ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 139, 2023-11-15 00:00

יעקב אשר: בוקר טוב לכולם, אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה

יעקב אשר:  על סדר-היום הצעת חוק אזרחות כבוד לחללי מערכות ישראל, התשפ"ד-2023 (מ/1678), הכנה לקריאה שנייה ושלישית

יעקב אשר:  אני רוצה לומר בפתיחת הדיון, אנחנו מתעסקים הרבה מאוד כאן בוועדה בעניינים שקשורים למלחמה: תכנון ובנייה, שיקום העוטף, עוטף התקומה, הרבה בעיות, דחיית הבחירות, כל מיני דברים מהסוג הזה, אבל אני חושב שהתגלגל לידנו זכות גדולה מאוד בחוק הזה לעשות את החובה שלנו ובאמת לדעת לתת את הכבוד הראוי ואת ההגדרה הנכונה לאנשים מיוחדים מאוד שהעם כולו מתאחד מאחורי העניין הזה

יעקב אשר:       קודם כל אני משבח את שר הפנים שבהליך בזק הביא את זה לדיון במליאה

יעקב אשר:  אני מחזיר לו באותה מטבע בהליך בזק אצלנו כאן, ואני מקווה שעוד היום בעזרת השם זה יעלה למליאה לקריאה שנייה ושלישית, אבל אני מבין שמאחורי הדבר הזה הייתה יוזמה של ידידי, יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת יוסי טייב, וידידי כאח לי, ממלא מקומי כאן בוועדה בפועל, חבר הכנסת ארז מלול, שאני אשמח ואני אתן לפתוח את הדיון בסיפור האישי וממילא בהשלכות שלו גם מסביב

יעקב אשר:  לאחר מכן נקריא ונדון

יעקב אשר:  אני הייתי רוצה לפני שמשרד הפנים יציג, קודם כל את אלה שגרמו לעניין הזה להיות כאן, אז חבר הכנסת ארז מלול, בבקשה

ארז מלול: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, המשפחה היקרה, המשפחה המאמצת, כמו שאמר היושב-ראש, אתמול שעות הוא ניהל פה דיונים מעמיקים וגם אני הייתי נוכח לטובת החיים, והיום אנחנו חייבים, זה השגרה שלנו, גם להתייחס לאלה שמתו, נרצחו על קידוש השם

ארז מלול:  זה השגרה של העם היהודי

ארז מלול:  לא שוכחים את העבר ודואגים לעתיד

ארז מלול:       אני הגעתי לנחם את משפחת גנסיה מייד בין הראשונים

ארז מלול:  הם ישבו שני רחובות לידי בשכונת רמות, והיה אבא כל כך תמים וצדיק

ארז מלול:  לא ידע עברית

ארז מלול:  יונתן בן הדוד הוא היה שם

ארז מלול:  באמת יישר כוח לו, כל ה'שבעה' לתרגם, לעזור

ארז מלול:  האבא סיפר לי על הילד, איך הוא גדל, על ציונות, איך הוא אהב את הארץ, וזה בית שלא ידעו לדבר עברית

ארז מלול:  האבא לא יודע עברית ובכל זאת הציונות, הסבא והסבתא הכניסו, הקהילה היהודית שם

ארז מלול:  הבן כל הזמן רצה להתגייס, ובאמת אחרי שבוע וחצי שהוא עלה לארץ גייסו אותו

ארז מלול:  הוא הראה לי את התמונה שלו, תמונה שהולכת איתי כל הזמן

ארז מלול:  הנה, אני אראה את זה למשפחה, ליושב-ראש, איזה חיוך, גאוות יחידה

ארז מלול:  אתה רואה בן אדם מצד אחד רציני, מצד אחד שמח שבא לקיים את מה שהוא באמת רצה, ותוך כדי הלחימה במלחמה הזאת, באוקטובר השחור הוא נרצח תוך כדי מילוי תפקידו, ואז האבא אמר לי, בקשה יש לי אליך

ארז מלול:  הוא רצה מאוד לעשות עלייה ולקבל אזרחות פה בישראל

ארז מלול:  אנא ממך, תמלאו את זה

ארז מלול:  מייד פניתי באותו יום לשר הפנים, ידידי משה ארבל

ארז מלול:  הוא הנחה את היועץ שלו, רובי שמש המסור ואמר לי, זה יהיה

ארז מלול:  אמרתי לו, זה מינימום שאנחנו יכולים להוקיר למשפחה הזאת לכבוד החייל, וברוך השם באנו לברך על המוגמר

ארז מלול:       יושב-ראש הוועדה, אני חייב גם להגיד עוד משהו

ארז מלול:  היה לו עוד בקשה

ארז מלול:  האבא אמר לי חלום שהיה לבן ואני רוצה להגיד את זה בוועדה

ארז מלול:  הבן תכנן להתחתן פה והוא אמר, כשייוולדו לי ילדים אני רוצה שני שמות לקרוא להם, בנימין ורבקה, שני שמות גדולים

ארז מלול:  בנימין, כולם יודעים מי זה היה בנימין

ארז מלול:  רבקה

ארז מלול:  כל מקום שאני הולך ואני יודע שאישה צריכה ללדת לאוויר העולם, אני מבקש מהם, תכבדו את החייל הזה ואני מבטיח לכם שהילד שקרוי, ומצווה לקיים את דברי המת בפרט שזה מת קדוש, מת שנרצח למען עמנו, אני בטוח שהילד הזה יהיה מוצלח, אז הנה כל עם ישראל עכשיו רואה אותנו ושומע את הבקשה הזאת

