הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 37, 2023-11-21 00:00

אליהו (אלי) רביבו: צוהריים טובים

אליהו (אלי) רביבו:  לפני שאפתח בדברי פתיחה, אני מבקש לדעת איזו נציגות משרדית הוזמנה לדיון ולא הגיעה או שנמצאת בזום

דיקלה טקו: משרד האוצר

אליהו (אלי) רביבו: משרד האוצר

אליהו (אלי) רביבו:  מי במשרד האוצר? אוקיי, אז קודם כל, למשרד האוצר מאושר

אליהו (אלי) רביבו:  כי גם נועה נמצאת במשרדים

אליהו (אלי) רביבו:  שאר המשרדים פה

אליהו (אלי) רביבו:       טוב, אז צוהריים טובים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לעובדים זרים בנושא תמונת המצב של המסתננים והמומחים הזרים בענף המסעדנות בראי המלחמה ובחינת הצורך בעובדים זרים לענף

אליהו (אלי) רביבו:  כמו בכל ישיבה, חשוב לי לפתוח ולשלוח בשם כולנו חיזוקים לכוחות הביטחון הפועלים יומם ולילה להכרעת המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  כולנו מתפללים לשובכם בשלום הביתה

אליהו (אלי) רביבו:  לשלוח מכאן את איחוליי להחלמה מלאה לפצועים

אליהו (אלי) רביבו:  איחוליי הכנים ותפילותינו המרובות לשחרור החטופים

אליהו (אלי) רביבו:  ובצער ובכאב, להוסיף שוב פעם את כאבי והשתתפותי בצער המשפחות השכולות, שמספר הולך ונערם ופונה לבורא עולם שיגיד די לצרותינו, כשידינו תהיה על העליונה

אליהו (אלי) רביבו:       אז כאמור, הדיון הזה נקבע בהמשך לשני דיונים שעסקו בהבאת עובדים זרים לענפים נוספים, בעקבות המחסור בידיים עובדות

אליהו (אלי) רביבו:  כידוע לכם, לגישתי, הצורך בתגבור בידיים עובדות זרות זה צורך שהחל עוד לפני המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  ותוך כדי המלחמה הצורך גבר וצף יותר לגבי ענפים שלא זכו לקבל הכרה כבעלי זכות להבאת עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:       הוועדה השתכנעה כי ישנם עיסוקים בענף המסעדנות בהם בלתי ניתן ואפשרי לגייס עובדים ישראלים גם אם יוצע שכר גבוה – למשל שוטפי כלים וניקיון

אליהו (אלי) רביבו:  אני בטוח ומשוכנע שאף נציג ממשלה לא היה מוכן להיות שוטף כלים, גם לא בשכר של 30,000 שקלים בחודש

אליהו (אלי) רביבו:  בוא נגיד את האמת

אליהו (אלי) רביבו:  זו המציאות

אליהו (אלי) רביבו:  שלא יגידו לי שסטודנטים ישראלים יגיעו לשטוף כלים

אליהו (אלי) רביבו:  ולצד זאת אני אומר שכמה שגורף זה לא יהיה, אני עדיין תמיד מצפה ודורש מכל ענף שמבקש לקבל הכרה ומקבל אצלי במה, שישקף לי את הפעולות הכנות והאמיתיות שהוא וענף שהוא מייצג נקטו כדי לגייס עובדים ישראלים

אליהו (אלי) רביבו:  חשוב שנבין שככל שאני יותר פועל למען ענף מסוים, כך אני יותר דורש ממנו תשובות ברורות

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבהיר שענפים שאני מבקש מהם שיראו לי וישקפו לי את המהלכים שהם ביצעו

אליהו (אלי) רביבו:  ויכול להיות שהם ביצעו, אבל הם לא משקפים לי – הם באותו רגע הפסידו מניות מכובדות שהיו להם אצלי

אליהו (אלי) רביבו:  אני הבהרתי את זה כבר בישיבות קודמות

אליהו (אלי) רביבו:       אז דוגמה לכך שיראו את הדיונים בוועדה היא שהוועדה הזו השתכנעה שגם קבלני שיפוצים, שעד היום לא היו זכאים להעסיק עובדים זרים, אכן זקוקים לכוח עבודה זר ולא פלסטינאי

אליהו (אלי) רביבו:  ואני שמח לבשר לכם, למי שעדיין לא עודכן, שהדיונים נשאו פרי יחד עם רשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו:  וכיום קבלני השיפוצים רשאים להעסיק עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נצטרך לטייב את התהליך ולוודא שהאישור הזה ניתן, תוך כדי ייעול וחסיכה בבירוקרטיות

אליהו (אלי) רביבו:       אני מבקש לדעת קודם כל מה היקף הפעילות של ענף המסעדנות בזמן מלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  לקחת בחשבון, אגב, שכשאומרים ענף המסעדנות זה בכלל ענף האוכל, המזון

אליהו (אלי) רביבו:  כי אולם אירועים הוא ענף אוכל, אבל הוא לא מסעדה והוא עדיין נצרך לאותו כוח אדם

אליהו (אלי) רביבו:  ומדובר בהיקפים גדולים

אליהו (אלי) רביבו:  אני אבקש לדעת מה היקף המחסור כעת בעובדים, על סמך מה מבוסס אותו אומדן

אליהו (אלי) רביבו:  את זה אני אשמח לשמוע קודם כל מנציגי המסעדנים וממשרד הכלכלה

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מבקש שתתייחסו אך ורק למחסור בעיסוקים הרלוונטיים

אליהו (אלי) רביבו:  אין לוועדה עניין שיהיו מלצרים זרים, מנהלי חדר אוכל זרים

אליהו (אלי) רביבו:       ואני אומר את זה כי נתקלתי בזה

אליהו (אלי) רביבו:  כמו שאתם יודעים, כשצף נושא אני יוצא לחקור אותו בשטח

אליהו (אלי) רביבו:  גם כלקוח סמוי וגם באופן רשמי

אליהו (אלי) רביבו:  אני משתף אתכם ששבוע שעבר תוך כדי דיון וסיור שקיימתי עם התאחדות בתי המלון, הגעתי לבית מלון ובאופן בלתי מתוכנן פשוט חמקתי לחדר האוכל ופגשתי שם עובד סודני נחמד ואדיב, שהוא מנהל משמרת בחדר אוכל בבית מלון

אליהו (אלי) רביבו:  כששאלתי אותו כמה זמן הוא מנהל, הוא אמר שחצי שנה הוא בבית המלון

אליהו (אלי) רביבו:  היה מלצר ומרוב שהוא טוב אז קידמו אותו להיות מנהל

אליהו (אלי) רביבו:  אני עם המציאות הזאת לא משלים ולא מקבל

אליהו (אלי) רביבו:  ואתם צריכים לקחת את זה בחשבון

אליהו (אלי) רביבו:       לפני שאני אגלוש לשאר השאלות, ברוכה הבאה עו"ד לינא סאלם

אליהו (אלי) רביבו:  אני יודע שכבר היית, אבל אני מקדם את בואך בברכה

אליהו (אלי) רביבו:  וזה מפגש שני שלנו היום, היינו כבר בדיון בוועדת הפנים

אליהו (אלי) רביבו:  נשתדל שפה האווירה תהיה קצת יותר נינוחה, שכולם יצליחו לבוא ולהביא את עצמם לידי ביטוי ושנהיה תועלתניים

אליהו (אלי) רביבו:  נציגי המסעדנים, בבקשה

יקיר ליסיצקי: יקיר ליסיצקי, איגוד המסעדות

אליהו (אלי) רביבו: מה תפקידך באיגוד?     

יקיר ליסיצקי: אני מנהל באיגוד

יקיר ליסיצקי:  שי ברמן ממנכ"ל את האיגוד

יקיר ליסיצקי:  אני מסעדן בעצמי עם ארבעה עסקים

אליהו (אלי) רביבו: נפלא

אליהו (אלי) רביבו:  אני מניח, אגב, שאתם יוצאים מתוך נקודת הנחה שאם אני מקדיש לטובת העניין דיון פרטני, אך ורק לתת התחום שלכם, זה כי אני באמת באמת מבין את הצורך ואת המצוקה ובא להשמיע את קולכם החלוש

יקיר ליסיצקי: אנחנו לחלוטין מודים שזה על סדר היום, שאנחנו פה בכלל

יקיר ליסיצקי:  כאשר רבים אחרים לא נעצו ולא נעלו ולא התדיינו על הנושאים הללו וזה מאוד מאוד מוערך מבחינתנו

יקיר ליסיצקי:       אנחנו היום בחוסר של מעל 30,000 עובדים, עובדי ניקיון ושוטפי כלים

אליהו (אלי) רביבו: מה יחס חלוקה?     

יקיר ליסיצקי: יחס חלוקה הוא לערך 75%

אליהו (אלי) רביבו: 75% שוטפי כלים ו-25% ניקיון?     

יקיר ליסיצקי: כן, פחות או יותר

יקיר ליסיצקי:  שוב, תלוי באיזה סוג אפיון העסק

יקיר ליסיצקי:  אבל אין מסעדה במדינת ישראל ללא שוטף כלים

יקיר ליסיצקי:  זאת אומרת, אף אחד לא עבד מעולם בשטיפת הכלים, לא עובד בשטיפת הכלים ולא יעבוד בשטיפת הכלים

אליהו (אלי) רביבו: קודם כול, בעבר עבדו

אילן גילאון: ההורים שלנו

יקיר ליסיצקי: אני מדבר על העידן הזה

יקיר ליסיצקי:  ולא רק על העידן הזה, זאת אומרת על המצב אחורה בעשורים האחרונים שאני לא עבדתי, אני עבדתי בתור פיקולו והיו שוטפי כלים אחרים ממגזרים כאלה ואחרים

יקיר ליסיצקי:  זאת עבודה שאין לה פתרון, עבודה שלא מצאנו לה פתרון ואין פתרון, אין פתרון כי בכל מדינות אירופה ובעולם, ב-OECD העובדים הזרים נמצאים בשטיפות הכלים

יקיר ליסיצקי:       אנחנו צריכים 20,000 עובדים

יקיר ליסיצקי:  זאת אומרת, אם אני מסתכל על פריזמה רחבה יותר, לטווח הארוך, אנחנו שואפים להגיע לדבר הזה

יקיר ליסיצקי:  הדבר הזה, לפי מחקר שעשינו עם פרופ' בלס, שהגשנו אותו, הדבר הזה ירים את תוצר המחזור של ענף המסעדות בין 4 ל-8 מיליארד שקלים

יקיר ליסיצקי:       אנחנו, אתמול – לא היום – אתמול כבר חייבים ASAP 2,000 עובדים

יקיר ליסיצקי:  זאת אומרת, הענף היום, בייחוד שהפלסטינאים כרגע גם לא נמצאים, אין לנו יכולת הפעלה תפעולית

יקיר ליסיצקי:  אני שם בצד את הטייק אווי ואת בתי הקפה, ואת חלק מהמסעדות שכן הצליחו לעבוד ועובדים עם תקרת זכוכית במחזור; במעל 50% מהמסעדות היום לא עובדים

יקיר ליסיצקי:  זאת אומרת, יכולת היציאה מהמקום קשורה להיבט התפעולי, קודם כל בראש ובראשונה, עוד לפני המצב הביטחוני

יקיר ליסיצקי:  על אחת כמה וכמה שאנחנו בחגורה סגורה בנושא העובדים הפלסטינאים

יקיר ליסיצקי:  שזו בכלל מציאות שהיום בבוקר, מהמסעדה שלי בתל אביב, בכיכר רבין, בגורדון פינת מלכי ישראל – הטבחים נכנסו לשטיפת הכלים, והם לא, זאת אומרת, זו לא עבודה שלהם, וזה אחרי תחנונים ובקשות

יקיר ליסיצקי:  ואני כמנכ"ל של קבוצה מוצא את עצמי מנהל משבר עם כיווץ בלילה ועם חרדות

יקיר ליסיצקי:  ואחת לעשרה ימים נכנס לשטיפת הכלים

יקיר ליסיצקי:       זה לא נתפס

יקיר ליסיצקי:  זה פשוט לא מאפשר לנו לייצב את הענף הזה

יקיר ליסיצקי:  זה עסקים קטנים

יקיר ליסיצקי:  אין פה משהו שהוא, אני בעד העסקה ישראלית ואין לנו איזה שהיא יומרה להשית את זה על כל התפקידים במסעדות

יקיר ליסיצקי:  זו פשוט עבודה שלא ניתן, לא ניתן להכניס אליה

יקיר ליסיצקי:  אני עשיתי ניסיון עם חיילים משוחררים

יקיר ליסיצקי:  הצעתי 70 שקלים לשעה, הם לא הסכימו

יקיר ליסיצקי:  הם פשוט חייכו אליי

יקיר ליסיצקי:  70 שקלים לשעה, 80 שקלים לשעה

יקיר ליסיצקי:  זה בכלל לא עניין של כסף

יקיר ליסיצקי:  זה עניין של תדמית, זה עניין של אגו, זה עניין, לא יודע

יקיר ליסיצקי:  זה לא מצטייר חברתי בנורמות החברתיות

יקיר ליסיצקי:  ואנחנו לא מצליחים

יקיר ליסיצקי:  ניסינו הלוך ושוב במהלך הרבה מאוד שנים לפתור את הסוגייה הזאת

אליהו (אלי) רביבו: יקיר, רק שאלה קטנה, ברשותך

אליהו (אלי) רביבו:  אתה יודע לומר לי אם יש לך חתך באחוזים, מה אחוז המסעדות, אני לא שואל על אולמות, כי אני מניח ששם זה מאה אחוז

אליהו (אלי) רביבו:  אבל מה אחוז המסעדות ששוטף הכלים שוטף באמצעות מדיח כלשהו, ומה אחוז שהוא ידני?     

יקיר ליסיצקי: הרוב היום במדיחים

יקיר ליסיצקי:  אגב, אם אני אציג את המחזור בהתפלגות גיאוגרפית, אז לערך זה 40%, 40%-45% לערך באזור המרכז והשאר פריפריה צפון ודרום

יקיר ליסיצקי:  זאת אומרת, זה לא רק בתוך תל אביב, אלא זה לכל אורכה ורוחבה של מדינת ישראל

יקיר ליסיצקי:  וכל הענפים, כל הענפים וסיעוד וחקלאות וזה, יש להם את היכולת להמשיך ולקיים תוצרים ולייצב ענף במגזר שהוא על סף הכחדה

יקיר ליסיצקי:  זאת אומרת, עוד לא התאוששנו מהקורונה

יקיר ליסיצקי:  אנחנו עוד עם הלוואות של הקורונה

יקיר ליסיצקי:  אנחנו נמצאים עכשיו בעוד אירוע מתגלגל, שאין הון אנושי

יקיר ליסיצקי:  ההון האנושי של הענף הזה, אגב, גם מלצרים, עזב להייטק ברובו

יקיר ליסיצקי:  יש אלטרנטיבות הכנסה

יקיר ליסיצקי:  אנחנו חייבים בנושא של שוטף הכלים לא, למה אני צריך לעבוד עם פליטים? למה אני צריך לצאת לטיול חוצה ישראל? למה אני צריך להיות עבריין בסוף בקצה? למה אני לא יכול להעסיק עובד זר עם רישיון עבודה, מעוגן ומוסדר על פי דין, על פי חוק

יקיר ליסיצקי:  למה עובדים מומחים, כ-1,000 עובדים מומחים אנחנו צריכים לשלם עלות מעביד של 30,000 שקלים? עם מיסוי כפול במאות אחוזים

יקיר ליסיצקי:  מדוע, למה?      אגב, שתי מטרות אינן: האחת, להוציא את הפליטים ממדינת ישראל – המטרה לא הושגה

יקיר ליסיצקי:  ופעם שנייה, אני משלם 76, 78, 74 שקלים לשוטף כלים פלוס מע"מ לשעת עבודה, עובד כללי בלי ניסיון, בלי הכשרה

יקיר ליסיצקי:  והוא סוגר את הטלפון

יקיר ליסיצקי:  אתמול ב-6:00 הוא פשוט לא הגיע

יקיר ליסיצקי:  פשוט אני באתי לפתוח את השטיחים ואת הברז ואת הכיור ואת הג'יפה והרמתי, ובאהבה ובכיף

יקיר ליסיצקי:  אבל אי אפשר לעגן ככה ענף

יקיר ליסיצקי:  פשוט הענף בפשיטת רגל

יקיר ליסיצקי:  וזו פרסה שאנחנו, אין, אנחנו צריכים את זה, את ה-2,000 איש האלה אתמול

יקיר ליסיצקי:  רק להיות חלק

יקיר ליסיצקי:  למה ענף התיירות, מסעדה תחת כותרת גג של ענף התיירות יכולה ואנחנו במשרד הכלכלה עוד לא הצלחנו? אנחנו גם לא מבקשים עכשיו מאות אלפי עובדים ולא 150,000 ולא 180,000 ולא, אנחנו רוצים 2,000 אתמול, כי אנחנו בהשבתה תפעולית

יקיר ליסיצקי:  השבתה תפעולית הזאת בסוף נוגעת, אנחנו מעסיקים מאות אלפי עובדים בשרשרת של ספקים ומשפחות של ספקים וצוות וקהילה

יקיר ליסיצקי:  ואנחנו נודה לפתרון בסוגיה הזו ויפה שעה אחת קודם, כי אנחנו פשוט בסבל צרוף

אליהו (אלי) רביבו: אני מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו עוד נחזור אליך

אליהו (אלי) רביבו:  יאיר אלבין, נציג משרד הכלכלה, נשמח בבקשה לדעת מה התייחסותכם לנושא

יאיר צבן: בשמחה

יאיר צבן:  תודה, כבוד יושב הראש

יאיר צבן:  יאיר אלבין, מנהל אגף בכיר, מסחר ושירותים

יאיר צבן:  אנחנו מכירים, אנחנו בקשר שוטף גם דרך הסוכנות, עם המסעדות, עוד לפני המלחמה

יאיר צבן:  אנחנו מכירים איזה שהוא מיפוי שעשינו בקיץ ועוד לפני כן, כששמענו את הקול שעלה שהיה חוסר באלפי ידיים עובדות גם לפני המלחמה

יאיר צבן:  שכמובן עכשיו המצב מצד אחד החמיר, בגלל שהפלסטינאים, כמו שצוין פה, לא נכנסים לארץ

יאיר צבן:  מצד שני, אנחנו יודעים שיש גם ביקוש פחות במסעדות ויש הוצאה לחל"ת וכו', זאת אומרת המצב עכשיו הוא כן זמני

יאיר צבן:  אני חושב שכן צריך להסתכל פה גם על המצב הקיים וגם לאורך זמן

אליהו (אלי) רביבו: זמני מה? זמני צריך פחות או זמני צריך יותר?     

יאיר צבן: המצב הנוכחי הוא זמני

יאיר צבן:  אני לא יודע לאן הוא יתגלגל אחר כך

אליהו (אלי) רביבו: זמני שמה?     

יאיר צבן: בסופו של דבר השוק בשיווי משקל שהוא היה לפני המלחמה היה בו חוסר של אלפי ידיים עובדות

אליהו (אלי) רביבו: למה לא הצפתם את זה?      

יאיר צבן: כמו שאתה מכיר, גם המנכ"ל והשר שלנו היו פה לפני שתי ישיבות והציגו את המודל הרחב יותר שעלה

אליהו (אלי) רביבו: לא רוצה לדבר עליו

יאיר צבן: לא, ששם המשרד עבד

יאיר צבן:  יש דיון נפרד שמתקיים מול רשות האוכלוסין, מול הגורמים הרלוונטיים וגם פה בוועדה הלאה

יאיר צבן:  ושם אנחנו התמקדנו במאמץ הרחב

יאיר צבן:  עכשיו יש צורך יותר חיוני

אליהו (אלי) רביבו: למה מול רשות האוכלוסין? למה? למה לא מול האוצר?     

יאיר צבן: גם האוצר, כמובן

יאיר צבן:  משרד העבודה, רשות האוכלוסין, משרד האוצר, בהחלט

יאיר צבן:  מול כל הגורמים הרלוונטיים

אליהו (אלי) רביבו: רשות האוכלוסין בקצה אמור לתכלל, אמורה לתכלל את העבודה הבין משרדית

אליהו (אלי) רביבו:  ולהוציא לפועל החלטות

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? יש המון המון שיקולים, שבתוכם זה משרד האוצר ומשרד המשפטים

אליהו (אלי) רביבו:  וכשכל דבר אומרים רשות האוכלוסין, רשות האוכלוסין, זה בתקופה האחרונה קצת ככה, נותן לי איזה שהיא תחושה בתת מודע של להגיד 'בואו נתקע את זה'

אליהו (אלי) רביבו:  למה? כי לצפות מהם לקדם תהליך שלא חונה אצלם, כשיש כבר החלטה להביא ויש כבר מכסות, נפנה אליהם, נטרטר אותם, נגיד למה אין? אבל עכשיו? מה עשיתם באופן אופרטיבי לפני המלחמה כדי להשלים את אותן ידיים עובדות

יאיר צבן: כמו שציינתי, אנחנו הסתכלנו על הדברים בצורה רוחבית

יאיר צבן:  ואז לפני המלחמה אנחנו דיברנו דווקא להגדיל את המכסה של הפלסטינאים לענף הזה ולענפים נוספים שיש בהם צורך לעובדים נוספים

אליהו (אלי) רביבו: למה פלסטינאים?      

