ועדת הבריאות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 111, 2023-11-14 00:00

יונתן מישרקי: שלום לכולם, חודש טוב

יונתן מישרקי:  היום יום שלישי, א' בכסלו התשפ"ד, 14 בנובמבר 2023

יונתן מישרקי:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הבריאות בנושא קריסת המכון לרפואה משפטית תחת עומס

יונתן מישרקי:  הצעה לדיון מהיר של חה"כ ולדימיר בליאק

יונתן מישרקי:       הבוקר לצערי התבשרנו על נפילתם של שניים מלוחמנו, רועי מרום ורז אבולעפיה שנפלו בקרבות בצפון הרצועה

יונתן מישרקי:  השם ייקום דמם

יונתן מישרקי:  אני מבקש לשלוח מכאן בשמי ובשם חברי הכנסת, תנחומים למשפחות הנופלים

יונתן מישרקי:  יהי זכרם ברוך

יונתן מישרקי:       נושא הדיון של היום הוא לא חדש, הוועדה כבר קיימה דיון בסוף חודש יוני האחרון ברשות יושב הראש הקודם, השר היום, דיון בנושא המכון לרפואה משפטית

יונתן מישרקי:  המסקנות נמצאות כאן מולי

יונתן מישרקי:  אנחנו נבקש לשמוע תשובות מתקדמות

יונתן מישרקי:  זאת אומרת, לא לחזור על אותם דברים

יונתן מישרקי:  ואני רוצה לנצל את ההזדמנות הזו לומר כמה מילים

יונתן מישרקי:  יושבים פה סביב השולחן ד"ר חן קוגל, אנשי משרד הבריאות, אנשי זק"א, משטרה וגופים נוספים, שבתקופה הזו עשו עבודת קודש, אין שום מילה אחרת להגדיר את זה

יונתן מישרקי:  עבודת קודש

יונתן מישרקי:  יש לנו פה הזדמנות גדולה לומר להם תודה רבה בהזדמנות הזו

יונתן מישרקי:  שלא נזדקק לשירותים האלה, אבל תודה רבה על כל מה שעשיתם

יונתן מישרקי:  המראות והזוועות האיומות שנחשפתם אליהם במהלך המלחמה, אני חושב ששמעתי אותך אומר שלא היו דברים כאלה

יונתן מישרקי:  לא נתקלתם בכאלה דברים

יונתן מישרקי:  אנחנו מחזקים אתכם בימים האלה

יונתן מישרקי:  אם תרצה להביא כל פתרון במהלך הדיון הזה, אני אתן לחבר הכנסת המציע, חה"כ ולדימיר בליאק, לפתוח את הדברים

יונתן מישרקי:  בבקשה

ולדימיר בליאק: תודה רבה אדוני יושב הראש

ולדימיר בליאק:  אני קודם כל מצטרף כמובן לתנחומים למשפחות הנופלים

ולדימיר בליאק:  קודם כל ולפני הכול, אנחנו פגשנו אתמול כאן במשכן הכנסת את משפחות החטופים ונחשפנו, לצערי, אמש לעוד זוועה לחלק מהלוחמה הפסיכולוגית שמתנהלת נגדנו וקודם כל נגד המשפחות

ולדימיר בליאק:  אז אני רוצה לומר, כי למלחמה הזאת יש מספר מטרות

ולדימיר בליאק:  אבל יש יעד אחד שמבחינתי הוא מרכזי והיעד הזה הוא השבת החטופים

ולדימיר בליאק:  אחד, הראשון במעלה וכל היתר אחריו

ולדימיר בליאק:  חשוב שאנחנו נזכור את זה כאן, במשכן הכנסת כל בוקר

ולדימיר בליאק:       אני רוצה להודות לנשיאות הכנסת ולך על הדיון החשוב הזה

ולדימיר בליאק:  אני רוצה לומר מספר מילים, ממש בקצרה, כדי להשאיר יותר זמן לאנשי המקצוע שנמצאים כאן

ולדימיר בליאק:  הדיון הזה כאן הוא מתחייב בהיבט הרחב יותר של היערכות מדינת ישראל למצבי חירום, ולא חסרים לנו מצבי חירום

ולדימיר בליאק:  ראינו בחודש האחרון, ב-38 ימים האחרונים שלא תמיד היערכות שלנו היא מספקת בתחומים רבים, בהיבטים רבים

ולדימיר בליאק:       המכון הלאומי לרפואה משפטית הוא הגוף היחיד בארץ שמספק שירותים בתחום הרפואה המשפטית

ולדימיר בליאק:  מטבע הדברים, מדובר בפעילות שהיא בעלת אופי רגיש, שמחייב מענה לאורך כל שעות פעילות המכון, גם בשגרה וגם בחירום

ולדימיר בליאק:  וכל היקף העבודה מוטל על סך הכול על שמונה מומחים, שלושה מתמחים, חמישה טכנאים, שתי מזכירות, צלם אחד ועובדת סוציאלית אחת

ולדימיר בליאק:  גודלו של המכון היום הוא כ-15% בלבד מהגודל המקובל למוסד מסוג זה במדינות המתקדמות

ולדימיר בליאק:  הייתה לי שיחה מקדימה עם ד"ר קוגל

ולדימיר בליאק:  ישנם הרבה אתגרים והרבה קשיים וחשוב לי וחשוב באופן כללי שאנחנו נצא מהדיון הזה עם משימות לטיפול וביצוע, גם למשרד האוצר, גם למשרד הבריאות וגם לנו כחברי כנסת

ולדימיר בליאק:  היה דיון, כפי שציינת, ב-23 ביוני, ודובר כאן על קידום וחיזוק מערך הרפואה המשפטית בישראל, על הקמת מכון נוסף באזור הגליל, על מעבר לקמפוס חדש, על תנאי השכר ותנאי העסקה של הרופאים ועוד הרבה סוגיות

ולדימיר בליאק:       אז חשוב לי שהפעם אנחנו באמת, זה גם סוג של דיון מעקב וגם חשוב שנצא מכאן עם החלטות שאנחנו נסתכל על הדיון הזה עוד שלושה, ארבעה, חמישה חודשים, ואנחנו נגיע למסקנה שעשינו משהו וקידמנו את הנושא החשוב הזה

ולדימיר בליאק:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני אבקש לפתוח דווקא עם ד"ר חן קוגל

יונתן מישרקי:  אם תוכל להציג לנו את פעילות המכון ואת האתגרים שעומדים בפניכם

יונתן מישרקי:  בבקשה

ד"ר חן קוגל: אולי ברשותך, אדוני יושב הראש, אני אגיד כמה דברים על הפעילות בזמן המלחמה האחרונה

ד"ר חן קוגל:  אז כמובן שכאשר, בשבת, כאשר האסון קרה, אנחנו לא ידענו את גודל האירוע עדיין

ד"ר חן קוגל:  חשבנו שהמכון יעסוק בפעילות, כמו שהיו באסונות רבי נפגעים בעבר

ד"ר חן קוגל:  ואז כשהתחילו להתברר הממדים הבנו שהמכון הלאומי בישראל איננו יכול להתמודד עם כזאת כמות

ד"ר חן קוגל:  וזה הועבר לשורה, החלטה נכונה

ד"ר חן קוגל:  והבנו מהר מאוד שכוח האדם שעומד במדינת ישראל לצורך העניין הזה לא יספיק גם לאסונות הרבה יותר קטנים הוא לא יספיק, כמו שאמר חה"כ בליאק כאן

ד"ר חן קוגל:       אנחנו נאלצנו לקחת רופאים משפטיים מחוץ לארץ, שגם הם לא הספיקו

ד"ר חן קוגל:  הגיעו תשעה רופאים משפטיים ממדינות שונות שהתנדבו

ד"ר חן קוגל:  גויסו רדיולוגים, 40 רדיולוגים, ד"ר קריספין יושב פה, שריכז אותם

ד"ר חן קוגל:  גויסו מומחים ל-DNA

ד"ר חן קוגל:  גויסו מומחים לאנתרופולוגיה

ד"ר חן קוגל:  השורה התחתונה של כל העסק הזה הוא שהמערך שקיים במדינת ישראל לא הספיק לעניין הזה

ד"ר חן קוגל:  אפילו מזכירות, כתבנים, ישבנו וגייסנו אנשים נוספים

ד"ר חן קוגל:  וכל העסק הזה מתרחש בתוך מכון קטן מאוד לרפואה משפטית, כי כל מי שלא הצליחו לזהות אותו בשורה הועבר למכון לרפואה משפטית

ד"ר חן קוגל:  עד היום אנחנו טיפלנו ביותר מ-950 שקי גופות

ד"ר חן קוגל:  זה לא גופות שלמות, כי חלק מהאנשים הגיעו בזה

ד"ר חן קוגל:  ויותר מ-1,600 דגימות שנלקחו מאנשים והמעבדה שלנו עשתה את פרופיל ה-DNA שלהם

ד"ר חן קוגל:  והשורה התחתונה שהדיון הזה, תודה לך שכינסת את הדיון הזה, הוא שמדינת ישראל צריכה להיערך לאסונות כאלה בצורה טובה יותר

ד"ר חן קוגל:       אין ספק שנעשה פה על ידי כל הגופים, גם אנחנו, גם המשטרה, משרד הבריאות, מאמצים גדולים מאוד

ד"ר חן קוגל:  ועשינו שיא עולמי, כי בשום מקום בעולם לא הצליחו לזהות כל כך הרבה אנשים בזמן כל כך קצר

ד"ר חן קוגל:  אבל התיעוד חסר, כי אין רופאים משפטיים

ד"ר חן קוגל:  וכאשר יבואו לדון בפשעי מלחמה, אז במכון אנחנו תיעדנו את הכול וצילמנו הכול, ורשמנו הכול

ד"ר חן קוגל:  אבל בשורה לא היה מי שיעשה את זה

ד"ר חן קוגל:  ולכן היום כשבאים ואומרים תביאו עדויות על אונס וכאלה, אנחנו ממש מחפשים

ד"ר חן קוגל:  כמו כל מיני מקומות אחרים שהיינו צריכים להיות, היו צריכים להיות שם רופאים משפטיים ולא היו

ד"ר חן קוגל:       אם אני יכול לומר, משרד הבריאות עשה מאמצים גדולים מאוד בחודשים האחרונים בעקבות הדיון שהיה בוועדה בפעם הקודמת, כדי לשפר את תנאי השכר

ד"ר חן קוגל:  וגם היו תיקונים כמו הוספות עובדת סוציאלית ועוד עובדים נוספים למכון

ד"ר חן קוגל:  ובאמת יצאו מגדרם כדי לעזור

ד"ר חן קוגל:  אבל זה לא מספיק, כי הבעיה העיקרית זה אנשי המקצוע: טכנאי נתיחה ורופאים משפטיים ואנשי מעבדה, שחסרים

ד"ר חן קוגל:  וכאן האוצר אולי יכול לתת את התשובה

ד"ר חן קוגל:  ואני קטונתי מלדבר על המגעים האלה

ד"ר חן קוגל:       אולי ידברו אנשים אחרים, ברשותך

יונתן מישרקי: אני רק רוצה לשאול, יש לכם תוכנית עבודה שאתם יודעים להגיד כמה אתם צריכים מכל סוג של רופאים או איך שהזכרת, טכנאים, רופאים משפטיים, אנשי מעבדה וכו'? יש לכם תוכנית לזמן חירום?     