יעקב אשר: אני מצטרף לזה אבל פה חקיקה אי אפשר לעשות

ארז מלול: זה התנדבותי, זה רוחני למען עם ישראל

ארז מלול:  תודה רבה לכם

יעקב אשר: חבר הכנסת יוסי טייב ואחר כך נשמע את המשפחה המאמצת

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, קודם כל אני רוצה לברך אותך על הרצון הטוב ועל הזריזות להביא את החוק עוד היום

יוסף טייב:  לא נשכח שהחוק הזה בסוף עלה רק לפני יומיים במליאה ואנחנו בזמן מלחמה וצפיפות של חקיקה

יוסף טייב:  אנחנו באמת מודים לך על כך

יוסף טייב:  אני רוצה כמובן להודות גם לשר הפנים, השר משה ארבל שבאמת הפך את המשרד כדי להביא את זה

יוסף טייב:  היו לזה כל מיני קשיים ואני מאמין שהמשרד יבוא ויתאר אותם

יוסף טייב:  אני מצטרף לדברים של חברי, חבר הכנסת מלול

יוסף טייב:       עוד לפני ה'שבעה' כשהגעתי ללוויה, פגשתי משפחה מרוסקת, משפחה שיש לה בן יחיד ובת

יוסף טייב:  הם לא חשבו בכלל להגיע למצב הזה

יוסף טייב:  אני כן רוצה לומר שבפגישה האחרונה, ממה שהאימא סיפרה לי, לפני מספר חודשים היא טיילה עם הבן שלה ברחובות ירושלים

יוסף טייב:  הם עברו ליד הר הרצל ואז הוא אמר לאימא שלו, אימא, אם כבר למות כגיבור, אני רוצה להיות פה

יוסף טייב:  היא נבהלה מהדברים ואמרה, מה פתאום, מה אתה מדבר ככה? הוא אמר, אימא, אני אומר לך, אם כבר למות, למות פה כגיבור

יוסף טייב:  זה צריך להיות המקום שלי

יוסף טייב:  חלם לעלות לארץ ישראל

יוסף טייב:  גדל בעיר מונפוליה שבצרפת, עיר שהקהילה היהודית לא גדולה מאוד אבל החיבור שלהם למדינת ישראל, לתורת ישראל, הכבוד לרבנים ולקהילה הוא ענק, והרצון שלו מגיל קטן היה לבוא ולהתגייס, לשמור פה על המדינה

יוסף טייב:  יחד עם זאת האימא אמרה לי שתמיד הוא היה אומר, אני שומר ובסוף אני נותן את האפשרות גם לבחורי ישיבות לשבת וללמוד

יוסף טייב:       הבטחנו לאימא ב'שבעה' לקיים את הרצון שלו וזה הפך להיות גם הרצון שלה ושל בעלה

יוסף טייב:  כפי שאמרתי, התקשרתי לאימא ביום שני, לז'נבייב וגם למישל

יוסף טייב:  אתמול התכתבתי עם דקלה

יוסף טייב:  באמת המשפחה המארחת, צריך להבין שכשאנחנו מדברים על חייל בודד שנמצא פה לבד בארץ, לקחתם את המשימה הזאת לבוא ולחבק

יוסף טייב:  איך האימא אומרת לי, הם הפכו להיות כמו משפחה לכל דבר

יוסף טייב:  זה לא אני מארח אותך שבת

יוסף טייב:  אימצתם אותו באמת כמו ילד נוסף במשפחה, משפחה מרובת ילדים, ובאמת אני ראיתי גם את הילדים שלך, את הקושי שלהם לעכל את האבדה, ושל המשפחה, יונתן הבן דוד

יוסף טייב:  זה היה רצונו

יוסף טייב:       כל רצונו היה לבוא ולעשות עלייה

יוסף טייב:  התיק שלו לעלייה כבר היה מוכן

יוסף טייב:  הוא חשב כבר לבוא

יוסף טייב:  היה כבר בשלבים מתקדמים

יוסף טייב:  התיק כבר היה מלא

יוסף טייב:  כל המסמכים כבר הוגשו ואני חושב שהמינימום שלנו כהכרה וכהוקרה לאותו חייל, אני חושב לכלל החיילים שיבואו אחרי, אני מקווה שיהיו כמה שפחות, להביא להצבעה להצעת חוק כבוד לחללי מערכות ישראל, ולראות איך בסוף אנחנו באמת נותנים את המענה הזה

יוסף טייב:       כשהודעתי את זה לאימא, אני אקרא לך בצרפתית אבל התגובה שלה הייתה, אם היום הוא ישראלי, אולי יום אחד גם אני אהיה ישראלית

יוסף טייב:  מי שיודע באיזה אימא מדובר ואת הקושי שהיה מאחורי הדברים, האם לקבור אותו פה בישראל, את הקושי גם ברמת המשפחה לקחת את ההחלטה הזאת, המילים האלה שיוצאים מהפה שלה וההודעות שהיא שולחת לי, שאולי יום אחד היא תהיה פה, הנפילה של הבן שלה, כנראה פעל היום גם לגבי ההחלטות שלה ואיך היא רואה את עצמה בעתיד

יוסף טייב:  מי שיודע על מה מדובר, אז יודע שיש למשפט הזה משקל כבד

יוסף טייב:       אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתנצל גם בפני המשפחה