יאיר צבן: בסופו של דבר זה היה גם שיח שהועלה גם מול מתאם פעולות הממשלה בשטחים

אליהו (אלי) רביבו: שמה?     

יאיר צבן: שזו המדיניות

יאיר צבן:  בסופו של דבר זה עלה בחשבון

אליהו (אלי) רביבו: שמה? מה המדיניות של מתאם הפעילות בשטחים? של להגיד בוא ניקח ענף ונעמיד אותו בתלות עם כיוון זרימה אחד של ארץ מוצא אחת, של ספק אחד? שמה? תסבירו לי רגע

אליהו (אלי) רביבו:  למה לא אמרתם אנחנו מדיניות ממשלת ישראל באמצעות מתאם הפעילות בשטחים רוצה להכניס X עובדים פלסטינאים, נחלק אותם בין הענפים

אליהו (אלי) רביבו:  כדי שלא ייווצר מצב שכשהם לא נכנסים אותו ענף יהיה תלותי עד כדי כך

יאיר צבן: אני לא יכול לשבת לדבר בשם גורמים אחרים

יאיר צבן:  אני אגיד שאנחנו הצפנו את הצורף בידיים עובדות לא ישראליות

אליהו (אלי) רביבו: למה לא זרות?      

יאיר צבן: בין אם זה זרים ובין אם זה פלסטינאים

אליהו (אלי) רביבו: ומה עשיתם בשביל זה?     

יאיר צבן: המהלך, אנחנו בעצם ריכזנו את העבודה במהלך יולי ואוגוסט והתחלנו את השיח עם הגורמים הרלוונטיים גם ברשות האוכלוסין, גם האוצר, משרד המשפטים ומשרד העבודה

יאיר צבן:  כל הגורמים הרלוונטיים

יאיר צבן:  וכמובן משרדים אחרים שגם צוין

אליהו (אלי) רביבו: יאיר, סליחה שאני טיפה קצר

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא עליך באופן אישי

יאיר צבן: לא, לא, אני מבין לחלוטין

יאיר צבן:  אני רק מתאר את התהליך

אליהו (אלי) רביבו: אני מבקש לדעת, כמה זמן אתה בתפקיד הזה?     

יאיר צבן: אני שנה וחצי

אליהו (אלי) רביבו: שנה וחצי

אליהו (אלי) רביבו:  למה חיכיתם עד יולי אוגוסט? כי אתם נביאים? ידעתם שתפרוץ מלחמה?     

יאיר צבן: לא

יאיר צבן:  היו גם מהלכים קודמים, גם היו חילופי ממשלות

יאיר צבן:  היו תהליכים שהתחילו

אליהו (אלי) רביבו: מה זה שייך? אתם גורמי מקצוע, אתם לא פוליטיים

אליהו (אלי) רביבו:  איפה אתם לשקף צורך של ענף שחוסה תחתיכם, שאתם נמל הבית שלו, להגיד: "תעצרו רגע

אליהו (אלי) רביבו:  א', אנחנו נזהה תהליכים

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אפילו אם אנחנו לא נזהה תהליכים, יש היום צורך

אליהו (אלי) רביבו:  לא בעתיד יהיה צורך, היום הוא קיים"

אליהו (אלי) רביבו:  היום

אליהו (אלי) רביבו:  למה? אני מבקש רגע לדעת מהן באמת הפעולות לאורך זמן שביצעתם

אליהו (אלי) רביבו:  פעולות להגדיר אותן באופן רוחבי ומבצעים גדולים, זה משול לביס גדול שאתה בסוף לא מכניס כלום לפה

אליהו (אלי) רביבו:  תאכל ביס קטן, תהנה ממנו גם

אליהו (אלי) רביבו:       מה ביצעתם לפני ומה אתם עושים מאז פרוץ המלחמה? כי בהגינות, יש לומר, הם לא אומרים אנחנו צריכים 30,000 היום

אליהו (אלי) רביבו:  אומרים אנחנו צריכים, ונצטרך

אליהו (אלי) רביבו:  רק שלאור העובדה שהענף בפעילות מאוד מאוד נמוכה, אנחנו צריכים משהו כמו 8%, אבל במיידי

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אז בואו תגידו לי אופרטיבית מה עשיתם עד המלחמה ומה עשיתם מאז המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  איך זה שהם עדיין מגיעים לפה לבקש דבר שהייתם אמורים להגיד :חבר'ה, יש

אליהו (אלי) רביבו:  מה קורה? הנה, יש מכסה, יש אישור"

אליהו (אלי) רביבו:  מה קורה? מה עשיתם כדי שזה יקרה?     

יאיר צבן: כפי שציינתי, אנחנו ריכזנו את הצרכים במהלך האביב והקיץ הקודמים, עוד לפני המלחמה, מכל הענפים

יאיר צבן:  המטרה להציג מודל אחר להבאת עובדים זרים שאינם ישראלים, לצורך העניין, לענפים הרלוונטיים

יאיר צבן:  תוך כדי התהליך הזה והשיח עם הגורמים הרלוונטיים פרצה המלחמה והמצב השתנה

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, להגיד לי באוגוסט התחלנו לטפל באופן אופרטיבי

יאיר צבן: לא, לא אמרתי אוגוסט, אמרתי זה קרה לפני כן

אליהו (אלי) רביבו: עזוב, נובמבר 2022, מה הפעילות שמשרד הכלכלה עשה כדי לשחרר את השסתום באותו ענף? פשוט

אליהו (אלי) רביבו:  שאלה פשוטה

אליהו (אלי) רביבו:  מה עשיתם? למי פניתם, איזה דיון קיימתם? איך הצפתם את זה? אני אומר טרום הקמת הממשלה הנוכחית

אליהו (אלי) רביבו:  בוא, אני הולך, כי המשרד נתן מענה קודם

אליהו (אלי) רביבו:  הענף הזה קיים קודם והצורך קיים קודם

אליהו (אלי) רביבו:  מה עשיתם?     

יאיר צבן: אני יכול לבחון את זה יותר לעומק ולהחזיר לך תשובה

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  אז תרשמי לך את זה בבקשה

אליהו (אלי) רביבו:  אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  ומאז פרוץ המלחמה מה?     

יאיר צבן: מאז פרוץ המלחמה התקיימו מספר דיונים גם עם המשרדים הרלוונטיים

יאיר צבן:  הוצפו הצרכים של הענפים השונים ואנחנו מתאמים, כמו שאמרנו, הייתה הסתכלות באמת לקדם, כמו שהשר והמנכ"ל ציינו כאן, מהלך רחב שמתקדם במקביל

יאיר צבן:  וכעת אנחנו מבינים שיש צורך

יאיר צבן:  אנחנו רוצים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: עזוב רגע את המהלך הרחב ונעזוב רגע את מה שעשיתם קודם

אליהו (אלי) רביבו:  Once כשפרצה המלחמה, שבוע אחרי, מסעדות באופן מטופטף החלו לפעול

אליהו (אלי) רביבו:  חלקן מהיום הראשון, כי הן מה שנקרא חיוניות

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אם יש חדר אוכל, לא יודע מה, בתעשייה אווירית, תעשייה אווירית לא הפסיקה את הפעילות שלה

אליהו (אלי) רביבו:  חברה שנותנת מענה ביטחוני, יש שם חדר אוכל, יש שם עובדים

יקיר ליסיצקי: אדוני יושב הראש, מעבר לכך

יקיר ליסיצקי:  מעל 1,000 יחידות עסקיות לקחו את המטבחים שלהם, נכנסו לשטיפת כלים ותרמו מעל 9 מיליון שקלים אוכל לצוות שלנו, לעובדים שלנו, לחיילים שלנו, לצבא שלנו

יקיר ליסיצקי:  אנחנו נכנסנו, הפכנו את זה, עד שמטבחים הצבאיים יתעשתו

יקיר ליסיצקי:  זו הסיבה מס' 1 בענף התרבות פנאי ליוקר המחיה

יקיר ליסיצקי:  זו הסיבה שסלט ירקות עולה 60, 70, 80 שקלים, כי שוטף הכלים עולה 80

יקיר ליסיצקי:  כי יש רגולציה בדרך

יקיר ליסיצקי:  למה אני לא יכול להעסיק עובד - - -     

אליהו (אלי) רביבו: יקיר, כמה אתה חושב שיעלה לך עובד מהודו? לינה, ביטוח, אגרות

אליהו (אלי) רביבו:  בוא תגיד לי כמה?     

יקיר ליסיצקי: אני חושב שפחות

אליהו (אלי) רביבו: כמה? מה זה אני חושב? אתה צריך להראות לי מודל עסקי

יקיר ליסיצקי: זה תלוי במחוקק

אליהו (אלי) רביבו: היום, היום

אליהו (אלי) רביבו:  היום אני מביא לך 1,800 עובדים מסרילנקה

יקיר ליסיצקי: אני חושב שזה יעלה סביב ה-55 שקלים

יקיר ליסיצקי:  אבל ייצבת גם את העסקים

יקיר ליסיצקי:  55-60 שקלים

קריאה: הכול תלוי במחוקק

קריאה:  אם המחוקק יקבע 10,000 שקלים, אז זה יהיה 10,000 שקלים

יקיר ליסיצקי: זה יהיה משהו שהוא לא overpaid 30%

יקיר ליסיצקי:  וה-30% האלה מתורגם לאזרח קצה

יקיר ליסיצקי:  זה יוקר המחיה

יקיר ליסיצקי:  זה מתורגם לאזרח קצה

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה, אני מתנצל, אני לא נוהג לעשות את זה

אילן גילאון: אני יכול להגיד כמה דברים?     

יאיר צבן: בכל זאת, אני אשמח להשלים רק בעוד שני משפטים

אליהו (אלי) רביבו: כן, בבקשה

יאיר צבן: אני אשמח להשלים שבסופו של דבר אנחנו מסכימים שבאמת יש מאות עסקים שהמודל העסקי שלהם בנוי לידיים לא ישראליות גם כיום שפעילות

יאיר צבן:  ולפי המספרים שאנחנו רואים ולפי הדרישה שגם נתנו החברים פה בשטח, גם אם עכשיו יהיה איזה שהוא מהלך מהיר, יבואו ה-2,000 הזרים שנדרשים ואחר כך יחזרו 2,000 פלסטינאים יהיה מקום לקלוט את כולם וזה לא משהו שבא, להבנתנו, אחד על חשבון השני

אליהו (אלי) רביבו: מחזק את התסכול שלי

אליהו (אלי) רביבו:  מחזק את התסכול שלי

אליהו (אלי) רביבו:  ואני אומר לכם משהו, אני חייב לומר לכם, בני לפני גיוס, ממתין לפני גיוס

אליהו (אלי) רביבו:  יש לי ממש חשק עכשיו לבקש הפסקה, לצאת לחייג אליו, להגיד לו צא תעבוד בשטיפת כלים

אליהו (אלי) רביבו:  75 שקלים לשעה? מדהים

אילן גילאון: אני אסביר לכם, זה לא עניין של מפורסם

אליהו (אלי) רביבו: מדהים

אליהו (אלי) רביבו:  אתם יודעים מה זה 75 שקלים לשעה? זה המון כסף

קריאה: אבל שיעשה את העבודה שלושה חודשים, הוא לא ישרוד

קריאה:  הוא לא ישרוד את העבודה

קריאה:  העור מתקלף

יקיר ליסיצקי: בוא תראה, קח את החשבוניות, נשלח לך את החשבוניות

יקיר ליסיצקי:  תסתכל

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי, בבקשה מר זגדון

אילן גילאון: אילן זגדון מבאר שבע

אילן גילאון:  דיברנו בוועדה לא מזמן

אילן גילאון:  אז קודם כל, אני רוצה להודות לך שוב פעם, למרות שהודינו לך, ולהתייחס לדברים שלך לפני שאני אגיד את מה שרציתי להגיד

אילן גילאון:       אז קודם כל לגבי השיחה עם יאיר אלבין, הוא מכיר אותי

אילן גילאון:  לא נשאר לו חלק בגוף שלא כרסמתי

אילן גילאון:  אני נפגשתי עם ניר ברקת בסוף יוני, תחילת יולי

אילן גילאון:  ישבתי איתו, הבאתי איתי את השפית רותי ברודו, שתהיה עדה

אילן גילאון:  שמתי אותה לידי ואמרתי לו תקשיב טוב, הנה יש פה עדה שמקשיבה

אילן גילאון:  בסיום השיחה הוא אמר לי אילן, 50,000 הודים נכנסים לישראל

אילן גילאון:  דיברתי עכשיו עם שר הכלכלה ההודי, המקביל, אני מכניס 50,000 הודים

אליהו (אלי) רביבו: יש לך זמן אחרי הדיון?     

אילן גילאון: כן, בטח

אליהו (אלי) רביבו: בוא נלך לחפש אותם

אילן גילאון: זו ההודעה ששלחתי לו

אילן גילאון:  זה ההודעות שאני שולח

אילן גילאון:  בקיצור, דיבורים, עניינים

אילן גילאון:  מאותו רגע יצאתי, אמרתי וואו, זהו, נפתרו כל הבעיות

אילן גילאון:  הודים, בלי פנסיות

אילן גילאון:  סיכמנו על שכר שהוא יהיה כפול מהשכר שלהם, שכר שלהם בהודו 200-300 דולר

אילן גילאון:  למה אני צריך לשלם להם 2,000 דולר פה? הם מרוויחים 200 דולר ואומרים תודה

אילן גילאון:  פה הם יקבלו 400 דולר, אני אשלם להם על שכר דירה ואתן להם לאכול

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  עדיין, חלק מהרגולציה, בוא, שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  חשוב רגע שנעשה סדר

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא "חרבו דרבו" מה שנקרא בפולנית

לינא סאלם: מאיפה ללא פנסיות?      

אילן גילאון: אני לא צריך לשלם

אילן גילאון:  את יודעת שאני משלם לעובד הפלסטיני פנסיה כפולה? פי שתיים מהבן שלו שיעבוד אצלי? הבן שלו מקבל פנסיה רגילה

אילן גילאון:  עובד פלסטיני אני צריך לשלם כפול

אילן גילאון:  חופשה, הבראה, את יום העצמאות אני צריך לשלם לו

אילן גילאון:  הוא בא שואל אותי אילן, מה זה יום העצמאות? למה אתה משלם לי על זה כפול? חגים

אילן גילאון:  הוא לא מבין

אילן גילאון:  יום בחירות אני צריך לשלם לעובד הפלסטיני

אילן גילאון:  זה מה שהיה פה עד עכשיו

אילן גילאון:      אבל בוא נעבור, ברשותך, לנושאים שרציתי לדבר עליהם

אליהו (אלי) רביבו: לא, שנייה, אז בוא נעשה רגע סדר

אליהו (אלי) רביבו:  בוא לא נעשה סבוטאז'

אליהו (אלי) רביבו:  גם כשיגיע לפה הודי, כל זמן שלא קיבלנו גיבוי מבית המשפט העליון, לצערי, אני מבטא את התסכול הזה, פנסיה תשולם כחוק

אליהו (אלי) רביבו:  לגישתי, אני אומר לכם, שבאופן רוחבי לכלל הענפים, לגישתי, אני אנסה לקדם אותה, עדיין ללא הצלחה יתרה

אליהו (אלי) רביבו:  עובד זר שמגיע לעבוד בישראל אמור לקבל את התנאים הפנסיוניים שלו כפי שנהוג בארץ המוצא שלו

אליהו (אלי) רביבו:  ולא כפי שנהוג לשלם פה, כי הוא לא הולך להזדקן פה

אליהו (אלי) רביבו:  ואם הוא יזדקן פה – כשלנו

אילן גילאון: בדיוק

אליהו (אלי) רביבו: זה אחד

אליהו (אלי) רביבו:  שתיים, אז כל עוד שלא הוחלט אחרת אנחנו לא עושים חוק לעצמנו

אליהו (אלי) רביבו:  שתיים, שכר מינימום הוא לא 400 דולר

אילן גילאון: פה בארץ

אליהו (אלי) רביבו: אז עדיין יש, הרגולציה באה להגן על עוד אינטרסים והם רחבים יותר ולא נפרוט אותם פה היום שוב פעם

אליהו (אלי) רביבו:  אבל בוודאי ובוודאי ב-400 דולר אנחנו לא נאפשר לאף מעסיק להעסיק

אליהו (אלי) רביבו:  ולפיכך שכר מינימום פלוס הוצאות שחלקן אגרתיות, חלקן לינה, ביטוחים וכן הלאה

אליהו (אלי) רביבו:  וזה מה שאמור לעבוד, עובד

אליהו (אלי) רביבו:  אמור להגיע בקצה סביב 8,000 שקלים אם אני עושה תחשיב נכון

אילן גילאון: עלות מעביד? כולל הכול?     

יקיר ליסיצקי: לא, הוא דיבר ברוטו

אליהו (אלי) רביבו: אני מדבר על ברוטו

יקיר ליסיצקי: בסדר, אז זה לא 18,000 שקלים פליט, אלא 10,000 שקלים עלות מעביד לעובד זר

יקיר ליסיצקי:  זה נפלא

אילן גילאון: אם הוא שלי, עובד רק אצלי

אילן גילאון:  אם הוא עובד אצלי וחי אצלי והוא נאמן לי, והוא אצלי במסעדה כל הזמן, אני אתן לו גם 10,000

אילן גילאון:  אני יודע שהוא לא יכול להגיד לי בבוקר 'אני לא בא'

אילן גילאון:  מה זה אתה לא בא? אתה חי אצלי בדירה

אילן גילאון:  זה ככה אגב זה היה עם העובדים הפלסטיניים

יקיר ליסיצקי: מחזק את הרצפה, את הקונסטרוקציה עליה אנחנו פועלים

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי, בוא נמשיך

אילן גילאון: אוקיי

אילן גילאון:  אז אני רוצה לתת פרספקטיבה, קודם כל, אני מגיע מבאר שבע, אני יותר מייצג את המסעדות שם

אילן גילאון:  יש לי קבוצות שלהם

אילן גילאון:  אני רוצה לדבר ככה קצת על ההבדל בין אזורים אחרים וגם לתת את נקודת הפתיחה שלי, בתור מסעדן, איך אני חווה את זה

אילן גילאון:  בסדר? אני אתן את הדוגמה שלי

אילן גילאון:       אני, המסעדות שלי בנות 21 שנים

אילן גילאון:  אני נחשב לאחד הוותיקים

אילן גילאון:  לא קל לשרוד בענף הזה

אילן גילאון:  ואני רוצה עכשיו אנחנו הכנסנו את אוקטובר למתווה המדהים, אולי גם את נובמבר

אילן גילאון:  ואני רוצה בדצמבר להתחיל לפתוח

אילן גילאון:  ואמרתי אוקיי, אני רוצה לפתוח את המסעדה שלי, השאלה איך אני פותח אותם? אז כל העובדים שלי במטבח, כולם כמעט, 85% מהם זה עובדים פלסטינים שדרך רשות האוכלוסין, 12 במספר

אילן גילאון:  שוטפי כלים, קוצצים, עובדים אצלי כבר שלוש שנים

אילן גילאון:  המנהלים שלי במילואים בצפון

אילן גילאון:  אוקיי?      

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, קוצצים וטבחים הם לא עובדי ניקיון

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר?     