ולדימיר בליאק: אבל אני גם הבנתי שאין בעיה של התקנים

ד"ר חן קוגל: לא, אין בעיה

ד"ר חן קוגל:  משרד הבריאות, הבעיה היא לא של תקנים

ד"ר חן קוגל:  משרד הבריאות הקצה תקנים והוא אמר לנו להיפך, יש לכם קארט בלנאש

ד"ר חן קוגל:  אם אתם תמצאו רופאים, שיהיו מוכנים לבוא, בבקשה

ד"ר חן קוגל:  הבעיה שאנשים לא רוצים לבוא

ד"ר חן קוגל:  והם לא רוצים לבוא כי זה מקום לא אטרקטיבי ואין תמרוץ לאנשים לבוא

ד"ר חן קוגל:  וההסכמים הקיימים, הסכמי הרופאים הקיימים הם לא כאלה שרופאים משפטיים יכולים לבוא

ד"ר חן קוגל:  לא בגלל, כי אין להם אפשרות לעשות מעבר, כלומר, תנאי השכר של בתי החולים אינם תופסים את המכון לרפואה משפטית

ד"ר חן קוגל:  ואז זה הופך להיות מאוד לא אטרקטיבי ועוזבים אותנו יותר מאשר באים

ד"ר חן קוגל:  כלומר, אם היית מדבר איתנו, אדוני יושב הראש, לפני נניח חמש שנים, אז היה לנו 14 רופאים משפטיים

ד"ר חן קוגל:  והמצב הולך וגרוע

ד"ר חן קוגל:  אנחנו היום שמונה, שניים צפויים לעזוב בקרוב

ד"ר חן קוגל:  והמצב הוא לא, לא מה שמקובל בעולם המערבי, בכלל

ד"ר חן קוגל:  רחוק מאוד מזה

ד"ר חן קוגל:       יש פה אנשים שאולי, רופאים משפטיים, הם יכולים להסביר אחר כך למה זה לא אטרקטיבי

ד"ר חן קוגל:  אבל קשה לנו מאוד לגייס אנשים

יונתן מישרקי: אתה רוצה להגיד משהו, מילה על נושא המבנה?     

ד"ר חן קוגל: המבנה הוא בית של משפחה ערבית, שהבריטים סילקו אותם מהארץ בשנת 1945

ד"ר חן קוגל:  והמבנה עמד שומם הרבה מאוד זמן

ד"ר חן קוגל:  וזה מבנה שהוא גם אם היום הוועדה תסדר איכשהו שיהיו פה עוד 10 רופאים, אין לי איפה לשים אותם

ד"ר חן קוגל:  זה בית, זה בית של משפחה

ד"ר חן קוגל:  חה"כ רייטן פה ראתה את זה, הייתה אתמול אצלנו וזו לא פעם ראשונה

אפרת רייטן: זה בית

אפרת רייטן:  לא, לא בפעם הראשונה

אפרת רייטן:  אתה אומר "המכון הלאומי" ואתה נכנס לבית

ד"ר חן קוגל: חייבים להקים משהו

יונתן מישרקי: מאה אחוז, תודה רבה על הדברים

יונתן מישרקי:  חה"כ טטיאנה מזרסקי ואחריה חה"כ אפרת רייטן

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני אהיה קצרה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני לא ביקרתי אצלכם, אבל הייתי בדיון שהתקיים בחודש יוני, בדיוק לפני ארבעה חודשים, כשדיברנו על מצוקה שרק שמונה רופאים עובדים ועושים את העבודה העיקרית ועוד שלושה מתמחים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  מאז ארבעה חודשים חלפו ושום דבר לא השתנה ונאלצתם להתמודד באירוע רב נפגעים עם הזוועות של באמת לאסוף את החלקים של הגופות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  גם טראומה קשה וטוב שהצטרפו אליכם רופאים מחו"ל, ככוח אדם נוסף שנתן גיבוי וסיוע מקצועי

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  לא יתכן שממשלה מתעלמת מהמצב של המכון הלאומי, מכון לרפואה משפטית

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  ואני אשמח לשמוע ממשרד הבריאות ומשרד האוצר, ממשרדי ממשלה, איך הם פותרים עכשיו? כי הרי ידענו, נתקלנו בבעיה, אנחנו באסון והצלחתם איכשהו, זה לא נגמר

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  הבעיה שזה עוד לא נגמר ועדיין מוצאים וכל יום המתנה לתוצאות הבדיקות שעשיתם למשפחות, אני גם ליוויתי משפחות, וכל יום זה סבל נורא

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  סבל נפשי שקשה לתאר אותו במילים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  ואנחנו חייבים לקחת אחריות ולא נחפש עכשיו אשמים, אבל לקחת אחריות, כדי לבדוק איך אנחנו מחזקים אתכם הלאה ואיך אנחנו בהקדם האפשרי מחזקים אתכם בתקציבים, גם מבנה וגם עידוד והסכם שכר של העובדים

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חה"כ אפרת רייטן בבקשה

אפרת רייטן: תודה רבה אדוני היו"ר

אפרת רייטן:  שלום לכולם, שלום למכובדי ד"ר חן קוגל וכל הרופאים שהגיעו לכאן הבוקר הזה

אפרת רייטן:  ובהחלט אני מסירה את הכובע בפניכם על עבודה בלתי אפשרית, בכל אספקט שאני רק יכולה לחשוב עליו

אפרת רייטן:  גם כמות החללים והנרצחים שהגיעו לפתחכם, גם הזמן, גם התנאים, הכול

אפרת רייטן:  באמת, אני חושבת שמגיע לכם, אני לא חושבת שיש עוד בארץ גוף כזה שסובל מתת תנאים בצורה כל כך מחפירה

אפרת רייטן:  הגוף הלאומי של מדינת ישראל, אחרי ששנים, אתם דיברתם על הדיון ביוני

אפרת רייטן:  שנים כבר אומרים את זה

אפרת רייטן:  התוכניות כבר להעביר אתכם למקום אחר מוכנות מזמן

אפרת רייטן:  כולם יודעים שצריך למצוא כאן פתרון

אפרת רייטן:  ואתם ממשיכים עם ראש בקיר לפתור את הבעיות של מדינת ישראל בכוחכם הדל

אפרת רייטן:  זו פשוט שערורייה שאין כדוגמתה

אפרת רייטן:  וזה שאנחנו עדיין מקיימים את אותו דיון, זה בעצם את אותו דיון

אפרת רייטן:  אנחנו חוזרים על עצמנו פעם אחר פעם עם אותה הבעיה

אפרת רייטן:  זה כישלון קולוסלי של תפיסה, של אחריות, של מה מדינת ישראל צריכה בשביל תשתית, בשביל לקיים את תפקידה ומחויבותה

אפרת רייטן:  זה נתחיל בהתחלה

אפרת רייטן:       אני הגעתי אליכם פעם ראשונה אחרי אסון מירון

אפרת רייטן:  היו 45 נרצחים, לא נרצחים, הרוגים, סליחה

אפרת רייטן:  הכול כבר מתבלבל

אפרת רייטן:  היו 45 הרוגים באסון מירון, שהגיעו ביום שישי

אפרת רייטן:  הגיעו אליכם לאותו בית בדרום תל אביב

אפרת רייטן:  ועמדתם גם שם בגבורה רבה כדי להספיק ולשחרר את ההלוויות לפני כניסת השבת

אפרת רייטן:  אדוני היו"ר, אני על בשרי ראיתי את העבודה המופלאה שהם עשו באותו יום, עם לחץ כבד של 45 משפחות, שביקשו לשחרר ולזהות את יקיריהם

אפרת רייטן:  כבר אז הוצאנו מכתב, יש לי פה את המכתב, והתרענו

אפרת רייטן:  זה היה מפברואר

אפרת רייטן:  וכתבתי את אותם דברים שאנחנו מדברים עליהם היום

אפרת רייטן:  ואני מסתכלת פה על סעיף 7, שאני שולחת את זה לשר הבריאות הקודם

אפרת רייטן:  ואני אומרת: "לצערי הרב, בשנים האחרונות הגיעו לפתחנו כמה אסונות לאומיים

אפרת רייטן:  אמנם העיסוק במוות הוא עיסוק לא נעים, אבל מן הנמנע שאסונות נוספים יקרו

אפרת רייטן:  אנחנו מבקשים ממך לקחת אחריות על הנושא הרגיש הזה, להיערך כבר היום, גם תכנונית, גם תקציבית, הן לאיזה שהוא פתרון זמני וגם פתרון לטווח הרחוק, כפי שהוצע"

אפרת רייטן:  ויש, כל הפתרונות נמצאים על השולחן

אפרת רייטן:  זה לא יתכן שמדינת ישראל אין בה עוד רופאים, אין בה עוד מכון

אפרת רייטן:  לעומת מדינות אחרות, כשאנחנו עושים השוואה של מספר התושבים והאוכלוסייה זה לא דומה

יונתן מישרקי: תודה

אפרת רייטן: לא יכול להיות שהדבר הזה ימשך

אפרת רייטן:  וכשאנחנו מדברים על שמונה רופאים, על שמונה רופאים, בתקציבים האדירים של מדינת ישראל

אפרת רייטן:  והיום כולנו נדרשים לחשוב מחוץ לקופסה ויש את הפתרונות

אפרת רייטן:  הבעיה היא קיימת, צריך לפתור אותה, די

אפרת רייטן:  אי אפשר יותר לבוא ולהגיד אנחנו לא מכירים בבעיה הזאת

אפרת רייטן:  צריך פשוט היום למצוא פתרון

יונתן מישרקי: תודה רבה

אפרת רייטן: והדברים האלה, רק אני מסיימת

אפרת רייטן:  הדברים האלה היום הם באמת לפתחך, יש לך תפקיד חשוב מאוד מאוד

אפרת רייטן:  הכנסת יש לה כוח בלכופף גם היום ולעשות דברים שהם מחוץ לשגרה ומחוץ לחשיבה הרגילה

אפרת רייטן:  ולכן אני ממש מפצירה בך, אדוני היו"ר, תקבל כאן את התמיכה מקיר לקיר, של כולם, גם אנשי המקצוע וגם כמובן חברי הכנסת, בשביל למצוא פתרון אחת ולתמיד

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חה"כ ינון אזולאי, בבקשה

ינון אזולאי: תודה רבה לך אדוני יושב הראש

ינון אזולאי:  קודם כל, פעם ראשונה שאני משתתף בישיבה שאתה יושב הראש, אז ברכות

יונתן מישרקי: ברוך הבא

ינון אזולאי: תודה רבה, ברוך הנמצא

ינון אזולאי:  אני חייב, קודם כל להגיד תודה רבה

ינון אזולאי:  תודה רבה לכל העוסקים במלאכת הקודש כל השנים

ינון אזולאי:  לצערנו, אנחנו מצטרפים למה שהם עושים, זק"א, בכלל המכון הפתולוגי

ינון אזולאי:  נחשפים רק באירועים הקשים האלה

ינון אזולאי:  נחשפנו במירון, שאז פתאום כולם זעקו

ינון אזולאי:  ועכשיו

ינון אזולאי:  יושב פה דובי, שהוא מנכ"ל זק"א, יושב ראש

ינון אזולאי:  אני מכיר אותו, את הפעילות שלו, ואנחנו כולנו כל השנה יודעים

ינון אזולאי:  אנחנו רואים את הרכבים שלהם מתחת לבית שלנו חונים ויכולים לצאת באמצע הלילה, בשבת, לראות מה

ינון אזולאי:  אני מכיר גם את שניר, אנחנו גרים, גילוי נאות, שכנים גם

ינון אזולאי:  מכיר את הפעילות של האנשים האלה

ינון אזולאי:  האנשים האלה בסופו של דבר כשחוזרים הביתה חוזרים עם המראות האלה שלא יכולים להירדם עוד לילה אחד

ינון אזולאי:  אז קודם כל תודה רבה לכם, לכל המתנדבים, באמת שאתם עושים דברים טובים

ינון אזולאי:  וגם מי שלא מתנדב, כי אתם באמת מתנדבים

ינון אזולאי:  ד"ר חן, אני אומר לך, אני יודע, והייתי אצלך, והמסירות שאתם עושים את זה לאין קץ

ינון אזולאי:       נכון שכולם עכשיו מדברים על החירום ומה עושים, ראינו את העומס, אני חושב שהבעיה מתחילה בשגרה

ינון אזולאי:  הבעיה האמיתית של זה היא בשגרה

ינון אזולאי:  אנחנו נפגשנו

ינון אזולאי:  וכשאנחנו מדברים שיש חוסר ברופאים פתולוגים, כשיש לך, כשאתה הולך לבית חולים הרופא אומר לך מה שלא ייעשה פה אני אעשה בשר"פ, הכול בסדר

ינון אזולאי:  רופאים פתולוגים היום, עם כל המקצוע הקשה שלא כל אחד מוכן להיכנס לזה, אבל גם השכר לא מצדיק את זה, ולכן אין שום סיבה גם כביכול לאותו רופא להגיד 'שמע'

ינון אזולאי:  אתה יודע מה? גם רופא, יכול להיות שיש לו סיפוק אישי שהוא מציל חיים

ינון אזולאי:  לצערי פה לא כולם, יכול להיות שאומרים 'שמע, אני מבין מה זה כבוד המת, אבל אני יותר מבין מה זה הצלת חיים'

