנו, הצפנו את הצרכים של התלמידים בזמן הזה ופעלנו בהתאם, העלינו המון פוסטים עם רעיונות לפעילויות, דיברנו עם יו"רים במועצות הרשותיות בדרום והסברנו להם כמה חשוב להעיר את הנוער בזמן הזה ולעודד את כולם

אוריאל לין:       אשתף אתכם שבמועצת התלמידים והנוער של מחוז דרום פועלים המון למען הנוער והקהילה בפרויקטים רבים, כמו: מניפים את הדגל, שזה פרויקט בו בני הנוער מפרסמים תמונה עם דגל ישראל עם האשטאג שהם מניפים את הדגל

אוריאל לין:  הפצנו את סרטון העשייה ברשויות בשנה האחרונה להעלאת המורל במועצות הרשותיות בדרום, העלינו סרטון מיקוד לשיעורי הזום, בו המלצנו למורים איך לעשות את השיעורים בזום בצורה הטובה ביותר גם לתלמידים וגם למורים, לדוגמה: משחקים בתחילת שיעור, לדבר עם התלמידים על הפן הרגשי ועוד

אוריאל לין:  אמנים מתגייסים למען הדרום – מפורסמים מכל הארץ נרתמו והתנדבו לשמח בני נוער וילדים בדרום ובארץ כולה ועלו איתם ל"לייבים" באינסטגרם ושרו איתם שירים

אוריאל לין:       הפצנו שתי חוברות דיגיטליות לבני הנוער ולמועצות, חוברת רעיונות לפעילויות שמיועדת לכל הנוער במחוז, וחוברת שהופקה בתוך המועצות, חזרה לשגרת ברזל, שבה יש פרויקטים שהמועצות יכולות לעשות

אוריאל לין:  גם הנוער של החברה הערבית אצלנו עשה המון כדי לשמח את הילדים

אוריאל לין:  אנחנו בקשר ישיר עם כלל יו"רי הרשויות, ועזרנו להן לתפעל את הדברים בצורה הטובה ביותר

אוריאל לין:       לסיכום, אני אסיים ואגיד שבמלחמה הזו הנוער באמת הראה את הכוח האמיתי

אוריאל לין:  הוא הראה שהנוער לא כל היום דבוק למסכים ולא יוצא מהבית, אלא עושה הכול כדי לעזור לתושבים במדינה הזו

אוריאל לין:  אני אישית מכיר מספר לא מבוטל של תלמידים שיצאו להתנדב בחקלאות, בחמ"לים עירוניים, יצאו לשמח חיילים, וחלק גם מתנדבים מהבית, כמוני

אוריאל לין:  אז אני רוצה להגיד תודה ענקית לכלל בני הנוער שנמצאים כאן ותודה על ההזמנה

אליהו דלל: תודה לך

אליהו דלל:  שמך מעיד על האור שאתם בני הנוער ואתה נותנים, והתודה היא לכם

אליהו דלל:  אנחנו באנו היום להקשיב לכם ולהגיד לכם תודה

אליהו דלל:       פעילות ימית למפונים, כפר הנוער מבואות ים מבית הספר שנמצא בעמק חפר, רמות ים – נועם גזית ויואב שטרן

נועם גזית: אני תלמידת י"ב בבית ספר רמות ים, שנמצא בכפר הנוער הימי מבואות ים במכמורת

נועם גזית:  שבוע לאחר המלחמה אני שמעתי על כפר נוער מארח, שנמצא ממש במרחק כמה דקות נסיעה מבית הספר שלנו – כפר סילבר שהתפנה לנעורים

נועם גזית:  אנחנו החלטנו ביוזמה גדולה להביא בכל יום שכבת גיל אחרת של כפר הנוער, ואת צוות ההדרכה שלהם ולהעביר אותם איזשהו יום הפוגה מהמצב ויום ריענון בעזרת הים

נועם גזית:  הים יכול להוות פורקן להרבה רגשות, כמו עצב וכעס, וגם אפשר לקבל ממנו הרבה כוחות ולהתחזק ממנו

נועם גזית:       חלק מהנוער שהגיע מכפר סילבר זה נוער שעלה לארץ מברית המועצות

נועם גזית:  הוא עלה לארץ, חלקם ב-5 באוקטובר

נועם גזית:  חלק מהילדים שם אפילו לא הכירו את המדינה, אף פעם לא יצאו  מכפר סילבר

נועם גזית:  הבאנו אותם אלינו

נועם גזית:  עשינו לכל שכבבה שם בכל יום סיור במשק החקלאי שלנו

נועם גזית:  הראינו להם את הגידולים הימיים שלנו

אליהו דלל: את הצפרדעים?      

נועם גזית: פחות צפרדעים, אבל יותר אלמוגים, מדוזות, סוסוני ים

נועם גזית:  דאגנו לחשוף אותם לדברים שהם קצת מנותקים מהמלחמה

אליהו דלל: צריך להזכיר שאתם גם משמרים את חיות הים – צב הים, צבי הים

נועם גזית: נכון, אנחנו דואגים להן

נועם גזית:  פעם היו אצלנו גם צבי ים

נועם גזית:  היום הם התנתקו מאתנו, רשות הטבע והגנים התנתקה מאתנו

נועם גזית:  הבאנו אותם, היו לנו פעילויות מגוונות בכל יום

אליהו דלל: דוגמה לפעילות?     

נועם גזית: הם יכלו לשנרקל, לצאת למעגן של בית הספר, לחתור בקיאקים ולעשות חתירות על סאפים

אליהו דלל: יפה

נועם גזית: בנוסף, אני רוצה לספר על עוד התנדבות שעשינו ממש לפני שבוע

נועם גזית:  הגיעו אלינו ארבעה חיילים שהגנו ב-7 באוקטובר על קיבוץ נחל עוז בדרום, ארבעה חיילים שהם עולים חדשים בארץ

נועם גזית:  הם הגיעו אלינו ליום ריענון, הצבא עוד לא התפנה לטפל בהם, אז אנחנו הצענו להם להגיע אלינו כדי קצת להתנתק מהמצב ולנסות לעזור להם כמה שאפשר

אליהו דלל: יפה מאוד

אליהו דלל:       בבקשה, יואב

יורי שטרן: נעים מאוד, אני בן 16 ולומד ברמות ים

יורי שטרן:  אני ארחיב קצת על הפעילות הימית שעשינו ועל המסלול שלי בבית הספר

תמי ברנע: ואז נראה תמונות, יש כמה תמונות

יורי שטרן: כן, נראה תמונות

יורי שטרן:  בגדול, המסלול שלי הוא שלוש שנתי, כשמתחילים בכיתה י' כמגמה רגילה, שתופסת 10 יחידות לימוד

יורי שטרן:  במהלך הלימודים בסוף כיתה י"ב מוציאים רישיון משיט 30, שזה סקיפר, ולומדים את כל המקצוע הזה של ימאות וספנות

יורי שטרן:       כשהגיעו אלינו הילדים החמודים מהעוטף, החלטנו שחייבים להירתם והבנו כמה הים משמש גם לנו – וגם אנחנו בטוחים שלהם – כפורקן וכמקום להתנתק קצת

יורי שטרן:  במסגרת לימודי הימאות יצאנו לשנרקל ולחקור את העולם מתחת למים

יורי שטרן:  הילדים מאוד התרשמו מזה, ונראה שנהנו מאוד

יורי שטרן:       בנוסף, חתרנו בחתירת סאפים במרחב המעגן באזור מכמורת, וגם חתרנו על קיאקים, עשינו סיבוב

יורי שטרן:  הילדים מאוד מאוד נהנו, וזאת היתה זכות גדולה עבורנו לארח אותם

אליהו דלל: יופי, תודה רבה על הפעילות

נועם גזית: בתמונות האלה אפשר לראות את אחת השכבות, נדמה לי שזו היתה שכבת י' מכפר סילבר עם המדריכים שלהם שהגיעו אלינו

נועם גזית:  אפשר לראות שחלק על קיאקים, חלק על סאפים, ואת השנרקול לא רואים מתחת למים

אליהו דלל: יפה מאוד

יורי שטרן: זו הפעילות במעבדה של מגמת חקלאות

אליהו דלל: חקלאות ימית

נועם גזית: במעבדה הזאת רואים בצד שמאל וגם בצד ימין שהילדים מסתירים את החווה החקלאית הימית שלנו של גידולי האלמוגים והרבייה שלהם

נועם גזית:  העלינו אחרי זה תמונות, אבל גם במעבדה הם חקרו את המים של הים מקרוב במיקרוסקופים ובינוקולרים בצורה חווייתית

אליהו דלל: התלמידים שנמצאים במבואות ים, מאיזה יישובים הם?     

נועם גזית: כפר הנוער מבואות ים הוא כפר נוער ימי, שמכיל גם תלמידי פנימייה וגם תלמידים אקסטרניים מבית עמק, זה בית ספר אזורי

אליהו דלל: מאיפה את?     

נועם גזית: אני ממושב שנקרא כפר חיים בעמק חפר

אליהו דלל: ואתה?     

יורי שטרן: אני גר בחדרה בשכונת עין הים ולומד ברמות ים כתלמיד אקסטרני

אליהו דלל: יפה, שאו ברכה, באמת יישר כוח

אליהו דלל:       אנחנו עוברים לסמינר חרדי, דרכי שרה בירושלים

אליהו דלל:  עשיתם איזושהי עבודה חינוכית באילת? נשמע אתכם, שירה

שירה מורגנשטרן: אנחנו שירה ומיכל מסמינר דרכי שרה בירושלים

שירה מורגנשטרן:  בנות סמינרים חרדיים מתנדבות במקומות רבים, ואנחנו באנו רק להציג שניים כדוגמה

שירה מורגנשטרן:  לפי מה שאני יודעת, אנחנו הסמינר החרדי הראשון שהתנדב בהתנדבות חקלאית

שירה מורגנשטרן:  התנדבנו בשני מקומות חקלאיים – המקום הראשון שהלכנו אליו הוא חלקות שהוזנחו בשבועות הראשונים של המלחמה, שצריכות שתילה חוזרת

שירה מורגנשטרן:  זאת עבודה פחות מתגמלת, יותר סיזיפית

אליהו דלל: מה שתלתן?     

שירה מורגנשטרן: לא שתלנו, היינו צריכות לפנות

אליהו דלל: לפנות קודם, מה למשל?     

שירה מורגנשטרן: הגענו לחלקות עם מלפפונים, שבגלל שהזניחו אותם כל השבועות הראשונים של המלחמה, היה צריך לפנות אותם

שירה מורגנשטרן:  זאת עבודה מבאסת, כי זה לא כמו לקטוף פירות יפים

אליהו דלל: ברור

שירה מורגנשטרן: אבל תוך כדי העבודה ואחריה, ראינו כמה צריך את הידיים העובדות של המתנדבים, כי צריך לעזור שם, יש שם חוסר ממש גדול בעובדים

שירה מורגנשטרן:       הדבר השני שעשינו – קיימנו שוק פרחים שנקטפו תחת אש באחת מיישובי העוטף

שירה מורגנשטרן:  בסמינר ארזנו את הפרחים, כל תלמידה היתה אחראית לשווק את הפרחים ולהחזיר את הפדיון לחקלאי

אליהו דלל: יפה מאוד

מיכל גרגל: תחום שני וייחודי, שהבנות שלנו, בנות כיתה י"ב, הולכות להתנדב זה בתחום החינוכי

מיכל גרגל:  העיר אילת קלטה קהילות רבות של מפונים, מה שגרם לילדים בבתי הספר להכפיל את עצמם

מיכל גרגל:  כתוצאה מכך הצוות החינוכי עובד נון סטופ כבר כמה שבועות

מיכל גרגל:  הבנות בכיתה י"ב הולכות, בעזרת השם, לרדת לחמישה ימים לאילת, להחליף את צוותי ההוראה בכיתות, בהוראה בגנים, להפעיל משחקיות אחרי הצהריים, לתת מענה פרטני לילדים שצריכים את זה

מיכל גרגל:  מטרה נוספת היא להתוות ולהכין מודל לבתי ספר נוספים, שיורידו שכבות לחמישה ימים מאורגנים כדי לעזור בערים נוספות קולטות

אליהו דלל: ממש הייתן כמו מחנכות לילדי יסודי?     