אילן גילאון: לא, לא, לא

אילן גילאון:  עובדי המטבח, לא, זה עובד ככה

אליהו (אלי) רביבו: אני מבקש רגע לחלק

אליהו (אלי) רביבו:  עו"ד עינבל משש הנכבדה, כבר כמה וכמה דיונים שאת מתמקמת לך, אני חושב שזה לא בטעות, בכיסא שהמסך מסתיר אותך

עינבל משש: זה המקום ששמים אותי

אילן גילאון: אז אני רק נותן תמונת מצב

אילן גילאון:  אני באמת רוצה לפתוח

אילן גילאון:  אתמול עשיתי ישיבה עם מי שנשאר מהעובדים שלי

אליהו (אלי) רביבו: אגב, אני ביקשתי לראות אותה, כי תכף אני הולך להביא

עינבל משש: ארטילריה

אילן גילאון: עינבל, לי לפחות, או ליתר דיוק לנו, לבאר שבע – היא מאוד זמינה לכל בעיה וכל דבר

אליהו (אלי) רביבו: לכל הארץ

אילן גילאון: אוקיי

אילן גילאון:  אז מה שקורה עכשיו בשבוע האחרון זה שבאר שבע, בכלל, היא עיר של סטודנטים

אילן גילאון:  25,000-30,000 סטודנטים אינם, אז אין לנו גם את העובדים הסטודנטים

אילן גילאון:  המנהלים של העסקים שלי היום הם חיילים

אילן גילאון:  נפל עליי ככה שהם בגולן, הם בצפון

אילן גילאון:  אז אין לי מנהלים שיכולים לפתוח

אילן גילאון:  אני לא יכול לפתוח

אילן גילאון:  יש לי כמעט 200 עובדים, אני לא יכול לפתוח את העסקים שלי

אילן גילאון:  העובדים הפלסטינים, כפי שאמרתי, במטבחים

אילן גילאון:  שאר המסעדות בבאר שבע זה או עובדים פלסטיניים או שב"חים או עובדים פלסטינים שהם היו עובדים בבניין והיום עובדים במסעדות

אילן גילאון:  זה מה שהיה קורה עד עכשיו

אילן גילאון:  אז אני לא יכול לפתוח

אליהו (אלי) רביבו: אומרים לך בוא תהיה עבריין בכוח

אילן גילאון: בוא תהיה עבריין בכוח ואנחנו נעלים עין כשצריך

אילן גילאון:  זאת אומרת, אין לי איך לפתוח את העסקים שלי אחרי 21 שנים

אילן גילאון:  אני לא יודע איך אני עושה את זה

אילן גילאון:  ואני עוד במצב טוב

אילן גילאון:  יש לי חברים עם מסעדות הרבה יותר גדולות, רציניות, שמגלגלות, שלא יכולים לפתוח

אילן גילאון:  הם מתקשרים אליי אילן, איך פותחים? מה עושים? עכשיו, אני מתחנן לעובדים הודים, סרילנקיים, לא אכפת לי מאיפה

אילן גילאון:  רק עם שתי ידיים, עיניים, שעומדים על הרגליים ויכולים לחתוך

אילן גילאון:  כבר חודשים

אילן גילאון:  וכלום לא קרה

אילן גילאון:  ואני מבין את הכעס שלך, או איך שזה בא לידי ביטוי, כי כלום לא קרה

אילן גילאון:  שום דבר

אילן גילאון:  אני רדפתי אחרי יאיר אחרי הצעת מחליטים, כל היום הייתי מתקשר אליו

אילן גילאון:  כלום

אילן גילאון:  זה עומד במצב אפס

אילן גילאון:  עכשיו נכנסנו למלחמה

אילן גילאון:  אם לפני זה היו חסרים עובדים, היום אני לא יודע איך הם נראים

אילן גילאון:  אני חולם עליהם בלילה

אילן גילאון:  אני מתעורר עם איזה שוטף כלים שמסתכל עליי שאולי הוא יבוא לעזור

אליהו (אלי) רביבו: אני רוצה רגע לשאול אותך שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  סתם ככה, אם אני הייתי מסעדן, גם לתועלת הציבור, גם להיות הומני, גם לתת מענה למילוי פונקציה

אליהו (אלי) רביבו:  יש הוסטלים של משרד העבודה והרווחה שלנים בהם אנשים בוגרים, עם יכולת חלקית להשתלבות בחברה

אליהו (אלי) רביבו:  בחנתם את האפשרות להעסיק כאלה?     

אילן גילאון: ברור, הם עובדים אצלי

אילן גילאון:  אני מעסיק אותם מיום הפתיחה

אילן גילאון:  הטבח הראשי שלי 21 שנים הוא חצי עיוור, הוא לא רואה בלילה

אילן גילאון:  הברבסבא שזה הבר שלי, אני עצמי משוקם 8 שנים בשיקום

אילן גילאון:  ויש לי בר גדול מאוד, 850 מטר, שקוראים לו ברבסבא

אילן גילאון:  לבר הגיע סבא

אילן גילאון:  כל שישה-שבעה חודשים, כל חצי שקל בהקלדה בקופה הולך לניצולי שואה

אילן גילאון:  אני עובד עם שבע עמותות של ניצולי שואה

אילן גילאון:  כל שלושה-ארבעה חודשים 180 ניצולי שואה מגיעים לשם וחוגגים במקום

אילן גילאון:  זה חלק מהעסק

אילן גילאון:  בבאר שבע זה מאוד נפוץ, אני לא מיוחד

אילן גילאון:  כמעט כולם מעסיקים אותם

אילן גילאון:  זה חלק מאתנו

אליהו (אלי) רביבו: למה לא להגדיל את אחוזי המועסקים לדוגמה בשטיפה? ניקיון?     

אילן גילאון: אני מעסיק

אילן גילאון:  שוטף הכלים שלי מלפני המלחמה, רוני ועוד אחד, הם שניהם מביטוח לאומי, משוקמים

אילן גילאון:  יש להם עובדת סוציאלית

אילן גילאון:  אני מעסיק עובדת סוציאלית שמפקחת

אליהו (אלי) רביבו: לא, למה לא להגדיל את המפעל המדהים הזה? אפילו לתמרץ אותך

אילן גילאון: לא מתמרצים

אילן גילאון:  אבל אתה צריך כל הזמן לפקח עליו

אילן גילאון:  אתה שם אותו, הוא עובד, פתאום אתה מוצא אותו בחוץ מעשן סיגריה

אילן גילאון:  פתאום הוא בוכה

אילן גילאון:  פתאום הוא צריך את הכדורים שלו

אילן גילאון:  וזה לא קל

אילן גילאון:  אתה צריך כל היום להיות על הדופק

אילן גילאון:  הוא שותה אלכוהול, אסור לך אלכוהול, אסור נלך להיות זה

אילן גילאון:  היה לי אחד שמסתכל על המלצריות

אליהו (אלי) רביבו: כן

אליהו (אלי) רביבו:  אבל יש איזה מכסה מסוימת, איזה שהוא אחוז מסוים שניתן להעסיק

אילן גילאון: אז אנחנו מעסיקים אותם

אליהו (אלי) רביבו: יש להם איזה קאוצ'ר כזה

אילן גילאון: ולהם אני משלם יותר

אילן גילאון:  מגיע להם 18-20 שקלים לשעה, הם מקבלים יותר

אילן גילאון:  לא משלמים להם שקל פחות, זה גרושים

אילן גילאון:  זה לא הנקודה

אילן גילאון:  תנו לנו עובדים

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  רצית לומר עוד דבר חשוב

אילן גילאון: כן

אילן גילאון:  רציתי להגיד דבר חשוב וקשה וצריך להיות מציאותי

אילן גילאון:  אני לא אוהב, אני ימני בדעותיי, בסדר? כולם יודעים, מכירים אותי, הכי ימינה שקיים

אילן גילאון:  ואני אומר לך שהיום, אם אתה נותן לי לבחור היום, וכן זה קשה לי להגיד את זה, בין עובד פלסטיני שוב מיהודה ושומרון, מעל גיל 40 עם חמישה ילדים לפחות, שוב, עובד פלסטיני מיהודה ושומרון, מדהרייה, או לבחור את הערבי הישראלי או הבדואי שמחזיק נשק בבית, מהפזורה

אילן גילאון:  יש חלק כאלה, אתה יודע, לא הרבה

אילן גילאון:  אנחנו עדיין בנגב הפרוע

אילן גילאון:  לא מזמן היו יריות, אתמול בלילה מצאו שני מחבלים

אילן גילאון:  לפני שבועיים מצאו שני מחבלים ברהט עם כלי נשק

אילן גילאון:  אלה שהשתתפו בטבח, ברהט

אילן גילאון:  זה צמוד אלינו, זה מטר מאתנו

אילן גילאון:  אז אם אתה נותן לי לבחור את הבדואי שמחזיק נשק לא חוקי בבית או את הפלסטיני, אני בוחר בפלסטיני שיבוא לעבוד

אילן גילאון:  בוא אני יותר בוטח

אילן גילאון:  הוא לא יעז לעשות כלום, כי הוא צריך להביא פרנסה לילדים שלו אחרי שהשב"כ בדק אותו ואחרי שהוא נכנס ויצא את גבולות ישראל כל יום

אילן גילאון:  אני יודע שזה לא מקובל, זה לא פופולרי היום

אילן גילאון:  עוד חודשיים זה יהיה פופולרי

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  אם אני לא אתייחס למה שאמרת אני בהכרח שותף לדעותיך ואני חייב טיפה להתייחס, ואנחנו לא נצלול פה לעומק

אליהו (אלי) רביבו:       אתמול הצפנתי לנחם שתי משפחות של גיבורי ישראל שנפלו בקרב, משפחה מבית ג'אן ומשפחה מפקיעין

אליהו (אלי) רביבו:  והתבקשתי לשאת דברים

אליהו (אלי) רביבו:  ומה שברוח הימים האלה, חלק מהדברים שאמרתי שעלינו כנבחרי ציבור לוודא שמדינת ישראל לא תפסיד את העדה הדרוזית המדהימה והנדירה, כמו שהיא הצליחה להפסיד את העדה הבדואית

אליהו (אלי) רביבו:  למה אני נזכר בזה? כי חייבים לומר את האמת

אליהו (אלי) רביבו:  חלק גדול מתושבים הבדואים היו אזרחים למופת

אליהו (אלי) רביבו:  יש עדיין כאלה גם היום

אליהו (אלי) רביבו:  אבל חלק גדול מאלה שהיום מודרים, כי הם באמת באמת ברחו מהתלם באופן קיצוני וצריך לטפל בהם ביד קשה

אליהו (אלי) רביבו:  חלק גדול מהם מדינת ישראל הצליחה במאמץ רב, מבלי לשים לב, להפסיד אותם ולגרום להם להיות כאלה

אליהו (אלי) רביבו:       אז אני מבקש למחות ומבקש דרך זה ממך לא להכליל אוכלוסיות

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו מנסים לחבק את מי שהוא אזרח נאמן ונורמטיבי

אליהו (אלי) רביבו:  ואנחנו חייבים לעשות את זה, כדי שנוכל להוציא את המוץ מן התבן ולהרחיק מהחברה את אותם בעייתיים

אליהו (אלי) רביבו:  והם קיימים והם לא מבוטלים

אליהו (אלי) רביבו:  ולצערי, כפי שאמרתי, יש למדינת ישראל תרומה לא מבוטלת במציאות הזאת

אליהו (אלי) רביבו:       ובמענה למה שאמרת שאתה מעדיף להעסיק את אותו פלסטינאי בן 45, אבא לארבעה ילדים

אליהו (אלי) רביבו:  אז קודם כל, בדרך כלל הילודה אצלם היא הרבה הרבה יותר גבוהה מארבעה ילדים

אליהו (אלי) רביבו:  זאת המציאות

אליהו (אלי) רביבו:  וזה סותר את הבקשה שלך, כי אתה למעשה אומר אל תמהרו לשחרר לענף שלנו מכסות של עובדים זרים, כיוון שאוטוטו תסתיים המלחמה וזה יהיה כבר פופולרי ואנחנו נוכל לקלוט אותם ונעשה את זה בחפץ לב

יקיר ליסיצקי: זה לחלוטין לא

אליהו (אלי) רביבו: אני משקף כרגע ומתרגם את מה שאתה אומר

אליהו (אלי) רביבו:  אני מנסה ליצור איזה שהוא באלאנס ואני אומר, אם היום בערב הצלחנו להכניע את החמאס וידינו על העליונה והסתיימה המלחמה ואפשר להכניס פלסטינאים מאיו"ש נבדקו ואושרו והם בסדר והם מאה אחוז

אילן גילאון: נכנסו היום 4,000

אליהו (אלי) רביבו: אז אני אומר שאני אתנגד לכך בכל כוחי, והוא לא רב, אבל הוא קיים

אליהו (אלי) רביבו:  שענף כמו ענף המסעדנות כולו יישען על עובדים פלסטינאים

אליהו (אלי) רביבו:  מכאן אנחנו מבינים שאנחנו לא בונים אך ורק על הפלח הזה, כי גם אם יהיה מאה אחוז מענה מהם, אני לא מסכים

אליהו (אלי) רביבו:  אסור לנו

אליהו (אלי) רביבו:  כשלנו, לא ניכשל שוב פעם, לא במשמרת שלי

אליהו (אלי) רביבו:  ואמר ביושר ובהגינות מר יאיר אלבין ש-once אם היום יכולים להיכנס פלסטינאים זה לא ייתר את הצורך ואת הקליטה שאנחנו נקלוט של עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  לפיכך, אני מבקש להתמקד בזירוז הליכי הכנסת עובדים זרים, בין היתר לענף המסעדנות, בכלל לניקיון ושוטפי הכלים

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אז בואו נתמרכז בחזרה

אליהו (אלי) רביבו:       ותוך כדי זה שנייה אני מבהיר ואומר לך שברח לך או לא התכוונת ואתה אמרת שחסרים לך קוצצים וכאלה במטבחים

אליהו (אלי) רביבו:  ואין בכוונתנו לעודד או אפילו לאפשר קליטת עובדים זרים ו/או פלסטינאים במקצועות שעדיין ניתן למצוא בהם ישראלים

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? הנה, אני אומר את זה ברור

אילן גילאון: העמדה שלנו כאיגוד איתך

אליהו (אלי) רביבו: את זה עוד לא הוכחתם לנו

אליהו (אלי) רביבו:  ואני לא יכול להשלים עם זה

אליהו (אלי) רביבו:  ולכן אני מקודם ביקשתי שהגב' משש תהיה בזווית, בכינון ישיר

אליהו (אלי) רביבו:  כדי שנבהיר את זה

אליהו (אלי) רביבו:  ולצד זאת אני מבקש לדעת: א', ביקשתי כבר בדיונים הקודמים לדעת מה עמדתכם ומה ניתן לעשות כדי שכל מי שמחזיק בוויזת העסקת פלסטינאים יוכל להסב את זה באופן מיידי להעסקת עובדים זרים

עינבל משש: אז אני אשמח רגע להתייחס

עינבל משש:  קודם כל, כמובן שיש שיח שוטף ורציף גם עם אילן, בעיקר עם אילן, וגם עם נושא המסעדות האתניות

עינבל משש:  עם ארנון

עינבל משש:  אני לא יודעת למה הוא בחר לשבת פה, אבל בסדר

עינבל משש:  לגבי העסקת פלסטינאים, עובדים זרים ובכלל

עינבל משש:  אני אגיד שברור לי שענף המסעדות ככלל בסדר הוא נמצא ברמת סיכון מאוד גבוהה ממילא

עינבל משש:  הקורונה לא היטיבה את מצבו ובטח עכשיו במלחמה אז אני כל הזמן שומעת את המצוקה מאילן, כמה קשה בענף המסעדנות

עינבל משש:       אני אגיד שב-2021, בדצמבר 2021 העלינו את מכסת העובדים הפלסטינאים מ-1,500 ל-2,000 והענף, כן, מ-1,500 ל-2,000

עינבל משש:  זה היה בדצמבר 2021

אליהו (אלי) רביבו: כמה נוצל מתוכם?     

עינבל משש: כל המכסה של ה-2,000

אליהו (אלי) רביבו: מה זה אומר?     

עינבל משש: שיש מיצוי מקסימלי של המכסה

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא שיש מיצוי מקסימלי

אליהו (אלי) רביבו:  שהצורך הוא צורך מוצדק

עינבל משש: כן, כן, לא חלקתי על זה

עמית גרוס: לי יש בהמתנה איזה 300

עמית גרוס:  אני מייצג איזה 1,000 מסעדות

אליהו (אלי) רביבו: אז מיד, מיד תקבל את רשות הדיבור

עינבל משש: אז אני אגיד שיש את המכסה של ה-2,000 פלסטינאים, שמועסקים בכל עסק שמוגדר בית קפה, מסעדות, מזנון, בית אוכל, שיש לו רישיון אוכל והוא לא קבלן כוח אדם

עינבל משש:  זה כתוב

עינבל משש:  בנוסף, יש מסתננים שעובדים, מסתננים רשאים לעבוד

עינבל משש:  עובדים במסעדות

עינבל משש:  לפי הבדיקה שלי על חודש אוגוסט אז יש כ-1,550 מסתננים שעובדים בבית עסק שמוגדר בדיווח מסעדות

עינבל משש:  וזה כמובן לא מכסה שמוגבלת, שהם יכולים להעסיק

עינבל משש:       אין החלטת ממשלה שמתירה העסקת עובדים זרים במסעדות

עינבל משש:  רק במסעדות אתניות, לזה אין מכסה והם מעסיקים וזה עובד בשוטף

אליהו (אלי) רביבו: במסלול המומחים

עינבל משש: כן

עינבל משש:  שפים זרים למסעדות

אליהו (אלי) רביבו: לא טוב לנו

עינבל משש: לא, זה משהו אחר

אליהו (אלי) רביבו: כן, כן, לא שייך

עינבל משש: זה לא נותן מענה לאילן, זה נותן מענה למסעדות אסיאתיות

עינבל משש:  כמובן, עוד פעם, את מדיניות ההגירה לא אנחנו קובעים

אליהו (אלי) רביבו: את אומרת, ננסה רגע להיות ממוקדים

אליהו (אלי) רביבו:  את אומרת יש צורך בלהעסיק עובדים

אליהו (אלי) רביבו:  המכסות ממומשות

אליהו (אלי) רביבו:  מדובר בעובדים פלסטינאים

אליהו (אלי) רביבו:  כדי שיסבו אותם מעובדים פלסטינאים לעובדים זרים זה צריך להיות תוצאה של החלטת ממשלה

עינבל משש: כן

עינבל משש:  אבל אני אומרת שאת שוק התעסוקה לא אני מתכללת

עינבל משש:  מי שמתכלל זה משרד העבודה, משרד האוצר

עינבל משש:  שהם צריכים, וכמובן משרד הכלכלה צריך לשים את הצורך והם צריכים לתכלל את שוק התעסוקה במדינת ישראל, בהסתכלות כמובן משקית

אליהו (אלי) רביבו: לא

אליהו (אלי) רביבו:  הרי ברור, גברתי, הרי ברור מאליו שאם אחמד יכול להיכנס אז ג'וני יכול גם

אליהו (אלי) רביבו:  אם יש הצדקה להעסיק את עבד מדהרייה אז יש גם הצדקה להעסיק בכלל עובד שהוא לא ישראלי

אליהו (אלי) רביבו:  עכשיו מפה אנחנו צריכים לעבור לשיח בין משרד העבודה ומשרד הכלכלה

עינבל משש: לא, אם אדוני שואל אם אפשר לקחת את ה-2,000 פלסטינאים ולהסב אותם ל-2,000 זרים, זה מחייב מדיניות ממשלתית כמובן

אליהו (אלי) רביבו: יפה מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת שזה מחייב החלטת ממשלה

עינבל משש: החלטת ממשלה, כמובן

אליהו (אלי) רביבו: הצעת מחליטים

אליהו (אלי) רביבו:  ואת זה אמורים לעשות משרד הכלכלה

עינבל משש: הם צריכים להוביל את השיח על הצורך, כמובן אדוני, כמי שמתכלל את הענף

עינבל משש:  כמו שחקלאות מובילים חקלאות

עינבל משש:  אדוני צודק

אליהו (אלי) רביבו: ומכאן זה מחזיר אותי למה ששאלתי בהתחלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני ביקשתי שאת תעני, כי כל הטרמינולוגיות שבאמצעותן ניסיתי לבטא את השאלה שלי למר יאיר לא צלחו

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? ואני אומר, רמזתי לאורך כל הדיון, רמזתי, שאני מבקש לדעת מה אתם כן יכולים לעשות מאז שפרצה המלחמה ועדיין לא עשיתם

אליהו (אלי) רביבו:       אני אומר להביא במקום 2,000 להגיד, נאמר והיום יש, אנחנו נמצאים ב-5 באוקטובר, יש מאה אחוז עובדים של פלסטינאים

אליהו (אלי) רביבו:  להביא במקומם זאת לא שאלה, לא על זה מדברים

אליהו (אלי) רביבו:  חסר

אליהו (אלי) רביבו:  והחסר רוצים עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  ואתם פעלתם

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אני אומר, מה-7 באוקטובר אותם מאה אחוז של הפלסטינאים לא קיימים

אליהו (אלי) רביבו:  לא קיימים

אליהו (אלי) רביבו:  לא יודעים מתי הם יהיו

אליהו (אלי) רביבו:  יודעים שגם אם יגיעו במקומם זה לא יבטל את הכניסה שלהם ואת הצורך שבהם כשתסתיים המלחמה ולא יודעים מתי היא תסתיים

אליהו (אלי) רביבו:  ולפיכך, מובן מאליו שלפחות להשאיל בינתיים את אותה מכסה של המאה אחוז פלסטינאים שאושרו ומוצו באופן מלא גם את המכסה הזאת, להעביר החלטת ממשלה פשוטה

אליהו (אלי) רביבו:  פשוטה

אליהו (אלי) רביבו:  החלטת מחליטים, שלהסב את אותן ויזות של פלסטינאים לעובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  כדי שמאותו רגע אני יכול באמת לטרטר אותה

אליהו (אלי) רביבו:  אני עוד לא יכול לפנות אליה

אליהו (אלי) רביבו:  אני שואל למה אפילו את זה לא עשיתם

אליהו (אלי) רביבו:  זאת השאלה

אליהו (אלי) רביבו:  אפילו את זה

אליהו (אלי) רביבו:  40,000 מהודו בדרך, 170,000 במתווה רחב

אליהו (אלי) רביבו:  מרוב עצים לא רואים יער

אליהו (אלי) רביבו:  ואני יש לי משקפיים, לא רואה מספיק טוב

אליהו (אלי) רביבו:  למה רק את זה לא עשיתם? או שאני אשאל יותר פשוט, מה אני צריך לעשות או לבקש שלפחות את זה תעשו?     