ינון אזולאי:  ודווקא בדבר הזה אנחנו צריכים לטפל ולראות איך נותנים להם את המענה שאותם אלה, הרופאים, כדי להגדיל שם

ינון אזולאי:       ואם אנחנו מדברים על פתרונות, אז קודם כל שתדעו שהמקום שם, סליחה שאני אומר את זה, זה כמו חדר ארונות שם

ינון אזולאי:  שחדר הארונות אצלנו בבית הכי קטן שיש

ינון אזולאי:  חדר ארונות שלא צריך לישון בו

ינון אזולאי:  תלכו לשם, תראו

ינון אזולאי:  אתה פותח מקררים ואתה מחכה ועד שמביאים לך איזה מיטה, סליחה שאני אומר לכם את זה בצורה כזאת

ינון אזולאי:  אז אם מדברים על כבוד המת, אז זה לא כבוד המת

ינון אזולאי:  אז קודם כל לפתור את הבעיה

ינון אזולאי:  והמקום צריך להיות מקום גדול, שהוא יהיה עם מרחב גדול, נגיש ובזמן הכי קצר שיש

ינון אזולאי:       הדבר הנוסף, שמביאים רופאים, יש כל מיני פתרונות שאפר לתת להם

ינון אזולאי:  אפשר לתת להם דרך קרנות מחקר, שיעשו מחקרים, שיעבדו

ינון אזולאי:  יש עוד אלף פתרונות

ינון אזולאי:  אבל יש דבר אחד שאנחנו לא חושבים עליו

ינון אזולאי:  מי שנמצא, ואני גם מתנדב באיחוד הצלה, אתה מגיע לתאונת דרכים, מגיעה משטרה, נהרג אדם, המכון הפתולוגי

ינון אזולאי:  למה? סיבת המוות ברורה, הכול בסדר

ינון אזולאי:  למה להעמיס עליהם? למה שעות נוספות הם צריכים להמשיך ולעשות את זה? צריך שיהיו כללים ברורים לסיבת המוות

ינון אזולאי:  ברגע שסיבת המוות ברורה לא בטוח שצריך לשלוח אותו לשם

ינון אזולאי:  אתם יודעים כמה אחוזים אנחנו נוריד? זה כבר יפתור את הבעיה

ינון אזולאי:  אם אתם רוצים שאנחנו ניתן, שהמדינה צריכה לתת, אני חושב שאפשר להגיע לפתרון

ינון אזולאי:  ולא צריך לחכות חלילה לעוד אירוע גדול, להגיד להם כל הכבוד לכם, תודה רבה לכם

ינון אזולאי:  זה לא הפתרון

ינון אזולאי:  התודה זה לא הפתרון

ינון אזולאי:  ואם לא, הם צריכים להגיד לנו תודה, כי אנחנו כחברי כנסת זה התפקיד שלנו לדאוג להם קודם כל בשגרה

ינון אזולאי:  בחירום הם כבר דואגים לעצמם

ינון אזולאי:  זה הבעיה, שפתאום זורקים כסף, יש

ינון אזולאי:  ואתה יכול לחסוך את כל הכסף הזה מעיקר

ינון אזולאי:  תודה רבה לך אדוני

יונתן מישרקי: תודה רבה

ינון אזולאי: אני רק מתנצל שאני לא אוכל להמשיך פה, כי אני עולה לוועדת הכספים

יונתן מישרקי: בסדר

יונתן מישרקי:  אנחנו נעביר לך את התשובה של המשטרה בהמשך

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  חה"כ מיכל וולדיגר

מיכל מרים וולדיגר: אז קודם כל, תודה על קיום הדיון

מיכל מרים וולדיגר:  כמו שאמר פה חברי אזולאי, לפני כן אני רק אוסיף שבמכון עצמו לא ביקרתי

מיכל מרים וולדיגר:  ואני אשמח מאוד אם הוועדה תעשה ביקור רשמי במכון

ד"ר חן קוגל: קיבלתי

יונתן מישרקי: אז אנחנו נעשה את זה

מיכל מרים וולדיגר: כן, זה חשוב

מיכל מרים וולדיגר:  לא תמיד נעים, אבל חשוב

מיכל מרים וולדיגר:  וצריך לעשות את זה

מיכל מרים וולדיגר:  בדיוק, אין ממראה עיניים

מיכל מרים וולדיגר:  אז אני כן אומר שביקרתי בשורה במהלך האירועים שעוברים עלינו

מיכל מרים וולדיגר:  וזו הזדמנות באמת לומר להם תודה, גם לאגף האזרחי שהיה שם, גם לאגף הצבאי שהיה שם

מיכל מרים וולדיגר:  עבודת קודש, שכבר די, זו מילה שאנחנו כבר לא מספיק מעריכים אותה כי אנחנו משתמשים בה כל כך הרבה

מיכל מרים וולדיגר:  אבל בהחלט

מיכל מרים וולדיגר:  זה באמת עבודה שהם עשו סביב השעון

מיכל מרים וולדיגר:  הם היו שם חזית

מיכל מרים וולדיגר:  ראו את כל המראות

מיכל מרים וולדיגר:  אני חייבת לומר, שוב, ביקרתי בחלק הצבאי, ראיתי איך גם מלווים, איך הצבא מלווה את החבר'ה שעובדים שם

מיכל מרים וולדיגר:  גם ברמה של לכפות עליהם לשבת בקבוצות כדי לעשות תמיכה ומזהים גם מי צריך את ההמשך של התמיכה, הליווי

מיכל מרים וולדיגר:  אני מאוד מקווה שגם בחברה האזרחית, בזק"א, שמגיעים לה באמת את כל המחיאות כפיים באמת על העבודה הכול כך מסורה

מיכל מרים וולדיגר:  אני מקווה שגם שם נותנים את התמיכה, וגם ניהלתי על זה לדעתי דיון בוועדה פה

מיכל מרים וולדיגר:       אז אני מצטרפת, גם למה שאמרה אפרת, גם למה שאמר חברי אזולאי

מיכל מרים וולדיגר:  באמת, אני מקווה שלא נצטרך, אני מקווה שתשבו בבטלה

מיכל מרים וולדיגר:  ורק הטבעי שקורה, שאנשים מבוגרים עוזבים את העולם, שנכדים יקברו את הסבים והסבתות שלהם ולא יקרה המצב שקרה לנו, המצער כל כך

מיכל מרים וולדיגר:  אבל עדיין, אנחנו כמדינה באמת חייבים לטפל בזה, שאם חלילה וחס קורה אסון, אז יהיה לנו מענה סביר, הגיוני והמשפחות לא יצטרכו לסבול כל כך הרבה מעבר לסבל באובדן

מיכל מרים וולדיגר:  כל התהליך שהוא כל כך ממושך וארוך ומיותר, אפשר בהחלט לפתור

מיכל מרים וולדיגר:  אז תודה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  חה"כ ניסים ואטורי

ניסים ואטורי: כן

ניסים ואטורי:  ננסה להוסיף על מה שכבר נאמר כאן

ניסים ואטורי:  ביקרתי במכון

ניסים ואטורי:  אני חושב שזה נראה קצת מגוחך

ניסים ואטורי:  הייתי במקום, עם כל, כל התחושות הרעות משם

ניסים ואטורי:  ואנחנו רואים גם מה שקרה עכשיו ורואים את הסבל של האנשים

ניסים ואטורי:  עצם גודלו של המכון כרגע זה גורם לסבל נוסף למשפחות

ניסים ואטורי:  אנחנו יודעים גם מה זה אומר לגבי כבוד המת

ניסים ואטורי:  ואסור לנו להלין גופות כך בצורה כזו שאנחנו לפעמים מבקשים, מתחננים, ומשפחות פונות אלינו ובוכות ואנחנו לא יכולים לעזור להם

ניסים ואטורי:  ואז אתה פונה למכון ואומר שמע, יש לי רופא וחצי, שההוא כבר עסוק והשני, שבת תכף ותכף זה

ניסים ואטורי:  ויש פה מקרה שהוא אסון

ניסים ואטורי:       אני חושב שכמו שצה"ל הפנים בחודש האחרון שצריך להגדיל את גודלו בצורה משמעותית, אז כך גם המכון

ניסים ואטורי:  אני חושב שהבנו מה קרה כאן

ניסים ואטורי:  מעבר לעזרה כמובן של זק"א שפה, ובכלל מעבר לזה כוחות נוספים של צה"ל

ניסים ואטורי:  אבל גם ביום יום, לא יכול להיות מכון כזה קטן

ניסים ואטורי:  אני חושב שהוא לא יכול להכיל אפילו במבנה הזה, לא יכול להכיל את מה שנזקקים לו, מדינה כמו ישראל

יונתן מישרקי: הנקודה הזאת הועלתה

ניסים ואטורי: ולכן אני חושב שצריך להכפיל את המכון ואף לבנות מבנה חדש, כי לא נראה לי שהוא יכול להכיל את מה שהמדינה צריכה

יונתן מישרקי: יש כבר הצעה באסף הרופא, אנחנו עוד מעט נשמע התייחסות של גורמי המקצוע

ולדימיר בליאק: יש גם בתל השומר

יונתן מישרקי: אוקיי, אנחנו עוד מעט נשמע

יונתן מישרקי:  לפני שאנחנו נגיע לאנשי המקצוע של משרדי הממשלה, אני רוצה לשמוע, כדי לרכז את כל סוגי השאלות כדי שנוכל לשמוע תשובה מרוכזת

יונתן מישרקי:  אז ד"ר מאיה פורמן

יונתן מישרקי:  את רוצה להגיד משהו? אני רואה, להוסיף משהו על מה שנאמר?     

ד"ר מאיה פורמן: כן

ד"ר מאיה פורמן:  אני גם אקצר

ד"ר מאיה פורמן:  אני רופאה משפטית במכון

ד"ר מאיה פורמן:  שוב, תודה

ד"ר מאיה פורמן:  זו לא פעם ראשונה שאנחנו יושבים כאן בעיסוק בצורך לשפר את התנאים שלנו ולהביא עוד רופאים

ד"ר מאיה פורמן:  אנחנו לא שמונה רופאים, אנחנו שישה

ד"ר מאיה פורמן:  כי אחד עכשיו במילואים והוא כבר עוזב מיד אחר כך

ד"ר מאיה פורמן:  הוא במילואים ביחידת הנדסה

ד"ר מאיה פורמן:  ועוד רופא בחופשת מחלה ממושכת

ד"ר מאיה פורמן:  עוד אחד יפרוש, אנחנו נהיה חמישה רופאים בכירים בעוד חצי שנה

ד"ר מאיה פורמן:       אין כאן פתרונות קסם

ד"ר מאיה פורמן:  אנחנו צריכים להשתקם

ד"ר מאיה פורמן:  אני מצטערת, קשה לי לדבר על המלחמה, אנחנו כולנו מותשים מאוד מאוד

ד"ר מאיה פורמן:  אז אני רוצה לדבר גם על השגרה

ד"ר מאיה פורמן:  גם בשגרה, אנחנו הגענו למלחמה הזאת כשאנחנו מותשים, כשאנחנו על הקצה

ד"ר מאיה פורמן:  מספר מקרי הרצח בארץ הכפיל את עצמו

ד"ר מאיה פורמן:  הם מדברים כאן הרבה על כבוד המת

ד"ר מאיה פורמן:  וכבוד המת, במדינה שמכבדת את אזרחיה, חוקרת גם את המוות שלהם

ד"ר מאיה פורמן:  וחוקרת אותו באופן ראוי ומעמיק, כדי למנוע תאונות

ד"ר מאיה פורמן:  תאונות דרכים, תאונות עבודה, תאונות בטיפול רפואי, טעויות בטיפול רפואי, חוקר את סיבת המוות של תינוקות ושל אנשים צעירים

ד"ר מאיה פורמן:  וכמובן כל העניינים הפליליים שצריכים למצות את הדין באופן מיטבי

ד"ר מאיה פורמן:       כרגע אנחנו לא מצליחים לעשות את זה בשגרה

ד"ר מאיה פורמן:  אני לא מצליחה להוציא תיקים ומתקשרים אליי אם יש אנשים במעצר

ד"ר מאיה פורמן:  תיקי הרצח ממשיכים תוך כדי

ד"ר מאיה פורמן:  אז בין הטיפול ב-"חרבות ברזל" והחלקים שמביאים לנו, אנחנו מטפלים במקרים האלה, גם בהתאבדויות