יוסף טייב:  אני יצאתי באמצע דיון שאני מנהל בוועדת החינוך

יוסף טייב:  היה חשוב לי לבוא ולכבד גם את המשפחה המארחת, בני הדודים וגם את האימא וגם כמובן את - - -     

יעקב אשר: אם תרצה אז אולי יודיעו לך דקה לפני ההצבעה, אז תוכל לבוא

יוסף טייב: בסדר גמור, אנחנו נהיה זמינים

יעקב אשר: תודה רבה, חבר הכנסת טייב

יעקב אשר:  אתה יכול לחזור לעיסוקיך החשובים בוועדת החינוך

יעקב אשר:       מי מהמשפחה המאמצת? בבקשה

הושע אלכסנדר: שמי הושע אלכסנדר

הושע אלכסנדר:  קירבת המשפחה היא המשפחה המאמצת

יעקב אשר: והוא אחיין

הושע אלכסנדר: יונתן הוא בן דוד של אלי

יעקב אשר: ספרו לנו קצת עליו ועל המפגש שלכם איתו

הושע אלכסנדר: אנחנו מרכזים פרויקט של אימוץ של חיילים בודדים מבסיס האימונים של חטיבת הצנחנים שהוא ליד היישוב שלנו, ואלי נפל בחלקנו

הושע אלכסנדר:  אנחנו נפלנו בחלקו והתחברנו מאוד ממש מהרגע הראשון

הושע אלכסנדר:  זה תמיד התלבטות כזאת איך לגשת לחייל, מה הוא צריך בעצם

הושע אלכסנדר:  אלי ממש חיפש בית

יעקב אשר: כמה זמן זה היה?     

הושע אלכסנדר: אלי הגיע אלינו בפעם הראשונה בשמחת תורה בדיוק לפני שנה

הושע אלכסנדר:  היה אצלנו שנה מלאה, ממש משמחת תורה עד שמחת תורה

הושע אלכסנדר:  הוא נפל בבארי בשמחת תורה

הושע אלכסנדר:  הוא ממש ישן אצלנו בבית עם הילדים

הושע אלכסנדר:  הבית שלנו מאוד דינמי

יעקב אשר: כמה ילדים יש לך?     

הושע אלכסנדר: ברוך השם תשעה ילדים

יעקב אשר: תמיד זה ככה, במשפחות האלה הכי לא צפוף בבית

יעקב אשר:  יכולים להביא עוד אורחים, אין בעיה

הושע אלכסנדר: אלי נכנס ממש ככה לתוך הפינה הזאת

הושע אלכסנדר:  הוא באיזשהו שלב ביקש ממני שאני אברך אותו כמו שאני מברך את הילדים בליל שבת

הושע אלכסנדר:  הוא אמנם היה גדול מכולם אבל הוא אמר, אני הכי קטן, הצטרפתי אחרון, אז הוא חיכה תמיד לסוף

יעקב אשר: שתבינו איזה טקס זה

יעקב אשר:  כל ליל שבת כל אבא מברך את הילדים שלו, וכשיש לך תשעה בלי עין הרע אז זה תהליך

הושע אלכסנדר: זה לוקח כמה דקות

הושע אלכסנדר:       במסגרת העלייה שלו לארץ כדי לשרת בצבא, הוא גם החליט עוד החלטה, לחזור בתשובה

יעקב אשר: מעצמו

הושע אלכסנדר: מעצמו בלי קשר לאיזושהי ישיבה או איזשהו רב, והוא לא ידע בעצם מה זה אומר, כמו שהוא לא ממש ידע מה זה אומר להתגייס לצבא, אבל הוא היה בחור מאוד נחוש והוא החליט שהוא עושה את זה

הושע אלכסנדר:  הוא פשוט ארז את הדברים שלו, הגיע לארץ ועשה את זה

הושע אלכסנדר:  השירות היה לו מאוד קשה מנטלית

הושע אלכסנדר:  הוא היה בחור מאוד פיזי

הושע אלכסנדר:  לא היה לו שום קושי פיזי

הושע אלכסנדר:  הקושי היה לו הפערים של השפה והמנטליות האחרת, ובעיקר זה לא היה מספיק רציני בשבילו, כל מיני התבכיינות, לא רוצים לעלות לשמירה, כל מיני דברים כאלה שכל חייל מכיר, הוא לא היה מוכן לקבל אותם, וזה שהוא לא יצא לקורס מ"כים מאוד אכזב אותו והוא רצה לסיים את השירות כי השירות לא היה מספיק רציני בשבילו

הושע אלכסנדר:  זאת הייתה התחושה שלו בחודשים האחרונים

הושע אלכסנדר:  באותו יום של ה-7 באוקטובר בשמחת תורה הוא בעצם קיבל את כל מבוקשו בבת אחת

יעקב אשר: הוא היה שם בחג?     