יאיר צבן: כמו שנאמר, זה נושא שנוגע למדיניות ההגירה

אליהו (אלי) רביבו: לא

יאיר צבן: וזה מנגנונים שונים

אליהו (אלי) רביבו: לא קשור

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו עוד לא שם

אליהו (אלי) רביבו:  זה בדיוק העניין

אליהו (אלי) רביבו:  זה בהכרח השלב הבא

אליהו (אלי) רביבו:  זה בהכרח השלב הבא

אליהו (אלי) רביבו:  אלא אם כן אני מבין את השלבים באופן שגוי תתקנו אותי

אליהו (אלי) רביבו:  כמו שאני מבין, ואני לא הרבה זמן בתחום, זה בדיוק השלב הבא

אליהו (אלי) רביבו:  אני הבהרתי בתחילת הדיון ואני עושה את זה כבר בכמה דיונים לאחרונה

אליהו (אלי) רביבו:  רשות ההגירה לא קובעת אם המכסה צודקת או לא

אליהו (אלי) רביבו:  כי היא לא מאפיינת את הצורך

אליהו (אלי) רביבו:  משרד הפנים הוא לא נמל הבית של ענף המסעדנות או ענף הניקיון ובכלל התעשייה

אליהו (אלי) רביבו:  הוא קבלן מבצע

אליהו (אלי) רביבו:  משרד הפנים הוא קבלן מבצע

אליהו (אלי) רביבו:  רשות ההגירה יכולה להגיד העובד הזה לא נכנס

אליהו (אלי) רביבו:  למה? ככה

אליהו (אלי) רביבו:  יש לי בדיקות, יש לי מערכות, יש לי סינונים

אליהו (אלי) רביבו:  ככה, שרירותית

אליהו (אלי) רביבו:  אבל היא לא אומרת הענף הזה לא יקבל

אליהו (אלי) רביבו:  יש הצעת מחליטים, תביאו, נקבע מנגנון, כללים, תנאים

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נהיה הקבלן המבצע שגם יכניס אותם

אליהו (אלי) רביבו:  ונקבע באיזה תנאים ולכמה זמן, ואיך ואיפה ואני לא יודע מה

אליהו (אלי) רביבו:  איפה אתם? אתם אמורים לייצר את הצורך של העבודה אצלם

אליהו (אלי) רביבו:       אתם פשוט התרגלתם, מתוך נוחות, חלק גדול מהמשרדים, שוב פעם, תסלח לי, לא מכוון את זה אליך

אליהו (אלי) רביבו:  אבל מתוך נורות התמכרתם לריכוזיות שקוראים לה רשות האוכלוסין, מנהל עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  פשוט ככה

אליהו (אלי) רביבו:  וזה, אני לא רוצה לומר אפילו למה זה גורם

אליהו (אלי) רביבו:  אבל טוב למעסיקים ולכלכלה? בטח שלא

אליהו (אלי) רביבו:  בטח שלא

יאיר צבן: אני רק אציין שוב שאנחנו בקשר עם כל הגורמים הרלוונטיים, משרד העבודה, משרד האוצר ומשרים רלוונטיים כולם ואנחנו כן במגעים בנושא, גם לקדם את הצורך של מסעדות

אליהו (אלי) רביבו: אתה יודע מה אני מצפה? אתה יודע מה ציפיתי? בוא, אף אחד לא שומע אותנו

אליהו (אלי) רביבו:  שתבקש לצאת לעשר דקות לדבר עם הממונה שלך בשביל לקבל ממנו אישור שאתה נכנס ומכריז משרד הכלכלה החליט שאחד הנושאים הקרובים בישיבת הממשלה הקרובה יעסקו בבקשה להמרת ויזות של עובדים פלסטינאים לעובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  זה מה שרציתי לשמוע

אליהו (אלי) רביבו:  לשם ייחלתי

יקיר ליסיצקי: אחרת אלפי מסעדות ייסגרו

אליהו (אלי) רביבו: אנחנו מנהלים דיונים ריקים מתוכן

יקיר ליסיצקי: ייסגרו המסעדות בזמן השיהוי

אילן גילאון: מה זה? לא יפתחו

יקיר ליסיצקי: יהיה אירוע

יקיר ליסיצקי:  לחתוך את הרגולציה

יקיר ליסיצקי:  אנחנו בשעת משבר

יקיר ליסיצקי:  שותף שלי בעסק במילואים, נפצע בעזה, הוא באיכילוב

יקיר ליסיצקי:  אנחנו לא באותם סדרי תהליכי עבודה

יקיר ליסיצקי:  צריך לעשות קרוס ולהביא לשולחן תוצאה כלשהי

יקיר ליסיצקי:  אחרת אנחנו גמורים

יקיר ליסיצקי:  אנחנו לא יכולים לפתוח את העסקים שלנו

יקיר ליסיצקי:  איך נפתח את העסק? מה, הוא יקרוס שנייה, יקרוס ונמחק מאות מיליונים? כי לא מצאנו את, משרד ההגירה רגע צריך את הזה

יקיר ליסיצקי:  ורוצים לעשות עכשיו אירוע פוליטי של מאות אלפי עובדים? זה לא רלוונטי לאירוע

יקיר ליסיצקי:  אנחנו מבקשים 2,000 איש אתמול ולאשר את זה שלשום

אילן גילאון: אפשר שאלה לעינבל?      

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא כרגע

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו תכף נעבור לעמית גרוס, עו"ד עמית גרוס, תכף

אליהו (אלי) רביבו:  אבל קודם כל אני מבקש לשאול איזה שהיא שאלה את שירות התעסוקה

יאיר פרץ: היי, אני נמצא כאן

יאיר פרץ:  שלום יושב ראש הוועדה

יאיר פרץ:  יניב פרץ, ראש אגף מעסיקים בשירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו: אני רוצה רגע לשאול שאלה קודם כל את מנהלת הוועדה המסורה

אליהו (אלי) רביבו:  שאלתי איזה משרד הוזמן ונמצא בזום

אליהו (אלי) רביבו:  לא ציינתם אותם

אליהו (אלי) רביבו:  הבנתי, יש לך קרדיט

אליהו (אלי) רביבו:  היא זו שמחליטה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר

יאיר פרץ: רשמתי בזום שרציתי להתייחס, כי אני חושב שאני יכול להציג נתונים שישפכו קצת אור

אליהו (אלי) רביבו: אז רק לפני שאתה מציף אותנו בנתונים חשובים, שאני צמא להם, אני מבקש לדעת כמה עובדים, כמה דורשי עבודה חדשים הצטרפו למלאי שלכם בחודש וחצי האחרונים, שהם בהגדרה מוכנים יהיו לעבוד בענף המסעדנות בניקיון ושטיפה?      

יאיר פרץ: אז אני אשיב לשאלה הזאת ואחר כך אציג עוד כמה נתונים, ברשותך, של דקה שתיים

אליהו (אלי) רביבו: כמה זמן שאתה צריך יש לך

יאיר פרץ: מעולה

יאיר פרץ:  אז כיום, בשירות התעסוקה, בוא נתחיל מזה, טרם 7 באוקטובר היו רשומים בשירות התעסוקה כ-163,000 דורשי עבודה, שזה משהו שנע בין סביבות 3

יאיר פרץ: 1% זה שיעור האבטלה הנמוך ביותר שהיה בעשור האחרון, עוד אפילו טרם הקורונה

יאיר פרץ:  בסדר? מאז ועד היום עברנו כברת דרך

יאיר פרץ:  נרשמו בשירות התעסוקה כ-106,000 דורשי עבודה חדשים שהוצאו לחל"ת

יאיר פרץ:  ועוד קרוב ל-104,000 דורשי עבודה שפוטרו או התפטרו מסיבות נוספות

יאיר פרץ:  כרגע רשומים בשירות התעסוקה כ-307,000 דורשי עבודה בסטטוס של מובטלים וחל"ת

יאיר פרץ:  שצריך רק לסייג, ברשות יו"ר הוועדה, שמי שמוגדר בחל"ת כרגע הוא יכול להיות פוטנציאל העסקה

יאיר פרץ:  אבל צריך לקחת בחשבון שהמדינה צריכה לעשות איזה שהיא פעולה מסוימת, אנחנו בעצם, המדינה זה אנחנו, סליחה

יאיר פרץ:  אנחנו צריכים לעשות פעולה מסוימת

יאיר פרץ:  כי עובד שהוא נמצא בחל"ת כדי שהוא יעבוד אצל מעסיק אחר צריך לנקוט בפעולה מסוימת

יאיר פרץ:  וצריך לקחת בחשבון שחל"ת זו חופשה ללא תשלום, שבעצם המעסיק הוציא אותו לחופשה לפרק זמן מסוים והוא עתיד לחזור אליו

יאיר פרץ:  אז ההגדרה של אותו פלח שנמצא בחל"ת הוא מאוד מאוד ספציפי

יאיר פרץ:  אבל עדיין הוא יכול לשמש ולתת מענה לענף

אליהו (אלי) רביבו: תרחיב בבקשה שקיימת האפשרות שאותו עובד ישודרג במקום עבודה חדש וכך אנחנו מניעים את גלגלי המשק

אליהו (אלי) רביבו:  נכון?     

יאיר פרץ: לגמרי

אליהו (אלי) רביבו: יופי

אליהו (אלי) רביבו:  ולמה עדיין לא ביצעתם את אותה פעולה?     

יאיר פרץ: לא, לא, אין שום מניעה

אליהו (אלי) רביבו: לא, אני רוצה לדעת אם יש לכם מדיניות שאומרת שמי שנמצא בחל"ת צרך ליצור לו אינסנטיב לעבוד בעוד עבודה בזמן הזה

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, זה לא אמור לתת מענה לענף המסעדנות לאורך טווח

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אני כן רוצה שאנשים ייצאו מהבית

אליהו (אלי) רביבו:  ובמקום שהם יגידו משתלם לי לשבת בבית, נגיד לו אתה תקבל תוספת במקביל

אליהו (אלי) רביבו:  ואז אתה תקבל 50% מפה ו-100% מפה והנה הרווחת 150%

יאיר פרץ: אז א', יושב ראש הוועדה צודק

יאיר פרץ:  ואצלנו, מי שמוגדר בחל"ת, מבחינת ההתייחסות שלנו הוא כמו אבטלה

יאיר פרץ:  זה אומר שאותו דורש עבודה, אם אני מפנה אותו לעבודה הוא אמור ללכת לאותו מקום עבודה, כשאני מפנה אותו, גם אם זה עבודה זמנית למספר חודשים עד לכשישוב למעסיק שלו, או שלא

יאיר פרץ:  כמו שציין יו"ר הוועדה

יאיר פרץ:       אבל משהו נוסף שצריך לקחת בחשבון שחלק לא קטן מאותם עובדים שנמצאים בחל"ת הם מפונים

יאיר פרץ:  ואז אחד האתגרים שאנחנו נתקלים בהם זה שנגיד אני אקח את שדרות כ- study case, המקום שממנו אני בא

יאיר פרץ:  עיר שהתפנתה כולה לאילת וים המלח, 37,000 תושבים, מתוכם 35,000 מפונים

אליהו (אלי) רביבו: ותל אביב

יאיר פרץ: כל מי שמוגדר בחל"ת בעצם הוא ממשיך לקבל שכר מלא מאותו מעסיק, מעצם היותו מפונה

יאיר פרץ:  ועד שלא ייצרו, ניסינו באמצעות האוצר, לייצר את האינסנטיב הזה שהוא יוכל לקבל או כפל שכר או חצי שכר נוסף, אין לו שום אינסנטיב היום לצאת למקום עבודה נוסף

יאיר פרץ:  כי הוא מקבל משכורת רגילה מאותו מעסיק

יאיר פרץ:  אם האוצר לא יהיה מוכן להיענות לבקשה שלנו ולאפשר לו לקבל או חצי שכר נוסף אצל המעסיק הנוסף או שכר מלא, יו"ר הוועדה מבין שאין פה שום תמריץ

אליהו (אלי) רביבו: מה עשיתם כדי לגרום לאוצר כן והם עדיין אומרים לא?     

יאיר פרץ: פנינו

יאיר פרץ:  וכרגע, כמו אז שהיה גם בקורונה

אליהו (אלי) רביבו: תשלח לי בבקשה את הפנייה, בסדר?      

יאיר פרץ: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו: ובוא נעזוב רגע את הנושא הזה בזה שאתה שולח לי את הפנייה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש רגע שנבודד את המפונים ואת אלה שבחל"ת

אליהו (אלי) רביבו:  בוא ניקח את ה-100% שמורכב ממי שנרשם אצלכם קודם ומי שנרשם מאז העבודה כדורש עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? בן אדם שגר בבת ים והוא דורש עבודה חדש

אליהו (אלי) רביבו:  זה עומד על 280,000 בערך אם אני לא טועה

אליהו (אלי) רביבו:  נכון?     

יאיר פרץ: 243,000

אליהו (אלי) רביבו: 243,000

אליהו (אלי) רביבו:  הייתי על יד

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לדעת קודם כל מה מהם הם לא עובדים מקצועיים בהגדרה

יאיר פרץ: אבל לפני שאני אשיב לכבודו, אולי אני אוכל לדייק אותו

יאיר פרץ:  הכנתי, מה שנקרא הכינותי מראש לוועדה רק על ענף המסעדנות

יאיר פרץ:  בסדר? פרטני לכל אחד מהמקצועות בענף המסעדנות כמה נמצאים בחל"ת אצלנו רשומים היום ויש להם ניסיון יותר משנה אחת במגוון המקצועות שאני אוכל להציג לכבודו

יקיר ליסיצקי: נכון לאיזה תאריך אדוני?     

יאיר פרץ: יש לנו 35,000 דורשי עבודה פוטנציאליים

אליהו (אלי) רביבו: נכון למתי הדוח הזה?     

יאיר פרץ: רשומים בשירות התעסוקה, באבטלה וחל"ת

יקיר ליסיצקי: נכון לאיזה תאריך?     

יאיר פרץ: נכון להיום

יאיר פרץ:  בסדר? 35,000 דורשי עבודה

אליהו (אלי) רביבו: נכון להיום

יקיר ליסיצקי: לא, נכון להיום ברור, כי חלקם עוד לא חזרו

יקיר ליסיצקי:  כי חלק מהמסעדות סגורות פשוט

אליהו (אלי) רביבו: זה לא מעניין

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני רוצה לענות לך

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה רגע, יניב, שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  מתאים לי ואני מעודד את זה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? שמי שבינתיים לא עובד כי המקום עבודה שלו לא פעיל שיגיע בעל מסעדה שכן עובד, שיפתה את אותו עובד וישפר את תנאיו ויעלה את שכרו

אליהו (אלי) רביבו:  והנה, אני אומר לכם

עמית גרוס: זה לא יקרה

אליהו (אלי) רביבו: שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  תראו, אם אנחנו נגיד זה רק זמני והם יעזבו אותי, אנחנו לא, אנחנו רוצים היום לפתוח

אליהו (אלי) רביבו:  כי אם היום אני אגיד לכם קבלו עובדים זרים זה ייקח עוד שבועיים שלושה

אליהו (אלי) רביבו:  אם היום אני אגיד

אליהו (אלי) רביבו:  וזה לא יהיה

אליהו (אלי) רביבו:  נכון? אז אם אנחנו רוצים היום להעסיק ויש היום עובדים זמינים אנחנו לא נשאל מה אופק ההעסקה שלהם היום

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא מבטל את הצורך בלטפל בשאר התהליכים

אליהו (אלי) רביבו:  אבל קודם כל בואו נעסיק את אותם שנמצאים בחל"ת או דורשי עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  אני הייתי שמח, מכובדי, אם היית יודע לפלח לי מתוך ה-35,000 כמה מהם דורשי עבודה וכמה מהם בחל"ת

אליהו (אלי) רביבו:  שהיום רק מבקשי עבודה

יאיר פרץ: אז כבודו, אולי אני אקריא

יאיר פרץ:  זה כמה מקצועות, כמה יש ואחר כך אני אפלח

יאיר פרץ:  בסדר?     

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  קיבלתי

יאיר פרץ: סתם, רק כדי לסבר את האוזן

יאיר פרץ:  אנשי בריסטה יש לנו למעלה מ-3,000

יאיר פרץ:  מנהלי מטבח ומנהלי מסעדה למעלה מ-6,500

יאיר פרץ:  אני אדלג על חלק מהמקצועות, בסדר? עובדי מטבח ועוזרי טבח וקונדיטורים למעלה מ-6,000

יאיר פרץ:  שוטפי כלים 700

יאיר פרץ:  שפים 5,890

יאיר פרץ:  זה רק על קצה המזלג

יאיר פרץ:  יש לי פה עוד רשימה מפורטת, מלצרים וכיוצא בזה למעלה מ-8,000 שהם עונים להגדרות של מחסור שיש בענף המסעדנות ואלו המקצועות המובילים שם

אליהו (אלי) רביבו: ניקיון?      

יקיר ליסיצקי: של עסקים סגורים, לא על הצרכים של המסעדות

יקיר ליסיצקי:  של עסקים סגורים

יקיר ליסיצקי:  אבל אדוני יושב הראש, איך אנחנו מחזירים אותם ממסעדה אחרת? איך?     

אליהו (אלי) רביבו: בוא, תקשיב

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה להסביר לך

אליהו (אלי) רביבו:  אני אסביר לך

אליהו (אלי) רביבו:  מאן דהוא שרגיל, שעובד איזה שהוא פרק זמן במסעדה מסוימת שהיום סגורה זה בסדר גמור שאתה בינתיים תעסיק אותו

יקיר ליסיצקי: נכון

יקיר ליסיצקי:  איך, איך אבל? כסף

אליהו (אלי) רביבו: מה זה איך?     

יקיר ליסיצקי: אם יש לו עד 75% כפול אחוז הפגיעה וזה בהיבט של, סליחה, החל"ת, דמי אבטלה, אם הוא זכאי ועומד בקריטריונים זכאי לעד 75%

יקיר ליסיצקי:  אז הוא יבוא לעבוד בשביל ההפרש?     

אליהו (אלי) רביבו: אז קודם כל, זה נושא שהוא בטיפול ואני התחלתי איתו את השיחה

אליהו (אלי) רביבו:  מה זה אסור?     

אילן גילאון: זה מה שרצינו, חל"ת גמיש

אילן גילאון:  אסור לו לעבוד אם הוא בחל"ת

יקיר ליסיצקי: בדיוק

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  ביקשנו חל"ת גמיש, כמו שאתה אומר

אליהו (אלי) רביבו:  מה שאתה הצגת, הצעת היה פותר את הכול

יקיר ליסיצקי: הרי אם עובד מקבל 50 שקלים לשעה והוא מקבל 35 שקלים כשהוא בבית, הוא יבוא לעבוד בשביל 15 שקלים הפרש? על זה דנו עם משרד האוצר לגבי החל"ת הגמיש והם התנגדו

אליהו (אלי) רביבו: אתם יודעים מה עמדתי לעניין החל"ת הגמיש

אליהו (אלי) רביבו:  הצלחתי להביא לא מעט הישגים, עם כל הצניעות, בעניין מתווה הפיצויים

אליהו (אלי) רביבו:  לא הצלחתי לבטא את כל רצונותיי

אליהו (אלי) רביבו:  אחד מהם שכשלתי בהם זה חל"ת גמיש

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אני מבקש, כדי שיהיה לנו קל לנהל את הדיון באופן יעיל

אליהו (אלי) רביבו:  תבודד בבקשה את האנשים שנמצאים בחל"ת

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש דורשי עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  אלה שלפני המלחמה, תצרף אותם לאלה שמאז המלחמה הם נמצאים באותה קטגוריה

אליהו (אלי) רביבו:  כמה כאלה יש? 35,000 זה כולל אנשי חל"ת

יאיר פרץ: החל"ת כולל דורשי עבודה בהתפטרות ומתפטרים

אליהו (אלי) רביבו: יפה

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מבקש שתבודד בבקשה את אלה שנמצאים בחל"ת מסיבה כלשהי, לאלה שהם דורשי עבודה, לא משנה אם הם חדשים או ותיקים

יאיר פרץ: לא

יאיר פרץ:  אז רגע, כבודו

יאיר פרץ:  את זה אני לא יכול לעשות אונליין, אני אוכל לשלוח לו את הנתונים

יאיר פרץ:  אני יכול ספציפית על המקצועות שהקראתי לו, שקשורים לענף המסעדנות

יאיר פרץ:  לא על כלל העובדים

אליהו (אלי) רביבו: אתה יודע מה? בוא, אני אנסה רגע לעזור לך

אליהו (אלי) רביבו:  ניקח נתון חלקי

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? 5 באוקטובר בענף המסעדנות, כמה נרשמו כדורשי עבודה?      