ד"ר מאיה פורמן:  ובניגוד למה שנאמר, אין, זה מקצוע, זה מקצוע שלומדים אותו חמש שנים

ד"ר מאיה פורמן:  אי אפשר לראות מישהו אחרי תאונת דרכים ולקבוע, אולי במקרים חריגים, את סיבת המוות

ד"ר מאיה פורמן:  צריך לתעד את זה כדי שיהיה הליך משפטי תקין

ד"ר מאיה פורמן:  וגם תיעוד, תיעוד בשגרה ותיעוד, בוודאי במלחמה, תיעוד מונע הכחשה

ד"ר מאיה פורמן:       אנחנו לא יודעים איך נמשיך אחרי המלחמה

ד"ר מאיה פורמן:  אני לא יודעת איך אנחנו ממשיכים כעת

ד"ר מאיה פורמן:  שוב, מי שמאתנו יוכל לעזוב, ימצא אפיק אחר, אז יעזוב

ד"ר מאיה פורמן:  אישית, אני גם לא יודעת

ד"ר מאיה פורמן:  זהו, אז תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה על הדברים

יונתן מישרקי:  באמת, יוצא מן הלב

יונתן מישרקי:  אין הרבה להוסיף אחרי מה שאמרת

יונתן מישרקי:  שניר אלמליח, מזק"א, בבקשה

שניר אלמליח: כן, שלום אדוני

שניר אלמליח:  דבר ראשון, אני רוצה להודות לכל החברים פה שתמכו ובירכו, אין ספק שזה מחזק אותנו כהנהלה, מחזק אותנו כמתנדבים

שניר אלמליח:  למרות שהם לא כאן, בשם כולם אני רוצה להודות לכם

שניר אלמליח:       הנושא של המכון לרפואה משפטית באבו כביר זה נושא שאנחנו לצערנו מלווים אותו כבר כמה שנים

שניר אלמליח:  חלקכם היו במכון וראו את המקום

שניר אלמליח:  אני פחות רוצה לדון על מה קורה היום בחירום

שניר אלמליח:  כי גם אחרי אסון מירון אני חושב שכולנו הזדעקנו שהמציאות הייתה שאי אפשר להתקיים ואי אפשר להתקדם ואף אחד לא חלם שאנחנו נעמוד איפה שאנחנו עומדים היום

שניר אלמליח:  הצבא הכין את עצמו, בנה את שורה

שניר אלמליח:  אמנם הוא לא ציפה שהוא יחנוך אותו באירוע בסדר גודל שהיה

שניר אלמליח:  אבל אין ספק שזה הוכיח את עצמו כמקום שיכול להכיל אסון לאומי בסדר גודל שכזה

שניר אלמליח:       אני דווקא רוצה להתייחס, כמו שהזכיר חברי, חה"כ אזולאי וחברים נוספים כאן, על השגרה

שניר אלמליח:  כי אנחנו בעצם הקשר שלנו עם המכון הוא ברמה יום יומית, מספר פעמים ביום בימי השגרה

שניר אלמליח:  כפי שידוע, זק"א מנהלת גם מחלקה משפטית של סיוע למשפחות שיקיריהם נספו בצורות כאלה ואחרות ונקלעים בקשיים מול המשטרה לגבי שחרור של הגופה, נתיחת מתים, התנגדות וכל הדברים האלה

שניר אלמליח:  אני לא בא להאריך דברים בעניין הזה, אני רק בא להציע פתרונות

שניר אלמליח:  ד"ר חן קוגל, ויש פה אנשים מהמכון שאני בטוח שיכולים לאמת את הדברים שלי, המכון קולט, לפחות בשנה האחרונה, קרוב ל-2,000 גופות בשגרה, ממקרי שגרה

שניר אלמליח:  שזה כולל רציחות, תאונות דרכים, התאבדויות, מוות לא ידוע, ריקבונות וכו'

שניר אלמליח:  אני חושב וכמעט בוודאות אני יכול להעיד על זה, שקרוב ל-50% מהמקרים שמגיעים למכון, אולי קצת הגזמתי, אבל בין 45% ל-50% זה מקרים מיותרים

שניר אלמליח:  מיותרים זה אומר שלא הייתה שום סיבה מלכתחילה לשלוח אותם למכון

יונתן מישרקי: אנחנו שמענו את השאלה מחה"כ אזולאי ואנחנו נשמע עוד מעט את תשובת המשטרה

יונתן מישרקי:  יש לך עוד נקודה?     

שניר אלמליח: זו נקודה אחת

שניר אלמליח:  נקודה שנייה, אני חושב שאפשר להרחיב את הנושא של המכון, כמו שחברתי ינון אזולאי הציע, בעניין הזה של להציע דיבידנדים מבחוץ לרופאים כמו שר"פ וכדומה, שאולי זה משהו שיכול לסייע להם

שניר אלמליח:  זה צריך לשבת עם הרופאים, עם ד"ר קוגל

יונתן מישרקי: אנחנו מקיימים את הדיון עכשיו על זה ואנחנו נשמע גם על זה תשובות

יונתן מישרקי:  בסדר גמור

שניר אלמליח: תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה לאדוני

יונתן מישרקי:  ד"ר אלון קריספין

ד"ר אלון קריספין: כן

ד"ר אלון קריספין:  אני יושב ראש האיגוד לרפואה משפטית

ד"ר אלון קריספין:  בעצם זה איגוד שמונה עשרה חברים ובסופו של דבר מתוכם חמישה בפועל עובדים כרגע במכון

ד"ר אלון קריספין:  אחרים, כפי שד"ר פורמן אמרה, לא נמצאים איתנו

ד"ר אלון קריספין:  כן, אנחנו כבר הרבה אחרי השלב הזה שבו אנחנו מיואשים ומחפשים פתרונות

ד"ר אלון קריספין:  כי בעצם, אני אתמקד רק במה שלא נעשה כרגע כתוצאה מהקריסה

ד"ר אלון קריספין:  לדוגמה, אין תחקור של המוות של חיילי צה"ל כרגע, על ידי רופא משפטי

ד"ר אלון קריספין:  מה שמתנהל בשורה בצד הצבאי זה איזה שהוא ניסיון תיעוד של יחידה שפעם, בצוק איתן למשל, שלושתנו ורופא נוסף עזרו בתחקיר של המוות של החיילים האלה

ד"ר אלון קריספין:  אז אין תחקור כזה

ד"ר אלון קריספין:  זה דבר אחד שלא נעשה

ד"ר אלון קריספין:       דבר נוסף שלא נעשה, אנחנו אמונים על המעקב והליווי של נושא הבדיקות הקליניות בארץ של נפגעי ונפגעות תקיפה מינית

ד"ר אלון קריספין:  הדבר הזה בקושי קורה

ד"ר אלון קריספין:  זאת אומרת, אנחנו מנסים לעזור, אבל זה לא באמת ישים, בטח לא בכוח האדם הנוכחי

ד"ר אלון קריספין:  אני החודש עבדתי 584 שעות, לפי הדוח שהגשתי

ד"ר אלון קריספין:  וזה אחרי שבוע נורמלי בשבוע הראשון

יונתן מישרקי: יש פתרונות שאתה מכיר ויודע להניח על השולחן כהצעה?     

ד"ר אלון קריספין: תראו, צריך להבין, צריך לחקור ולהבין מה גורם לאנשים להחליט שהם עוסקים ברפואה משפטית אחרי שבע שנות לימודי רפואה וחמש שנות התמחות

ד"ר אלון קריספין:  זה נושא שהוא קצת מורכב כנראה כדי להבין אותו בפורום כזה

ד"ר אלון קריספין:  אבל צריך להגיע למצב שמשכנעים אנשים לעסוק בזה

ד"ר אלון קריספין:  הפתרון הוא לעשות מה שאמורים לעשות כדי שזה יקרה

יונתן מישרקי: כלכלי

ד"ר אלון קריספין: אני רק אומר, מלווים אותנו מהר"י ואר"ם

ד"ר אלון קריספין:  הר"י יצאה במאבק נגד האוצר, כדי לייחד את המקצוע הזה משאר מקצועות הרפואה, שהסיבה ללכת ולעבוד בהם היא יותר ברורה אני מניח לכל מי שיושב כאן

ד"ר אלון קריספין:  ובכל מקרה, פתרונות קסם אין, כפי שד"ר פורמן אמרה

אפרת רייטן: ד"ר קריספין, מגיעים אליכם, נדמה לי, אם אני מבינה נכון, מגיעים כל שנה, אני יודעת מה? 30-40 סטאז'רים

אפרת רייטן:  זאת אומרת, הם כן מגיעים למכון

ד"ר אלון קריספין: ולא נשארים

אפרת רייטן: ולא נשארים

ולדימיר בליאק: לא נשארים

ד"ר אלון קריספין: הסטז'ארים באים, רואים ונמלטים

ד"ר אלון קריספין:  ובאמת, גם אנשים שאמרו יש לכם מקצוע מאוד יפה, כשהם עושים את החשבון המאוד פשוט, ומדובר באנשים עם פסיכומטרי 800, הם מבינים טוב מאוד שזה לא המקום לעבוד בו אחר כך

ד"ר אלון קריספין:  בוודאי לא בתנאים הנוכחים ובוודאי לא באופק הנראה לעין

יונתן מישרקי: להערכתם אם התנאים ישופרו זאת אומרת זה יהווה פתרון

יונתן מישרקי:  אני רוצה לשמוע תשובה ברורה בעניין הזה

טלי גוטליב: נו, מה השאלה? פתולוג לא יכול לעבוד באופן פרטי אחר הצוהריים ולקבל אזרחים וקליינטים, כי אין לו קליינטים

טלי גוטליב:  זאת הבעיה, צריך לעשות שינוי דרמטי, תפיסתי, אחרת אין לכם תמריץ

טלי גוטליב:  אחרת לא יהיו לכם חן קוגל, שבלעדיו אין? ובלי המכון הפתולוגי אתם לא יכולים לנהל מדינה שצריכה להעמיד לדין, צריכה לאכוף חוק

יונתן מישרקי: צוהריים טובים לגברתי

טלי גוטליב: ובטח בשעת צער ומלחמה כה נוראית

יונתן מישרקי: הדברים האלה נאמרו כבר

טלי גוטליב: שיהיה ברור

טלי גוטליב:  אחרי צוהריים אין קליינטורה פרטית לפתולוגיה

יונתן מישרקי: כבר אתן לך את רשות הדיבור

יונתן מישרקי:  תודה רבה, תודה

ד"ר אלון קריספין: אז זה לא רק לעבוד עוד, זה מה קורה עם השעות שכן עבדתם כבר והאופן שבו מתוגמלים או איזה שהיא רווחה שנראית לעין

ד"ר אלון קריספין:  כי למשל, לפני האירוע הנוכחי, תשומת לב אלינו לא ראינו בכלל

ד"ר אלון קריספין:  ולמשל כרגע בשלב שבו מתנהל האירוע הזה, לפתע הרבה מאוד אנשים שאכפת להם באים, מתנדבים, תורמים, מגישים, נותנים הצעות, נותנים עזרה

ד"ר אלון קריספין:  אז מדובר גם על הדברים האלה, לא רק על כמה כסף נכנס בסוף החודש לכיס

ד"ר אלון קריספין:       זהו, אני חושב שבאמת כדאי מאוד להבין שכדי להחליט שרוצים להרים את הרפואה המשפטית על הרגליים, כן, ברור שצריך להקים מבנה כמו שצריך וכל ה-facilities הנלוות

ד"ר אלון קריספין:  אגב, שורה זה לא מבנה כזה, אף אחד לא התייעץ עם גורמי מקצוע איך לבנות אותו ואיך לעשות את זה

ד"ר אלון קריספין:  אז גם זה, גם מכון אחר, וכמובן כוח אדם מתאים

יונתן מישרקי: טוב, תודה רבה לאדוני

יונתן מישרקי:  מנכ"ל זק"א, דובי וייסנשטרן, בבקשה

יונתן מישרקי:  ואחריו טלי גוטליב

דובי וייסנשטרן: שלום יושב הראש, תודה רבה על המעמד ועל הזכות

טלי גוטליב: זכות שלנו לארח אותך, אחרי העשייה הבלתי רגילה שלכם כל השנים, אבל בעיקר בתופת שנפלה על עם ישראל