מיכל גרגל: נהיה, יהיו כמו, בעזרת השם, בשבוע הבא

אליהו דלל: יפה, ממש חשוב מאוד, כל הכבוד לכן

אליהו דלל:       זמר צעיר, אייל לוי

אייל לוי אוסמי: שלום לכולם ובוקר טוב

אליהו דלל: הבאת גיטרה?     

אייל לוי אוסמי: האמת שלא, אחרי זה יש לי גם הופעה שאני אופיע עם גיטרה, יש תמונות

אייל לוי אוסמי:       שלום לכולם ובוקר טוב, אני אייל לוי, מוזיקאי צעיר, יוצר ומלחין, כותב

אייל לוי אוסמי:  בבוקר של ה-7 באוקטובר לא כל כך הבנתי מה קורה, לקח לי קצת זמן להכיל את כל מה שקרה, אבל כשהבנתי, ידעתי שאני לא יכול להישאר אדיש למצב, הייתי חייב לעשות משהו

אייל לוי אוסמי:  חשבתי הרבה מה לעשות, והאמת שאבא שלי כותב, הוא מייסד של להקת שוטי הנבואה, אולי חלקכם מכירים

אייל לוי אוסמי:  הוא כתב פעם שיר, שתמיד היה עוזר לי כשהייתי צריך איזשהו חיזוק, קוראים לו "אתה לא לבד"

אייל לוי אוסמי:  חשבתי אם אני אולי יכול להוציא את השיר הזה, שייתן את החיזוק לכל הילדים שצריכים את זה

אייל לוי אוסמי:  פניתי לאבא, והוא אמר בטח, כי כולנו רוצים ממש לעזור

אליהו דלל: אבא אתך פה במקרה?     

אייל לוי אוסמי: אבא איתי, הוא פה

אליהו דלל: תראה איזה בן, אתה צריך להיות גאה, תעמוד לידו ותחבק אותו, מה אתה מתחבא? איך זה יכול להיות שילד כזה נמצא ואבא לא לידו?     

אייל לוי אוסמי: בקיצור, הקלטנו את השיר

אייל לוי אוסמי:  בהתחלה נורא פחדתי, השיר מדבר על קרבה לאימא

אייל לוי אוסמי:  פחדתי שהשיר יפגע בילדים שאימא שלהם כרגע לא נמצאת איתם, אולי חטופה, אולי – לא משנה

אייל לוי אוסמי:  בקיצור, הגעתי למסקנה שאימא תמיד אתך בלב, וזה לא משנה אם פיסית אתה קרוב אליה או לא

אייל לוי אוסמי:  הוצאנו את השיר הזה

אליהו דלל: אייל, בן כמה אתה?     

אייל לוי אוסמי: אמרתי, אני בן 13

אייל לוי אוסמי:  ראיתי שהשיר הצליח לגעת בהרבה ילדים

אייל לוי אוסמי:  מפה לשם, אני גם כוכב רשת וטיקטוקר, התחילו להזמין אותי הרבה מקומות לבוא להתנדבות

אייל לוי אוסמי:  ברור שבאתי, הופעתי עם השיר הזה

אייל לוי אוסמי:  זאת היתה זכות גדולה מאוד מאוד מאוד עבורי, לשמח את הילדים האלה

אייל לוי אוסמי:  שמעתי סיפורים ושמעתי הכול

אייל לוי אוסמי:  חשוב לדבר איתם בגובה העיניים, ולא לתת להם להרגיש שונה

אייל לוי אוסמי:  ישבתי איתם, הופעתי להם מלא, זה הגיע לשש, חמש הופעות ביום

אליהו דלל: איך אתה עושה את זה? אתה מגיע סתם למלון? איך אתה עושה את זה טכנית? הלא אין לך רישיון נהיגה, אתה לא נוהג, מי מסיע אותך?      

אייל לוי אוסמי: אבא לפעמים מסיע אותי, לפעמים אנחנו מתפצלים ושנינו מופיעים בהתנדבות במקומות שונים

אייל לוי אוסמי:  בהופעות הראשונות הופענו אני ואבא יחד, ואז אימא שלי הקפיצה אותי, כמה שיותר

אייל לוי אוסמי:  באתי, שרתי להם, בסוף הצטלמנו עם כל הילדים, ישבתי איתם, שמעתי את הסיפורים שלהם

אייל לוי אוסמי:  היה לי הכי כיף בעולם, זכות גדולה בשבילי מאוד

אייל לוי אוסמי:       תמיד חשבתי מה עוד אני יכול לעשות, אם זה להעלות סטורי, כתבתי והעליתי סטורי לאינסטגרם, ילדים בדרום שרוצים לשחק איתי פורטנייט להעביר להם את הזמן קצת בכיף, שיחקנו יחד פורטנייט, שמחנו ונהנינו, וכמה שיותר, אתם יודעים להעביר את המצב

אייל לוי אוסמי:  היה ממש כיף איתם, אין עליהם בעולם

אליהו דלל: שא ברכה, אבא יש לך בן מדהים

אליהו דלל:  אתה רואה את החיוך שלו, אני מניח שהוא נכנס לכל מקום, ישר מתאהבים בו והוא משנה שם את מצב הרוח מקצה לקצה

אליהו דלל:  כל הכבוד על התרומה שלכם ועל היוזמה שלכם, בהערכה מלאה

אייל לוי אוסמי: תודה רבה

אליהו דלל: בוא נראה את התמונות

אייל לוי אוסמי: זו היתה ההופעה החמישית בסבב שעשינו בכל המלונות בנתניה שהגיעו אליהם המפונים

אליהו דלל: זה בחוף הים בנתניה?     

אייל לוי אוסמי: כן, היתה שם להקה שהציעה שנופיע יחד איתה, אז אמרנו למה לא

אייל לוי אוסמי:  כאן אנחנו עם הילדים, איזה חמודים הם

אליהו דלל: אתה בנתניה ולא אמרת לי? זה הבית שלי שם, תצטרך לעשות לי הופעה נפרדת

אייל לוי אוסמי: בטח, אין בעיה

אליהו דלל: איזה יופי, יש לך פה את השיר שנוכל לשמוע? הופעה חיה, בוא נשמע

אליהו דלל:  כל אחד מציג את מה שהוא עשה, אחד במכתב ואחד בשיר, לא נוותר לך על זה

אייל לוי אוסמי: אין בעיה, אני אשמח שלא תוותרו לי

אייל לוי אוסמי:       (השמעת שיר)     

אליהו דלל: אם אתם מכירים את השיר, אפשר גם להצטרף – בוא נצטרף לשיר

אליהו דלל:  מי שמכיר, תצטרפו

אליהו דלל:       (מחיאות כפיים)     

אייל לוי אוסמי: תודה

אליהו דלל: כמה שזה מרגש, באמת כל הכבוד

אליהו דלל:  כשחשבנו על הנושא הזה, האמת היא שזה רעיון של אחד העוזרים שלי, של ים וחי גם יחד, ואחר כך יחד עם תמי

אליהו דלל:  אנחנו נמצאים בתקופה מאוד קשה למדינת ישראל, לעם ישראל, וכשאנחנו רואים אתכם פה, ואתה אייל בן 13 וראינו פה ילדים קטנים יותר, אתם באמת מרגשים – זאת גם השירה, גם הלב שהכנסתם לתוך היוזמות שלכם

אליהו דלל:  זה דבר אדיר, ואני באמת באמת גאה בכם

אליהו דלל:  אני חושב שאין מישהו שלא התרגש מהשירה ומהיוזמות שנעשו על ידכם

אליהו דלל:       יש לנו פה עוד חבר'ה

אליהו דלל:  אנחנו נמשיך הלאה, אבל היה לי חשוב לעצור רגע באמצע, כי לשמוע את השירה הזאת שנוגעת ללב, איך אומרים? אתם הנוער, הילדים, ישר כוח

אליהו דלל:       במעבר חד, מתנדב במד"א, נועם גל, בבקשה

נועם אלימלך גל: אני לא מתנדב במד"א, זה החבר שפה לידי

נועם אלימלך גל:  ברשותך, אני אתחיל

נועם אלימלך גל:  שלום, אני תלמיד כיתה י"ב בבית ספר אורט און עפולה

נועם אלימלך גל:  זה החבר שלי שלו חן

אליהו דלל: בני כמה אתם?     

נועם אלימלך גל: אנחנו בני 17

נועם אלימלך גל:  אני תלמיד כיתה י"ב בבית הספר אורט אורן עפולה, ומתמחה בכנסת

נועם אלימלך גל:  אני מודה מקרב לב לוועדה לזכויות הילד על האפשרות לשאת דברים במעמד המרגש מאוד הזה עבורי

נועם אלימלך גל:  אנחנו בעיצומה של התגייסות יוצאת דופן בחברה הישראלית

נועם אלימלך גל:  ברשותכם, אספר על ההתגייסות שלי במלחמה הזו

נועם אלימלך גל:  בתחילת המלחמה פעלתי בשני מישורים: במישור החברתי בעזרת אנשים שיקרים וקרובים לי מאוד תרמנו ארוחות על האש לפלוגות חיילים בצפון

נועם אלימלך גל:  יום לאחר המתקפה, דאגנו לציוד צבאי שהגיעה אליהם לבסיסים, ומהשבוע הראשון למלחמה באופן קבוע הוריי ואני מחלקים לחיילים עוגות וחלות לשבת

נועם אלימלך גל:  החלות נאפות על ידי צוות ודיירי בית אורי, בית לבעלי צרכים מיוחדים

נועם אלימלך גל:       במישור ההנצחה, יחד עם חבריי לבית הספר, הנצחנו את חללי המלחמה, וביניהם בוגרי בית הספר היקרים שלנו, בטקס מרגש: רב"ט נעמה בוני, רב סרן רז פרץ וסמל ראשון דניאל בזגודוב, יהי זכרם ברוך

נועם אלימלך גל:       אנו מאמצים את משפחותיהם בכל ליבנו

נועם אלימלך גל:  בנוסף לכך, אני יחד עם חבריי לשכבה יוצאים אחת לשבוע לסייע לחקלאים בקטיף התוצרת שלהם

נועם אלימלך גל:  תודה לכל מי שנרתם ביחד אתנו לפעילות החברתית – להנהלת וצוות בית הספר אורט אורן עפולה, שסייעו במסגרת המעורבות החברתית, להורים שלי, לחברים, לחמ"ל הכנסת ולכל מי שתרם את חלקו מתחילת המלחמה