יאיר פרץ: אין לי את הנתון הזה אונליין

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר

אליהו (אלי) רביבו:  אז בוא, אז אנחנו קובעים שאתה מכין לי בהקדם, בהקדם אבל, עם כמה דגשים מתחת להקדם, פילוח של כל ענף

אליהו (אלי) רביבו:  תבודד מתוכם את אלה שנמצאים בחל"ת

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אני רוצה לכלל הענפים

אליהו (אלי) רביבו:  מתוך זה אני אקח את המסעדנות ומתוך המסעדנות נחלק לבעלי מקצוע

אליהו (אלי) רביבו:  כי יש לנו, אנחנו עוסקים בעוד ענפים

יאיר פרץ: רק צריך לקחת בחשבון, כבודו, שבכל יתר הענפים שהוא לא ענף המסעדנות, כרגע יש לנו תעדוף שאנחנו עובדים עליו בחמ"ל הלאומי של רח"ל במשרד הכלכלה, חמ"ל תעסוקה

יאיר פרץ:  שהוא בעצם מתעדף את המקצועות שנמצאים במחסור

יאיר פרץ:  כרגע זה חקלאות, נהגים, אבטחה

אליהו (אלי) רביבו: לא רלוונטי עכשיו

יאיר פרץ: בסדר גמור

אליהו (אלי) רביבו: בסדר? אז בואו נתקדם רגע

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשאל אותך שאלה אחרת, ברשותך

יאיר פרץ: רק רגע, ברשותך

יאיר פרץ:  לפני כן, אם מותר לי

יאיר פרץ:  ככה קצר

יאיר פרץ:  ב-35,000 רק לענף המסעדנות, מתוכם כ-10,000, ככה בשלוף, הם באבטלה

אליהו (אלי) רביבו: יופי

יקיר ליסיצקי: נו? עסקים סגורים

אליהו (אלי) רביבו: לא, אבטלה

יאיר פרץ: אבטלה, לא חל"ת

אליהו (אלי) רביבו: אבטלה זה דורשי עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  אוקיי?      

אילן גילאון: אני חייב לציין שלדעתי בדצמבר זה הולך לרדת בגרף חד, כי גם המענקים לכאורה אמורים להפסיק, אם בעזרת השם המלחמה תירגע

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי, מבין

אליהו (אלי) רביבו:  אז בואו נתקדם רגע

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח בבקשה שתענה לי, יניב, אם יש לך את הנתון כמה קליינטים הגיעו אליכם? יש דורשי עבודה, זה צד אחד של המשוואה

אליהו (אלי) רביבו:  יש את הצד השני שמבקשים להעסיק

אליהו (אלי) רביבו:  כמה מעסיקים פנו אליכם בענף המסעדנות בחודש וחצי האחרונים?     

יאיר פרץ: אז סך הכול ביקושים שיש לנו בענף המסעדנות זה כמה מאות

יאיר פרץ:  נגיד מארגני אירועים, הזמנות, אני מדבר על הזמנות שנמצאות אצלנו

יאיר פרץ:  בערך משהו כמו 150 הזמנות

יאיר פרץ:  שזה מעט מאוד

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  ובתוכם אתה אומר זה מארגני אירועים וכאלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא שם

אליהו (אלי) רביבו:  אני מדבר על ענף המסעדנות

אליהו (אלי) רביבו:  כמה יש?     

יאיר פרץ: אז רק ענף המסעדנות בהארד קור, משהו בסביבות 100 הזמנות

יאיר פרץ:  שזה טיפה בים לעומת ההיצע

אליהו (אלי) רביבו: אתה יודע מה אתה אומר לי?      

יאיר פרץ: שהם לא פונים לשירות התעסוקנה

אליהו (אלי) רביבו: שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  אני אגיד לכם מה אתם אומרים לי

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו צריכים ואנחנו זקוקים, אבל אנחנו לא עושים, לא רוצה להגיד כלום, אבל אם אני רוצה להיות אתכם לארג', לא באמת מתאמצים למצוא ידיים ישראליות עובדות

יקיר ליסיצקי: זה כמעט מניפולציה מה שהוא הציג, המספרים

יקיר ליסיצקי:  לא כמעט, זה מניפולציה

אליהו (אלי) רביבו: למה?     

יקיר ליסיצקי: אם אדוני, אדוני חד ומנוסה

יקיר ליסיצקי:  ידעת לפלח את השאלות

אליהו (אלי) רביבו: אני לא יודע עד כמה אני חד ואני לא יודע אם אני מנוסה

אליהו (אלי) רביבו:  אני הדיוטות

אליהו (אלי) רביבו:  אני עכשיו יושב פה ולומד אתכם ביחד

אליהו (אלי) רביבו:  למען הגילוי הנאות, אני התחלתי בדברי הפתיחה והבהרתי לכם שכשאני מוצא ענף שהוא צדיק את ההתערבות האישית שלי עד כדי כך שאני מייחד לזה דיון

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא דבר שהוא מה בכך

אליהו (אלי) רביבו:  לצורך העניין, להבדיל, הגבלתי אתכם לסיעוד ביתי

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מבין? זה משהו שהוא משמעותי

אליהו (אלי) רביבו:  הרבה בכירים ממשרדים ממשלתיים הטריחו את עצמם, הגיעו

אליהו (אלי) רביבו:  הכינו עבודות רגע כהכנה לדיון הזה

אליהו (אלי) רביבו:  אמרתי לכם שיהיה לכם ברור שככל שאני אתכם, כך אני אדרוש תשובות יותר ברורות

אליהו (אלי) רביבו:  וכשאני אמצא כשל אתם באתגר מסוים איתי

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? ואני שואל, אני רוצה מספרים

אליהו (אלי) רביבו:  אני העליתי נציג של שירות התעסוקה, שואל אותו שאלות פשוטות

אליהו (אלי) רביבו:  הוא עונה בצורה ברורה, נוקב, חד

אליהו (אלי) רביבו:  לא מערבב

אליהו (אלי) רביבו:  כשהוא לא יודע הוא אומר שהוא לא יודע

אליהו (אלי) רביבו:  כשהוא צריך לבדוק הוא אומר שהוא יבדוק

אליהו (אלי) רביבו:  לכולי עלמה ברור שיש לכל הפחות, לכל הפחות

יקיר ליסיצקי: אדוני, אפשר לשאול שאלה לגבי המספרים שהוא הציג? האם הוא ציין ש-10,000 איש באבטלה, מעמד חל"ת הוא חל"ת שזכאי או לא זכאי לדמי אבטלה

יקיר ליסיצקי:  יש חל"תים שלא זכאים לדמי אבטלה

יקיר ליסיצקי:  האם זה נכנס?     

אליהו (אלי) רביבו: זה לא מעניין אותי בכלל

אליהו (אלי) רביבו:  אותי זה לא מעניין

אליהו (אלי) רביבו:  אני שואל רק את מה שאותי מעניין

אליהו (אלי) רביבו:  לא, לא, לא, אני אסביר לך

אליהו (אלי) רביבו:  מי שנמצא באבטלה, כל דורש עבודה, כל דורש עבודה, הוא נמצא על המדף

אליהו (אלי) רביבו:  סליחה על הטרמינולוגיה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? נמצא על המדף, הוא זמין

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה שאתה תציע לו לעבוד

אליהו (אלי) רביבו:  תעצור שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה שתציע לו לעבוד

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה שיקרה אחד משני דברים: או שהוא יגיד לך אני בא, או שהוא יגיד אני לא רוצה

אליהו (אלי) רביבו:  וכמוך הוא יגיד לעוד שניים, ואז באותו רגע שירות התעסוקה יפסיק לשלם לו אבטלה

יקיר ליסיצקי: זה לפני ה-7 באוקטובר

אליהו (אלי) רביבו: לא מעניין אותי

אליהו (אלי) רביבו:  אני ביקשתי לבודד, אני מבהיר

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לדעת כמה פוטנציאלים להעסקה יש ומה אתם עשיתם מצדכם, כניסיון כן ואמיתי בשביל לאתר אותם ולהעסיק אותם

אילן גילאון: אני יכול להגיד לך מה אני עשיתי? אני רוצה להגיד לך מה אני עשיתי

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה אדוני

אילן גילאון: אני נפגשתי עם הבוס שלו, רמי

אילן גילאון:  רמי, הבוס של, מנכ"ל משרד התעסוקה

אילן גילאון:  נפגשתי איתו

אילן גילאון:  אמרתי לו תקשיב, אין לי עובדים, בוא תארגן לי

אילן גילאון:  הוא הצמיד לי רפרנטית שלו בבאר שבע

אליהו (אלי) רביבו: יפה

אילן גילאון: במשך שנה וחצי

אילן גילאון:  יש לי פה הקלטת שיחה, אם תרצו

אילן גילאון:  אני אשמיע אותה

אילן גילאון:  והשמעתי אותם לו

אילן גילאון:  שנה וחצי לא הצלחתי לגייס עובד אחד דרך לשכת התעסוקה

אילן גילאון:  רבע מהעובדים האלה כשהיו באים אליי לריאיון, אבא שלהם כבר היה מתקשר להגיד לנו תגיד שהם לא יכולות, תגיד שהן לא יכולות

אילן גילאון:  שאתה לא רוצה לקבל אותן

אליהו (אלי) רביבו: ומה עשית?     

אילן גילאון: ברור שלא אמרתי

אילן גילאון:  אמרתי בואי תעבדי

אילן גילאון:  'לא, מטבח לא מתאים לי

אילן גילאון:  זה לא מתאים לי

אילן גילאון:  לא, זה אני אלרגית לבשר, אני טבעונית'

אילן גילאון:  ממציאים, הם לא מוכנים בכלל

אילן גילאון:  הם לא רוצים לעבוד

אילן גילאון:  הם מוצצים את הקופה הציבורית

אילן גילאון:  צריך לבטל את האבטלה הזאת לגמרי

יקיר ליסיצקי: בטוח לא בשטיפת הכלים

אילן גילאון: בוא, אני מוכן להשמיע לך הקלטות של שיחה, איך האבות מתקשרים אליי

אילן גילאון:  כי הם מכירים אותי בבאר שבע

אילן גילאון:  אני דיברתי עם רמי, שנה וחצי פרויקט

אילן גילאון:  יש לי את הרשימה

אילן גילאון:  שמתי פקידה שתתעסק רק בעובדים האלה

אילן גילאון:  אחד בשנה וחצי לא גייסתי

אילן גילאון:  מתפתח פה דור של אנשים שלא רוצים לעבוד

אליהו (אלי) רביבו: אילן

אילן גילאון: לקחת את כל הבטלנים לעבוד אצלי במטבח

אילן גילאון:  איזה מנה אתה רוצה לקבל במסעדה? אתה רוצה שבמקום מלח ישימו לך סודה קאוסטיק? צריך בן אדם שיבין

אליהו (אלי) רביבו: לא ביקשתי טבח

יקיר ליסיצקי: גם האבטלה, שוטפי כלים

אילן גילאון: הם בטלנים, הם לא רוצים לעבוד בכלל

יקיר ליסיצקי: לא נותנים לנו לשטיפת כלים

אילן גילאון: לא חסרים לי מלצרים, יש לי מלצרים

אליהו (אלי) רביבו: תקשיבו, אני מדבר פשוט וברור

אליהו (אלי) רביבו:  כששירות התעסוקה מדווח לי על מספר של דורשי עבודה ובמקביל לזה הוא מדווח לי על מספר המעסיקים שפונים, על ההזמנות הפתוחות

אליהו (אלי) רביבו:  ואנחנו מבינים שיש אנומליה עצומה, אתם אומרים לי בוא נחליש אותך אל מול המשרדים הממשלתיים

אליהו (אלי) רביבו:  למה? כי אני רוצה לוודא ולהיות שלם עם עצמי, כשאני הולך לסייע לענף מסוים, שהוא באמת ניסה לעשות ככל שהוא יכול לפעול בשביל להשיג

יקיר ליסיצקי: הם לא מעוניינים לעבוד בשטיפת הכלים

אילן גילאון: וגם לא במטבח

אילן גילאון:  והנה, אני, אתה רוצה את ההוכחה? אני המסעדן הכי ותיק בבאר שבע, 21 שנים, אומר לך יש סיכוי שאני לא אפתח את המסעדות שלי

אילן גילאון:  אני לא יכול כבר

אליהו (אלי) רביבו: חלילה

אילן גילאון: אני מתחנן לעובדים שלי שיבואו לעבוד

יקיר ליסיצקי: לא ביקשנו מלצרים, לא ביקשנו טבחים, לא ביקשנו מנהלים, רק שוטפי הכלים

אילן גילאון: הוא רואה את המטבח

אילן גילאון:  מה? מה זה? לא

יקיר ליסיצקי: ריאיון עבודה 1 מ-10,000, אחד לא יסכים לעבוד בשטיפת הכלים, אחד

יקיר ליסיצקי:  אחד

אליהו (אלי) רביבו: בוא, תקשיב

אליהו (אלי) רביבו:  אני אדלג לקצה ואז אנחנו נתקדם הלאה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מצפה שאתה תעשה לי שירות, בסדר?     

יקיר ליסיצקי: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו: ואתה יודע שכשאתה הולך לבקש עובד אתה מקבל בן אדם שלא יעבוד אצלך

אליהו (אלי) רביבו:  אני עדיין רוצה שתעשה לי את זה

יקיר ליסיצקי: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו: למה? אני רוצה קודם כל שאצלו ייפתחו, אם יש 1,000 ייפתחו 3,000

אליהו (אלי) רביבו:  כדי שבאופן מיידי אני אבקש ממנו לראות גרף שהולך ויורד לכמות האנשים שזכאים לקבל דמי אבטלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא מעוניין להיות חלק מאותו ריקבון של מדינה שמשלמת דמי אבטלה למי שיכול לעבוד ולא רוצה

יקיר ליסיצקי: מסכים איתך

אליהו (אלי) רביבו: בסדר? אני לא מבקש שבן אדם שהוא היה מתכנת בהייטק יבוא לשטוף כלים

אליהו (אלי) רביבו:  לא ראוי

אליהו (אלי) רביבו:  לא ראוי

אליהו (אלי) רביבו:  איש איש על פי כבודו ומעלתו נכתב

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש שבן אדם, כשהוא לא מקצועי ועדיין זקוק לעבודה, ורוצה לחיות בכבוד, שבא לדרוש עבודה ומציעים לו, שלפחות ינסה

אליהו (אלי) רביבו:  ואם מראש הוא אומר אני לא רוצה, אני אגלה את זה באמצעותכם

אליהו (אלי) רביבו:  לפחות אני אדע ש-א' המדינה חסכה כסף ו-ב' דחפה אותו לשוק העבודה

אליהו (אלי) רביבו:  אם לא מתוך רצון, מתוך אי רצון

אליהו (אלי) רביבו:  הבנת?     

יקיר ליסיצקי: מסכים

אליהו (אלי) רביבו: זהו

אליהו (אלי) רביבו:  ואני רוצה שבדיון הבא הוא ידווח לי, עוד לפני הדיון הבא, שהוא קיבל עלייה בגרף לפתיחת הזמנות

אילן גילאון: אני דואג שכל המסעדנים בישראל יפתחו קריאה

אילן גילאון:  כמה אתה רוצה? 10,000? עד שבוע הבא

יקיר ליסיצקי: אף מלצר, אף מנהל, אף ברמן, לא יסכים לעבוד בשטיפת הכלים, כולל טבח

יקיר ליסיצקי:  נקודה

אילן גילאון: אני דואג לזה

יקיר ליסיצקי: אנחנו נתעד לך את הכול

אילן גילאון: אני ארסק לו את המערכת

אילן גילאון:  אין מסעדן שלא יפתח קריאה ברשות התעסוקה

קריאה: אילן, אילן

אליהו (אלי) רביבו: חברים, תקשיבו

יאיר פרץ: יו"ר הוועדה, הייתי מציע ברשותך, נאמרים פה דברים מאוד מאוד קשים

יאיר פרץ:  אני לא בוועדה כדי להגיד או לקבוע מהם הכללים

יאיר פרץ:  אבל אני חושב שהאמירות האלה מקומן בטח לא בוועדה

יאיר פרץ:  להגיד 'אני ארסק להם את המערכת'

אילן גילאון: העסקים שלי מרוסקים, זה לא מספיק?     

אליהו (אלי) רביבו: מי אמר? על מה אתה מדבר?     

יאיר פרץ: סליחה, לא שמעת אותו

יאיר פרץ:  לפני כן הוא אמר שהוא ישלח בעצם מסעדנים שירסקו לי את המערכת

אילן גילאון: שיפתחו קריאות

יאיר פרץ: במובן הזה, הבנתי שהוא מתכוון, רגע, רגע

יאיר פרץ:  הבנתי שהתכוונת שאתה רוצה להגיד להציף את המערכת בהזמנות

אילן גילאון: בדיוק

אילן גילאון:  תספק לי עובדים

יאיר פרץ: אז א' בטח שזה לא מפחיד אותי

יאיר פרץ:  זה התפקיד שלי ואני אקבל את זה באהבה

יאיר פרץ:  אבל להגיד 'אני ארסק' זו טרמינולוגיה שמקומה בטח לא בוועדה

אליהו (אלי) רביבו: אני לא מקבל אותה

אילן גילאון: זו מטפורה, מטפורה

יאיר פרץ: - - - את הכול על מנת לסייע

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  אז יש דברים שאני הסברתי לך, אנחנו בתקופה מתוחה

אילן גילאון: זה מטפורה

אליהו (אלי) רביבו: וגם למטפורות לא תמיד יש מקום

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אגב, גם בדבר שבשגרה

אילן גילאון: אז אני אתנצל

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, אני לא שם

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא בא להוכיח את שירות התעסוקה, הנה אני מודיע לכם

אליהו (אלי) רביבו:  כשיש לי למתוח ביקורת אני עושה את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא חוסך במילים

אליהו (אלי) רביבו:  אני כן מבקש להוכיח ולהביך את דורשי העבודה שיודעים מראש כשהם קמים בבוקר והולכים להחתים, שהם יודעים שמה שלא יהיה הם רק חותמים והולכים, כי הם לא רוצים באמת לקבל עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה להתמודד איתם

אליהו (אלי) רביבו:  הנה, אני אומר לכם בכנות רבה

יקיר ליסיצקי: להציע למלצרים להיכנס לשטיפת הכלים?     

אליהו (אלי) רביבו: אני, לא, בוא תקשיב, אל תיכנס איתי לשם

אליהו (אלי) רביבו:  יש הגדרה

אליהו (אלי) רביבו:  כשיש עובד, כשיש דורש עבודה שהוא לא מקצועי, יש פרמטרים למי מציעים איזו עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  נכון יניב?     