יונתן מישרקי: גברתי, אנחנו פתחנו עם זה ואת תגידי עוד מעט את הדברים שלך

דובי וייסנשטרן: חברי ורעי ד"ר חן קוגל, שהפכנו לאחים, מאז אסון מירון, ששם הכרנו פעם ראשונה וניסינו להוביל הרבה מאוד מהלכים ותהליכים גם בממשלה הקודמת ופגישות שעשינו עם מנכ"ל משרד הבריאות הקודם

דובי וייסנשטרן:  הצעות לשיפור עוד דקה, אבל יושבים פה לשמאלי צוות זיהוי פלילי של משטרת ישראל

דובי וייסנשטרן:  אני רק מבקש מכל אחד מהיושבים פה תסתכלו להם בעיניים, הן אדומות

דובי וייסנשטרן:  לא מבכי שכבר נגמר להם, הם לא ישנים כבר שישה שבועות

דובי וייסנשטרן:  זה אנשים שבמשטרת ישראל הם אחרונים למטה, הם עושים פה, הם עובדי ממשלה, הם עובדי מדינה

דובי וייסנשטרן:  ומגיע להם באמת, בהחלט את כל הכבוד הראוי

דובי וייסנשטרן:       הפתרון שניסינו להביא בפעם הקודמת, בישיבות, זה נושא של שר"פ

דובי וייסנשטרן:  המכון שייך למשרד הבריאות

דובי וייסנשטרן:  כשאנחנו ניתן אפשרות לשר"פ, לד"ר איך קוראים לגברתי? רופאים בגיל שלה, במעמד שלה, פרופסורים, יש להם קליניקות פרטיות, אולי גם יאכטות באיזה שהוא מקום

דובי וייסנשטרן:  בגלל האפשרות

דובי וייסנשטרן:  אין לה כלום

דובי וייסנשטרן:  כל מה שקשור לכבוד המת במדינת ישראל אני חושב שמדינת ישראל לא יכולה לקחת על זה שום קרדיט

דובי וייסנשטרן:  בגלל שמה שקורה לכבוד המת במדינת ישראל זה רק התנדבות

דובי וייסנשטרן:  מקצה לקצה, כולל הצוותים הרפואיים

דובי וייסנשטרן:  את מה שהם עושים זה התנדבות מלאה

דובי וייסנשטרן:  זה לא הגיוני

דובי וייסנשטרן:  זה לא יכול להיות

דובי וייסנשטרן:  אני רוצה לדבר על כבוד החי, אתם הורגים אותה

דובי וייסנשטרן:  אין לזה שום התייחסות

דובי וייסנשטרן:  ובאמת הגיע הזמן לתת להם, אם האוצר פה, את התקציבים הראויים

יונתן מישרקי: כן, אנחנו עוד מעט נשמע

דובי וייסנשטרן: תנו להם גם כן את כוח האדם סניטרי מאחורי הקלעים, זה יעזור מאוד

דובי וייסנשטרן:  ודאי על המקום, ודאי, והלוואי וזו תהיה הבעיה, שנהיה מובטלים כולנו

יונתן מישרקי: אמן, תודה רבה

יונתן מישרקי:  ד"ר זאב פלדמן

ראובן פלדמן: תודה

ראובן פלדמן:  אמר חה"כ אזולאי, דיבר על כבוד המת

ראובן פלדמן:  אני חושב שמי שלא שומר על כבוד האדם החי במסדרונות בתי החולים ובמערכת הבריאות, לא ישמור על כבוד המת

ראובן פלדמן:  וזו אמירה כוללת

ראובן פלדמן:       אני חושב שצריך להכניס לאירוע את אגף הממונה על השכר באוצר, שמניסיוני, לצערי, אינו מפגין גמישות ואפילו רצון לפתור בעיות ועיוותים בין הסכמים קיבוציים

ראובן פלדמן:  מצד אחד, רוצים הסכמים קיבוציים ארוכים, אבל עברו כבר 12 שנה ואנחנו מנסים לפתור בעיות של רופאי משרד הביטחון שמטפלים בנכי צה"ל ולא מצליחים

ראובן פלדמן:  זה מלחמה בקיר בטון

ראובן פלדמן:       אני חושב שהדוגמה שעכשיו אנחנו דנים עליה, של הרופאים המשפטיים, הזכירו את הרופאים הפתולוגיים

ראובן פלדמן:  הרופאים הפסיכיאטריים, דיון שהיה לכם אתמול פה, שצריך להחזיר אותם חזרה למערכת הציבורית

ראובן פלדמן:  כל אלה המפתח הוא אצל הממונה על השכר, כי פתרונות שיביאו אותם

ראובן פלדמן:  אמרה חה"כ רייטן שיש 40 מועמדים פוטנציאליים בשנה למכון לרפואה משפטית

ראובן פלדמן:  מה יותר, מה יותר ברור מזה ושהשכל הישר יבוא ויגיד בואו נמצא פתרונות

ראובן פלדמן:  והפתרונות, לצערי, תקועים אצל הממונה על השכר באטימות ובחוסר הגמישות ובחוסר הרצון לדון על דברים, בין הסכמים קיבוציים

ראובן פלדמן:  אז אתם יודעים מה? בואו נעשה עכשיו הסכמים קיבוציים על כל הדברים האלה ונפתור את כל הבעיות שהצטברו בשנים האחרונות

ראובן פלדמן:       צריך רק לזכור, אני בדעה שצריך מחר בבוקר להניח אבן פינה למכון לרפואה משפטית חדש, תחליטו איפה

ראובן פלדמן:  אבל זה צריך לקרות מחר בבוקר

ראובן פלדמן:  כי כל החלטה על תשתית, על כוח אדם במערכת הבריאות, מבשילה תוך 7 עד 10 שנים

ראובן פלדמן:  אין לנו זמן לבזבז

ראובן פלדמן:  אנחנו היום לא נפתור את הבעיה למחר בבוקר, אנחנו היום צריכים לחשוב איך אנחנו רוצים להיות עוד 10 שנים

ראובן פלדמן:  אז אני קורא לוועדה ולכנסת לפעול עכשיו

ראובן פלדמן:  צריך להחליט עכשיו, צריך לפעול עכשיו

ראובן פלדמן:  תודה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  חה"כ טלי גוטליב, סליחה, אני מתנצל

טלי גוטליב: לא, אין מה להתנצל

טלי גוטליב:  קודם כל, תודה לכל מי שנמצא פה

טלי גוטליב:  בתור חברת כנסת ולא חברת ממשלה, אני קודם כל רוצה לומר לכם שאנחנו נמצאים במקום שבו אני כמדינה, לפחות אני כנציגת המדינה, הפרתי את החוזה שלי עם אזרחי המדינה בכך שהביטחון של אזרחי מדינת ישראל הופר

טלי גוטליב:  החובה שלנו לשמור על ביטחון האזרחים הופרה על ידינו

טלי גוטליב:  אני לא מחפשת אשמים, אני לוקחת מבחינתי אחריות מוחלטת על מה שקורה במדינה

טלי גוטליב:  ובתוך התופת הזו, הבלתי נתפסת והמדומיינת והרעה הזו, שבו נרצחו ונטבחו בנינו, בנותינו וילדינו, נלקחו בשבי וחטופים ונכנסו לתוך הכאוס הזה אנשים, מלאכים וגיבורים

טלי גוטליב:  כל אחד בתוך המהלכים של הדבר הנוראי הזה

טלי גוטליב:       קודם כל אני פונה פה לשוטרים

טלי גוטליב:  במיוחד לשוטרים, לא רק אנשי מז"פ, 118 חוקרים בישראל, שבלעדיכם אי אפשר לפענח תיקים פליליים, נקלעתם לאחת הזירות הקשות ביותר במחנה שורה

טלי גוטליב:  הייתי, ראיתי אתכם

טלי גוטליב:  ראיתי את המראות בעיניים, הקשים, שקשה מאוד לראות אותם

טלי גוטליב:  ראיתי את חבריי, חוקרי המשטרה, שהגיעו לתת יד ולסייע

טלי גוטליב:  את הצער ואת הכאב הבלתי נתפס והעבודה הבלתי רגילה שלכם כדי להביא לזיהוים של חללנו

טלי גוטליב:  יותר מזה, יש לכם חשיבות גם בתיעוד הדברים

טלי גוטליב:  בתיעוד זוועת האויב שלנו ובאכזריות האויב שלנו

טלי גוטליב:  גם זה חלק מאוד מאוד חשוב

טלי גוטליב:       גם בהקשר הזה, לפני שאני אגע מהותית, לאנשי זק"א, תודה, תודה, תודה

טלי גוטליב:  אין מילים בכלל שיכולות לתאר את התופעה ההזויה שבלעדיכם אי אפשר היה להשתלט על קדושת המת, על הבאה לקבורה של כל חלקי וכל שאריות מת, על כל המשמעות וההשלכות של זה

טלי גוטליב:  אני בעצמי אספתי עדויות מאנשים שלכם, למען ההיסטוריה, למען חשיבות המאורע הזה

טלי גוטליב:  אני גם פניתי לשר גלנט, להכיר כפי הסמכות בצו חירום, להכיר אתכם כאנשי מילואים , על כל הזכויות והחובות שכרוכות בכך

טלי גוטליב:  בגלל המורכבות של העשייה ארוכת הזמן הזו ועל כל ההשלכות שלה על כל מי שעסק במלאכה באופן הזה

טלי גוטליב:       באשר לפתרונות: בוועדות כנסת, אני אומרת את זה בצער רב, ועדת הכנסת מביאה את השיח למקום הזה

טלי גוטליב:  אבל בסופו של דבר אם אין החלטת ממשלה בהקשר של הנחת אבן פינה, אין שום משמעות לאמירה הזאת

טלי גוטליב:  אם לא יהיה כאן שר ולא תהיה הסכמת ממשלה להנחת אבן פינה, זה חסר משמעות

טלי גוטליב:  אני אומרת את זה בצער רב, אבל זאת המציאות

טלי גוטליב:  אנחנו יכולים להוציא מפה כותרות פומפוזיות

טלי גוטליב:  אותי זה פחות מרשים, כי מה שמעניין אותי שיהיו נציגות של ממשלה

טלי גוטליב:  שהממשלה תבין את חשיבות הקמת אבן פינה למכון הפתולוגי

טלי גוטליב:  אני כשלעצמי מכירה את המכון הפתולוגי מפן אחר בכלל, מהפן הפלילי, עד כמה הוא חשוב להשגת ראיות בלתי אמצעיות למוחלטות של השגת הרשעה, מקום שהמדינה צריכה לאכוף את החוק ולהביא נאשמים לדין

טלי גוטליב:  אין יותר מזה

יונתן מישרקי: תודה

טלי גוטליב: אני מסיימת עוד חצי דקה

טלי גוטליב:  אבל בהקשר לפתרונות, הפתרונות חייבים להיות פתרונות שהממשלה מציעה

טלי גוטליב:  כנסת היא רק כנסת, כנסת היא רק מחוקקת את מה שמקדמת החלטות הממשלה

טלי גוטליב:  כל אמירה אחרת היא אמירה רומנטית מאוד, שבינה לבין המציאות אין כל קשר

טלי גוטליב:  אז מעבר לחיזוק כל העוסקים במלאכה, מדינה אחת אנחנו, שנדע ימים טובים

טלי גוטליב:  שנרים את פנינו ואת ראשנו לעבר ניצחון, לתמונות ניצחון אמיתיות והולמות

טלי גוטליב:  נחזיר את החוסן לחברה הישראלית, את כוחו של צה"ל בעיני עצמנו, בעיני העולם

טלי גוטליב:  השם יקום את דם חיילינו ובאמת ישלח ברכה שישובו חיילינו לשלום

טלי גוטליב:       באשר לפתרונות, הוועדות של הכנסת והוועדה הזאת, שאני אינני חברה בה, נכנסתי במיוחד בגלל חשיבות הדיון, עושה עבודה מצוינת ומביאה לקדמת השיח נושאים סופר דופר חשובים

טלי גוטליב:  בין אם זה מועלה על ידי הקואליציה ובין אם על ידי האופוזיציה

טלי גוטליב:  אבל אם ממשלה לא תוריד החלטה של שרים לעשיית מעשה, זה חסר משמעות

טלי גוטליב:  ובאשר לדבריך על אטימות פקידי אוצר, welcome to the club

טלי גוטליב:  מי שמנהל בסופו של דבר את המהלכים הללו, גם בעת לחימה, פקידי האוצר שאחראים ואמונים פה על הקופה הציבורית