נועם אלימלך גל:  תודה לכם

נועם אלימלך גל:  זו היא חובתנו המוסרית כבני נוער להירתם לתרומה החברתית

נועם אלימלך גל:  אנחנו עם ישראל היפה

נועם אלימלך גל:  בעזרתם השם, שנדע בשורות טובות, ושכל החיילים והחטופים יחזרו הביתה בשלום

אליהו דלל: אמן

שלום שמחון: בוקר טוב לכולם, אני אתחיל קודם כל בהצגת עצמי

שלום שמחון:  אני בן 17 ומתגורר בעיר עפולה

שלום שמחון:  אני לומד בבית הספר אורט אורן בעפולה עילית, גם נועם

שלום שמחון:  עד השנה שימשתי בתור יושב-ראש מועצת בבית הספר ועסקתי בעיקר בנושא החרמות בבית הספר ובכללי כאן בעיר

שלום שמחון:        עשיתי הרבה דברים בשנה הזאת, אני והמשפחה שלי במשך שש שנים עוזרים למשפחות נזקקות, אנחנו פעילים חברתיים בעיר עפולה

שלום שמחון:  בשלוש השנים האחרונות אימא שלי נכנסה בשיתוף פעולה עם האימא המבצעית של גדוד 13 של גולני, פלוגה ב'

שלום שמחון:  בבוקר של ה-7 באוקטובר איבדנו 18 חיילים מהפלוגה

שלום שמחון:  אימא שלי ספגה אבדה קשה מאוד באותו יום, שממנה היא קמה והתחזקה

שלום שמחון:  היא פתחה חמ"ל מבצעי אצלנו בבית, שעוזר לכלל חיילי צה"ל – מאז תחילת המלחמה, אני, אימא שלי ועוד הרבה אנשים טובים מכינים אוכל אצלנו בבית לכל החיילים, שמגיע לדרום, לצפון, למרכז, לכל החזיתות

אליהו דלל: מי מספק לכם את חומרי הגלם?     

שלום שמחון: נטו תרומות ואנחנו מהכסף שלנו שיש בבית, והרבה מאוד תרומות – יש לנו תורמים בארצות הברית, יש לנו תורמים כאן בארץ שעושים הכול כדי לעזור לנו כדי שנעזור להם, לחיילים

שלום שמחון:       הרבה מאוד מהאנשים בשכבה שלנו תרמו ועזרו, בעיקר חברים שלי

שלום שמחון:  לפני כשבוע אני וחברים שלי הרמנו במו ידינו ומתוך מחשבה שלנו טקס להנציח את ה-7 באוקטובר, טקס מרגש מאוד

שלום שמחון:  בטקס סיפרנו וידויים – וידויים מהטבח, מניצולים שהיו במסיבה ונטבחו ויצאו מזה בנס

שלום שמחון:  הטקס היה כל כך מרגש, שהם עמדו על הרגליים והתחילו לבכות

שלום שמחון:  בטקס גם הנצחנו את נופלי בית הספר שלנו

שלום שמחון:  היו לנו כמה נופלים, כמו שנועם אמר: רז פרץ זכרונו לברכה, נעמה בוני זיכרונה לברכה ודניאל בזגודוב

שלום שמחון:        אני יחד עם חברים לשכבה שלי גם עוזרים לחקלאים כל שבוע

שלום שמחון:  מחר אנחנו יוצאים לעזור בקטיף עגבניות

שלום שמחון:  בנוסף, היו מפונים שהתפנו מהצפון עקב המטח מלבנון

שלום שמחון:  הם הגיעו לכאן למכללה בעפולה

שלום שמחון:  בזמן שילדים שנחטפו חגגו שם יום הולדת, כמו אוהד, אנחנו ילדים מהשכבה חגגנו לילדים בני שבע כאן במכללה

שלום שמחון:  אנחנו הענקנו להם את השמחה, אנחנו נתנו להם את התקווה להמשיך הלאה, ובאמת זה עזר

שלום שמחון:  זה היה מרגש מאוד, ואני לא יודע אם הביאו סרטונים, אבל יש גם הרבה סרטונים מאותו יום

אליהו דלל: תודה רבה על כל מה שאתם עושים, אני מניח שבין היתר זה חינוך של ההורים, אז תמסור בשמי גם להורים שלכם יישר כוח, שגידלו כאלה ילדים

אליהו דלל:  תודה רבה

שלום שמחון: תודה לך אלי היקר

אליהו דלל: בובה של אהבה מיום מציאת בובות מקיבוץ רמת רחל – אור רום צימת

אורי רום צימת: אני בת 11 מקיבוץ רמת רחל, ויש לי פרויקט שאני מביאה פה לילדי העוטף, שנקרא "בובה באהבה"

אורי רום צימת:  בתחילת המלחמה זה היה מאוד מפחיד וגם מלחיץ וקשה, וזה עזר להיזכר כמה ברת מזל אני – שאני יכולה להישאר בבית שלי עם המשפחה שלי וכל הדברים שלי, וידעתי שאני רוצה לעזור לילדי העוטף

אורי רום צימת:  חשבתי על הילדים היותר קטנים, שכנראה לא מבינים באמת מה קורה, הם רק מתגעגעים לדברים שלהם

אורי רום צימת:  גם חשבתי מה היה עוזר לי כשהייתי יותר קטנה, וזה היה הבובות שלי, או הבובה האחת המיוחדת שלי, שהיתה לי מאז שנולדתי

אורי רום צימת:       אני יודעת שגם הרבה אנשים תרמו אוכל, בובות ובגדים, אבל זה לא יכול להחליף את הדברים שמכירים מהבית ואת הדברים שהם שלך

אורי רום צימת:  אז אנחנו, אני ושתי החברות שלי, יולי ולביאה, רצינו לעזור להם למצוא בובות כמה שיותר דומות לאלה שאבדו להם

אורי רום צימת:  WIX ענו לנו בפייסבוק של אימא שלי, ששם העלינו את הפוסט הראשון לפרויקט, ובהתנדבות הם בנו לנו אתר של "בובה באהבה", שבו ילדים יכולים לבקש בובות, אבל גם כל מי שרוצה לעזור, יכול להעלות תמונה של בובה שיש בבית שהוא רוצה לתרום ואפשר ככה לתרום את זה

אליהו דלל: איזה רעיון יפה, בת כמה את?     

אורי רום צימת: אני בת 11

אליהו דלל: ואו, איזה רעיון מדהים, איך חושבים על דבר כזה? נותנים ומקבלים את הבובה שאבדה לך

אורי רום צימת: בהתחלה חשבתי שזה יהיה משהו ממש קטן, שאני אביא מהבית שלי או חברות שלי או משפחה, אבל מהרגע שהעלינו את זה, הרבה אנשים אהבו את זה וזה נגע להם ללב, כנראה כי זה משהו שכולם צריכים

אליהו דלל: נכון, זה מאוד מנחם

אורי רום צימת: זה הפך למשהו יותר גדול ממה שהייתי יכולה לדמיין

אורי רום צימת:  מלא אנשים כתבו לנו לאימייל, שהם רוצים לעזור לנו לתרום לנו, לא רק מהארץ, גם מאמריקה, מאיטליה, מאנגליה, מהרבה מקומות, וזה היה ממש מרגש

אורי רום צימת:  אני גם חושבת שזה לא רק עוזר לילדים מהעוטף, אלא לכל האנשים שלוקחים חלק ועוזרים

אליהו דלל: אין ספק שזה מאוד מאוד מרגש

אליהו דלל:  אני חייב לומר לכם כסבא, שלפעמים אחד הנכדים שוכח את הבובה אצלי בבית, ואז אני יודע שהמשימה שלי זה לנסוע אליו ולהביא לו את הבובה

אליהו דלל:  זה פשוט מרגש, אז אני יכול מאוד מאוד להתחבר לזה, אתם עושים פה דברים מדהימים

אליהו דלל:  תודה, תודה לך

אורי רום צימת: תודה לכם

אורי רום צימת:       שקד בן דוד, בבקשה תציגי את עצמך

שקד בן דוד: שלום, נעים מאוד, קודם כל תודה רבה על ההזמנה, זו זכות

אליהו דלל: תודה לכם, אני מראש אומר – תודה, תודה, תודה לכם

שקד בן דוד: כתבתי משהו שאני אקריא

שקד בן דוד:  אני שקד בן דוד מצור הדסה בכיתה י"ב

שקד בן דוד:  הגעתי לכאן היום כנציגת הנוער ביישוב שלי והנוער בארץ בכלל, ואולי גם כנציגת העורף, המשפחות והילדים, שמנסים לשמור על השגרה ועל השפיות בתוך המלחמה

שקד בן דוד:  מהיום הראשון של המלחמה ולאורך החודש וחצי האחרונים כל הנוער שלנו מגדול ועד קטן התגייס לעזור בכל מה שצריך, אם זאת קייטנה לילדי המגויסים, פירוק סוכות, הכנת אוכל לשבת למשפחות המגויסים, התנדבות חקלאית, ארגון מנגל או סתם צ'ופרים לחיילים בבסיס ביישוב או במחסום

שקד בן דוד:       באחת הפעילויות הראשונות שעשינו לילדי משפחות המגויסים, הכנו יחד איתם שלטים גדולים וכתבנו עליהם "עם ישראל חי" ו"יחד ננצח", ואת אותם שלטים החזקנו כשהלכנו כל נוער היישוב לעמוד לאורך הכביש עם שלטים ודגלי ישראל בהלווייתו של סגן ינאי קמינקא, זכרונו לברכה, מצור הדסה שנפל בשמיני עצרת

שקד בן דוד:  אותם שלטים קישטו את בית הקפה שארגנו לנשות המילואימניקים, שיכלו לשבת ולשתות קפה ולפטפט עם חברה, כשאנחנו שמרנו על הילדים

שקד בן דוד:  אימהות ניגשו אלינו אחרי זה עם דמעות בעיניים, שבזכותנו הן מחזיקות מעמד

שקד בן דוד:       אני לא באה לפה כדי שתגידו לי כל הכבוד, אני באה לפה כדי שגם אתם, המנהיגים של העם, תדעו שאנחנו פה ואפשר לבנות עלינו, אנחנו כוח

שקד בן דוד:  גם בדור קום המדינה נערים ונערות נשאו כבר באחריות כבדה, חלקם אפילו לחמו

שקד בן דוד:  יש דברים שאנחנו יכולים לעשות הכי טוב בעולם – בעזרה עם משפחות וילדים, בהעלאת המורל, בהתנדבות אצל חקלאים

שקד בן דוד:  אמנם יש לנו בגרויות, וצריך לחשוב איך אפשר לאפשר לנו להמשיך גם את ההתנדבות שלנו וגם להצליח לעבור את הבגרויות, אבל המדינה שלנו כרגע צריכה אותנו, ובאנו להגיד שאנחנו פה

שקד בן דוד:       אם יש משהו שהתקופה הזו לימדה אותנו, זה שהעשייה החברתית למען העם שלנו חשובה לא פחות, ולפעמים הרבה יותר, מעוד ציון ועוד מבחן בתעודת הבגרות, תודה רבה על ההקשבה

אליהו דלל: תודה, ישר כוח

אליהו דלל:       אנחנו נעבור עכשיו לליסה אבוסעדה, אורט רונסון עוספיא בזום, בבקשה

ליסה אבוסעדה: בוקר טוב, אני תלמידה דרוזית מבית ספר אורט רונסון שבעוספיא

ליסה אבוסעדה:  אחרי שראיתי את הזוועות שהיו ב-7 באוקטובר, הרגשתי הרגשה של פחד וכאב, שלא הרגשתי בחיים שלי