הושע אלכסנדר: הם לא היו שם בקו

הושע אלכסנדר:  הם הוקפצו לשם מבסיס האימונים שלהם בנבי מוסא

יעקב אשר: הוא מת תוך כדי לחימה

הושע אלכסנדר: הוא מת בראש הכוח ממש תוך כדי טיהור של הבתים בבארי אחרי קרב גבורה

הושע אלכסנדר:  סלח לי שאני מתקן אותך אבל הוא לא נרצח

הושע אלכסנדר:  הוא נפל בקרב בלחימה עזה

יעקב אשר: נפל בגבורה

הושע אלכסנדר: ממש בגבורה

הושע אלכסנדר:       אני רוצה רגע לגעת באחרי שאלי נפל

הושע אלכסנדר:  ההורים של אלי היו בימים הראשונים במצב שקשה לדמיין אותו

הושע אלכסנדר:  להגיע לארץ זרה שאמנם נשמתית הם מחוברים אליה אבל זאת ארץ זרה, לא יודעים את השפה

הושע אלכסנדר:  בימים הראשונים הם הגיעו לפה לפני שהם ידעו שהוא נפל

הושע אלכסנדר:  עוד לא התקבלה הודעה רשמית

יעקב אשר: לא, הם ידעו שקרה משהו

הושע אלכסנדר: הם ידעו שקרה משהו כי חברים שנפצעו איתו סיפרו, והם באו לארץ בעצם כדי לחפש אותו

הושע אלכסנדר:  אנחנו היינו איש הקשר של הצבא למקרה אסון

הושע אלכסנדר:  בעצם חיכינו להודעה

הושע אלכסנדר:  הצלחנו להבין שזה המצב כי לא מצאנו אותו באף בית חולים

הושע אלכסנדר:  הימים הראשונים של ה'שבעה' או לפני ה'שבעה', לפני שהוחלט לקבור אותו בהר הרצל היה מאוד קשה כי האבא בעיקר לא רצה לשמוע מזה בכלל

הושע אלכסנדר:  הוא רצה לקחת אותו חזרה לצרפת והיה 24 שעות מאוד קשות

הושע אלכסנדר:  בעצם, תקן אותי יונתן אם אני טועה, אבל הם לא מתחרטים על זה שהם החליטו שאלי ייקבר בארץ

הושע אלכסנדר:  הם קיבלו כזה חיבוק מעם ישראל ב'שבעה', שהם לא ידעו שזה קיים בכלל

הושע אלכסנדר:       ביום שישי האחרון היה את ה'שלושים' וז'נבייב אמרה לי אחרי, אני גם דיברתי באזכרה

הושע אלכסנדר:  היא גם זרקה לי איזה רמז כזה שיש לה את המחשבה הזאת אולי כן לעלות לארץ, דברים שלא היו על השולחן אף פעם

הושע אלכסנדר:  מעולם לא היה במחשבות שלהם בכלל

הושע אלכסנדר:       אני חושב שהחוק הזה של להעניק אזרחות, יש לו אפקט כפול, גם שלנו לתת כבוד לנופלים אבל גם לחבר את המשפחות ואת הקהילות שעדיין נמצאות בחו"ל, לתת להן עוד איזה עוגן ועוד איזה נקודה שהם אפילו לא חשבו עליה כדי לעלות לארץ

הושע אלכסנדר:  אפילו שאלי נפל והוא טמון בהר הרצל, העבודה שלו לא הסתיימה עדיין ואנחנו יושבים פה בזכותו וגם הוא חתום על זה

הושע אלכסנדר:  גם הוא אישית

הושע אלכסנדר:  זאת הפעולה שלו עדיין בעולם, אפילו שהוא כבר בגופו לא איתנו

יעקב אשר: אין ספק

יעקב אשר:  קדושים כאלה יכולים לפעול הרבה גם במקום איפה שהם נמצאים היום

יעקב אשר:       יונתן, אתה רוצה להוסיף משהו

יעקב אשר:  נשמח לשמוע

יונתן מולינה: שלום, שמי יונתן מולינה

יונתן מולינה:  אלי היה בן דוד שלי

יונתן מולינה:  עדיין

יונתן מולינה:  אבא ואימא אחים

יונתן מולינה:  כל החיים שלי גרתי בצרפת עד גיל 21 ואז עליתי לארץ

יעקב אשר: באותה עיר?     

יונתן מולינה: לא

יונתן מולינה:  אני גרתי בפאריז והוא היה גר במונפוליה, אבל גם שם גרו הסבא והסבתא, אז אני ואחותי כל קיץ היינו מגיעים לשם, אז היינו מאוד קרובים

יונתן מולינה:  היינו בעיקר המון בדרום צרפת כדי להיות ביחד, אז גדלנו ביחד

יונתן מולינה:  הוא היה תמיד בן הדוד הקטן שלי

יונתן מולינה:  אין לי עוד בני דודים

יונתן מולינה:  זה בן הדוד היחיד שהיה לי

יונתן מולינה:  מצד אימא, אין לה אח ואחות

יונתן מולינה:  הייתי דוגמה בשבילו, אני יודע, והייתי מאוד גאה בזה

יונתן מולינה:  בהתחלה כשהייתי קטן לא כל כך רציתי אבל לאט לאט הבנתי שזה היה גם חשוב בשבילו, ואז עליתי לארץ

יונתן מולינה:  התגייסתי לצבא

יונתן מולינה:  עשיתי קורס קצינים והוא היה כל כך גאה

יונתן מולינה:  דיברנו על זה

יונתן מולינה:  כשהוא עשה 'תגלית' הוא הבין, זה גם בשבילי, אני גם רוצה

יונתן מולינה:  היינו מדברים על זה כל יום

יונתן מולינה:  הוא כבר התחיל במונפוליה להתכונן בספורט כדי להגיע לסיירת מטכ"ל

יונתן מולינה:  הוא רצה

יעקב אשר: אתה עשית לו את התיאבון כנראה

יונתן מולינה: כן, קצת תיאבון כזה למרות שלא הייתי בקרבי, הייתי ביחידת קשרי חוץ

יונתן מולינה:  זה היה באמת חלום בשבילו להיות לוחם הכי קשה שאפשר

יונתן מולינה:  מה שהוא רצה להיות זה לא הכי טוב, זה הכי קשה

יונתן מולינה:  הוא ידע שהוא יכול מנטלית ופיזית ואז הוא הגיע

יונתן מולינה:       הוא התחיל ללמוד עברית

יונתן מולינה:  אף פעם לא ראיתי דברים כאלה

יונתן מולינה:  אני למדתי מהר אבל הוא, לא הבנתי איך הוא עשה את זה תוך שלושה חודשים