יונתן מישרקי: טלי, תודה רבה

טלי גוטליב: אני רוצה להזכיר לפקידי האוצר שאמנם העברנו תקציב דו שנתי, הוא חסר משמעות

יונתן מישרקי: עוד לא שמענו את ההתייחסות שלהם

טלי גוטליב: רק שנייה, רק דקה

טלי גוטליב:  אני רק רוצה לומר, אני פשוט רוצה, תן לי

טלי גוטליב:  אני לא מהפוליטיקלי קורקט, אז חשוב לי רק לומר בהיבט הזה בהקשר לאוצר

טלי גוטליב:  בכל הכבוד, אמנם העברנו תקציב דו שנתי, אבל אני מזכירה מושכלות יסוד

טלי גוטליב:  הסטת תקציב בתוך התקציב לא דורש חקיקה

טלי גוטליב:  אבל אנחנו לקראת הגדלת גרעון ולא תהיה לנו ברירה אלא לשנות חקיקה, כדי להגדיל את הגרעון

טלי גוטליב:  אנחנו בעת לחימה, צריך לפתוח את הכיס בצורה רצינית, מהירה, בלי כל הבירוקרטיות הללו

טלי גוטליב:  אנחנו יכולים לשבת בוועדות מכאן ועד מוחרתיים

טלי גוטליב:  בלי החלטות ממשלה ריאליות שיקדמו חקיקה שתתאים לרצון העם ולדרישות העם ולנחיצות, זה חסר משמעות

טלי גוטליב:  סליחה, כמובן, ובצער הדברים האלה נאמרים

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  תישארי, נשמע גם את התשובות

יונתן מישרקי:  משטרת ישראל, אריאל גד סער, נכון?     

גדעון סער: בוקר טוב אדוני יושב הראש, חברי ועדה

גדעון סער:  קודם כל, באמת רציתי להגיד תודה רבה לאנשי המכון

גדעון סער:  אני נמצא שם יום יום בשבועות האחרונים

גדעון סער:  אנשים שבאמת עושים עבודה בלתי רגילה, בשעות לא שעות

גדעון סער:  זה לא אנשים שהולכים בשעה 17:00-18:00 הביתה

גדעון סער:  זה אנשים שנשארים עד השעות הקטנות, המאוחרות, כדי להביא את החללים לקבורה

גדעון סער:  ובאמת להגיד להם תודה רבה

גדעון סער:       אנחנו כמשטרה, אנחנו הקליינטים העיקריים שמביאים חללים למכון

גדעון סער:  ואנחנו מביאים אותם בעיקר בעיקר מסיבות משפטיות, כדי לבוא ולהכריע האם מדובר פה באירוע פלילי או באירוע על רקע אחר

גדעון סער:  אנחנו עובדים בתנאים שאין לנו ברירה, אז אנחנו לא שולחים כל גופה למכון

גדעון סער:  לא בכל תאונת דרכים הגופה מגיעה למכון, בגלל שאנחנו חושבים שזה צריך, אלא בגלל שמדובר בסוגיות משפטיות, סוגיות ביטוחיות

גדעון סער:  אם בן אדם נהג תחת השפעת אלכוהול או תחת השפעת סם או שבן אדם קיבל התקף לב לפני התאונה

גדעון סער:  הדברים האלה חשובים וכל העברה של גופה למכון, גם במקרים שבן אדם נפטר בבית מלווה על ידי החלטה של דרג, לא דרג השטח

גדעון סער:  זאת אומרת, לא הקצין בשטח הוא זה שמחליט לשלוח גופה למכון

גדעון סער:  יש דרג של רמת מרחב

גדעון סער:  זה נקרא רל"ח – ראש לשכת חקירות מרחבי

גדעון סער:  הוא זה שבא ומחליט ומאשר להעביר גופה למכון

גדעון סער:  זה לא החלטה של החוקר או השוטר בשטח

גדעון סער:  כל הגופות מועברות למכון ושחרור של גופות זה גם אחרי התייעצות עם פרקליטות

גדעון סער:  זאת אומרת שאנחנו לא עובדים בחלל ריק ורק שולחים גופות למכון כדי להעמיס על המכון

גדעון סער:  אין לנו ברירה, אנחנו נמצאים בחלל משפטי כזה שאנחנו חייבים את ההתייחסות הזאת גם של המכון

גדעון סער:       המכון הוא כמובן קטן וצר מלהכיל

גדעון סער:  היום, נכון להיום, בשעת המלחמה אנחנו מקבלים לשם, בגלל שהצבא קצת הצר את הצעדים שלנו במחנה שורה, בגלל הלחימה, אז אנחנו נמצאים, העברנו חלק מהפעילות הנכבדת למכון

גדעון סער:  כל השקיות והחלקים והגופות שמגיעות עדיין מהשטח ועדיין מגיעות כל יום שקיות מהשטח – אנחנו מבצעים איזה שהוא ליין כזה כדי להכניס אותם למכון

גדעון סער:  ואנחנו מנסים לייעל את עצמנו כמה שיותר, כדי שהמכון לא יקרוס

גדעון סער:  פשוט אנחנו מבצעים איזה שהוא מיון בהתחלה, כדי לראות אם יש משהו רלוונטי או אין משהו רלוונטי לבדיקה שהמכון מבצע

גדעון סער:  ואם אין משהו רלוונטי אנחנו לא מכניסים אותו למכון

גדעון סער:  אנחנו, בשבועות האחרונים נמתחנו עד קצה גבול היכולת

גדעון סער:  גם אנחנו כמשטרה, גם אנשי הזיהוי, גם אנשי המכון

גדעון סער:  ואני חושב שיש מקום באמת לבוא ולסייע גם כמו שנאמר פה, גם להקים מקום חדש, אבל בעיקר בעיקר לתת איזה שהוא תמריץ או משהו, פתרון שיביא עוד אנשים למערכת הזו

גדעון סער:  כי לבנות מבנה זה לא יעזור אם אין אנשים

גדעון סער:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה לאדוני

יונתן מישרקי:  כן, התשובה שלך הייתה ברורה

יונתן מישרקי:  אז שניר מזק"א, שמעת את התשובה

יונתן מישרקי:  המשטרה עושה כל מאמץ כדי לדלל כמה שניתן ולהגיע למכון רק - - -      

שניר אלמליח: זו תשובה שרלוונטית לתקופה של עכשיו, לא לתקופה של השוטף

שניר אלמליח:  לצערי, אני אומר לאדוני, המציאות הוכיחה שמעל 90% מהתיקים שהגשנו ערעור לבית המשפט על החלטת משטרה לקחת גופה למכון, הגופה שוחררה בהחלטת שופט

שניר אלמליח:  זאת אומרת שהיה משהו שגוי בסדר קבלת ההחלטות בשטח, של המשטרה, שהחליטה לשלוח את אותה גופה

שניר אלמליח:  אני אתן לאדוני דוגמה: אדם שירה לעצמו בראש בבית, התאבד בירייה

שניר אלמליח:  למה הגופה צריכה להגיע למכון? מאיזה סיבה? מה שייך פה משפטי? יש עוד עשרות מקרים

יונתן מישרקי: יש איזה שהוא סוג של?     

שניר אלמליח: אין שום נוהל

יונתן מישרקי: אני שואל את המשטרה, ברשותך

יונתן מישרקי:  השאלה שלך ברורה, תודה

יונתן מישרקי:  המשטרה, אני רק שואל, יש איזה שהוא, אתם עובדים לפי איזה שהוא נוהל מסודר? או שפשוט יש מקרה, בוחנים אותו בשטח, אם עולה איזה שהיא שאלה?      

טלי גוטליב: גם על ירייה של כדור בראש צריך להביא לפעמים גופה, כי יש לפעמים טענה של סכסוך משפטי, בכל הכבוד

טלי גוטליב:  גם אדם שהתאבד, לא תמיד ההתאבדות היא מובהקת ולכן אם זה - - -     

שניר אלמליח: אנחנו מדברים על מקרים, שוב, אני מדגיש

יונתן מישרקי: טלי, השאלה ברורה

יונתן מישרקי:  לא לנהל פה שיח בתוך הוועדה

טלי גוטליב: לא, זה לא נכון

שניר אלמליח: אם, כשיש חשד לפלילים

יונתן מישרקי: שניר, אני מבקש לא לנהל פה שיח בוועדה

טלי גוטליב: גם התאבדות יש בה חשד לפלילים, לא פעם

יונתן מישרקי: טלי, אני רוצה לשמוע את תשובת המשטרה, זה חשוב לי, תודה

טלי גוטליב: הוא יגיד לך את זה בדיוק

טלי גוטליב:  ברור שהיו מקרים כאלה, אני מכירה

טלי גוטליב:  ברור

שניר אלמליח: אפשר להפנות את השאלה לחן קוגל ולאנשי המכון והם יגידו לכם כמעט אני מאמין את אותה רוח של דברים

יונתן מישרקי: התשובה לא אצלם, התשובה אצל המשטרה ואני מנסה להבין אם יש איזה שהוא נוהל

שניר אלמליח: יש עשרות מקרים שהם מיותרים

אפרת רייטן: על פי איזה קריטריונים?     

יונתן מישרקי: בבקשה, זו השאלה

גדעון סער: אני הסברתי קודם, הנהלים שלנו מאוד ברורים

גדעון סער:  אבל כל מקרה זה מקרה לגופו

גדעון סער:  זאת אומרת, שבכל מקרה מוות יש איזה שהיא סמכות שיעורית של המשטרה שהיא צריכה להגיע לזירה

גדעון סער:  פעם זה היה רופא ציבורי כזה או אחר שהיה אמור להגיע שזה היה באחריות משרד הבריאות

גדעון סער:  אבל הסמכות הזאת ירדה והיא נשארה שיעורית למשטרה

גדעון סער:  כל מקרה מוות בבית, המשטרה מגיעה כדי לשחרר את הגופה

גדעון סער:  וכל מקרה נבחן לגופו, גם מקרים שלכאורה מדובר בהתאבדות, יכול מאוד להיות שזה רק נראה כהתאבדות, אבל בפועל זה מישהו שרצח את אותו בן אדם

גדעון סער:  ולכן אין מנוס מלשלוח את זה למכון, כדי לוודא שזה באמת התאבדות

גדעון סער:  אנחנו, כמו שאמרתי קודם, עובדים בחלל משפטי שאנחנו לא יכולים להתחמק ממנו

גדעון סער:  וזה מצר את הצעדים שלנו וזה יוצר עבודה על המכון

גדעון סער:  אבל אני לא חושב שזה דווקא הלחץ על המכון בסופו של דבר

יונתן מישרקי: לא, לא, לא, זה בין היתר

יונתן מישרקי:  אני מסכים איתך

יונתן מישרקי:  בשורה תחתונה אני מסכים איתך

יונתן מישרקי:  אבל אני כן חושב שזו אחת מכל הנקודות שאנחנו ניגע בהן פה במהלך הדיון הזה

יונתן מישרקי:  אז ברשותך, ד"ר חן קוגל בעניין הזה

ד"ר חן קוגל: אני חושב שאחת הלקונות במדינת ישראל שחסרה זה חוקר מקרי מוות, כמו שיש במדינות אחרות בעולם

ד"ר חן קוגל:  ובאמת, העניין הזה צריך להיות מוסדר, כי לא, עזבו את המוות הפלילי, שהמשטרה באמת עושה את זה

ד"ר חן קוגל:  אבל יש דברים שהם לא פליליים

ד"ר חן קוגל:  ומדינת ישראל לא חוקרת מוות שהוא איננו פלילי

ד"ר חן קוגל:  ואני לא אומר שזה נתיחה

ד"ר חן קוגל:  היום את רוב המקרים, את הרוב המוחלט, אנחנו לא עושים נתיחות

ד"ר חן קוגל:  אנחנו עושים, אחד ההישגים של המכון שהוא ירד מבדיקות פולשניות לבדיקות לא פולשניות

ד"ר חן קוגל:  ולכן גם מוות של תינוקות, כמו שאמרה ד"ר פורמן, גם מוות של אנשים צעירים מתחת לגיל, אפילו אנשים שמסוממים אנחנו רוצים לדעת איזה סמים

ד"ר חן קוגל:  זה לא אומר נתיחה

ד"ר חן קוגל:  זה אומר לבדוק

ד"ר חן קוגל:  וכשיש חוקר מקרי מוות שמתכלל את הכול, לא רק את המקרים הפליליים

ד"ר חן קוגל:  הפלילי המשטרה מתעסקת

ד"ר חן קוגל:  אבל חסר

ד"ר חן קוגל:  וצריך מתישהו לתת את הדעת

ד"ר חן קוגל:  אני לא חושב שזה נושא הדיון כיום, כי אנחנו צריכים להתמקד בדברים אחרים

ד"ר חן קוגל:  אבל בהחלט צריך לתת לזה בעתיד, יושב ראש הוועדה, לחשוב אם יש מקום לעשות את זה

אפרת רייטן: אבל אתה לא סותר את הטיעון שבא ואומר יש מקרים שלא היו צריכים להגיע אליכם

ד"ר חן קוגל: יש מקרים שלא היו צריכים להגיע ויש מקרים שהיו צריכים להגיע ולא מגיעים

מיכל מרים וולדיגר: מה נהלים, יש נהלים?      