יאיר פרץ: נכון, בהחלט

אליהו (אלי) רביבו: יופי

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש, אל תעשה לי את החשבונות ואל תעשה את החשבונות לשירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו:  כדי שכשאני בא לסייע לענף אני בקצה רוצה לסייע לכלכלה הישראלית

אליהו (אלי) רביבו:  אחת הדרכים לסייע לכלכלה הישראלית היא לאפיין באמצעותכם את אותם בטלנים שהם לא מובטלים מאי רצון, הם בטלנים כשגרת חיים ומרוקנים את הקופה הדלה של המדינה בעת הזו

אליהו (אלי) רביבו:  כשהם דורשי עבודה מדומיינים

אליהו (אלי) רביבו:  הם לא באמת מבקשי עבודה, הם באים לקבל דמי אבטלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מכיר בעובדה בראייה סוציאלית, הומנית, רגישה, כשבן אדם נמצא במעבר בין תקופה לתקופה, הוא יממש את זכאותו והמדינה תשלם לו דמי אבטלה להתקיים בכבוד

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא רק מקבל את זה, אני מעודד את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אבל כל מי שמשתחל בין לבין והוא לא מהמעטים שמגיע לחתום כדורש עבודה, שכל מה שמעניין אותו זה לקבל דמי אבטלה ולא באמת להשתלב בעבודה, אני רוצה להקיא אותו

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה להביך אותו

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לדאוג לכך שלא ישלמו לו דמי אבטלה

אליהו (אלי) רביבו:  כשהם לא ישלמו לו דמי אבטלה הוא יגיע אליך וידפוק לך בדלת ויגיד בבקשה תן לי צ'אנס

יקיר ליסיצקי: לא לשטיפת הכלים

אליהו (אלי) רביבו: לא מעניין אותי

אילן גילאון: שלחו אותו לקטוף עגבניות

אליהו (אלי) רביבו: לא מעניין אותי

אליהו (אלי) רביבו:  תקשיבו טוב, מה שאני, התהליך שאני עובר אתכם אני עובר עם כל ענף שאני מזהה בו צורך מוצדק

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת שהטיפול שלי חייב להיות טיפול הוליסטי

אליהו (אלי) רביבו:  הבנו? אז אתם תשנו את הגישה, שאתם תפעילו את שירות התעסוקה זה לא בשביל להתיש אותם

אליהו (אלי) רביבו:  חלילה לא בשביל לפגוע בהם

אליהו (אלי) רביבו:  אלא לאפשר להם לעשות את עבודתם

אליהו (אלי) רביבו:  כי אני רוצה שאם יש לו היום 10,000 הוא יגיד לי בעוד שלושה שבועות יש לי 4,000

אליהו (אלי) רביבו:  למה? 4,000 מתוכם השתלבו בעבודה ו-2,000 גילינו שהם מתחזים ופלטנו אותם

אליהו (אלי) רביבו:  זה מה שאני רוצה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר?      

אילן גילאון: את ההודעה, אני מסנכרן אתכם את ההודעה שאני מעלה באתרים ובקבוצות של המסעדנים

אליהו (אלי) רביבו: טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אני יותר מאוחר גם אשמח לדעת עוד איזה פעולות ביצעתם

אליהו (אלי) רביבו:  אתה לא דוגמה טובה

אליהו (אלי) רביבו:  כי אם אתה מעסיק את מי שאתה מעסיק, אתה לא דוגמה טובה של מסעדן

אליהו (אלי) רביבו:  אתה יוצא מן הכלל

אליהו (אלי) רביבו:  והלוואי כולם היו כמוך

אילן גילאון: יש הרבה כמוני

אליהו (אלי) רביבו: אני שמח

אליהו (אלי) רביבו:  זה מעודד אותי, זה מרגש אותי, זה מחמם לי את הלב, לחלוטין

יאיר פרץ: אדוני, אם אפשר רק עוד משפט אחד לסיכום

אליהו (אלי) רביבו: אתה לדברי סיכום, בבקשה

יאיר פרץ: מעולה

יאיר פרץ:  אז מה שרק רציתי להגיד שזה א' שאנחנו מזמינים את המעסיקים לאתגר אותנו ולהעביר את הביקושים

יאיר פרץ:  כמו שכבודו ציין, ככל שדורש עבודה הוא בלתי מקצועי ומופנה לעבודה ובעצם מסרב לעסוק באותו מקצוע, הכלל הוא שהוא מקבל סירוב והמשמעות שלו שנשללת ממנו הקצבה למשך 90 יום

יאיר פרץ:  זו סנקציה מאוד קשה ודורשי עבודה לא רוצים להגיע לסיטואציה

אליהו (אלי) רביבו: 90 יום, אגב, זה מעט

יאיר פרץ: לא, בעצם זה כל פעם

יאיר פרץ:  בפעם הבאה הוא יפנה לעוד עבודה

יאיר פרץ:  בעצם זה גומר לו

יאיר פרץ:  כי ה-90 יום זה בהתאמה לימי זכאות שיש להם

אליהו (אלי) רביבו: חבר'ה, אני צריך להילחם גם בזה, כך אני אעזור לכם

יאיר פרץ: לא כולם זכאים למאות ימים

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אז אני מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  חילקתי לכם כמה מטלות

אליהו (אלי) רביבו:  אני קודם כל, לפני שאני עובר לשאר הדוברים, תודה רבה יניב

אליהו (אלי) רביבו:  דקלה אמרה שפעם הבאה היא תוודא שאתה תוזמן בפרק זמן כזה שאתה גם תגיע לכאן

יאיר פרץ: רק כבודו, אני רוצה לציין ששירות התעסוקה מקבל למעלה מ-35,000 הזמנות עם 200,000 דרושים בשנה

יאיר פרץ:  ובמשך חמש שנים אחרונות מבצע למעלה מ-81,000 השמות במשך כל שנה

אליהו (אלי) רביבו: מדהים

יאיר פרץ: ככל שיש מעסיקים ומקצועות מאתגרים, אבל אנחנו כאן כדי לעמוד באתגר בהצלחה

אליהו (אלי) רביבו: מדהים

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, גם בניקיון לא מסעדנות יש לך לתת לי פילוח?     

יאיר פרץ: גם אליו אני אוכל לתת לך

יאיר פרץ:  ככל שכבודו יעביר אליי פנייה

יאיר פרץ:  כרגע ספציפית זה לא עומד מולי הנתונים, אבל נוכל להביא לגבי כל בקשה שאדוני יבקש

אליהו (אלי) רביבו: הוועדה כבר מטפלת בזה

אליהו (אלי) רביבו:  היא תוציא את זה בדברי הסיכום הרשמיים

יאיר פרץ: מעולה

יאיר פרץ:  כל מה שתבקשו נעביר אליכם

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  מי נציג משרד העבודה? שלום גברתי

אליהו (אלי) רביבו:  שמך ותפקידך?     

אביבית אסרף: אביבית אסרף, מנהלת תחום בכיר מדיניות, הסדרה ואכיפה, משרד העבודה

אליהו (אלי) רביבו: תודה

אליהו (אלי) רביבו:  גב' אסרף, כן, הופעת אצלי בעבר כבר

אליהו (אלי) רביבו:  ברוכה הבאה

אליהו (אלי) רביבו:  תאמרי לי בבקשה, אני אשמח לדעת מה עמדת משרד העבודה בנוגע לפתרון באמצעות העסקת עובדים זרים בענף המסעדנות?     

אביבית אסרף: אז אני רגע רוצה לחלק את זה שנייה לשני נושאים: אם אנחנו מדברים כרגע על העובדים שאמורים להחליף עובדים פלסטיניים אז אנחנו חושבים שחייב לקבוע איזה נוהל ממשלתי לכל הסוגייה הזאת

אביבית אסרף:  הסוגייה הזאת היא רחבה, בכל אופן, מהידיים שלנו

אביבית אסרף:  יש פה נוגעים של משרד הביטחון

אביבית אסרף:  הרי כל הכניסה של עובדים פלסטינים במהלך השנים למשק נבעה בין היתר מהצורך הביטחוני

אליהו (אלי) רביבו: ברור, ברור

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבטא את זה לאורך כל הדיונים

אביבית אסרף: כן

אביבית אסרף:  ולכן אנחנו בהחלט חושבים שכתחליף לעובדים פלסטינים אנחנו צריכים רגע להבין מה המשמעות? זאת אומרת, לכמה זמן לא יהיו פה פלסטינים לפי משרד הביטחון

אליהו (אלי) רביבו: ברשותך, גב' אסרף, כדי שלא נתבלבל

אליהו (אלי) רביבו:  אני אבקש רגע לחזור ל-5 באוקטובר ואז אני אשאל את השאלה הזאת

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? תעני לי עד ה-5 באוקטובר

אליהו (אלי) רביבו:  יהיה לך קל יותר

אביבית אסרף: אז ככה, ברמת העיקרון, כל ענף חדש שלא היה לעובדים זרים מעולם, צריך, המשרד הרלוונטי מעביר צרכים של אותו ענף

אביבית אסרף:  מראה את הנתונים, אנחנו עושים בדיקות שלנו

אליהו (אלי) רביבו: זה בוצע אבל

אביבית אסרף: לא מה שידוע לנו

אליהו (אלי) רביבו: נו, הנה, יש פה נציג משרד הכלכלה

אביבית אסרף: זאת אומרת, היה איזה שיח

אביבית אסרף:  אמרו שיעבירו נתון

אביבית אסרף:  היה איזה שיח

אליהו (אלי) רביבו: לא שיח, מה פתאום? בוצעו פעולות

אביבית אסרף: אמרו שיעבירו לנו נתונים

אליהו (אלי) רביבו: לא 'אמרו שיעבירו נתונים'

אביבית אסרף: ודרישה

אביבית אסרף:  אני, אני אישית וגם תוך כדי עם המנהל שלי, שעוד לפני בזה, לא מכירים בקשה רשמית שהועברה אלינו עם כל הנתונים וכל השוק

אביבית אסרף:  זה מה שאני יודעת עד לפני כמה דקות

אליהו (אלי) רביבו: אוי, אוי, אוי

אביבית אסרף: ואני מדברת כרגע על מכסות

אליהו (אלי) רביבו: מה את אומרת? מר אלבין, רוצה להתייחס לזה? בהנחה שאנחנו מדברים על אותה מדינה, באותו יקום ואותו זמן

אליהו (אלי) רביבו:  עם אותם משרדים

יאיר צבן: כפי שנאמר, הנתונים הועברו ואכן לא עברה בקשה רשמית, כי היו דיונים בנוגע לעובדים שאינם ישראלים

אליהו (אלי) רביבו: מה זאת אומרת?      

יאיר צבן: הנתונים אבל הועברו

קריאה: לא יאומן

אליהו (אלי) רביבו: לא הועברו?     

אביבית אסרף: אנחנו אומרים שלא הוגשה לנו שום בקשה רשמית, כתובה, בבקשה להגדלת מכסות

אביבית אסרף:  זה כרגע מה שהנתונים אצלנו

אביבית אסרף:  כן, לפתיחת ענף חדש

אביבית אסרף:  כמו כל ענף חדש שמבקש, לא הועברה לנו הצעה רשמית, בקשה עם כמויות, עם החלטה

אביבית אסרף:  עם טיוטה למחליטים, להגדלת מכסות

ורוניקה רוזנברג: יש הצעת מחליטים במחלקה המשפטית, לא? מה הסטטוס, יאיר?     

אליהו (אלי) רביבו: לא, זה לא שם

אליהו (אלי) רביבו:  טוב, אז אני נותן מפה מענה לכם ולך ולכל מי שקשור לתחום התעשייה, שמגיע אליי בוודאי מאז פרוץ המלחמה חדשות לבקרים לדיונים, הודעות, לאנשי לשכתי

אליהו (אלי) רביבו:  ושואל מה עושים, איך יוצאים מהמשבר הזה? אני מודיע לכם כרגע באופן חגיגי, שום פנייה אתם לא פונים אליי מהרגע הזה

אליהו (אלי) רביבו:  שום פנייה, עד שאתם לא מראים לי שעשיתם את כל מה שאתם יכולים וצריכים אל מול משרד הכלכלה

אליהו (אלי) רביבו:  מודיעים לכם עכשיו כאן באופן חד וברור, תוך כדי הסקירה מגב' אסרף אני מקבל עדכונים גם כן ממשרד הפנים ומשרד האוצר וממשרד המשפטים, ששום פנייה לא הועברה

אליהו (אלי) רביבו:  ואני עכשיו ברגע זה אני מבקש לאתגר את כולנו ולבקש מכם את הנתונים שכן אתם אומרים שהעברתם, מהם הנתונים, למי העברתם ומתי? לא כפנייה אפילו

אליהו (אלי) רביבו:  בואו, תעבירו לי את זה בבקשה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אז הנה, קיבלתם תשובה?     

אביבית אסרף: אני רוצה, אפשר להוסיף משהו קטן?      

אליהו (אלי) רביבו: כן

אביבית אסרף: אני אומרת, המשרדים הרלוונטיים יודעים איך עובדים מול, בהצעת מחליטים

אביבית אסרף:  גם כשמציפים נושא, הם ידעו לעשות את זה בענפים נוספים כשבאו ודיברו והגישו מחליטים על כמות מסוימת והסבירו אותה

אביבית אסרף:  ועשינו את זה גם מתחילת המלחמה ואנחנו עושים את זה בשגרה

אביבית אסרף:  כל פעם כשרוצים לפתוח ענף חדש מגיעה גם טיוטת מחליטים, הצעה להחלטה, כמויות שנדרשות והכול יחד

אביבית אסרף:  זאת אומרת, טיוטה לא הגיעה

אביבית אסרף:  זאת אומרת, שום דבר

אילן גילאון: אני ביקשתי ממנכ"ל משרד העבודה והוא הוציא מייל למשרד הכלכלה כדי לקבל

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, תבין רגע משהו, זה עובד הפוך

אביבית אסרף: זה לא עובד בצורה כזאת

אליהו (אלי) רביבו: תפסיקו לעבוד עקום

אליהו (אלי) רביבו:  המערכות האלה עובדות בצורה כל כך מעוותת שבגלל זה אנחנו קיבלנו את זה בפרצוף כמו שקיבלנו את זה עם פרוץ המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  יש סדר

אליהו (אלי) רביבו:  יש סדר

אליהו (אלי) רביבו:  אתה לא אמור לפנות למשרד העבודה והרווחה

אליהו (אלי) רביבו:  משרד העבודה והרווחה לא אמור לפנות למשרד הכלכלה, זה בדיוק הפוך

אליהו (אלי) רביבו:  בדיוק הפוך

אליהו (אלי) רביבו:  אל תפנה אליי ולא אליהם, הנה אני מודיע לכם

אליהו (אלי) רביבו:  אני שם את הדברים פה על השולחן

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא רוצה להיות הילד ששם את האצבע על הסכר, אני לא מוכן

אליהו (אלי) רביבו:  הנה, אני מסביר לכם

אליהו (אלי) רביבו:  יותר בוטה ממה שאמרתי לא יכול להיות

יקיר ליסיצקי: הם רוצים מהלך רוחב של 180,000 עובדים שנחכה לו 75 שנה

אליהו (אלי) רביבו: שמעו, אני לא עוסק בזה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא שם

אליהו (אלי) רביבו:  מה שהיה לי לומר, אמרתי, לרבות בדיון הזה

אליהו (אלי) רביבו:  היו לכם שאלות, היו לכם טענות, היו לכם מענות

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר לכם, צודקים

אילן גילאון: אז איך אתה עוזר לנו? אנחנו חייבים עזרה

אליהו (אלי) רביבו: אני?      

אילן גילאון: אף פעם לא שמעתי מישהו שמדבר ככה, כאילו, אין לי מה להוסיף

אילן גילאון:  אבל איך עושים את זה שזה יקרה? איך עושים את זה? הם כבר לא עונים לי מרוב שאני מטריד אותם

אליהו (אלי) רביבו: מי זה "הם"?     

אילן גילאון: כולם פה, והם יודעים על מי אני מדבר

אליהו (אלי) רביבו: מי זה "הם"?     

יקיר ליסיצקי: יאיר, מה אתה מציע?     

אליהו (אלי) רביבו: מי זה "הם"?     

אילן גילאון: אנשי משרד הכלכלה, משרד העבודה

אליהו (אלי) רביבו: אז הנה, אז תקשיב טוב

אילן גילאון: הם כבר לא עונים לי יותר

אליהו (אלי) רביבו: מעכשיו, בוא נחלק

אליהו (אלי) רביבו:  כל המשרדים שאתה פונה אליהם שהוא לא משרד הכלכלה, אתה באמת מטריד אותם

אליהו (אלי) רביבו:  כי אתה מבקש מהם לעשות משהו שלא שייך אליהם

אליהו (אלי) רביבו:  כל מה שאתה פונה למשרד הכלכלה, לא רק שאתה לא מטריד אותם, אתה עושה פחות ממה שאתה צריך

אילן גילאון: יאיר, איש יקר

אליהו (אלי) רביבו: תקשיבו חבר'ה, זה לא אישי כלפי יקיר

אילן גילאון: הנה, משרד הכלכלה, ישבתי עם השר שלו, שנתן הוראה למנכ"ל, שהמנכ"ל נתן לו הוראה

אליהו (אלי) רביבו: תקשיבו, אתם יודעים עד כמה זה הזוי? הדוברת הבאה שהתכוונתי לתת לה את רשות הדיבור, כמו שעשינו בדיונים האחרונים, זו הגב' ורוניקה

אליהו (אלי) רביבו:  אני נבוך לומר לך, שאין לי למה לתת לך רשות דיבור

אליהו (אלי) רביבו:  אני נבוך

אליהו (אלי) רביבו:  כי למה? אני ביטאתי את זה בצורה מאופקת, אני חושב לפני שניים או שלושה דיונים

אליהו (אלי) רביבו:  שאמרתי לכם, היינו באולם נגב או ירושלים, לא זוכר

אליהו (אלי) רביבו:  ירושלים

אליהו (אלי) רביבו:  ואמרתי חבר'ה, אתם צודקים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מכבד, מאשר, זורם, מגבה

אליהו (אלי) רביבו:  תמשיכו מפה אל משרד הכלכלה

אליהו (אלי) רביבו:  אמרתי לכל ענף וענף שפנה אליי, כי באמת צאו לדרך

אליהו (אלי) רביבו:       חבר'ה, תשמעו, היכן שאין היררכיה ישנה אנרכיה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מחוקק

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק חבר כנסת

יקיר ליסיצקי: זו אותה ממשלה אבל?     

אליהו (אלי) רביבו: קודם כל אני לא ממשלה

אליהו (אלי) רביבו:  אל תתבלבלו

יקיר ליסיצקי: לא התבלבלנו

אליהו (אלי) רביבו: אני לא ממשלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא חבר ממשלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני חלק מהקואליציה שבחר בממשלה, אני גאה על כך

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אני לא ממשלה

אליהו (אלי) רביבו:  תפקידי הוא לפקח אחר עבודת הממשלה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר?      

יקיר ליסיצקי: זה תקוע אצל - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני משקף את המציאות כפי שהיא

אליהו (אלי) רביבו:  מביכה, כואבת, מתסכלת

אליהו (אלי) רביבו:  עד כדי כך שבחורה הטרידה את עצמה לא בפעם הראשונה ואין לי מה, מה היא תגיד לי שיכול לקדם אותנו? היא קיבלה את התשובה

אליהו (אלי) רביבו:  כשעניתי לך, עניתי גם לה

אליהו (אלי) רביבו:  ועניתי לכלל האיגודים והחברות שפונות אליי במשק

אליהו (אלי) רביבו:  אל תפנו אליי ולא אל אנשי לשכתי ולא אל מנהלת הוועדה ואל תבקשו בקשות, כי זה לא חונה אצלנו

אליהו (אלי) רביבו:  זה רק מתסכל אותנו

אליהו (אלי) רביבו:  עכשיו, אני ביטאתי את זה שאי אפשר לפרש אותה ביותר מפירוש אחד

אליהו (אלי) רביבו:  ויותר מזה, הוצאתי כרגע הנחיה שהוועדה דורשת לקבל, אני דילגתי על זה קודם, אבל אין מנוס

אליהו (אלי) רביבו:  תראו לי מה אתם כן עשיתם ואיזה נתונים העברתם למי ומתי, לטובת קידום העניין

אליהו (אלי) רביבו:  אם בקשה לא? אלה המהלכים? אלה המהלכים במשרד שמתכלל את הצורך וזיהה את הצורך יותר מכולנו? יותר מכולנו? אני חשבתי שהכנתי כל כך הרבה שאלות קשות למשרד המשפטים ולרשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו:  אין לי מה לשאול אתכם

אליהו (אלי) רביבו:  אין לי מה לשאול אתכם

אליהו (אלי) רביבו:  תשמעו, זה פשוט מביך

אליהו (אלי) רביבו:  אתם פשוט, הנה אני מודיע לכם, משחיתים זמן יקר של עובדי ציבור, של תעשיינים ושל נבחרי ציבור – לחינם

אליהו (אלי) רביבו:  לחינם

אליהו (אלי) רביבו:  יכולתי לקיים דיונים בנושאים אחרים

אליהו (אלי) רביבו:  למה? טוב, תקשיבי

אילן גילאון: איך אני פותח את העסק?     

יקיר ליסיצקי: לא, זה לא מצחיק

אילן גילאון: אני באמת שואל

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  אוקיי, תקשיבו, אנחנו נדלג לתת-נושא אחר

אליהו (אלי) רביבו:  אני מקווה שאני לא אצטרך עוד פעם לפנות אליך, יאיר

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נקשיב לעו"ד עמית גרוס, שמייצג את המעסיקים של המומחים

עמית גרוס: גם וגם

עמית גרוס:  אני מייצג גם את עמותת מסעדנים חזקים ביחד, את ארגון המסעדות האתניות ולמעלה מ-1,000 מסעדות, ברים ובתי קפה בארץ

אליהו (אלי) רביבו: מה הראשון? יתכן שזה היה נשמע 'מסתננים חזקים ביחד'?      