ליסה אבוסעדה:  אחרי שדיברתי עם כמה תלמידים מבית הספר שלי, הבנתי שכולנו מרגישים את אותו הדבר, פוחדים וחסרי תקווה

ליסה אבוסעדה:  החלטתי לצלם סרטון, שבו אנחנו אומרים משפטים לעידוד ולתקווה

ליסה אבוסעדה:  אספתי כמה תלמידות מכיתה י' עד י"ב וצילמנו סרטון, שעודד את כל התלמידים ונתן להם תקווה

ליסה אבוסעדה:  אחרי שסיימנו את הסרטון וערכנו אותו, העלינו אותו באנסטגרם של בית הספר והמורים שידרו אותו בזום

ליסה אבוסעדה:  זה נתן הרגשה טובה

ליסה אבוסעדה:       זאת לא היוזמה היחידה שלנו

ליסה אבוסעדה:  אנחנו גם הבנו שיש מפונים בבית מלון עדן בזיכרון יעקב, והבנו שחסרים להם שם משחקים

ליסה אבוסעדה:  קנינו משחקים ונתנו לילדים שם ועשינו להם הרגשה טובה

ליסה אבוסעדה:  דיברנו איתם, וזה היה כל כך משמח ועשה לנו טוב בלב

ליסה אבוסעדה:  בתקופה הזאת הכי חשוב להיות מאוחדים ולהבין שכולנו עוברים את הדבר הזה ביחד, כולנו מנסים לעזור אחד לשני, תודה רבה

אליהו דלל: ואו ליסה, תודה רבה

אליהו דלל:       (הצגת סרטון )     

אליהו דלל: כל הכבוד לכם

אליהו דלל:  אני חושב שאתם עשיתם עבודה חשובה מאוד, ברוכה מאוד

אליהו דלל:  אני רוצה גם בהזדמנות הזאת לציין את שיתוף הפעולה, ברית הדמים, בין העדה הדרוזית לעם היהודי

אליהו דלל:  אנחנו רואים את זה לאורך כל הדרך, אז שאו ברכה

אליהו דלל:  תודה

אליהו דלל:       עכשיו נעבור לתאמר ברקאת בזום מבית הספר עמל, יאנוח-ג'ת

אליהו דלל:  דרך אגב, הייתי ביאנוח-ג'ת לפני כשבועיים

אליהו דלל:  יש לכם כפר מדהים, אנשים מדהימים

אליהו דלל:  ניחמתי שם את סגן אלוף חבקה, זכרונו לברכה

תאמר ברקאת: שלום רב, אני מכפר יאנוח

תאמר ברקאת:  אני בכיתה י' בתיכון יאנוח-ג'ת

תאמר ברקאת:  בתחילת המלחמה איבדנו את סגן אלוף עלים עבדאללה, ואחרי פחות מחודש איבדנו עוד סגן אלוף סלמאן חבקה

תאמר ברקאת:  איבדנו שני פרחים מהכפר, שני סגני אלופים, אחד מהם היה מפקד גדוד 53 בחיל השריון

תאמר ברקאת:  אחרי זה אמרתי שאני רוצה לתרום לחיילים

תאמר ברקאת:  בזמן הפנוי שלי אני עובד כספר

תאמר ברקאת:  אמרתי שאני רוצה לתרום בתחום שאני עובד בו

תאמר ברקאת:  הלכתי לבסיס פילון ליד חצור הגלילית

אליהו דלל: אתה לומד במגמת ספרות?      

תאמר ברקאת: לא, למדתי באקדמיה

תאמר ברקאת:  הלכתי לשם, היו שם 200 חיילים, סיפרתי כמעט 50 מהם

תאמר ברקאת:  התחביב שלי מאז שאני קטן להיות ספר, אבל רציתי לתרום, אני אוהב לתרום מגיל קטן

תאמר ברקאת:  אני מאחל שכל החטופים יחזרו הביתה בשלום, ועם ישראל חי

אליהו דלל: תודה רבה לך, באמת מרגש מאוד

אליהו דלל:  אפשר לומר עכשיו שאתה ספר עם ניסיון

אליהו דלל:  באמת, זה רעיון מדהים, אני לא חושב שמישהו היה חושב על דבר כזה

אליהו דלל:  האמון שהחיילים נתנו בך שתספר אותם הוא לא פחות חשוב

אליהו דלל:       באמת כל הכבוד, אנחנו מחייכים, זו יוזמה אישית, אבל אין ספק שהדברים העלו גם חיוך וגם איזשהו כיף ברגע מסוים לאותם חיילים, שהיו זקוקים גם לתספורת

אליהו דלל:  באמת סע ברכה, תאמר ברקאת

תאמר ברקאת: זאת היתה חוויה שאני לא אשכח בחיים

אליהו דלל: אני בטוח שגם החיילים לא ישכחו, כל הכבוד

אליהו דלל:       משפיענית צעירה, שירה שלם

שירה שלם: אני גם משפיענית, אבל באתי על תקן מתנדבת

שירה שלם:  כבר מהשבוע הראשון למלחמה שמעתי על בית מלון, שאליו מפונות הרבה משפחות שפונו מנתיב העשרה

שירה שלם:  אימא שלי ועוד שתי חברות שלה לקחו על עצמן להיות אחראיות על מערך ההתנדבויות בבית המלון

שירה שלם:  מאז אני, אימא שלי ואח שלי הקטן באים פעמיים בשבוע להתנדב ולהיות שם עם הילדים, שבאמת כל כך זקוקים לזה

שירה שלם:  אפילו לקחנו חדר במלון והפכנו אותו לחדר משחקים, הכול מתרומות שגייסנו – משחקים ויצירות

שירה שלם:  אנחנו מפעילים אותם, כי הם היו רגילים לחיים נורמליים, ליצור יצירות ולשחק, וזה באמת חסר להם עכשיו

שירה שלם:       עם הזמן גם הפכנו עוד אחד מהחדרים לגן ופעוטון לגילאי שנה עד שלוש, שגם היו זקוקים לכך, כי הם כבר הרבה מאוד זמן בלי גן, אז הנה עכשיו יש להם

שירה שלם:  אנחנו באים אני ואח שלי בן תשע, הוא גם בא איתי פעמיים בשבוע, וזה לא מובן מאליו

שירה שלם:  אנחנו באים פעם אחת בבוקר לעזור בגן ובפעוטון עם התינוקות ועוד פעם אחת אחר הצהריים לעזור עם הילדים היותר גדולים, לשחק איתם ולעשות איתם יצירות ופעילויות

שירה שלם:       אני חייבת להגיד שנוצר קשר וחיבור עמוק וטוב בינינו לבין הילדים המפונים

שירה שלם:  כל פעם אני ואח שלי שואלים את אימא שלי: מתי נבוא למלון? כי אנחנו כל כך מחכים ומצפים לחוויה ששם

שירה שלם:  אנחנו באים ובאמת רואים על פרצוף שלהם שגם הם באמת מתרגשים, שהם באמת חיכו לנו

שירה שלם:  כיף לנו שם לדבר, לשחק ולהפעיל אותם

שירה שלם:  אני ממש מרגישה שהם האחים הקטנים שלי או החברים שלי

שירה שלם:  זאת נקודת האור שלי בתקופה הזאת, כי אני יודעת שהרבה מאוד ילדים, ואפילו מבוגרים, עכשיו בבית ואין מה לעשות, והם בממ"דים

שירה שלם:  אני, אח שלי ואימא שלי התנדבנו, וכן קרה שתפסה אותנו כמה פעמים אזעקה בדרך או שם, וזה בסדר, זה המצב, אבל כן חשוב לשמור על איזושהי שגרה, לבוא ולעשות טוב

שירה שלם:       כמו שגם נאמר בהתחלה, אנחנו באנו לחזק ויצאנו מחוזקים בעצמנו

שירה שלם:  לראות אנחנו כמה יכולים להשפיע על הילדים ולנסות לגרום להם לברוח מהמצב עד כמה שאפשר ולעשות להם טוב ושמח, וגם אני נהיית מזה מאוד מאוד שמחה ומאושרת, וזה באמת כיף לי

שירה שלם:  חשוב לי לשתף כאן שעוד נוער יידע

אליהו דלל: תודה שירה, נראה בבקשה את התמונות

שירה שלם: כאן הכנו איתם חול צבעוני ממלח וגירים

שירה שלם:  אני ילדה מאוד יצירתית, אני מאוד אוהבת לעשות יצירות, אז הבאתי את זה למלון

שירה שלם:  עשינו להם עמדות – עמדה של צמות, עמדה של איפור, עמדה של שזירת חרוזים וחול צבעוני

שירה שלם:  זה הפעיל את הילדים והיה להם מאוד כיף וגם לי

שירה שלם:  זה אח שלי בן תשע, פה הוא משחק עם ילד קטן בפעוטון, הם מציירים ביחד, אנחנו בונים, משחקים, גם עם הילדים היותר גדולים

שירה שלם:  תראו את ההבדלים בגילאים

אליהו דלל: באיזה מקום זה?     

שירה שלם: במלון רויאל ביץ בתל אביב

אליהו דלל: ומאיפה אתם? איפה את גרה?     

שירה שלם: בחולון

אליהו דלל: יפה מאוד, באמת יפה

אליהו דלל:  האמת היא שאני ביקרתי באחד מבתי המלון, וניסיתי גם לשחק עם הילדים, אבל לא צריך להגיד לכם, הפרש הגילאים לא כל כך קטן, הדבר היחיד שהתלהבו ממנו זה שציירתי להם ציור של מיקי-מאוס וגם חתמתי להם

שירה שלם: כל דבר עכשיו יכול לשמח אותם, זה באמת מה שהם צריכים

שירה שלם:       אני גם חייבת להגיד שמתחילת המלחמה עד עכשיו – אני הייתי שם פעם אחרונה ביום חמישי ואני גם אבוא מחר – באמת מתנדבים

שירה שלם:  יש כאלה שבאו להתנדב בהתחלה או תרמו, וזה מקסים, אבל הפסיקו עם זה באיזשהו שלב, ולא, אנחנו באים וממשיכים

שירה שלם:  אפילו אימא שלי סיפרה לי שבזמן שאנחנו שיחקנו עם הילדים, אחת האימהות שגם שם במלון דיברה עם אימא שלי ובאחת השיחות אמרה לה שאיזה יופי שאנחנו ממשיכים לבוא ושלא שוכחים אותך, כי הם פונו מהבית שלהם והם כרגע לא בבתים שלהם ולא במקום שהם רגילים ומכירים, וחשוב מאוד שהם יידעו שאנחנו לא שוכחים אותם ושאנחנו איתם, עד שהכול ייגמר, ואנחנו נמשיך לבוא ולא ניתן שישכחו אותם

אליהו דלל: את מדברת נהדרת, עם ביטחון עצמי, באמת מדהימה, תודה

שירה שלם: תודה

אליהו דלל: איתמר זהר בזום

איתמר זהר: אני תלמיד בקריית החינוך התורנית מדעית חמ"ד אורט יהודה עפולה בכיתה ח'

איתמר זהר:  הפרויקט שאנחנו לקחנו על עצמנו היה להכין ציציות לחיילים

איתמר זהר:  אנחנו בית ספר דתי, עשינו את מה שאנחנו יודעים וניסינו לחזק את החיילים בדרך הרוחנית

איתמר זהר:  בהובלת המנהל והרכז החברתי, רכשנו 312 ציציות וגייסנו כל מי שיודע להכין ציצית באזור, אבות, ילדים, נערים

איתמר זהר:  הבאנו אותם לבית הכנסת בבית הספר וישבנו והכנו ציציות מבוקר עד ערב לחיילים, מה שאנחנו מאמינים שישמור עליהם

איתמר זהר:  אחרי שסיימנו להכין את הציציות, שלחנו את הציציות לבתי ספר יסודיים שיארזו אותן יפה בנייר צלופן ויוסיפו מכתב בהצלחה לחיילי צה"ל, מכתב תמיכה

איתמר זהר:  כל חייל ששלחנו אליו קיבל את הציצית בשטחי הכינוס שלו, ואני נורא נורא שמחתי, כי נפלה בחלקי הזכות להכין את הציציות לחיילים

איתמר זהר:       אני למדתי להכין ציצית לפני כשנתיים עם אבי שלי, כשהייתי בן 11

איתמר זהר:  היה לי מזל גדול שיצא לי להכין את זה, ואני נורא נורא שמח, שיצא לי לדבר אתכם ולשתף את הארץ, את ישראל בפרויקט הזה שלנו, תודה רבה

אליהו דלל: איך החיילים קיבלו את זה?     