יונתן מולינה:  בהתחלה הוא לא דיבר מילה

יונתן מולינה:  שלום, זהו

יונתן מולינה:  ממש לא דיבר עברית ואחרי שלושה-ארבעה חודשים - - -

יונתן מולינה:  הוא היה מגיע אלינו המון בשבתות, אבל יום אחד הוא הגיע והתחלנו לדבר עברית ולא האמנתי מה קורה פה

יונתן מולינה:  הוא היה מאוד שמח בארץ

יונתן מולינה:  הוא הבין ממש בשבוע או בחודשים הראשונים שלו בארץ שהוא רוצה להישאר פה, לעשות את החיים שלו פה

יונתן מולינה:  הוא אמר לכולנו בשנה וחצי- שנתיים שהוא היה בארץ שזה היה החיים הכי מאושרים בחיים שלו

יונתן מולינה:       היה לו המון תוכניות, רצה לעלות לארץ ואז ללמוד ב-IDC הרצליה ולהקים סטארט-אפים בארץ

יונתן מולינה:  היה לו המון תוכניות בארץ

יונתן מולינה:  זה כן גם היה חלום שלו להיות ישראלי

יונתן מולינה:  זה היה ממש בלב שלו

יונתן מולינה:  הוא היה משתחרר שבועיים אחרי שהוא נפל, ממש בסוף השירות שלו, וזה היה התכנון מה שהוא הולך לעשות מייד אחר כך

יונתן מולינה:  היה לו חיבור מאוד חזק

יונתן מולינה:       אני גם רוצה להמשיך על מה שדיברת, לחזור בתשובה

יונתן מולינה:  הוא הגיע לארץ, הוא התחיל ממש תהליך של חזרה בתשובה

יונתן מולינה:  בצרפת הוא כבר התחיל לשמור שבת בעיר שאין אף אחד

יונתן מולינה:  לא היה לו באמת בית כנסת לאן להגיע, אז הוא היה נשאר בבית והוא היה מספר לנו אחרי שבת, אני מדבר לכיסא כי אני משתעמם מאוד, אבל אני צריך וחייב לשמור שבת, דברים מטורפים

יונתן מולינה:       כשהוא הגיע לארץ הוא התחיל לעשות את הכול

יונתן מולינה:  אמרתי לו, לאט לאט, אתה לא תוכל ככה לעשות הכול

יונתן מולינה:  מישהי אמרה לי, הוא ידע שאין לו הרבה זמן ושהוא צריך עכשיו להזדרז ולעשות את כל המצוות שהוא יכול לעשות

יונתן מולינה:  כשאמרו לי את זה אני הבנתי שזה באמת

יונתן מולינה:  גם החלום שלו היה לתת את החיים שלו לעם ישראל, וזה הוא אמר לי, למשפחה המאמצת, לאימא שלו, דברים שהיה מאוד קשה לנו לשמוע אבל זה הדברים האלה שהיום עוזרים לי לחיות עם זה ולדעת שזה מה שהוא רצה

יונתן מולינה:  הקדוש ברוך הוא נתן לו מה שהוא רצה באמת, אז תודה רבה שאנחנו מדברים על זה ושאנחנו דנים על זה ושבעזרת השם החוק הזה יעבור

יונתן מולינה:       אני גם מאוד מסכים שלמשפחה שלו בצרפת, ביום הראשון כשהודיעו להם שהוא נפל, הדבר שאימא, אבא ואחות אמרו, אף פעם בחיים שלנו לא נשים רגל פה

יונתן מולינה:  זה היה התחושה הראשונה

יונתן מולינה:  אחרי החיבוק הגדול, ה'שבעה', אנחנו מגיעים לדברים ההיפך, שאולי חושבים

יונתן מולינה:  האימא אולי חושבת בעתיד לבוא לעלות לארץ

יונתן מולינה:  זה גם נתן להם חיבור עכשיו לעם היהודי, חזרה גם לשמור מצוות יותר

יונתן מולינה:  תודה רבה

יעקב אשר: קודם כל יישר כוח

יעקב אשר:  אתה משפחה אבל ממש כמו אח

יעקב אשר:  אני חושב שבאמת אנחנו צריכים להצדיע לך, למשפחה המאמצת

יעקב אשר:  אני חושב שזה מעורר השתאות הדבר הזה שאתם עושים, ואני מבין שאתה עושה את זה בשגרה, אבל זה פשוט לא מובן מאליו התשורה הזאת, ואני רואה שאתה מדבר עליו כאילו שאתה מדבר על בשר מבשרך

יעקב אשר:  אני חושב שזה מחייב את כולנו הדבר הזה

יעקב אשר:       אני רוצה שני דברים לפני שאני אתן למשרד להסביר

יעקב אשר:  הנושא הזה של אזרחות כבוד, מה שאני הבנתי, אזרח הכבוד הראשון שניתן בארץ היה לאלברט איינשטיין אחרי שהוא סירב להיות נשיא המדינה אולי, ואחר כך היה במלחמת הקוממיות הרבה מאוד חיילים שהיו פה שלא היו אזרחים, שבאמת הקריבו את נפשם