ד"ר חן קוגל: לא

דובי וייסנשטרן: אני רוצה, ברשותכם, לציין משהו

דובי וייסנשטרן:  אם יש חשש לרוצח, ההלכה מחייבת לעשות את כל הפעולות הנדרשות כדי למצוא, נתיחה או כל מה, ההלכה מחייבת

יונתן מישרקי: בסדר, אנחנו לא נכנסים עכשיו לאירוע הלכה פה

דובי וייסנשטרן: זה לא שיש איזה שהוא אירוע הלכה

דובי וייסנשטרן:  אבל יש גם מקרה קיצון של שאלה אם כן או לא

דובי וייסנשטרן:  היה מקרה בחדרה לפני כמה חודשים, מקרה מזעזע של בן, צולם, תועד

דובי וייסנשטרן:  שערף את הראש של אבא שלו

דובי וייסנשטרן:  הכול תועד, הכול קיים, הכול נמצא

דובי וייסנשטרן:  סיבת המוות ידועה, הכול ידוע

דובי וייסנשטרן:  אין מה לחקור הלאה

דובי וייסנשטרן:  יש פה נפטר, רוצים להביא אותו לקבורה

דובי וייסנשטרן:  יומיים, שלושה

דובי וייסנשטרן:  שלושה ימים היה סאגה בבית משפט

דובי וייסנשטרן:  זה הקיצון השני

טלי גוטליב: כן, אבל ברגע שיש בקשה לחקירת סיבת מוות אתה לא יכול למנוע את זה

טלי גוטליב:  מה לעשות?     

יונתן מישרקי: ד"ר פורמן בבקשה

טלי גוטליב: מה לעשות? אתה לא יכול

טלי גוטליב:  מי שפונה בבקשה לחסם, זה יקרה וזה יהיה דיון גם אם זה ייקח יומיים וגם אם זה ייקח שלושה

טלי גוטליב:  חבל שהמשפחה פנתה אליך סתם באותו מקרה

יונתן מישרקי: תודה, תודה רבה

יונתן מישרקי:  ד"ר פורמן, בבקשה

ד"ר מאיה פורמן: יש משפט שאומר שרק מי שניתחו גופות יודעים להטיל ספק

ד"ר מאיה פורמן:  אין שום דבר שמובן מאליו

ד"ר מאיה פורמן:  ויש לי אין ספור דוגמאות

ד"ר מאיה פורמן:  ילדה בת 13 שהגיעה חולת לב לכאורה, מצאנו לה הרואין בדם

ד"ר מאיה פורמן:  בסדר? זה לא מוות טבעי

ד"ר מאיה פורמן:  ילדה בת שנתיים שהגיעה, גם היא חולה כרונית, גילינו התעללות מתמשכת שלא הייתה גלויה ופספסו אותה בבית חולים

ד"ר מאיה פורמן:  אין ספור דוגמאות

ד"ר מאיה פורמן:  צריכים לחקור ממה אנשים, איזה סמים מסתובבים כעת באוכלוסייה

ד"ר מאיה פורמן:  החקירה שלנו היא לא רק בשביל לחקור את סיבת המוות, היא גם בשביל האנשים החיים

ד"ר מאיה פורמן:  כדי שנוכל למנוע מחלות באותה משפחה

ד"ר מאיה פורמן:  וגם, כן, לגלות

ד"ר מאיה פורמן:  יש מקרים שהם נראים כמו מוות טבעי והם לא

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  עו"ד מיכל עורקבי, מהסנגוריה הציבורית, בבקשה

מיכל עורקבי: אני לא רוצה לחזור על הדברים שכבר נאמרו כאן

מיכל עורקבי:  אני חושבת שכל הדברים, אני מצטרפת לכל הדברים

מיכל עורקבי:  אני חושבת שהבעיה שלנו זה בשגרה

מיכל עורקבי:  אנחנו צריכים לחזור לישיבה של יוני

מיכל עורקבי:  הבעיה שלנו זה שגרה

מיכל עורקבי:  שישה רופאים לא יכולים לעשות את העבודה הזו

מיכל עורקבי:  ובעצם הפתרון שלנו, אני יודעת שאנחנו אומרים אוקיי, יש שישה רופאים, אז אולי נביא פחות גופות, אולי נחקור פחות

מיכל עורקבי:  אני חושבת שהדברים שד"ר פורמן אומרת וגם שד"ר קריספין אומר, זה דברים שאנחנו צריכים לחשוב עליהם

מיכל עורקבי:  במקום לחשוב איך אנחנו נביא פחות מקרים אנחנו צריכים לחשוב איך נביא יותר רופאים

מיכל עורקבי:  ובסוף יש את העניין הכספי שצריך לפתור אותו וצריך לזכור זה שישה רופאים

מיכל עורקבי:  זה לא תקציבי ענק, זה משהו שאפשר לפתור אותו

מיכל עורקבי:       ואני חושבת שצריך גם להסתכל על היום שאחרי

מיכל עורקבי:  הרופאים צריכים שתהיה להם תוכנית השתלמות בחו"ל

מיכל עורקבי:  שתהיה להם תוכנית להתפתחות אישית

מיכל עורקבי:  זאת אומרת, שרופא שהולך להיות רופא משפטי שהולך היום להיות, שהוא ידע שיש לו יכולת ללכת ללמוד באוסטרליה, ד"ר קריספין, רדיולוגיה

מיכל עורקבי:  להיות מומחה בזה

מיכל עורקבי:  שתהיה לו, הקהילה של הרפואה המשפטית העולמית היא מאוד מאוד קטנה

מיכל עורקבי:  אנחנו יודעים את זה, כי היום כשהסנגוריה הציבורית נעזרת עם מומחים מחו"ל, כי בארץ אין, אז אנחנו יודעים שכולם מכירים את כולם

מיכל עורקבי:  כולם מכירים את חן, כולם מכירים את כולם

מיכל עורקבי:  אז צריך שרופאים שמגיעים, שהיום הם לא מסוגלים לעשות את זה

מיכל עורקבי:  שישה רופאים, ועזבו את המקרה הזה

מיכל עורקבי:  המקרה הזה הוא קיצון

מיכל עורקבי:  אבל ביום יום אין להם אפשרות ללכת להשתלם, אין להם אפשרות לערוך מחקרים

מיכל עורקבי:  לעשות דברים שאפשר היה לעשות אותם

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  זו נקודה שהועלתה

מיכל עורקבי: ואני חושבת שצריכה באמת החלטה של משרד הבריאות לבוא ולהגיד אנחנו עושים פה איזה שהוא שינוי ולטפל רק ברפואה המשפטית

מיכל עורקבי:  במנותק ליתר המשרד

אפרת רייטן: היא צודקת

אפרת רייטן:  זה השכל הישר

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני, לפני שאני אתן לנציגי משרד הבריאות, אני רק רוצה לקרוא מתוך התשובה של משרד הבריאות, ליושב ראש הוועדה הקודמת

יונתן מישרקי:  תאריך 28 באוגוסט

יונתן מישרקי:  כותב משרד הבריאות: "הטיפול במערך הרפואה המשפטית במכון הלאומי לרפואה משפטית נמצא במוקד הנושאים בהם משרד הבריאות מטפל

יונתן מישרקי:  בכירי המשרד עוסקים בנושא באופן קבוע

יונתן מישרקי:  משרד הבריאות, בשיתוף גורמי ממשלה שונים, מקדם תוכנית מקיפה לטיפול במכון הלאומי לרפואה משפטית הכוללת צעדים בתחום תנאי העסקה והשכר, התשתיות הפיזיות, הרווחה של צוותי המכון והכשרה של רופאים בתחום

יונתן מישרקי:  בשלב זה חלק מסעיפי התוכנית נמצאים בשלב סיכום וסנכרון פנים ממשלתיים"

יונתן מישרקי:  אני לא אקרא את השאר, אבל רוח הדברים ברורה

יונתן מישרקי:  וזה מסוף אוגוסט

יונתן מישרקי:       אז ברשותכם, משרד הבריאות, אני הייתי רוצה לשמוע את ההתייחסות שלכם למה שעלה פה

יונתן מישרקי:  שני שרביט, נכון? בבקשה

שני שרביט: שני שרביט, סמנכ"לית הון אנושי במנהל של משרד הבריאות

שני שרביט:  קודם כל, אני רוצה להצטרף בבקשה לאמירות שלכם בוועדה על תודה לעובדים שלנו, שעושים פשוט עבודת קודש גם בשגרה וגם בחירום ומעל ומעבר

שני שרביט:  ומספר השעות שד"ר קריספין נקט פה, אני הרבה שנים בממשלה, הגבוה ביותר ששמעתי מאז שאני בממשלה, מאז שאני בתפקידים שעוסקים בהון אנושי

שני שרביט:  וגם זו הזדמנות בשבילנו כמשרד להודות לזק"א, למשטרת ישראל, תודה רבה לכם על העבודה שלכם ועל השיתופים שלכם

שני שרביט:       יש לנו חובה

שני שרביט:  והחובה הזאת מוטלת קודם כל עלינו במשרד הבריאות, לעשות את כל מה שאנחנו יכולים כדי לחזק את המכון

שני שרביט:  הוא נמצא בסדר עדיפות מאוד מאוד גבוה, הכי גבוה במשרד

שני שרביט:  ואנחנו עושים את כל מה שאנחנו מסוגלים באופן פנימי כדי לחזק אותו

שני שרביט:  כשאני אומרת כל מה שאנחנו מסוגלים זה תעדוף בכל אספקטים, צוין כאן נסיעות לחו"ל וכנסים וכל תקציב שאנחנו יכולים להקצות אנחנו מקצים כמשרד, בהנחיית המנכ"ל שמעורב אישית ומלווה את הנושא הזה בצורה תדירה

שני שרביט:  וגם תקנים, שבאופן כללי הם כמובן חסם במשרד

שני שרביט:  כמובן שיש מגבלת תקציב ומגבלת תקנים

שני שרביט:  אבל אנחנו באופן פנימי החלטנו שכל רופא שנצליח להבין למכון אנחנו נמצא את הדרך לתקנן אותו

יונתן מישרקי: זה לא מספיק אבל

שני שרביט: וזה לא מספיק

שני שרביט:  ועכשיו, מהמקום הזה אני רוצה להגיד רגע איפה אני רואה את שלושת הדברים שבעיניי כמי שמצויה עמוד בדברים, הם הצעדים הבאים שצריכים להיות

שני שרביט:       דבר אחד זה נושא השכר

שני שרביט:  אנחנו זכינו לשיתוף פעולה גם מאגף השכר וגם מהנציבות, שעבדו איתנו כתף אל כתף כדי לראות איך אנחנו משפרים את יכולת ההשתכרות, תחת ההבנה שלנו שאין עוד רופאים

שני שרביט:  זה לא שיש רופאים

שני שרביט:  אנחנו צריכים ליצור יש מאין

שני שרביט:  וביצירה של יש מאין צריך שאנשים ירצו לעבוד במקצוע הזה

שני שרביט:  ואין מה לעשות, מרכיב השכר הוא קריטי בתוך הדבר הזה

שני שרביט:  הייתה לנו עבודת מטה מאוד נרחבת שבה הצענו המון פתרונות וניתנו לנו מענים, יש מענים

שני שרביט:  אבל המענים האלה אינם מספקים

שני שרביט:  זו צורה מובהקת

שני שרביט:  בהקשר השכרי

שני שרביט:  הם לא מספקים

שני שרביט:  העובדים, מבחינת העובדים שנמצאים אצלנו, הם לא משתמשים במענים שניתנו

שני שרביט:  הם לא רואים בהם מענה מספק

יונתן מישרקי: אז זה לא עובד, בקיצור

שני שרביט: וזה לא מספק

שני שרביט:  זה דבר ראשון

שני שרביט:  הדבר השני, זה מעמדו של המכון

שני שרביט:  המכון הוכר בעבר כבית חולים קטן, בהקשר השכרי, לטובת העסקת עובדים

יונתן מישרקי: שאר העובדים שאינם רופאים, נכון?      