איתמר זהר: בשטחי הכינוס אנשי צוות נסעו עם הציציות וחילקו להם את הציציות

אליהו דלל: דרך אגב, מה ההבדל בין ציצית לטלית?     

איתמר זהר: ציצית זאת מין גופיה שמחוברים אליה פתילים, אני יכול להדגים, ושמים את זה על הגוף מתחת לחלוצה; וטלית זאת מין פיסת בד גדולה יחסית, שגם אליה מחוברות ציציות, אבל בה מתעטפים קצת כמו שמיכה, זה ההבדל

אליהו דלל: יפה, תודה רבה, יש תמונות? בבקשה

אליהו דלל:       (הצגת תמונות)     

איתמר זהר: פה אנחנו מכינים בבית הכנסת את הציציות, אני והחברים שלי

איתמר זהר:  זאת היתה פעילות נורא נורא מהנה ונורא נורא מרוממת נפשית, רוחנית לדעתי, ובאמת זאת היתה פעילות מאוד מיוחדת

איתמר זהר:  פה ניתן לראות את הציציות ארוזות ואת המכתבים שכתבו

איתמר זהר:  תודה רבה

אליהו דלל: יופי, תודה לך, תודה לכם

אליהו דלל:       אני חייב לומר לכם שאני נפעם ונרגש מהיוזמות והתושייה מכל אחת ואחד מכם

אליהו דלל:  אני חייב לומר, שקימתי עשרות דיונים בכנסת בנושאים שונים, אבל הדיון הזה הוא הדיון הכי הכי מרגש, באמת הכי מרגש

אליהו דלל:       אני יכול לומר שיש על מי לסמוך, יש לנו נוער מדהים, מקסים, עם חשיבה, עם יוזמה, והבאתם את זה לידי ביטוי

אליהו דלל:  אתם באמת הדוגמה או הקצה, כי אני מניח שיש כל כך הרבה יוזמות ופעילויות, אבל היה חשוב להביא מין דוגמית, שלפחות אנחנו בכנסת נוכל להתפאר ולהיות נפעמים, נרגשים וגם בטוחים, שיש לנו פה דור עתיד, שאפילו גם מביא לנו גם תקווה וגם שקט, שיש לנו פה דור שאפשר יהיה לסמוך עליו

אליהו דלל:  אני באמת מודה לכם

אליהו דלל:  אני גם רוצה להודות לצוות – לא סיימנו, יש פה עוד רשימה

אליהו דלל:   אם כבר אמרנו תודות, אני גם רוצה להודות לתמי וגם לכל הצוות, עאליה ומעיין וגם לים

אליהו דלל:       מרים בושנאק מתיכון אלביאן מכפר מנדא, בבקשה

מרים בושנאק: שלום לכולם, אני בת 17 מבית ספר אלביאן מכפר מנדא

מרים בושנאק:  שנים רבות יש לנו מיזם בשם תן אושר, תהיה מאושר

מרים בושנאק:  באמצעותו המיזם הזה אנחנו יוזמים פעילויות אשר מקנות אושר לאחרים, ובזה האושר חוזר אלינו ואנחנו מרגישים בשמחה

מרים בושנאק:       אחרי מחשבה רבה, ראינו חשיבות רבה לשמח אנשים שפונו מהבית שלהם בעקבות המלחמה, אז יצרנו קשר עם האחראים על התלמידים בערב אל עראמשה, הנמצאים בבית מלון בנצרת ועשינו פרויקט התנדבותי מיוחד ויסודי, אשר כלל תרומות מחברים, כל אחד 75 עד עשרה שקלים

מרים בושנאק:  במשך יומיים אספנו בערך 1,900 שקלים, הכנו מתנות קטנות לחלק לילדים, וגם קנינו מוצרים להכנת עוגות פשוטות וגם הכנו סלי פרחים

מרים בושנאק:  הגענו לבית המלון שהם גרים בו בנצרת, הכרנו אותם, הכרנו את רגשותיהם, והזמנו אותם להצטרף להצגת קסמים

מרים בושנאק:  אחרי ההצגה התחלנו לשתף אותם בפעילות

מרים בושנאק:  הכנו ביחד כדורי שוקולד וכל אחד שתל שתיל, פרח כדי להעניק למי שהוא אוהב

מרים בושנאק:  הכנו גם תכשיט קטן לכל אחד מהם

מרים בושנאק:  הם היו שמחים והפרצוף שלהם היה מלא שמחה, אהבה והערכה לנו

מרים בושנאק:  המשפט שכל הזמן שמענו: מתי אתם חוזרים עוד פעם? אנחנו היינו מלאי גאווה וגם התמלאנו אושר רב

מרים בושנאק:       בסוף הדיבור שלי אני מקווה שכולנו נחזור לחיים שקטים, נחיה ביחד בשלום, בלי מלחמה, בלי הרג, שני עמים ביחד, כולנו אחד עם השני

מרים בושנאק:  שנדע רק ימים שקטים, רגועים ויפים, והכי חשוב שנדאג תמיד לאחרים, על מנת שנחיה חיים יותר טובים

מרים בושנאק:  תודה

אליהו דלל: תודה רבה מרים, אנחנו באמת מעריכים מאוד

אליהו דלל:  זה מראה את שיתוף הפעולה והחיים ביחד במדינה הזאת

אליהו דלל:  כל הכבוד לכם, חיים בשותפות מלאה, תודה רבה

אליהו דלל:  יש תמונות? לא, מאה אחוז

אליהו דלל:       אנחנו נעבור לאביב אשלום, שלום

אביב אבשלום: שלום לכולם, יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי דלל, מה שלומך? אני תלמיד כיתה י"א מתיכון רבין בקריית ים

אביב אבשלום:  במהלך השנים האחרונות עסקתי בפעילות חברתית כוללת כחלק מהמועצות, המש"צים, שלל יוזמות חברתיות שעוסקות בזיכרון השואה ובהנצחת חיילי מערכות ישראל

אביב אבשלום:       אחרי ה-7 באוקטובר, גם לנו האסימון בבית הספר ובקריית ים בכלל

אביב אבשלום:  מאז המלחמה הספקנו המון, אם זה להכין עוגות ועוגיות לחיילים, לכוחות הביטחון ולשלל ארגוני החירום בכמויות עצומות, לצאת להתנדבויות חקלאיות, לעבוד בחממות, ללפף מלפפונים, להכין את שדות התותים, לפנות פלפלים רקובים, להתחבר לאדמה שלנו ולחקלאות הישראלית, להתרים כספים לקניית ביגוד חם למפונים מכל קצוות הארץ, להקים שוק של תוצרת ישראלית מהדרום ומהצפון בקריית ים, להעביר סדנאות בנושאים רבים לילדיהם של רופאים, רופאות, מפונים ומפונים, לקחת חלק בהסברה העולמית ולדבר מול בני נוער מכל העולם – ברזיל, מקסיקו, ספרד ועוד, להסביר להם איך זכויות של עשרות ילדים נגזלו מהן, ולרתום אותם וללחימה על דעת הקהל בנושא, ואולי הדבר הכי חשוב – הכנת מיצגים של אותם ילדים חטופים וההפצה שלהם גם בקריית ים וגם במחוז כולו באמצעות הרשתות החברתיות

אביב אבשלום:  אני באמת כולי תקווה, שבשנה הבאה אנחנו לא נצטרך לדבר בוועדה הזו על זכויות ילדים, שהחירות שלהם נגזלה מהם, ושנדע רק ימים טובים

אביב אבשלום:       המציאות היא אמנם מורכבת, אבל החלק שלנו בתור בני נוער הוא מאוד פשוט – לצאת להתנדב ולעזור כמה שרק אפשר, תודה רבה על ההזדמנות להיות כאן

אליהו דלל: תודה רבה גם לך

אליהו דלל:  שאלה אישית, איפה ההורים?     

אביב אבשלום: ההורים שלי גם בקריית ים, במקור?      

אליהו דלל: כי אמרת שפנית למדינות כמו מקסיקו

אביב אבשלום: ההורים שלי עלו מברית המועצות

אביב אבשלום:  פנינו גם לספרד, גם לברזיל, גם למקסיקו, גם לתלמידים מאוקראינה, מצרפת, ילדים מכל העולם, כיתות שלמות ישבו והקשיבו לבני נוער ישראלים שמנסים לעשות הסברה

אליהו דלל: אין ספק שיש לזה חשיבות עליונה, לדבר עם בני נוער מארצות אחרות

אליהו דלל:  זאת השפעה אחרת לגמרי מאשר מבוגר שמדבר אליהם

אליהו דלל:  יופי, יישר כוח, תודה רבה

אביב אבשלום: תודה רבה

אביב אבשלום:       אייל לוי אוסמי, בבקשה

אייל לוי אוסמי: קודם כל להגיד תודה רבה על ההזמנה, זה כבוד גדול

אליהו דלל: לא רואים אותך

אליהו דלל:  לא נראה אותך, אבל בינתיים נשמע אותך, גם זה בסדר

אייל לוי אוסמי: אני קמתי בשבת בבוקר לאזעקה, כמו כולנו, ומיד הבנו שמתחילה פה מלחמה, שיש פה משהו מאוד רציני

אייל לוי אוסמי:  גם ביום למחרת, ביום ראשון, גייסתי כל דבר – מאוכל חם עד לחטיפים, טואלטיקה, כל מיני דברים שחיילים צריכים

אייל לוי אוסמי:  היה לי רכב באותו יום

אייל לוי אוסמי:  אני לא יודע אם יש פה את הסרטון, זה סרטון שמראה שכל האוטו מלא בדברים שאספתי מכל ילדי השכבה

אייל לוי אוסמי:  הבאנו את כל זה לגדוד של חיילים, ששהה בקרבת מקום

אייל לוי אוסמי:       אחר כך אספתי תרומות וכסף דרך הביט מילדים מבית הספר, גם כדי לתרום לכל מיני עמותות שעוזרות כרגע במלחמה