יעקב אשר:  השתמשו בזה גם בנושא של חסידי אומות העולם וכו'

יעקב אשר:  אני חושב שהדבר הזה הוא חשוב

יעקב אשר:  אני מתאר לעצמי שמשרד הפנים או מי שמטפל בזה ביחד עם הצבא יבדקו גם אחורה לראות אם יש - - -      

גלעד קריב: החול חל - - -     

יעקב אשר: החוק אומר את זה, אז אתם תסבירו את זה

יעקב אשר:  סליחה שלקחתי לכם, אבל על זה נאמר "מגלגלין זכות על ידי זכאי", שבזכות הקדוש שלנו שאנחנו יושבים פה ונדהמים מסיפור חייו הקצר אבל כל כך מלא, הוא זכה לסלול את הדרך הזאת שתחייב מהיום בחוק במדינת ישראל את הדבר הזה, ובעזרת השם זה יעבור עוד היום

יעקב אשר:  אני גם מזמין אתכם להישאר לישיבת מליאה, לא יודע מתי שזה יהיה, אנחנו יכולים לעדכן אתכם, וגם להגיד אולי להורים שיכולים לראות את זה בשידור בערוץ הכנסת, שאנחנו נאשר את זה היום במליאה בעזרת השם

יעקב אשר:  אגב, זה פעם ראשונה שאני מביא חוק או אומר שאנחנו נאשר אותו לפני ששמעתי את המשרדים, אבל אני חושב שכולנו תמימי דעים בעניין הזה

יעקב אשר:      בבקשה, משרד הפנים

תהילה הראל: תהילה הראל, לשכה משפטית, רשות האוכלוסין וההגירה

תהילה הראל:  אני אפתח בתקווה ובתפילה שלא יהיו עוד

יעקב אשר: אמן

תהילה הראל: המטרה של החוק הזה זה בעצם להעניק כבוד, להכיר ולהוקיר את חללי המלחמה, את משרתי שירות הצבא ושירות הביטחון שנפלו במהלך הלחימה שלהם ולא היו אזרחים

תהילה הראל:  המטרה באמת היא לא להקים חובות או להעניק זכויות בהתאם אלא פשוט לתת תעודת הערכה וכבוד הכרה לפועלם של מי שהצטרף לשירות הביטחון, לצבא ונפל למען המולדת כשלא היה אזרח

תהילה הראל:  זאת המטרה

תהילה הראל:  באמת דומה לחוק של חללי מלחמת הקוממיות כמו שאמרת, וגם בהתאם אם לבני המשפחה בהמשך תהיה איזושהי מניעה, הם יבואו ויגידו שזה לא מתאים, איזושהי סיבה שזה פוגע, אז הם יכולים לחזור

יעקב אשר: החוק עכשיו בנוי לא על הסיפור הזה וודאי ולא רק על המלחמה הזאת, כי בקוממיות אני מבין שזה היה משהו ספציפי

תהילה הראל: נכון

יעקב אשר: עכשיו אנחנו בעצם מכניסים את זה לספר החוקים, מסלול שאנחנו מקווים מאוד שלא יתווספו למסלול הזה, אבל אם חלילה, אז זה לא שצריך שתדלנות לעניין ולא יצטרכו שום דבר

יעקב אשר:  גם אחורה לסרוק ולראות אם מישהו שלא קיבל את הכבוד הזה, יקבל אותו היום

תהילה הראל: נכון

יעקב אשר: זה לא רק כבוד, זה גם אזרחות

יעקב אשר:  הוא אזרח ישראלי לכל דבר ועניין

יעקב אשר:  זה נכון שעכשיו זה כבוד אבל זה בעצם מה שהוא רצה, זה מה שהוא תכנן, זה מה שהוא ביקש

תהילה הראל: נכון

תהילה הראל:  זה יהיה בהמלצת שר הביטחון, זאת אומרת השמות יגיעו בהמלצת שר הביטחון וזה יגיע לשר הפנים ושר הפנים יעניק אזרחות כבוד בהתאם

יעקב אשר: בבקשה, שם ותפקיד

אודליה אדרי: אודליה אדרי, לשכה משפטית, רשות האוכלוסין וההגירה

אודליה אדרי:  רק כדי לדייק את דברי היושב-ראש, החוק הזה נובע מהסיבה שלאחר שבן אדם נפטר לא ניתן עוד לתת לו אזרחות של ממש

יעקב אשר: ברור

אודליה אדרי: במקרה הזה באמת החייל רצה וביקש והיה בתהליך, אבל מאחר והחוק לא מאפשר, אז אנחנו באים לחוקק את החוק הזה כדי לתת להם את הכבוד

יעקב אשר: מה שאת מחדדת בעצם זה דווקא חידוד חשוב כי יש הליכים

יעקב אשר:  אם היה מישהו בהליך ואפילו יום לפני ההליך ונפטר בשיבה טובה, אז זה לא זה, ובמקרה הזה זה פותח את השער

יעקב אשר:       משרד המשפטים

נדב גולני: עו"ד נדב גולני ממשרד המשפטים

נדב גולני:  אנחנו כמקובל בהצעות חוק ממשלתיות כמובן ליווינו את הליך ההכנה ל הצעת החוק הזאת

נדב גולני:  היא לא מעוררת כמובן קושי משפטי

נדב גולני:  אנחנו תומכים בה

נדב גולני:  כפי שצוין על ידי רשות האוכלוסין וכפי שצוין בדברי ההסבר להצעת החוק, לא מדובר כאן באזרחות במובנה הרגיל לפי חוק האזרחות אלא באמת באזרחות כבוד שנועדה להוקיר את זכרם ואת תרומתם של האנשים הללו, ולא מקנה זכויות או חובות לפי כל דין

נדב גולני:  אנחנו תומכים בהצעה כמובן

יעקב אשר: תודה רבה

יעקב אשר:       חבר הכנסת ירון לוי, אתה רוצה משהו לומר?     