עמית גרוס: מסעדנים חזקים יחד זו עמותת מסעדנים, למעלה מ-2,500 מסעדות

עמית גרוס:  ככה הם נקראים

עמית גרוס:  לא תאמין, הם המציאו את החזקים ביחד

אליהו (אלי) רביבו: אני מתנצל, סליחה

אליהו (אלי) רביבו:  נכון?     

עמית גרוס: מסעדנים, לא מסתננים

עמית גרוס:  גם מסתננים זה דווקא נחמד

קריאה: קרה לך בטעות הדבר הכי נכון שיש

עמית גרוס: כן, נכון

עינבל משש: גם אני שמעתי מסתננים

אליהו (אלי) רביבו: עו"ד משש, אמרתי לעצמי לרגע, יכול להיות שיש עוד במה לחזק את המסתננים ממה שהם חזקים שצריך גם עמותה? אה, עו"ד סאלם

עמית גרוס: ועוד מי יחזק אותם

לינא סאלם: כולנו שמענו מסתננים

עמית גרוס: אם כולכם שמעתם, כנראה שזה מה שנאמר

אליהו (אלי) רביבו: אני הולך לפרוטוקול, אני הולך לשמוע בשמע המוקלט

עמית גרוס: אתה חייב לשמוע, כי זה היה מסעדנים, אבל - - -      

אליהו (אלי) רביבו: יאללה, אבל זה בא טוב

אליהו (אלי) רביבו:  גם אם טעית, ואיתו יתברך, ככה הקדוש ברוך הוא נותן לנו טיפה לחייך בימים האלה, וזה בסדר

עמית גרוס: נכון

עמית גרוס:  בכל אופן, כמי שמייצג אל מול המסתננים, לא יודע מה, עשר שנים לפחות, את כל מסעדות, הברים ובתי הקפה, אני יודע מה זה מסתננים בישראל

עמית גרוס:  אני יודע את הנזק שנעשה בתצורה של האובר טיפול בהם, אובר חיבוק שלהם, אובר זכויות שלהם

עמית גרוס:  שגרירויות, עמותות, עורכי דין שלוחשים להם באוזן דקה לפני שהם יוצאים

עמית גרוס:  החפיפניקיות של המסעדנים שלא ידעו איך לאכול את ההעסקה שלהם

עמית גרוס:  וזה נזק שהעסיק את בתי הדין לעבודה לאין סוף, את כמויות הזמן שאני בזבזתי ו-20 עורכי הדין שלי בזבזו ואת כמויות הכספים שהלקוחות שלנו, שזה מסעדות, ברים ובתי קפה, בזבזו על כל מיני זכויות עודפות שלכאורה מגיע להם

עמית גרוס:  אני יודע לספר לכם פה, אבל זה לא העניין

עמית גרוס:       אחד, אני חושב שאת הצעת המחליטים בנושא שכבוד יושב הראש דיבר עליו, זה לדעתי משרד העבודה ולא משרד הכלכלה

אליהו (אלי) רביבו: ממש, ממש, ממש לא

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, יש לי מילים קשות לומר על משרד העבודה

אליהו (אלי) רביבו:  אבל זה לא שם

אליהו (אלי) רביבו:  ואתם יודעים מה? אתם יודעים מה? בגלל שהגב' אסרף אני משוכנע שהיא לא תחשוד שזה אישי, אז אני גם אבטא את זה תכף

אליהו (אלי) רביבו:  אבל זה כלפי כולכם

אליהו (אלי) רביבו:  כן, בבקשה

עמית גרוס: לגבי עצם הדיון

עמית גרוס:  אחד, הענף הזה הוא ענף קטן, שולי ולכן זה לא מפתיע אותי שמשרד הכלכלה לא העביר למשרד העבודה

עמית גרוס:  זה לא סתם

אליהו (אלי) רביבו: מה הוא? ענף קטן? שולי?     

עמית גרוס: כן

עמית גרוס:  אין לו לוביסטים, הוא לא עובד עם לוביסטים

עמית גרוס:  אף אחד לא מזיז לו את הגבינה, אף אחד לא עושה לו את הדברים

עמית גרוס:  ולכן יושבים מולך שניים: אילן זגדון שהוא מסעדן ויקיר שהוא מסעדן

עמית גרוס:  בסוף כל הדיון מתקיים עם אנשים שהם היום בבוקר שטפו כלים, היום בערב אני הולך ל-85/15 למסעדה שלו ואני אראה אותו שם מתזז בין השולחנות

עמית גרוס:  וזה הענף בסוף

עמית גרוס:  לפעמים שי ברמן בא, לפעמים תומר מור בא

עמית גרוס:  אין באמת ענף, כמו שהייתי בדיון של עובדים זרים הקודם שאדוני היה בו

עמית גרוס:  שמגיעים אנשים עם לוביסטים, שלושה לוביסטים מאחורה, שני זה

עמית גרוס:  זה עולם אחר

עמית גרוס:  זה ענף קטן

עמית גרוס:  ולכן אף אחד לא מזיז אותו

עמית גרוס:  זה אחד

אליהו (אלי) רביבו: קודם כול, אני חייב להשחיל פה משהו באמצע, בסדר? לא הופעת אצלי מספיק פעמים, אז אני מבטא את זה עכשיו כאן עכשיו שוב פעם

אליהו (אלי) רביבו:  עוד מצעירותי אני מוצא את עצמי מזדהה, מדבר, מתחבר, עם אנשים חלשים ממני, ועם קבוצות מוחלשות יותר והפחות מקובלות והפחות משווקות

אליהו (אלי) רביבו:  אני מודיע לך עכשיו כאן ועכשיו, אם לא היה ברור לכם

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה הזאת, לפחות כל זמן שאני יושב הראש שלה, והלשכה שלי, היא הבית של כל מי שאין לו מספיק במה ואין לו לוביסטים

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? ואני פה בשביל לסדר לכם קדימות ועקיפת תור לפני כל מי שמגיע באמצעות לוביסטים שעולה לו ארגזים של כסף

אליהו (אלי) רביבו:  שמעת?     

עמית גרוס: חשוב מאוד

עמית גרוס:  כי עד היום בגלל זה לא התקיים הדיון אף פעם

אליהו (אלי) רביבו: אז לעולם אל תגדיר את הענף שלכם כקטן, כשולי, כלא מעניין, כלא חשוב

אליהו (אלי) רביבו:  אין ענף כזה

יקיר ליסיצקי: הוא עורך דין, הוא לא מהענף

אליהו (אלי) רביבו: אין ענף כזה

אליהו (אלי) רביבו:  אז הנה, אני מודיע לכם, אין ענף כזה בכלל במשק, לאו דווקא במדינת ישראל

אליהו (אלי) רביבו:  אין שרשרת שיכולה לשרוד כשחוליה אחת חסרה בה

אליהו (אלי) רביבו:  אין

עמית גרוס: אני איתך

עמית גרוס:  אני עם אדוני לגמרי

עמית גרוס:  אני רק חושב שעד היום לא בכדי לא התקיים דיון על הנושא הזה

עמית גרוס:  והצורך הזה הוא צורך של למעלה מעשר שנים

עמית גרוס:  לא התקיים דיון, לא התקיים דיון כזה

עמית גרוס:  מעולם לא הייתי בדיון שהתקיים בכנסת בוועדת עובדים זרים בנושא הצורך של מסעדות בעובדים זרים

עמית גרוס:  אז זה למה

יקיר ליסיצקי: אנחנו פה ואנחנו מודים לו

אליהו (אלי) רביבו: אל תודו לי, עוד לא עשיתי מספיק

עמית גרוס: זה למה אני מגדיר את הענף הזה כשולי

עמית גרוס:  עכשיו, והוא ממש לא שולי

עמית גרוס:  הוא רחוק מלהיות שולי

עמית גרוס:  הוא ענף של מיליארדים, הוא מייצר הכנסות, הוא מייצר מע"מ, הוא מייצר מס הכנסה

עמית גרוס:  הוא מעסיק למעלה ממאות אלפי עובדים

עמית גרוס:  תרבות ותיירות

עמית גרוס:       עכשיו, אני רוצה להגיד משהו על מה שנאמר, להוסיף על מה שיניב וזגדון אמרו

עמית גרוס:  אין צורך רק ב-2,000 איש

עמית גרוס:  למעשה, אני הגשתי לדעתי מתוך 2,000 פלסטינאים שהוגשו וזה, לדעתי המשרד שלי הגיש איזה 1,200

עמית גרוס:  אפשר לראות את זה במשרד, ברשות האוכלוסין, בהגשות

עמית גרוס:  ואני אגיד, הצורך הוא הרבה מעבר ל-2,000

יקיר ליסיצקי: 20,000 ציינו

עמית גרוס: אני אסביר למה

עמית גרוס:  זה אפילו לא להסב את ה-2,000 פלסטינאים נגיד להודים, זה נחמד, אבל זה לא טיפה בים

עמית גרוס:  זה עוד שבועיים אנחנו נפגשים פה עוד פעם

עמית גרוס:  יש היום בכמה היבטים משהו שאנשים שסותמים למעשה את החורים האלה

עמית גרוס:  אחד, זה כל מה שקורה באוקראינה והעובדים שהגיעו הנה

עמית גרוס:  אז העובדים האלה בחלקם עובדים במסעדות, שוטפי כלים

עמית גרוס:  היום הם פה, מחר הם לא פה

עמית גרוס:  והם ייעלמו מהשוק ואז נצטרך לקיים עוד פעם דיון

עמית גרוס:  שתיים, יש עובדים שהם לא עובדים

עמית גרוס:  יש בג"ץ קו לעובד, קבע שאין אכיפה על העסקת מבקשי מקלט

עמית גרוס:  אותם מבקשי מקלט לא אוכפים אותם

אליהו (אלי) רביבו: אגב, אצלי לא קוראים להם מבקשי מקלט

אליהו (אלי) רביבו:  תשנו את הטרמינולוגיה

עמית גרוס: מסתננים, מה שצריך, אני יודע? מסתננים, כן

אליהו (אלי) רביבו: מהגרי עבודה, מסתננים

אליהו (אלי) רביבו:  תבחר, יש

עמית גרוס: לחלוטין, לחלוטין אני מסכים עם אדוני

עמית גרוס:  והם ממלאים חלק מהפונקציה שאם מדיניות הממשלה זה להוציא אותם, ואני מניח שכך הדבר, אז יום אחד הם לא יהיו פה

עמית גרוס:  חלקם, רובם כבר הולכים ועוזבים

עמית גרוס:  ואז עוזבים לקנדה, עוזבים לכל מיני מקומות אחרים

עמית גרוס:  ויפה שעה אחת קודם שיעזבו כולם, אבל כשהם יעזבו אין עובדים

עמית גרוס:  וכשהם עובדים, הם עובדים ב-70 שקלים

עמית גרוס:  אז זה לא זה

עמית גרוס:       עוד שני נושאים חשובים

עמית גרוס:  אחד, חלק ניכר מהעובדים הם בכלל עם תעודות מזויפות, מזייפים, כבר אני רואה זיוף רביעי וחמישי של העובדים

עמית גרוס:  ואז אותן חברות שמעסיקות יש כמות חברות כוח אדם שמעסיקות את אותם עובדים

עמית גרוס:  אותם עובדים מעבירים אותם ממקום למקום, ממסעדה למסעדה

עמית גרוס:  ואז הם מגיעים למקומות, חלקם לא חוקיים, חלקם בכלל בשמות אחרים

עמית גרוס:  ורובם, לפחות איזה 7,000 או 8,000 איש, הם בכלל בחברות כוח אדם שדרך חברת כוח אדם יש רווח קבלני

עמית גרוס:  וברווח קבלני גוזרים את זה

עמית גרוס:  אז המחיר עצמו, שאילן מדבר איתך על 70 ו-60 שקלים זה לא סתם

עמית גרוס:  כי הם מעסיקים לרוב דרך כוח אדם

עמית גרוס:  כי אליהם הם מגיעים

עמית גרוס:  הם מפנים אותם, הם גוזרים עליהם את כל הדלתות

עמית גרוס:  וזה לא מדובר ב-2,000

עמית גרוס:  כי אם מחר נתפסים כל, יש אכיפה ונתפסים כל הלא חוקיים, אז אתה מדבר מינימום על 7,000-8,000

עמית גרוס:       עכשיו, לגבי הפלסטינאים, שיש 2,000 בקשות

עמית גרוס:  סך הכול 2,000 איש, שאצלי במשרד יש איזה 400 שממתינים

עמית גרוס:  פשוט מה קרה? מי שהיה חכם, הגיש מהר מהר מאוד, כי הצורך הוא ברור

עמית גרוס:  אז מי שהיה חכם, לא סתם לזגדון יש 12 עובדים

עמית גרוס:  הוא מסעדה קטנה בבאר שבע

עמית גרוס:  תחשוב מה צריכה רותי ברודו בפלסטינאים

עמית גרוס:  או חיים כהן או לא משנה מי

עמית גרוס:  הם צריכים כמות

עמית גרוס:  אין להם אותם, כי הם נגמרו

עמית גרוס:  כי מסעדה קטנה שכן השכילה להגיש בזמן תפסה את ה-12 פלסטינאים ומעסיק אותם

עמית גרוס:  אבל יש מסעדות שמעסיקות אלפי ישראלים, אלפי ישראלים

עמית גרוס:  אני מדבר על 10,000 ו-8,000 ו-6,000 ו-5,000 ישראלים שאין להם את זה כבר

עמית גרוס:  אין להם מי שישטוף כלים

עמית גרוס:  אין להם מי שיעשה את זה

עמית גרוס:  ו-2,000 זה טיפה בים

עמית גרוס:  יכול להיות שיקיר אומר מחר פתח, תביא לי את ה-2,000 נפתח מחר את המסעדות

עמית גרוס:  זה נכון

עמית גרוס:  אבל זה ממש לשעה וחצי הקרובות

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אני אשאל אותך שאלה רגע

יקיר ליסיצקי: 21,000 אני ציינתי שחסרים, לא 2,000

עמית גרוס: לא, פשוט אמרת שיציעו הצעת מחליטים ל-2,000

עמית גרוס:  ואם הצעת מחליטים תהיה ל-2,000 - - -     

יקיר ליסיצקי: אמרתי 30 וצריך 20,000 ופעימה ראשונה שישחררו עכשיו 2,000 היום

עמית גרוס: זה גם לא מספיק

אליהו (אלי) רביבו: בוא תספר לי בבקשה רגע על קצה המזלג מה שנקרא, אבל תנסה ככה למקד

אליהו (אלי) רביבו:  מה האתגרים שאתם נאלצים להתמודד איתם בהעסקת עובדים מומחים זרים?     

עמית גרוס: אני אגיד עוד משפט, לפני המומחים, ברשותך

אליהו (אלי) רביבו: כן?     

עמית גרוס: אני מייצג בזה שתי חברות ציבוריות בתחום המרכזים המסחריים

עמית גרוס:  ושבוע שעבר, אני אתן לכם דוגמה, כדי שתבינו כמה המצב הזוי למחסור בעובדים

עמית גרוס:  יושב מנכ"ל חברה ציבורית ומתחנן לשני מסעדנים, חברים של יקיר, רציניים מאוד

עמית גרוס:  באמת, מהטופ טופ של הענף שלנו

עמית גרוס:  שני שפים

עמית גרוס:  ואומר להם אני רוצה שתבואו למרכז שלי ברמת השרון ולמרכז שלי בבאר שבע ותפתחו את המסעדה

עמית גרוס:  אני מממן את הכול

עמית גרוס:  יש לי 500 מטר, אני מממן את כל העלויות

עמית גרוס:  7 מיליון שקלים מסעדה, מההתחלה

עמית גרוס:  מקצה לקצה, אפס עד מאה

עמית גרוס:  הכול מהכול

עמית גרוס:  יושבים מולו ואומרים לו גם אם תממן לנו, זו פגישה, זה באמת, אני, שאני מתעסק בתחום הייתי בשוק, אבל זה המצב

עמית גרוס:  לא נפתח את המסעדה, לא היוונית הזאת ולא מסעדת שף הזאת, כי אין לנו עובדים

עמית גרוס:  אין מי שיהיה, אין מי שיעשה את זה

עמית גרוס:  עכשיו, עלות מלאה

עמית גרוס:  זה לא קורה

עמית גרוס:       אותו דבר בית מלון שאנחנו מטפלים

עמית גרוס:  מתחנן שמסעדה תפתח למטה, בכניסה, את המסעדה שלה

עמית גרוס:  ואף אחד לא פותח

עמית גרוס:  אין עובדים בשוק הזה

עמית גרוס:  והדבר הזה גורם לשני דברים: יוקר המחיה, אספר לכם שפעם הייתי הולך למסעדת המבורגר או מסעדה אסיאתית או לכל דבר כזה, לוקח למשפחה, רגילים

עמית גרוס:  אני אוסף ביום שישי בצהריים

עמית גרוס:  מביא לצוהריים לפני שאנחנו נאכל בערב ככה נשנושים של שישי בצהריים

עמית גרוס:  פתאום שקית עולה 600, 650, 580

עמית גרוס:  אין לזה, זה לא יכול להיות

עמית גרוס:  עכשיו, אתה יושב עם המסעדה

עמית גרוס:  יש אצלי היום במחלקה המשרדית של שלמה נס ושלי, עסקים למכירה

עמית גרוס:  ואתה, אתה אומר, 60 מיליון שקלים מחזור, אין רווח

עמית גרוס:  עלות עובדים 50%

עמית גרוס:  עלות לייבור 50%

עמית גרוס:  זה לא קיים

עמית גרוס:  אני, אם היה לי במשרד עלות לייבור 50% הייתי פושט את הרגל

עמית גרוס:  ואני משרד עורכי דין, שאמור להתפרנס מהעובדים שמייצרים אותו

עמית גרוס:  יש להם עלויות עובדים לא פרופורציונליות ולכן כל המבורגר עולה היום 87 שקלים

עמית גרוס:  כל סנדוויץ' אצל אילן זגדון כשאני מסיים את הדיון, הולך לאכול אצלו, זה טעים ממש

עמית גרוס:  אבל זה יקר

עמית גרוס:  זה 70 שקלים

אילן גילאון: 80 שקלים כמעט

אילן גילאון:  ואני לא מרוויח

עמית גרוס: זה כמעט 80 שקלים לסנדוויץ' בבאר שבע

אילן גילאון: יש לי דוח מסודר, שקל אני לא מרוויח

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, אי אפשר

עמית גרוס: עכשיו, זה משהו שמישהו צריך לתכלל את האירוע הזה

עמית גרוס:  זה לא 2,000

עמית גרוס:  זה באמת, כשהוא אומר שזה 20,000, זה 20,000 שצריך להציף את השוק הזה בעובדים

אליהו (אלי) רביבו: טוב, בוא תענה לי רגע על המומחים

עמית גרוס: לגבי המומחים

עמית גרוס:  יש לנו כמה וכמה בעיות

עמית גרוס:  אני לא יודע, אני רואה בתמונה גם את שרון וגם את מאיר דוד וגם את ענבל וגם את קרן פה

עמית גרוס:  אנחנו מולם ביום יום

עמית גרוס:  ואני, יש בעיות שנראה לי, יש מלא בעיות

עמית גרוס:  רק אני לא יודע אם זה המקום להציף

עמית גרוס:  תגיד לי עינבל אם זה המקום להציף אותם

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה, תבחר לך ועדה אחרת

עמית גרוס: לא, אני אציף, בסדר

עמית גרוס:  תראה, אני אגע בכמה נקודות

עמית גרוס:  דבר ראשון, השכר אמנם הוא גבוה, אבל בסופו של יום הענף האסיאתי מבין את המחיר שהוא משלם

עמית גרוס:  הוא משלם יקר מאוד לשפים

עמית גרוס:  מה שקרה בשבע, שמונה שנים אחרונות זה שהשפים הלכו והשתדרגו כתוצאה מהיוקרה

עמית גרוס:  מגיעים הנה אנשים שיודעים לבשל, בין אם זה יפנים, בין אם זה תאילנדים, בין אם זה סינים ובין אם זה הודים

עמית גרוס:  הענף הלך, ואם היה פעם בעלויות של 8,000 שקלים מגיעים הנה כל מיני כאלה שחיפשו את עצמם, היום יש עלות גבוהה

עמית גרוס:  אבל מצד שני, יש השתדרגות

עמית גרוס:  יש ממש שדרוג של כוח האדם

עמית גרוס:  ויש פה כוח אדם מקצועי מאוד, שמגיע ומבשל

עמית גרוס:  והלכה למעשה, אדוני יכול לראות, שתאילנדים חקלאים שברחו מפה ובצדק מבחינתם, תאילנדים שבמסעדות התאילנדיות, מתוך 600 ומשהו שיש פה, 30 הלכו

עמית גרוס:  זה סך הכול

עמית גרוס:  ורובם היו בקצה החמש שנים שלהם

עמית גרוס:  כך שאמרו שלום בדבר הזה

עמית גרוס:  ונשארו פה תוך כדי הטילים והחטופים, והמלך התאילנדי אמר להם לטוס

אליהו (אלי) רביבו: כמה מקבל עובד תאילנדי מומחה במסעדה?     