אייל לוי אוסמי:  בנוסף לכך, גם בחקלאות – עזרתי לחקלאים שכל העובדים שלהם ברחו או עזבו

אייל לוי אוסמי:  ככה גם בית הספר נתן לגיטימציה להתנדבות פעם בשבוע

אייל לוי אוסמי:  במיוחד אחרי התקופה שהיינו מאוד מפולגים, היה כיף לראות את כולם מאוחדים

אייל לוי אוסמי:  תודה

אליהו דלל: אייל, תודה

אליהו דלל:  קודם כל, תמסור את תנחומי לתושבי פרדס חנה

אליהו דלל:  אתמול הייתי בהלוויה של ינון תמיר, ופגשתי שם חלק גדול מן התושבים שבאו להלוויה

אליהו דלל:  יהי זכרו ברוך

אליהו דלל:       אנחנו נעבור ליוזמה הבאה של יהונתן אופצ'ר

יהונתן יפרח: אני נציג פרלמנט הנוער של המועצה לשלום הילד

יהונתן יפרח:  אני בן 14 מבאר שבע, ואני אפתח רגע בהקשר הרחב של יום זכויות הילד, שצריך לעשות כל מה שאפשר כדי להחזיר את החטופים שלנו בעזה, ובפרט את הילדות, הילדים, בני ובנות הנוער

יהונתן יפרח:  אני באופן אישי מכיר תלמידה מבית הספר שלי, שאח שלה נחטף לעזה, והם באמת מנהלים את מטה משפחות החטופים בבאר שבע

יהונתן יפרח:  בהקשר הזה, הרבה מאוד בני ובנות נוער מכל רחבי הארץ מתגייסים ופועלים כדי לתרום ככל האפשר למאמץ להשבת החטופים, בין אם על ידי מיצגים שהם מקימים, בין אם על ידי הפעלת לחץ ברשתות החברתיות

יהונתן יפרח:  באמת ברשתות החברתיות בני ובנות הנוער עושים התנדבות עצומה במאמץ ההסברה הלאומי

יהונתן יפרח:  חשוב לנו, לבני הנוער, לקחת חלק במאמץ ההסברה, להסביר לעולם את מה שמתרחש כאן, ואנחנו כמובן יכולים לעשות את זה הכי טוב, כי אנחנו מתמחים בכל העניין הזה של הרשתות החברתיות

יהונתן יפרח:  הרבה מאוד בני נוער משתפים ומסבירים לעולם את מה שמתרחש בלי כלים או הכשרה

יהונתן יפרח:  הם באמת חשופים לתגובות אלימות לפעמים, והם יודעים להתמודד עם זה ולעשות את ההסברה הכי טובה שיש

יהונתן יפרח:       אני חושב שחשוב שבהקשר הזה משרד החינוך או משרד החוץ יעבירו הכשרות לבני ובנות הנוער, כדי שנוכל לעשות את ההסברה הכי טובה שאנחנו יכולים למדינת ישראל

יהונתן יפרח:  חשוב להבין שבני ובנות הנוער זקוקים להתנדבות, בין אם זה כדי לברוח רגע מהמציאות המאוד מורכבת שאנחנו נמצאים בה, או להרגיש שאנחנו תורמים ועושים משהו בשביל המאמץ המלחמתי, למרות שאנחנו רק בני נוער

יהונתן יפרח:  אפשר לראות שלכל אורך המלחמה ההתנדבות שלנו השתנתה, אופי ההתנדבות השתנה, אם זה התחיל מתרומות של אוכל, צעצועים  וספרים לחיילים ולמפונים, עכשיו זה באמת עבר ומתעסק יותר בהתנדבות בחמ"לים עירוניים, בפעילויות לילדים במלונות, בסיוע בחקלאות

יהונתן יפרח:       אני באופן אישי לוקח היום חלק במפגשי שיתוף נוער של המועצה לשלום הילד

יהונתן יפרח:  משהו שעלה הרבה מאוד פעמים זה הקושי הרגשי של הנוער והצורך במענים רגשיים, גם דרך מערכת החינוך

יהונתן יפרח:  הרבה מאוד בני נוער עונים על הצרכים האלה על ידי ההתנדבות שלהם, שמשמשת להם איזושהי תמיכה רגשית וחברתית

יהונתן יפרח:  מאוד חשוב להבין, שלבתי הספר יש אפשרות לארגן ולסדר התנדבויות, למשל בית הספר שלי ארגן איזושהי התנדבות שכל החטיבה העליונה יצאה והתנדבה באיזשהו שדה שהיה חסר בו כוח אדם

יהונתן יפרח:  חשוב מאוד להבין שלהתנדבות של בני נוער יש תרומה כפולה: גם לחברה שאנחנו מתנדבים בה וגם לנוער עצמו, שיש לו פחות פניות ללימודים של 100%, אבל הוא עושה את כל מה שהוא יכול כדי לתרום ולעזור למאמץ המלחמתי, ולכן כמוש אמרתי, מאוד חשוב שבתי הספר יתמכו בהתנדבות

יהונתן יפרח:  אבל חשוב מאוד לזכור שאנחנו כבני נוער, יש לנו כוח עשייה מאוד גדול, יש לנו כוח השפעה מאוד גדול, ואני חושב שחשוב מאוד לנצל אותו, ושכל הדברים שאנחנו אומרים כאן אלה לא רק דברים יפים שאנחנו מנסחים על נייר והם נשמעים טוב, אלא גם בפועל בשטח בני נוער מתנדבים ותורמים לחברה ולקהילה כולה

יהונתן יפרח:       אני מודה על ההזדמנות לדבר כאן

יהונתן יפרח:  זה חשוב מאוד להמשיך ולשמוע אותנו, במיוחד בדיונים כאלה

יהונתן יפרח:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה רבה לך

אליהו דלל:       בבקשה חנה

חנה ארז: אני רוצה להגיב

חנה ארז:  אני חייב להגיד לך תודה רבה על העצה

חנה ארז:  כנראה הקשבנו לכם מאוד מאוד חזק, כי שר החינוך הכריז על יום בשבוע שבו מהבוקר תלמידים ייצאו לפעילויות למען החברה בעת הזאת, כולל בנושא התעסוקה במפעלים חיוניים וכן הלאה

חנה ארז:       יש כיום כ-5,400 בני נוער בתכנית שנקראת נובה, על שם אותה מסיבה מפורסמת, שהופכים יחד עם משרד החוץ, פעלנו כדי לתת להם הכשרה וללוות אותם בהסברה בכל העולם בכל השפות

אליהו דלל: זה מה שרציתי להמליץ

חנה ארז: אז כנראה שזה כבר קורה, הם כבר פעילים

חנה ארז:  נשמח לכל רעיון של בני נוער, שיבואו אלינו, אנחנו קונים באהבה כל רעיון שלכם ומוכנים לממש אותו

חנה ארז:  תודה

אליהו דלל: מצוין

אליהו דלל:  יונתן, תודה רבה לך

אליהו דלל:       אורטל חדד, מחלקת הנוער ברשויות המקומיות

אורטל חדד: צהרים טובים, אני מדברת גם בשם השלטון המקומי וגם בשם איגוד מנהלי מחלקות הנוער

אורטל חדד:  אני מנהלת את מחלקת הנוער בקריית ביאליק ויושבת ראש האיגוד

אליהו דלל: הקריות חוגגות פה היום

אורטל חדד: לצדי יוסי גמליאל, מנהל מחלקת הנוער בבית שמש וממלא מקום יושבת ראש האיגוד

אורטל חדד:  אנחנו כאן כדי לתת את הקול של הרשויות המקומיות בכל מה שקשור לפעילות של הנוער

אורטל חדד:       העבודה מתחלקת כך שכל אחד מאתנו ברשות שלו עובד ופועל בפעילויות בכל מה שקשור לאיסוף מזון ותרומות, וכל מה ששמענו כאן, כל אחד ברשות שלו גם בשגרה וגם בחירום, וגם יש מחלקות נוער שמפונות, בני הנוער שלהן קרועים ונמצאים בכל הארץ, ומנהלי מחלקות הנוער צריכים לנסוע לכל מרכזי הפינוי, שזה כלל לא פשוט, ויש רשויות מקומיות שקולטות, בין אם בצורה רשמית, שהמדינה העבירה ופתחה מרכזי פינוי, ובין אם בצורה לא רשמית – אנשים ששכרו דירות, הגיעו לקרובי משפחה וכו'

אורטל חדד:       מנהלי מחלקות הנוער צריכים לתכלל את הפעילות הזו ואת היוזמות, בין אם אלה יוזמות שמגיעות מהנוער באופן אישי, ובין אם אלה יוזמות של הרשות עצמה

אורטל חדד:  שמחנו לראות יוזמות מרגשות בכל הפעילויות ברחבי הארץ

אורטל חדד:  דוגמאות לפעילויות – השבוע קיבלנו גם מהחברה הערבית, דוגמאות של שכנות טובה, של הזמנה לשיח ושל איסוף מזון, וחשוב שזה ייאמר כאן

אליהו דלל: נכון, צריך להזכיר את זה ולציין את זה לטובה

אורטל חדד: צריך להזכיר את זה, וגם חשוב להגיד, שאנשי המקצוע – גם במחלקות הנוער וגם בכלל ברשויות המקומיות – הם בעצמם מפונים, מפוחדים

אורטל חדד:  יש לנו מנהלת מחלקת נוער במועצה האזורית אשכול, שהבן שלה נרצח, אז זו גם ההזדמנות להביע את תנחומינו

אורטל חדד:  יש אנשי מילואים, לכל אחד את ההתמודדות שלו

אורטל חדד:       כן חשוב לי להגיד, שחשוב לדבר גם על היום שאחרי

אורטל חדד:  בשיח כאן נאמר בצורה ברורה, שהנוער, הפעילויות, ההפוגה והפעילות הבלתי פורמלית הם חשובים

אורטל חדד:  אלה בני הנוער שלפני רגע עברו את הקורונה, ועכשיו הם מתמודדים עם מציאות חדשה נוספת

אורטל חדד:  בהמלצות של הוועדה היום אני מבקשת לראות איך התקציבים לחינוך הבלתי פורמלי והמקום שהחינוך הבלתי פורמלי בישראל יקבל יהיו גבוהים יותר וחשובים יותר

אורטל חדד:        אני כמובן מתפללת להחזרה של החטופים

אורטל חדד:  התמונות כאן של הילדים קורעות לב

אורטל חדד:  אנחנו מתפללים כולנו, זאת משימת העל של מדינת ישראל

אורטל חדד:  אני מניחה שיוסי כמובן ירצה להוסיף

יוסי גמליאל: שלום לכולם, אני מנהל מחלקת נוער בעיריית בית שמש וממלא מקומה של אורטל יושבת ראש האיגוד

יוסי גמליאל:  שמענו פה על יוזמות

יוסי גמליאל:  אני רק אומר שמעז יצא מתוק, מהשבר הזה יצא פה משהו מתוק, אותם בני נוער שאנחנו תמיד מדברים עליהם – נוער בסיכוי, נוער טיקטוק – כמו שאמרה אורטל, הראה לנו אחרי הקורונה עוד פעם יצירתיות, יוזמות, הן דרך מעורבות חברתית, שבועיים הם רק התנדבו ימים שלמים, כי עוד לא היו לימודים