ירון לוי: ממש בקצרה

ירון לוי:  אני אנצל את ההזדמנות לפורום המצומצם שיש כאן, לומר לך כבוד היושב-ראש וגם לחבר הכנסת, אני חדש בבניין הזה ולפעמים יש תחושה שאני חוזר הביתה, עד כמה המורכבות כאן מאוד גדולה, אבל יש רגעים כמו הרגע הזה שאתה בקול הסדוק שלך, של יוסי שיצא, אני מבין שיש כאן דברים מאוד גדולים ויש לך את היכולת

ירון לוי:  אחת הסיבות שאני מגיע לוועדה הזאת ואני מתמיד, עדיין לא חבר בה, בגלל המקצועיות, הרגישות

ירון לוי:  אני מאוד מרוגש וזה כייף לי להיות כאן

ירון לוי:  זה נותן לי הרבה משמעות המקום הזה

ירון לוי:      אני משתתף בצערכם, ואני מברך אותך וכמובן את השר משה ארבל שעוד לפני שהגעתי לבניין הזה אני שמעתי על הדברים הטובים שהוא עושה, ואנחנו רואים את זה וזה כייף

ירון לוי:  המשותף שלנו הוא הרבה יותר גדול

יעקב אשר: כל התקופות המשותף והטוב הוא הרבה יותר גדול

יעקב אשר:  הבעיה שזה לא חדשותי

ירון לוי: כן, כי זה לא מעניין

יעקב אשר: כלב שנושך אדם זה לא חדשות

יעקב אשר:  אם אדם נושך כלב זה חדשות

יעקב אשר:  אולי מהתקופה הזאת של עכשיו נלמד לשים את הפוקוס

ארז מלול: לגבי חבר הכנסת החדש, א', אני מאחל לך בהצלחה, זו הזדמנות

ארז מלול:  דבר שני, מה ששמעתי עליך בבת ים בעיר שכיהנת, באמת היית גורם מאחד שם, לא עושה הבחנות, וכמו שהצלחת שם אני בטוח שתצליח פה

יעקב אשר: אוקיי

יעקב אשר:       משרד הביטחון איתנו בזום

יעקב אשר:  שלום, שם ותפקיד לפרוטוקול

פזית תדהר: בוקר טוב, אני פזית תדהר מהלשכה המשפטית, משרד הביטחון

פזית תדהר:  כשפנו אלינו מרשות האוכלוסין עם היוזמה הזאת, אנחנו כמובן בירכנו עליה, גם צה"ל, גם משרד הביטחון

פזית תדהר:  באמת זה מהלך מאוד חשוב להוקרת חללי צה"ל וכל כוחות הביטחון

פזית תדהר:       אציין גם שכבר סוכם איזשהו מנגנון שיאפשר את העברת המידע אודות החללים לאגף משפחות והנצחה במשרד הביטחון אל רשות האוכלוסין

פזית תדהר:  הדבר הזה ייקבע בהמשך בתקנות, הפירוט, ואנחנו כמובן תומכים ונשמח שהחוק הזה יאושר

יעקב אשר: אגב, צריך להחיל את זה גם על משטרה ושב"כ ומוסד

פזית תדהר: בוודאי, זה מוחל

יעקב אשר: כן, אבל לכם אין את הנתונים שלהם

קריאה: אתם תרכזו את הנתונים גם מכוחות הביטחון האחרים?     

פזית תדהר: בוודאי, לכן גם החוק - - - לפי חוק בתי קברות צבאיים, ובחוק בתי קברות צבאיים אכן כל כוחות הביטחון שיש להם זכאות לקבורה בבית קברות צבאי, עם רשימת החללים שתועבר לרשות האוכלוסין

יעקב אשר: תודה רבה

יעקב אשר:       נמצא איתנו בזום תני פרנק, מנהל המרכז ליהדות ומדינה במכון הרטמן

יעקב אשר:  שלום

תני פרנק: תודה לוועדה

תני פרנק:  אנחנו רק רוצים להביע תמיכה כמובן בחוק, הוא חשוב מאוד, ולהציע לוועדה לשקול, זה לא חייב להיות במסגרת החוק הזה כי אנחנו מבינים את חשיבותו - - - 

תני פרנק:  מציע לוועדה לשקול תוספת לחוק שתתייחס גם לנפגעי פעולות איבה שאינם אזרחים בישראל ומחוץ לישראל, שנרדפו בשל אנטישמיות, נרצחו

תני פרנק:  היה מקרה לפני שבועיים בקליפורניה של יהודי שנרצח בהפגנה למען ישראל בשל היותו יהודי תומך ישראל