עמית גרוס: היום 24,000-25,000 שקלים לחודש

עמית גרוס:  יקר, יקר מאוד

עמית גרוס:  צריך רביזיה, צריך שוני

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, אבל לא ניתן להשיג עובד ישראלי שיודע לבשל תאי?     

עמית גרוס: לא ניתן

עמית גרוס:  התרבות התאילנדית, הסינית וההודית, יש לך כל מיני כאלה כמו יובל בן נריה ואבי קונפורטי, וכל מיני כאלה

עמית גרוס:  הם יחידי סגולה

עמית גרוס:  בסוף הם יחידי סגולה שאי אפשר לשכפל אותם

עמית גרוס:  אם אפשר היה לשכפל אותם אז היה מלא מסעדות כאלה

עמית גרוס:  אין

עמית גרוס:  יש שלוש-ארבע מסעדות כאלה

עמית גרוס:  אז אין דרך לשכפל אותם

עמית גרוס:  יריב מלילי בבית תאילנדי, זה בן אדם שהתחתן עם תאילנדית

עמית גרוס:  הוא שף, למד את התרבות התאילנדית

אליהו (אלי) רביבו: מבני ראם? לא?     

עמית גרוס: לא, יריב מלילי

עמית גרוס:  זה ממרוקו, זה לא מתאילנד

יקיר ליסיצקי: כמה אחוז מס, עמית גרוס, כמה אחוז מס משלמים למדינת ישראל על עובד זר? אנחנו ב-200% מס על עובד זר

עמית גרוס: נכון

יקיר ליסיצקי: 200% מס על עובד זר במדינת ישראל, עלות מעביד של כמעט 30,000 שקלים

יקיר ליסיצקי:  200% מס

יקיר ליסיצקי:  למה אי אפשר לשלם 100% מס?     

קריאה: העובדים האלה חוזרים לתאילנד, פותחים מסעדות ולא עובדים יותר לעולם אחרי חמש שנים

קריאה:  פעמיים השכר במשק

קריאה:  למה לא לתת להם פעם אחת?      

ארנון וולוסקי: שלום

ארנון וולוסקי:  שמי ארנון וולוסקי, אני מנכ"ל ארגון המסעדות האתניות

ארנון וולוסקי:  אני צופה באדיקות בכל דיוני הוועדה

אליהו (אלי) רביבו: אז מה אתה יושב בצד?     

ארנון וולוסקי: אני חושב שיש בעיות כל כך דחופות במדינה בכלל, גם בתחום העובדים הזרים בפרט

ארנון וולוסקי:  הם עלו פה בדיון

ארנון וולוסקי:  אנחנו במסעדות האתניות מתנהלים כבר שנים רבות מול רשות האוכלוסין

ארנון וולוסקי:  ובשנים האחרונות ככל שעובר הזמן השירות שאנחנו מקבלים והמענה הוא יותר ויותר מיטבי

ארנון וולוסקי:  אין לנו, זאת אומרת להגיד שאין לנו בעיות זה לא נכון

ארנון וולוסקי:  אבל הבעיות שיש לנו, בתוך המתווה, המכלול הרחב של הבעיות שקיימות בשוק התעסוקה בארץ, הן כאלה שאנחנו מודים למזלנו הטוב

ארנון וולוסקי:       הגענו עם הממשלה להסכמה לפני 12 שנה על איזה שהוא מתווה שאני קורא לו דרך המלך, של העסקת מומחים זרים

ארנון וולוסקי:  אנחנו משלמים הרבה ואנחנו מקבלים תמורה

ארנון וולוסקי:  ואנחנו לא נמצאים באותו מקום כמו הענפים האחרים שבבעיות

ארנון וולוסקי:  ואנחנו נותנים להם את הכבוד להציף את הבעיות שלהם ואנחנו חושבים שהם צריכים לקבל מענה לכל הבעיות שלהם

ארנון וולוסקי:  אנחנו מעסיקים היום מומחים זרים במתווה שממשלת ישראל קבעה, עם ההתאמות המתבקשות שרשות האוכלוסין עושה עבורנו גם בתקופה הזאת וגם בקורונה

ארנון וולוסקי:  ובמקום להגיד מה הבעיות אני רוצה להגיד תודה

ארנון וולוסקי:  והלוואי וכל משרדי הממשלה היו מטפלים בנו ככה

אליהו (אלי) רביבו: כמה מרענן לשמוע אנשים כמוך

אליהו (אלי) רביבו:  למצוא שהם קיימים

עמית גרוס: ככה אבל הייתי מסיים

עמית גרוס:  הוא גנב לי את הקרדיט

ארנון וולוסקי: אני אמרתי

ארנון וולוסקי:  אני גם אמרתי לדקלה

אליהו (אלי) רביבו: ורוניקה, אולי גם את ככה תסיימי?     

ורוניקה רוזנברג: לא, לצערי לא

ארנון וולוסקי: אני צופה בדיונים שלכם והם באמת מקצועיים וענייניים

אליהו (אלי) רביבו: תודה

ארנון וולוסקי: אני יכול לבוא לפה ובאמת, לקחת את הזמן שלכם

ארנון וולוסקי:  אבל אין לי, באמת

ארנון וולוסקי:  אני נותן ישר כוח

אליהו (אלי) רביבו: יותר ממה שאני מעריך את מה שאתה אומר, אני מעריך שהטרחת את עצמך להגיע לפה להגיד את זה

ארנון וולוסקי: דקלה תגיד לך שאמרתי לה שאם היא לא תזמין אני בא

אליהו (אלי) רביבו: אני ממש מעריך את זה

אליהו (אלי) רביבו:  דקלה כל כך עסוקה בלספר לי את הצרות, שהיא לא מתפנה לספר לי את זה

אילן גילאון: זה רק מוכיח שאנחנו מוכנים לשלם כל סכום והישראלים לא רוצים להגיע

אילן גילאון:  הוא מקבל עובדים זרים, משלם מלא, אבל מקבל תמורה והוא מרוצה

אילן גילאון:  אם אני הייתי מקבל עובדים זרים ומקבל תמורה, גם הייתי מרוצה

אליהו (אלי) רביבו: תביא אותם במסגרת העסקת עובדים מומחים

יקיר ליסיצקי: אבל זה 125,000 שקלים לשוטף כלים

עמית גרוס: ואז שווארמה תעלה לך 82 שקלים

ארנון וולוסקי: כבוד יושב הראש, אם אני יכול לתת עצה לתוך התבשיל

אליהו (אלי) רביבו: כן?     

ארנון וולוסקי: אני אמנם נוכח בדיוני הוועדה וירטואלית או פיזית, כל השנים

ארנון וולוסקי:  גם בוועדות אחרות

ארנון וולוסקי:  זה פעם ראשונה שאני מדבר בוועדה

ארנון וולוסקי:  אני לפני, אני ב-2010 החרגתי את המסעדות האסיאתיות מהיטל עובדים זרים שהיה בזמנו

ארנון וולוסקי:  לא בגללי

ארנון וולוסקי:  כי אנחנו כל השנים עובדים עם חברת לובינג

ארנון וולוסקי:  זה לא משנה, אגב, מי

ארנון וולוסקי:  אבל יש אנשי מקצוע שיודעים לקיים תהליכי ממשל

ארנון וולוסקי:  ואמרה פה אביבית, אני מכיר את תהליך הכנת מחליטים ולא הופתעתי ממה שהיא אמרה

ארנון וולוסקי:  ואני חושב שחברת לובינג הייתה מטפלת בזה, הייתה חוסכת את הזמן שהפסדתם פה

ארנון וולוסקי:  כלומר, יש תהליך מסודר למחליטים

ארנון וולוסקי:  אגב, מחליטים בנושא עובדים זרים, למשרד העבודה יש מעמד בחוק, שנגזר מהקמת רשות האוכלוסין

ארנון וולוסקי:  והוא גורם שחייבים להתייעץ איתו

ארנון וולוסקי:  לכן צודקת אביבית

ארנון וולוסקי:  ולכן אני מציע שבשביל לקדם את זה באמת יעבדו, כמו שאתה אמרת גם, בצורה מסודרת ולא, לא מהלב, אלא מהראש

יקיר ליסיצקי: אתה אומר עם עוד גורם מתווך להאריך את הדרך, עוד יותר

ארנון וולוסקי: אני לא אמרתי

ארנון וולוסקי:  אני רק מספר איך העסק עובד

יקיר ליסיצקי: אנחנו נשה מה שהוא אמר

אליהו (אלי) רביבו: טוב

ורוניקה רוזנברג: שלא תשכח אותי

אליהו (אלי) רביבו: אמנם אני אמרתי שאין למה לתת לך רשות דיבור, אבל אני נותן לך

ורוניקה רוזנברג: תודה רבה

ורוניקה רוזנברג:  ורוניקה רוזנברג, מנכ"לית ארגון חברות הניקיון בישראל

ורוניקה רוזנברג:  אני יושבת פה בסבלנות רבה, ממש ממש מתאפקת

ורוניקה רוזנברג:  אני שומעת ואני מזדהה עם כל מה שאתם אומרים ואני מבינה אתכם לחלוטין

ורוניקה רוזנברג:  אם ענף המסעדנות, שהוא יחסית יותר סקסי מענף הניקיון, לא מצליח לגייס עובדי ניקיון ב-75 שקלים, איך ענף הניקיון יצליח לגייס עובדים שהמדינה והשלטון המקומי משלמים שכר מינימום? כי הם מקבעים את עלות השעה במכרזים

ורוניקה רוזנברג:  ואנחנו, זו עבודה כתף אל כתף, לא יכולים לשלם אגורה אחת יותר

ורוניקה רוזנברג:  זאת אומרת שאם הם צריכים אז זה ברור שענף הניקיון משווע וצריך

ורוניקה רוזנברג:  ואין עובדים ישראלים לענף הניקיון, כפי שגם המסעדנות אומרים

ורוניקה רוזנברג:  וזו המציאות בשטח

ורוניקה רוזנברג:  אגף התקציבים לא רוצה להבין את זה

ורוניקה רוזנברג:  הוא ממשיך לדגול בנושא

ורוניקה רוזנברג:  אנחנו תיארנו במכתב התשובה שלנו, שאני מניחה שקיבלת אותו, את כל המהלכים שנעשו מאז הקורונה

ורוניקה רוזנברג:  אנחנו בשיח שוטף עם משרד העבודה, מאיר דוד פה

ורוניקה רוזנברג:  אנחנו בשיח שוטף עם רמי גראור וכל המנהלים שלו, יניב מכיר אותנו מאז הקורונה

ורוניקה רוזנברג:  ועושים שיתוף פעולה על מנת לגייס עובדים ישראלים

ורוניקה רוזנברג:       הנתונים גם מסלפים את המציאות והם לא משקפים נאמנה את הצורך והמחסור האדיר בענף

ורוניקה רוזנברג:  ואני ממש מבקשת מכבוד יושב הראש להקדיש גם לענף הניקיון, עם כל הגורמים המעורבים, דיון בנושא הזה

ורוניקה רוזנברג:  אני חושבת שזה חשוב

ורוניקה רוזנברג:  אנחנו השקופים ביותר

ורוניקה רוזנברג:  ואני ממש ממש מבקשת

ורוניקה רוזנברג:  ואני מאוד מאוד אעריך

ורוניקה רוזנברג:  וגם אני רוצה להיות פה ולהגיד אני מאוד מודה ומעריכה, אבל בשביל זה צריך לתת לנו את ההזדמנות

אליהו (אלי) רביבו: טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אז אנחנו נעשה דיל, בסדר?      

ורוניקה רוזנברג: תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו: אני אקבע דיון, אבל אל תגידי תודה

אליהו (אלי) רביבו:  טוב?      

ורוניקה רוזנברג: עוד משפט אפשר, בבקשה? אני בשיח שוטף גם עם משרד הכלכלה

אליהו (אלי) רביבו: לא רלוונטי

אליהו (אלי) רביבו:  אמרנו שאני אקבע דיון, נכון?     

ורוניקה רוזנברג: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו: אז אני אומר ככה מראש, אני מנחה לקבוע דיון

אליהו (אלי) רביבו:  לשלב אותו עם עוד תת דיון

אליהו (אלי) רביבו:  זה נושא חשוב מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  לאור העובדה שאת כבר ביטאת את הצורך ואני כבר נמצא בשיח רציף עם אגף התקציבים ועם עוד גורמים רלוונטיים אז אנחנו לא צריכים באמת דיון שלם

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אנחנו נייחד דיון שחלקו המובהק יעסוק בנושא

ורוניקה רוזנברג: תודה

אליהו (אלי) רביבו: טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אז אנחנו נעבור לדברי סיכום

אליהו (אלי) רביבו:  אבל לפני כן, יש לי איזה שהיא התחייבות מסוימת

אליהו (אלי) רביבו:  נכון?      

אביבית אסרף: יושב הראש אמר שזה לא אישית, אז אני לא צריכה לענות

אליהו (אלי) רביבו: אז אף אחד לא צריך מיקרופונים וזה לא אישי

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מסתכל גם על מי שמסתתר או עסוק בטלפון או במחשב

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מספר לכם, נכון, פה זה pleasure, שם זה הביזנס

אליהו (אלי) רביבו:       אז ככה: אני הגעתי לאיזה שהיא מסקנת ביניים, אני הולך לחקור אותה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אני מבקש פה את מעורבות הממ"מ

אליהו (אלי) רביבו:  איזה שהיא מחשבה לאיזה שהיא קונספירציה

אליהו (אלי) רביבו:  אינטרס מדינת ישראל על מערכותיה השונות, בחסות ובעידוד בתי המשפט, דואגים בקנאות שענף המסעדנות יהיה אחד הענפים שלא יזכה לקבל עובדים זרים, כי מאוד חשוב להם לתת מענה למסתננים

אליהו (אלי) רביבו:  הם מבינים כנראה שכל זמן שהם לא יוצאים, יש כאלה שרוצים שהם לא יצאו, יש כאלה שלא יכולים לפעול שייצאו

אליהו (אלי) רביבו:  כל זמן ש-once הם במדינת ישראל צריך להעסיק אותם

אליהו (אלי) רביבו:  אם לא יעסיקו אותם הם יעשו שטויות ויעשו צרות

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, אומרים מי שאומרים במדינת ישראל בואו נאפשר להם להיות מועסקים בענף מסוים, שאין אכיפה ומותר להם לעבוד שם

אליהו (אלי) רביבו:  אין מכסה, אין הגבלה

אליהו (אלי) רביבו:  פשוט שהם יועסקו שם, וזו תהיה כפפה ליד

אליהו (אלי) רביבו:       אנחנו ניתן ככה מענה לכך שהרחובות לא יהיו מוצפים במסתננים, סליחה, שה'חמרות' לא יהיו פעילות משעות הבוקר

אליהו (אלי) רביבו:  כוח עבודה זול

אליהו (אלי) רביבו:  הם לא יודעים שזה הפוך, אבל כוח עבודה זול

אליהו (אלי) רביבו:  לא נאלץ באמת להתמודד עם העובדה למה הם לא מוצאים מכאן, כי אנחנו לא נראה אותם

אליהו (אלי) רביבו:  לא נראה אותם

אליהו (אלי) רביבו:  מאז שאני יושב ראש הוועדה, בכל הזדמנות פנויה שיש לי ואני באזור תל אביב, אני עובר דרך התחנה המרכזית הישנה

אליהו (אלי) רביבו:  בוקר, צוהריים, ערב, לילה

אליהו (אלי) רביבו:  ככה באופן רנדומלי

אליהו (אלי) רביבו:  ואני כבר יודע לנטר מה השעות שאני אראה קבוצה כזאת ומה השעות שאני אראה פחות ומתי אני אראה יותר

אליהו (אלי) רביבו:  יש להם שגרת חיים ומדינה משל עצמם

אליהו (אלי) רביבו:       המחלה הרעה, החולה הזאת, מטופחת בשקט באופן בלתי לגלי על ידי מוסדות המדינה

אליהו (אלי) רביבו:  שוב פעם, בין כאלה שלא רוצים להוציא אותם לבין כאלה שלא יכולים להוציא אותם

אליהו (אלי) רביבו:  ואומרים בואו, הנה, נתנו מענה

אליהו (אלי) רביבו:  זה כמו שאנחנו יודעים שלאורך הגדר מאיו"ש לישראל יש פרצות ידועות

אליהו (אלי) רביבו:  יש פרצות ידועות

אליהו (אלי) רביבו:  מאפשרים לפלסטינאים לעבור

אליהו (אלי) רביבו:  זה קטע שאפילו יש כאלה שיש להם אישור עוברים דרך הגדר

אליהו (אלי) רביבו:  יותר קצר, יותר מהיר, פחות לעבור

אליהו (אלי) רביבו:  יש כמה מקומות בארץ

אליהו (אלי) רביבו:  ואומרים התעשייה הזאת עובדת בשקט, בואו נוציא קיטור שזה יסתדר איכשהו

אליהו (אלי) רביבו:      זו המסקנה שהגעתי אליה

אליהו (אלי) רביבו:  וכשאתם במשרד העבודה, אני עכשיו מייחד משהו קטן אליכם

אליהו (אלי) רביבו:  אז פה אני פונה לכלל המשרדים, אבל כשאתם במשרד העבודה אומרים שצריך באמת לבדוק צורך והצדקה ואז זה מגיע מהמשרד הרלוונטי זה טיפה טיפה ככה לעשות צחוק מעבודה במשרד העבודה

אליהו (אלי) רביבו:  כי אתם יודעים שיש צורך

אליהו (אלי) רביבו:  כי אתם יודעים שהוא פחות בא לידי ביטוי כי מועסקים שם אנשים שלא אמורים להיות מועסקים שם

אליהו (אלי) רביבו:  ובגלל שהם מעטים הם מאמירים את המחיר לרמה כזאת שבן אדם יכול לסיים תואר ראשון בכלכלה והוא לא יזכה להרוויח את השכר הזה

אליהו (אלי) רביבו:  ומכאן אני מעביר את הביקורת אליכם, אל כולכם

אליהו (אלי) רביבו:  זהו, ביטאתי את מה שאני מרגיש

אילן גילאון: לאשתי יש תואר שני בכלכלה והיא מרוויחה מינימום

אליהו (אלי) רביבו: הנה, קיבלתם עוד הוכחה

אליהו (אלי) רביבו:  טוב, אז נעבור לדברי סיכום

אליהו (אלי) רביבו:       1

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה מבקשת ממשרד הכלכלה להעביר סקירה על הפעולות שביצעו אנשי משרדו בשנה שלפני פרוץ המלחמה וסקירה על הפעולות שנעשו מצידו מאז פרוץ המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  זאת כדי לסייע למסעדנים ולענף, בין שאר הענפים שאנחנו דנים בעניינים בשבועות האחרונים

אליהו (אלי) רביבו:  ולהעביר לוועדה את הפניות שהעבירו למשרדי הממשלה ובאין פניות את הנתונים שהעבירו עם המועדים שהעבירו

אליהו (אלי) רביבו:  ובעלי התפקידים שאליהם העבירו

אליהו (אלי) רביבו:  כי אני הולך לבדוק איתם איך זה שכן הגיע משהו ועדיין הם לכאורה לא חשופים לזה

אליהו (אלי) רביבו:       2

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה מבקשת משירות התעסוקה, שעדיין נמצא איתנו בזום, לשלוח בימים הקרובים פילוח של כל ענף וענף, כולל ענף המסעדנות וענף הניקיון

אליהו (אלי) רביבו:  של דורשי עבודה נכון להיום, ולבודד את אלו שנמצאים בחל"ת

אליהו (אלי) רביבו:      3

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה מבקשת מהמסעדנים וממפעילי ענף הניקיון לפתוח קריאות בשירות התעסוקה לצורך גיוס עובדים לענף הרלוונטי שלהם בהקדם האפשרי

אליהו (אלי) רביבו:  וועדה מבקשת, ולא כהתרסה, ניסיון כן ואמיתי, אני תמיד מדגיש את זה

אליהו (אלי) רביבו:       4

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה מבקשת ממשרד הכלכלה לקדם הצעת מחליטים לצורך תוספת של 2,000 עובדים זרים לענף המסעדנות כשוטפי כלים

אליהו (אלי) רביבו:  ובכל מקרה, לעדכן את הוועדה על כך

אליהו (אלי) רביבו:       הישיבה נעולה