יוסי גמליאל:       פשוט להעביר מסר ולחזק את זה, שכוחנו באחדותנו

יוסי גמליאל:  זאת לא המלצה, זו חובתנו להמשיך להיות יחד יחד ולחזק את זה

יוסי גמליאל:  אני פונה אליכם בני הנוער – להמשיך לעשות את זה ולחזק את זה

יוסי גמליאל:       אני חייב לציין כמובן את התרומה המיוחדת של בני נוער חרדים בכל מקום, שהשתתפו בכל יוזמה

יוסי גמליאל:  לא נתבקשתי להביא תמונות, אבל יש לנו מאות ואלפי, ויש כאן גם נערות חרדיות

יוסי גמליאל:  הנוער החרדי נרתם לכל דבר ועניין, וכמו שאמרה אורטל, ובזה היא סיימה את התודות המיוחדות למנהלי מחלקות הנוער שפועלים בתחום הבלתי פורמלי, שתצא מכאן המלצה

יוסי גמליאל:  לפעמים יש איזושהי תחושה, שכשקורה איזה דבר או כשצריך משהו, זה נוער בסיכון, בוא נשים שם את הכסף

יוסי גמליאל:  לא, יש לנו 95% נוער נורמטיבי יצירתי וחזק, בוא ניתן להם קודם, נשקיע שם ברכזים ונחזק את התחום הבלתי פורמלי

יוסי גמליאל:  תודה

אליהו דלל: תודה לך

אליהו דלל:       איל גלאס, מועצת ארגוני הילדים והנוער בזום

איל גלאס: שלום לכולם, אני סמנכ"ל מועצת ארגוני הילדים והנוער

איל גלאס:  אני שומע פה בוועדה, אני רואה מסביבי בארגונים את בני הנוער, שנרתמים לעשייה, שיוזמים ושמתגייסים למאמץ האזרחי במגוון מאוד גדול של דרכים

איל גלאס:  זה מחמם את הלב, ואני חושב שזה מחזק לכולנו את החוסן החברתי, שאנחנו כל כך צריכים אותו בימים האלה

איל גלאס:  בגדול, זה גם מכניס אופטימיות בתקופה הקשה שעוברת עלינו

איל גלאס:  לשמוע את הדיון פה היום – חוץ מזה שאני מרגיש קצת יותר זקן, כי החבר'ה הצעירים מדברים, התחושה היא תחושה טובה

איל גלאס:       מילה וחצי על ארגוני הנוער

איל גלאס:  ארגוני הנוער שנמצאים אצלנו במועצת ארגוני הילדים והנוער, מהיום הראשון למלחמה מגויסים למאמץ האזרחי – זה אומר מד"צים, מתנדבי שנת שירות, צוותי הדרכה אלה שלא מגויסים למילואים

איל גלאס:  בהתחלה הפעולות היא מאוד מגוונות: הכנה של מקלטים, איסוף ציוד, הנגשה של מידע, אוכל, באמת מגוון מאוד גדול של פעילויות

איל גלאס:  בשבועות האחרונים עיקר המאמץ מתמקד במרכזי המפונים, וזה קצת מתחבר למה שאורטל דיברה עליו קודם, אבל נתמקד במרכזי המפונים מול רשויות מקומיות וסיוע חקלאי, ויחד עם זה במתן מענה למאות אלפי חניכים שחברים ושותפים במפעל של ארגוני הנוער

איל גלאס:       האתגר שלנו היום הוא להמשיך בהתנדבות במרכזי המפונים

איל גלאס:  כשאני אומר התנדבות זה לא לבוא ליום או לשעה, אלא לשלוח קומונות שלמות וצוותים שלמים שיפעלו במרכזים, במקביל לייצוג של שגרת פעילות בארגוני הנוער, בעיקר באזורים שמוגדרים כאזורים ירוקים

איל גלאס:  אני חייב להגיד שכדי לאפשר את ההמשך של הפעילות הזאת, אנחנו ארגוני הנוער מצפים לקבל את התמיכה התקציבית שמובטחת ממשרד החינוך

איל גלאס:  אנחנו לא מדברים על תקצוב, אנחנו מדברים על תמיכה בפעילות שכבר בוצעה

איל גלאס:  הפעילויות שלנו מתאפשרות על בסיס התחייבות בקבלת אותה תמיכה, במקרים רבים אפילו לוקחים הלוואות כדי לאפשר קיום של התנדבויות בצורה מסודרת

איל גלאס:       אני רוצה להגיד תודה רבה, זה מרגש לשמוע

איל גלאס:  אני חוזר למצב הקשבה

אליהו דלל: איל, תודה לך

אליהו דלל:  אנחנו גם נקבל את ההמלצה, ואנחנו נבקש ממשרדי הממשלה לקדם את הנושא הזה או להגדיל

אליהו דלל:  אני באתי מהרשויות המקומיות, ואני יודע שלא תמיד התקציב פר תלמיד או פר חבר תנועת נוער הוא מספיק, אני חושב שצריך לתת את הכספים, כי אלה כספים שאחר כך חוזרים בגדול

אליהו דלל:  אני רואה בזה השקעה בתלמידים

איל גלאס: הכספים האלה הם תמיכה, זאת אומרת בסוף הם תומכים אחוז מסוים מתוך הפעילות

איל גלאס:  רוב הפעילות מתאפשרת על ידי עמותות שמגייסות כספים, אבל כן, אנחנו צריכים את זה כמו אוויר לנשימה

אליהו דלל: ברור, אני צריך לראות את זה כהשקעה, כי ברגע שהכספים האלה מגיעים לילדים ולנוער ומשתמשים בהם לפעילויות לטובת הכלל, הם גם נותנים את האפשרות להשביח אתכם, את הנוער הזה, שהוא גם ככה משובח

אליהו דלל:  זה דבר שהוא מאוד מאוד חשוב

אליהו דלל:  תודה איל

אליהו דלל:       ספיר מוספי בזום

ספיר מוספי: תודה על זכות הדיבור

ספיר מוספי:  אני יושבת ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית, תלמידת כיתת י"ב מפתח תקווה

ספיר מוספי:  אני בראש ובראשונה מברכת על הוועדה הזאת, ואני גם אגיד שאני כל כך שמחה לראות את כל התלמידים שנמצאים כאן ופירטו על כל הדברים המדהימים שהם עשו

ספיר מוספי:  אני שומעת על הרבה דברים כאלה, אבל לשמוע את זה מהפה שלהם, זה מדהים – יוזמות שהם הרימו בידיים שלהם

ספיר מוספי:       כמו שחווינו, ב-7 באוקטובר בשעה 6:30 בבוקר התחיל הסיוט, שעדיין לא יצאנו ממנו ושמזעזע את כל המדינה

ספיר מוספי:  אנחנו בני ובנות הנוער התגייסנו למשימת ההתנדבות הזאת מהרגע הראשון, מהשנייה הראשונה, לקחנו אחריות

ספיר מוספי:  אנחנו עדיין לא מפסיקים לסייע איפה שרק צריך אותנו, ואנחנו מוכיחים כאן שאנחנו לא רק דור העתיד, אנחנו דור ההווה

ספיר מוספי:  כבר עכשיו אנחנו אלה שלוקחים את המושכות לידיים שלנו, ואנחנו לא מצפים לשום תמורה, אנחנו עובדים מהבוקר עד הלילה ופועלים מהמקום הכי טוב שיש

ספיר מוספי:       אתמול ציינו את יום זכויות הילד

ספיר מוספי:  היום הזה מקבל המון משמעות מעצם העובדה שילדים קטנים ותמימים מוחזקים אצל טרוריסטים

ספיר מוספי:  מועצת התלמידים והנוער הארצית גם שמה לה כמטרת על את כל נושא ההתנדבות, אני גם אפרט קצת מה עשינו

ספיר מוספי:  מהיום הראשון למלחמה התחלנו מלייבים עם משפיעני רשת, שנתנו לעשרות אלפי תלמידים ובני נוער בארץ הפוגה מהמצב, כשעדיין לא היתה שגרת לימודים

ספיר מוספי:  עשינו איזשהו לו"ז של מערכת כיף, שיח מסוים ושיתוף

ספיר מוספי:       בנוסף לזה, רשות אילת פנתה אלינו לעזרה עם תרומות לעשרות אלפי המפונים שהם קלטו מהרגע הראשון, וכמובן שישר נרתמנו לשם לעזרה וסייענו סיוע רחב עם הרשויות המקומיות

ספיר מוספי:       אנחנו גם עובדים בשיתוף פעולה עם מטה ההסברה האזרחי, גם דיברו כאן על הסברה ישראלית

ספיר מוספי:  אנחנו יוצרים סרטוני הסברה ישראלית לעולם, שמגיעים להמון צפיות

ספיר מוספי:  עשינו גם סדנאות הסברה ישראלית לנוער בשיתוף פעולה עם עמותת ישראליז, במשך שלושה שבועות כל יום נכנסו גם המון בני ובנות נוער

ספיר מוספי:  כמו שגם חנה ציינה, לימוד הסברה ישראלית, גם את זה אנחנו כמובן מפיצים וגם לשם נכנסים המון בני ובנות נוער

ספיר מוספי:       ממש עכשיו אנחנו עובדים על אירוע בין לאומי למען המטרה הזאת, שהיא סופר חשובה

ספיר מוספי:  אנחנו רוצים להתחבר לעוד נוער בעולם, שיירתם למטרה הזו – שגם יעשה הסברה, שגם יבין מה אנחנו עוברים כאן, ויוכל להעביר את זה הלאה

ספיר מוספי:       אנחנו כמובן מספקים מענה לאלפי פניות כל יום של בני ובנות נוער

ספיר מוספי:  אנחנו עובדים באופן יום יומי מול משרד החינוך בנוגע לכל הפניות שאנחנו מקבלים

ספיר מוספי:  חשוב לי לציין כאן שיש הקשבה מטורפת מטעם משרד החינוך

ספיר מוספי:  אני עובדת מול כל הגורמים, גם באופן אישי מול שר החינוך יואב קיש וגם מול מנכ"ל המשרד מאיר שמעוני

ספיר מוספי:  גם עבדנו על המתווה החדש שיצא, והיתה המון הקשבה למה שעלה מהשטח, ואנחנו כמובן ממשיכים בהתאמת המענים

ספיר מוספי:  כל פעם שאנחנו מעבירים בעיה ספציפית, היא מטופלת וזה מדהים לראות את זה

ספיר מוספי:       בהמשך ליום זכויות הילד שהתקיים אתמול, גם יזמנו בשיתוף עם המשרד את יום זכויות הילד, בסימן הילדים החטופים

ספיר מוספי:  יצרנו מערכי שיעור וערכה מדהימה מדהימה לבניית חדר הלם, לשימוש גם בתנועות נוער וגם בבתי הספר, שמטרת העל שלהם היא להעניק חוויה מעניינת שמלמדת על המצב, על המלחמה, על החטופים, ללא דיבור, שזה שונה ממערכי שיעור רגילים

ספיר מוספי:  גם אתמול בשעה 10 בבוקר התקיים שידור גדול בהנחייתנו ששודר במאות בתי ספר, בנושא התקווה להשבת הילדים החטופים

ספיר מוספי:  המשדר גם הועלה ביו-טיוב של משרד החינוך, אתם מוזמנים לצפות בו, הוא מרגש

ספיר מוספי:       אני אגיד לסיום, שאנחנו מחוברים ורואים את העשייה של כל הנוער בארץ, גם יוזמות של בתי ספר, גם יוזמות עצמאיות של תלמידים ונוער, תנועות נוער, באמת עשייה אין סופית