תני פרנק:  אנחנו מציעים מנגנון דומה שיתקיים עם משרד התפוצות

תני פרנק:  אפשר להרחיב על זה

תני פרנק:  אני לא רוצה לעכב את אישור החוק, אז נשמח שהוועדה תשקול את העניין

יעקב אשר: קודם כל אני מסכים איתך גם בחלק הראשון וגם בחלק השני, א', לא לעכב את החוק עכשיו ולא לפתוח את זה

יעקב אשר:  אני חושב שזה אותו מסלול, אבל אין מלכות אחת נוגעת בחברתה

יעקב אשר:  זה שני דברים דומים ושונים בנסיבות

יעקב אשר:  אני בהחלט חושב שמן הראוי לעשות חשיבה בעניין הזה, ואני חושב שכדאי שגם תפנה בצורה מסודרת לשר הפנים

יעקב אשר:  תעביר את זה אולי גם לחברי הוועדה, לארז מלול שייקח - - -      

ארז מלול: אני אהיה שותף מלא בקידום ההצעה

יעקב אשר: יש לזה כמובן ניואנסים אחרים שצריך ללמוד אותם, אבל באמת תודה על זה, ואנחנו באמת לא נבזבז זמן ואנחנו נקריא את הצעת החוק ולאחר מכן נצביע

יעקב אשר:  תודה לך

יעקב אשר:       בבקשה, גלעד

גלעד קריב: הצעת חוק אזרחות כבוד לחללי מערכות ישראל, התשפ"ד-2023     מטרה 		1

גלעד קריב:  חוק זה מטרתו לקבוע הענקת אזרחות כבוד של מדינת ישראל לחללי מערכות 			ישראל שמסרו נפשם למען הבטחת קיומה של מדינת ישראל ובמועד פטירתם לא 			היו אזרחי ישראל

גלעד קריב:       הגדרה		2

גלעד קריב:  בחוק זה, "חלל מערכות ישראל" – חייל כהגדרתו בחוק בתי קברות צבאיים, 			התש"י-1950, שנפטר, וכן מי שבעת פטירתו היה אחד מהמנויים בסעיף 14 לחוק 			האמור -      

גלעד קריב: שזה כמו שאמרנו, שוטרים, סוהרים שנהרגו בעת שירותם, עובדי שירותי הביטחון האחרים, חיילי מילואים שנהרגו וכו'

גלעד קריב:       הענקת אזרחות כבוד		3

גלעד קריב:  (א) שר הפנים, בהמלצת שר הביטחון או מי שהסמיכו לכך, יעניק אזרחות כבוד 			  של מדינת ישראל לחלל מערכות ישראל שבמועד פטירתו לא היה אזרחי 				  ישראלי

גלעד קריב:      		  (ב) שר הפנים יפרסם באתר האינטרנט של רשות האוכלוסין וההגירה את 				  שמות חללי מערכות ישראל שהוענקה להם אזרחות כבוד לפי חוק זה

גלעד קריב:     		  (ג) הורה, בן זוג, ילד או אח של חלל מערכות ישראל שהוענקה לו אזרחות כבוד 			  לפי סעיף קטן (א), רשאי לבקש משר הפנים לבטלה; הוגשה בקשה כאמור, 			  יבטל שר הפנים את אזרחות הכבוד, ויראוה כאילו לא ניתנה כלל

גלעד קריב:       סייג לתחולה		4

גלעד קריב:  הוראות חוק זה לא יחולו על חלל מערכות ישראל שחוק אזרחות כבוד לחללי 			מלחמת הקוממיות, התש"ע-2010 חל עליו

גלעד קריב: אנחנו אמרנו שזה חל רטרואקטיבית ולכן שלא תהיה כפילות, יש שם הסדרים טיפה שונים

גלעד קריב:      ביצוע ותקנות		5

גלעד קריב:  שר הפנים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי, באישור ועדת הפנים והגנת 			הסביבה של הכנסת, להתקין תקנות לביצועו; ואולם תקנות לעניין אופן העברת 			המידע הנדרש לצורך יישום החוק, יותקנו גם בהסכמת שר הביטחון

יעקב אשר: יש עוד הערות של הייעוץ המשפטי? אוקיי, אז כמו שאמרתי "מגלגלין זכות על ידי זכאי" לאחרים, שנקווה שלא נצטרך ואולי נאתר מישהו שהיה ונעשה איתו את הצדק, ויש עוד חלק של "מגלגלין זכות על ידי זכאי", ידידי ארז ויוסי שגלגלתם אליי את הזכות הזאת

ארז מלול: רצית את זה במקצועיות וכבוד ובהערכה ואנחנו מודים לך, וגם המשפחה מודה לך

יעקב אשר: זה נותן לנו הרבה מאוד כוח

יעקב אשר:  מעבר להתרגשות הגדולה באמת של הדברים, אני חושב שהכול כל כך פשוט וכל כך מצמרר

יעקב אשר:       אם כך אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק אזרחות כבוד לחללי מערכות ישראל, התשפ"ד-2023 (מ/1678)

יעקב אשר:  מי בעד הצעת החוק? ירים את ידו

ארז מלול: אני בעד לזכרו של אלי גנסניה

יעקב אשר: כמובן שאין נגד ואין נמנעים

יעקב אשר: אושר     

יעקב אשר: הצעת החוק אושרה, תעלה עוד היום בעזרת השם למליאה לאישור לקריאה שנייה ושלישית, ולאחר מכן תיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל

יעקב אשר:  יישר כוח לכם ולצוות כמובן

יעקב אשר:       הישיבה נעולה