ספיר מוספי:  כן חשוב לומר שאנחנו בשלב של חזרה לאיזושהי שגרה ברוב הארץ, ומתחיל להיות קשה מאוד לשלב את ההתנדבויות עם שגרה רגילה של בית ספר, שלפעמים מקשה עלינו בהיבט הספציפי הזה

ספיר מוספי:  חזרנו ללמוד עד הערב, חזרנו לתקופה עמוסה של מבחנים, ואנחנו חושבים שחשוב לייצר איזשהו מערך דיגיטלי אולי, שיסייע למציאה של מקומות התנדבות מכל הסוגים: גם חיבור להסעות לאותו מקום התנדבות, שיהיה נגיש, זמין לכל מי שירצה, תנועות נוער, בתי ספר, נוער בצורה עצמאית

ספיר מוספי:  חשוב שנעזור לכל מי שירצה להתנדב, שלא יהיה שום חסם שימנע מהגופים להתנדב

ספיר מוספי:  שלא יהיה בית ספר שיעדיף לא לקיים התנדבות, כי אין לו איך להגיע או כי הוא לא מוצא איפה, שזאת גם בעיה, כי כשמתקשרים להתנדבות, לפעמים אומרים: אנחנו מפוצצים ומלאים, למרות שיש עוד הרבה מקומות שעדיין צריכים שם מתנדבים

ספיר מוספי:       החזרה לשגרה בהדרגה היא נורא חשובה, אבל אסור לנו להזניח את ההתנדבות, שנותנת לנו במיוחד בתקופה הקשה כל כך הזאת איזושהי נקודת אור

ספיר מוספי:  אני גם אגיד משפט אחרון בקשר למה שאורטל חדד אמרה, העשייה הבלתי פורמלית מדהימה ואנחנו חייבים לשמר את ההתנדבויות גם לימים אחרי המלחמה, כי פה אנחנו לומדים כאיזושהי הסקת מסקנות, שחינוך בלתי פורמלי הוא לא פחות מבית ספר

ספיר מוספי:  להפך, בעיניי הוא הרבה פעמים אפילו יותר: זה שיעור אמיתי לחיים, שיעור פיסי לחיים שבו אנחנו אשכרה נותנים מעצמנו בלי שום תמורה

ספיר מוספי:  זה משהו שחייב להיות גם אחרי ולא רק ברגעי חירום וכשצריך, כי תמיד צריך

ספיר מוספי:  תמיד יש צורך, ואנחנו רוצים להיות תמיד אלה ששם, כי זה מעניק לנו המון

ספיר מוספי:  תודה

אליהו דלל: ספיר, תודה רבה

אליהו דלל:  הקשבנו בקשב רב, ואפילו היה לי קשה להפריע לך בסוף, כי אמרת דברים כל כך נכונים, כל כך יפים, דברים מעניינים שיש בהם גם איזה שהן תובנות, שאנחנו גם נרשום אותן בסיכום

אליהו דלל:  צריך לתת לכם גם את הכלים, לא רק סתם להתנדב, כי אפשר להתנדב ולעשות יותר, אבל הסביבה צריכה לתת לכם את הכלים, לדוגמה: הסעות, הכוונות, כי רצון יש

אליהו דלל:  אני חושב שאת העלית את הדברים בצורה מאוד מאוד נכונה ונבונה

אליהו דלל:       חנה ארז, בבקשה

חנה ארז: אני שומעת את הדברים, ולהגיד שכבר שמענו אותם ונענינו

חנה ארז:  עוד יומיים תהיה השקה של אתר ממשרד החינוך, לחבר בין צרכים של החברה האזרחית לבין בני הנוער

אליהו דלל: מצוין, ואם יש משהו שאני יכול לעזור ולדבר עם השר או עם המנכ"ל, תאמרו לי

חנה ארז: אני אשמח מאוד להגדיל את היכולת של הנגישות הפיסית של הדברים, שם הקושי

אליהו דלל: אני כבר אומר לכם, איפה שיש משהו שבו אני יכול להתערב, אל תהססו

חנה ארז: מאוד נשמח

חנה ארז:       עדי, ממש בקצרה

עדי נעמת: אני מנהלת תחום השתתפות ילדים ונוער במועצה

עדי נעמת:  אני מודה לך ולנוער שפתחתם את הדיון בעניין החטופים

עדי נעמת:  צריך לעשות הכול כדי להחזיר אותם

עדי נעמת:  הדיון הזה היה בציון יום זכויות הילד והילדה

עדי נעמת:  אנחנו מציינים אותו בלב כבד ובכאב עצום, ובתוך כל זה אני אגיד שהיה מרגש ומעורר השראה לשמוע על כל היוזמות

עדי נעמת:       אנחנו מתחילת המלחמה במועצה לשלום הילד התחלנו בקיום מפגשים עם נוער, גם עם בוגרי פרלמנט וגם עם נציגי מועצת התלמידים והנוער הארצית, שאני מוכרחה להגיד שהם נרתמו לכך מיד, חלקם גם כאן ודיברו

עדי נעמת:  השיתוף של הנוער הוא עיקרון מנחה אצלנו בימי שגרה, אבל הוא מקבל משנה חשיבות כיום

עדי נעמת:  אנחנו שומעים מהם באופן ישיר על האתגרים, על הצרכים, על הקשיים, והם עושים שירות חשוב עבור כלל הילדים והנוער, כי הדברים שלהם גם עוברים למקבלי ההחלטות

עדי נעמת:  אנחנו שומעים מהם גם על הרצון, גם כמו שהם אמרו פה על המוטיבציה לפעול ולתרום לצד הקשיים הגדולים שהם חווים, על הלילות והימים שהתהפכו, על הקושי לחזור ללימודים רגילים בצל מלחמה, על הפחדים ותחושת הביטחון שנפגמו, ולכן זה מאוד חשוב בימים האלה לחזק את הכוחות ואת הטוב של בני ובנות הנוער, ולאפשר להם לתמוך ולעודד את ההתנדבות גם מצד בתי הספר

עדי נעמת:  אמרה פה נציגה של משרד החינוך, שהוכרז יום אחד בשבוע של התנדבות

עדי נעמת:  יכול להיות שהוכרז ככה, אבל בפועל אנחנו רואים שבתי הספר לאו דווקא תמיד מיישמים את ההנחיות, אז באמת יש חשיבות לתפור את זה גם בשטח

עדי נעמת:       יש גם בני נוער שמתמודדים אחרת, יש להם צרכים שונים, או שכבר קודם היו במצבים מאתגרים, בסיכונים, ולחלקם יש גם מלחמות נוספות, אז גם כמובן אותם צריך לראות, להקשיב ולפעול

עדי נעמת:       אני מסכמת בתודה גדולה לנוער היקר וכל מי שפועל יחד, זה באמת הזמן שלנו לחזק את הטוב ולהאמין בטוב

עדי נעמת:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה עדי

אליהו דלל:       	עורכת הדין נירה לאמעי

נירה לאמעי: ישיבה מרגשת ומלאת השראה, אבל כמה משפטים בצד המשפטי

נירה לאמעי:  הוזכרה הוועדה לזכויות הילד

נירה לאמעי:  חשוב להבין, שאין כמעט כלל בדין הבין לאומי שלא מופר בעצם העובדה שילדים מוחזקים כרגע שבויים בעזה, ואני מדברת על הדין ההומניטרי, האמנה נגד עינויים, האמנה הבין לאומית לזכויות פוליטיות ואזרחיות, אמנת ז'נבה, אפילו גינוי של מועצת הביטחון של האו"ם שדיבר על הנושא הזה, פשעי מלחמה, פשעים נגד האנושות, המשפט הבין לאומי הנוהג, אמנת רומא – רשימה של פריטים בדין הבין לאומי, שבכולם זכויות של ילדים, ומצד שני איסורים

נירה לאמעי:       באמנה לזכויות הילד עצמה, האמנה שכמעט כל מדינות העולם הצטרפו אליה, יש באופן מפורט זכויות של ילדים לחיים, להישרדות, להתפתחות, הזכות שלא להיפרד מהורים, איסור העברה של ילדים ממדינה למדינה באופן לא חוקי, זכות להגנה מפני פגיעה והתעללות, איסור ניצול ילדים, הגנה מפני עינויים ועונש אכזרי, ובסופו של דבר חובה על כל המדינות לכבד את הדין ההומניטרי ודיני המלחמה, שעליהם דיברתי מקודם

נירה לאמעי:  בכל הסעיפים האלה מופרות מדי יום הזכויות של הילדים האלה, וכמו שאמרת, מרתיח שאין לכך התייחסות בין לאומית ביחס לזכויות שמופרות

נירה לאמעי:       אם אפשר משפט קטן על התנדבות, אנחנו כולנו חיים ליד משפחות שלמות שאחד ההורים נמצא במילואים

נירה לאמעי:  כאן גם ילדים, אפילו בני 11, 12, 13, יכולים לעזור לשכן

נירה לאמעי:  יש קבוצות פייס-בוק שכונתיות, השכנה שבעלה במילואים והיא עם שלושה ילדים, ארבעה ילדים, שני ילדים

נירה לאמעי:  כאן כל אחד יכול אולי לגשת לשכנים ורק להיות קצת בבית עם הילדים, שאימא תוכל קצת לנשום

נירה לאמעי:  אני בטוחה שעושים את זה, אבל זאת הצעה שקל להתנדב

אליהו דלל: קודם כל אני רוצה להודות לצוות הוועדה וגם לצוות שלי, שעזרו להכין את היום הזה, לארגן אותו וליזום אותו – תמי ברנע, עוה"ד נירה לאמעי, עאליה עודה, מעיין דידי, ים ציוני, חי שמואל ואירית לוי

אליהו דלל:  כמובן ים יזם את זה, ומגיעות לו כל התודות

אליהו דלל:       לכם בני הנוער, תודה תודה תודה

אליהו דלל:  אני חוזר על מה שאמרתי תוך כדי, אני באמת נרגש, נדהם ונפעם מהיוזמות, מהתושייה ומהיצירתיות

אליהו דלל:  אני ציינתי שבמשך השנה קיימתי עשרות דיונים בנושאים שונים, היו דיונים באמת עמוקים ובנושאים כאלה או אחרים, אבל הדיון היום הוא דיון מאוד מאוד מרגש, ובשבילי גם נותן סיפוק גדול מאוד

אליהו דלל:  אני קיבלתי מכם לא מעט תובנות ולמדתי מכם

אליהו דלל:       אני חושב שאתם נותנים דוגמה לכל נבחר ציבור, לכל חבר כנסת, לכל שר בממשלה, לכל איש ברשות מקומית או בכל מקום, לעשייה נהדרת, ליוזמה שלכם, מבלי שמישהו ביקש מכם – שזה דבר אדיר

אליהו דלל:  אני חושב שמדינת ישראל יכולה לסמוך על הנוער שלה, איך נאמר פה? בהווה ובעתיד

אליהו דלל:  אתם נוער מדהים, אני גאה בכם, פשוט גאה בכם ואני מעריך אתכם מאוד

אליהו דלל:       איך אומרים בשתי מילים? תודה רבה לכם

אליהו דלל:  תודה רבה, באמת מגיעות לכם מחיאות כפיים, ונתפלל לשלום החטופים, שיחזרו בשלום ובמהרה הביתה

אליהו דלל:  תודה רבה