שני שרביט: יש גם עובדים שאינם רופאים, גם הם הוכרו בעבר ככאלה

שני שרביט:  גם הנושא הזה נמצא על השולחן

שני שרביט:  עם גורמי המטה, אנחנו ביחד איתם מנסים לבחון מהו המבנה, השיטה הארגונית, התצורה הארגונית הראויה למכון

יונתן מישרקי: עדיין חושבים?     

שני שרביט: וזה עדיין לא פתור הנושא הזה

שני שרביט:  יש גם מסמכים שמצאנו מהעבר שאנחנו מחכים לראות האם מכירים בהם

יונתן מישרקי: זה מכון היחיד שקיים בעולם או שיש, יש מן הסתם עוד מכונים כאלה בעולם

יונתן מישרקי:  לא עושים מחקר השוואתי ואומרים שמע, ככה מקובל, כך נהוג, כך עושים

יונתן מישרקי:  גם תנאי השכר, גם זה, ככה אני, בהרבה מאוד תחומים

יונתן מישרקי:  אם צריך עזרה

יונתן מישרקי:  כשאתם עושים עבודת מחקר ולא מגיעים לתשובה, אז עושים עבודת מחקר

שני שרביט: כן, כי אנחנו מבינים שיש צורך גם להרחיב ולהגדיל

שני שרביט:  ושכל הפרדיגמות נפרצות, בטח באירוע שאנחנו נמצאים בו עכשיו

שני שרביט:  והדבר השלישי זה המקום הפיזי שדובר פה

שני שרביט:  יש פה אישור לתוכנית לבנייה באסף הרופא

שני שרביט:  היא יכולה לצאת לדרך, היא יוצאת לדרך

יונתן מישרקי: יש כסף לטובתה?     

ולדימיר בליאק: היא יוצאת לדרך?     

שני שרביט: היא יוצאת לדרך

ולדימיר בליאק: מתי?     

יונתן מישרקי: מה, מה הסטטוס?     

שני שרביט: לא, שנייה, רגע

שני שרביט:  זה בנייה

שני שרביט:  זה דבר בבנייה

יונתן מישרקי: כמובן

יונתן מישרקי:  יש תקציב?     

אפרת רייטן: גם יודעים כמה זה עולה, זה כבר משהו שהוחלט לפני שנים

אפרת רייטן:  כולל, אנחנו יודעים מה התקציב של זה, הכול

שני שרביט: היה תהליך

שני שרביט:  רגע, זה לא משהו שהוא בתחום האחריות הישיר שלי

שני שרביט:  אבל אני רק אגיד מה אני כן יודעת

שני שרביט:  היה תהליך לאישור הפרוגרמות והטבעות וכל מה שהיה צריך, כדי לאשר בנייה של מבנה

שני שרביט:  התהליך הזה הסתיים ועכשיו אנחנו מבינים שאמורים לצאת עם זה לדרך

ולדימיר בליאק: אז מה לוח הזמנים?     

שני שרביט: סטטוס אנחנו יכולים לדווח לוועדה בצורה מסודרת

יונתן מישרקי: אנחנו עדיין מקיימים דיון

טלי גוטליב: אושר תקציב לזה?     

יונתן מישרקי: רגע, שנייה, שנייה

יונתן מישרקי:  תנו לי רגע לנהל את הדיון בבקשה

יונתן מישרקי:  תוכלי להגיד לנו מי הגורם הרלוונטי במשרד שמטפל בנושא הזה? אנחנו ננסה לעלות אותו תוך כדי במקוון? ותגידי רק לאנשי המשרד

יונתן מישרקי:  ובינתיים נשמע התייחסות של משרד האוצר ומנהל השכר, בסדר? אז תודה רבה לך על הדברים

יונתן מישרקי:  זו שאלה שמאוד מעסיקה פה את חברי הכנסת

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אפשר לשאול את אולג גולדשטיין, סמנכ"ל

יונתן מישרקי: היא יודעת לכוון אותנו

יונתן מישרקי:  אם זה נכון, אז תגידי

יונתן מישרקי:  אנחנו הצוות פה מכיר

יונתן מישרקי:  הממונה על השכר באוצר, נציג הממונה על השכר באוצר, דניאל

דניאל אוסטר: שלום, דניאל תור

דניאל אוסטר:  נציג הממונה על השכר באוצר

דניאל אוסטר:  אני רוצה להצטרף ולהגיד כמה עבודת הקודש שנעשתה איזה הערכה

דניאל אוסטר:  ואני יכול להגיד שאצלנו זה קפץ בצורות מצחיקות

דניאל אוסטר:  זה דברים שמפתיעים אותך, שפתאום המערכות אומרים שעברו כל דבר שאי פעם התמודדו איתם מבחינת כמות שעות, שלא יודעים איזה קוד לשים

דניאל אוסטר:  אני אגיד שבחודש האחרון, זה נושא שאני לרוב לא בתחום עיסוקי

דניאל אוסטר:  ובחודש האחרון עושים כל מה שאנחנו יכולים ברמה טכנית, כדי שכל שעה של עבודת הקודש שנעשתה תתוגמל בהתאם

אפרת רייטן: מה זה אומר?     

דניאל אוסטר: שנייה

דניאל אוסטר:  קודם כל, לפי המצב הקיים, יש תנאי שכר, כוננויות

דניאל אוסטר:  אני לא אכנס בדיוק

דניאל אוסטר:  אבל רגע לפני המענים קדימה, קודם כל שאדם יקבל כל שמגיע לו

אפרת רייטן: בדיוק על זה מה שהתכוונתי שתחדד

אפרת רייטן:  אני לא מסתכלת קדימה, דווקא אני הולכת איתך

אפרת רייטן:  מה זה אומר? מה זה אומר? שאם הם עכשיו עבדו 1,000 שעות יותר ממה שהם היו צריכים, איך זה יגולם בשכר שלהם?     

דניאל אוסטר: אז יש מגוון כלים בתוך המערכת

דניאל אוסטר:  אני לא רוצה בדיוק לרדת לאיזה קוד ואיזה מה, אבל אנחנו נעשה כל מה שנדרש

אפרת רייטן: אבל מה זה כל מה שנדרש? אתה מבין שזה נשמע, זו הבעיה שלנו כאן

אפרת רייטן:  כשאני שומעת, וגם שמעתי את משרד הבריאות

אפרת רייטן:  כשאני שומעת 'אנחנו נעשה כל מה שנדרש', כשאין מאחורי זה משהו

ולדימיר בליאק: וללא לוח זמנים

אפרת רייטן: נשמע משהו מאוד יפה

אפרת רייטן:  כולנו אומרים 'אנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים'

אפרת רייטן:  אבל מה זה אומר תכלס?     

ולדימיר בליאק: שימו לוח זמנים

דניאל אוסטר: אין בעיה

דניאל אוסטר:  אז אני רציתי להתחיל במילים יפות

טלי גוטליב: משטרת ישראל, איך ישלמו לכם על השעות האלה? באמת, אדוני, נציג האוצר

טלי גוטליב:  משטרת ישראל עובדת על שכר, אפשר לתת עוד שעות, אפשר למתוח את זה

טלי גוטליב:  מה יתנו להם? די, נו, מאיפה? זה לא קשור להסכמים שלהם, זה לא קשור לשעות שלהם

טלי גוטליב:  השוטרים בעניין הזה מופקרים לגמרי

יונתן מישרקי: חה"כ גוטליב

טלי גוטליב: ואף אחד לא דואג לתוספות שכר שלהם בעניין הזה

יונתן מישרקי: חה"כ גוטליב, אנחנו עוד לא שמענו תשובה על תוספות השכר

טלי גוטליב: הוא - - - עובדים

טלי גוטליב:  זה הגוף הכי חשוב במדינה, עם הכי פחות שמירה על תנאי שכר

יונתן מישרקי: טלי, אנחנו מנסים לשמוע תשובות

טלי גוטליב: טוב

יונתן מישרקי: בבקשה, דניאל

טלי גוטליב: כמיטב היכולת סומן כמיטב המסורת

טלי גוטליב:  אני אורחת פה בוועדה, אני לא חברה בוועדת הבריאות

יונתן מישרקי: אנחנו מקבלים גם אורחים בכבוד גדול טלי, רק תני לי לנו לנהל את הדיון

טלי גוטליב: אה, כן, נו? עשה כמיטב היכולת

טלי גוטליב:  מאיפה?      

יונתן מישרקי: שנייה, טלי

טלי גוטליב: תראו את ההסכם של השוטרים

יונתן מישרקי: טלי, נו באמת

טלי גוטליב: טוב, סליחה, אני מתנצלת

טלי גוטליב:  עוד מעט אני הולכת לוועדת חוקה, יהיה לכם שקט

דניאל אוסטר: הנושא פה חשוב מספיק כדי שלא נפנה לנושאים חשובים אחרים

דניאל אוסטר:  אני לא מתכוון, התחלתי במילים יפות

דניאל אוסטר:  התפקיד שלי והמענה שאני צריך לתת פה זה לא מילים יפות, זה תשובות

דניאל אוסטר:  ברור לי התפקיד שלי

דניאל אוסטר:  התחלתי מתוך הערכה כדי להגיד מה עשיתי

דניאל אוסטר:  אנחנו רוצים לוודא קודם כל שבנקודת קיצון הזאת ניתן כל מענה

דניאל אוסטר:  ניתן כל מענה לא ניתן

דניאל אוסטר:  מבחינתי, לוח הזמנים הוא אחורה

דניאל אוסטר:  מתי הייתי צריך לתת מענה

דניאל אוסטר:  אני יכול להגיד שהגעתי לכל אדם במערכת, בין אם זה עובדי המכון שנמצאים בצד המנהלי ובין אם זה העובדים במערכות השכר, כדי שיהיה סנכרון כמה שיותר אידיאלי, כדי לפתור כל בעיה

דניאל אוסטר:  גם מה שלא תחת סמכותי

דניאל אוסטר:  ומה שגם לא תחת התפקיד הישיר שלי

דניאל אוסטר:  ואת זה אני אומר בנקודת הקיצון

אפרת רייטן: אבל זה לא מובן, דניאל

דניאל אוסטר: כל אחד והעבודה שלו

דניאל אוסטר:  אני לא אכנס למה אדם זכאי אם הוא עובד בכוננות בשבת

מיכל מרים וולדיגר: לא, אבל רגע, שנייה

מיכל מרים וולדיגר:  זה לא רק זה

מיכל מרים וולדיגר:  השאלה היא עתיד

מיכל מרים וולדיגר:  על פי ההסכמים שיש בעבר, אנחנו מבינים, זה בסדר, זה ימוצה

דניאל אוסטר: עוד לא הגעתי

יונתן מישרקי: אם תתנו לו לדבר אז הוא יגיע

אפרת רייטן: לא, דווקא, סליחה

יונתן מישרקי: אפרת, את מתעכבת על העבר, אנחנו רוצים לשמוע על העתיד

אפרת רייטן: לא, שנייה חברים

אפרת רייטן:  אמר דניאל דברים חשובים

אפרת רייטן:  אמר שהם עושים כל מה שהם יכולים גם כדי לטפל בתקופה האחרונה ולתת להם את כל מה שמגיע להם ומעבר לזה

אפרת רייטן:  ואני מנסה להבין מה הכוונה

אפרת רייטן:  איך הרופאים היקרים ולא יודעת, כל מי שנמצא כאן, מבינים או יראו את מה שאתם עשיתם

אפרת רייטן:  את כל מה שיכולתם לעשות

אפרת רייטן:  מה זה אומר?      

דניאל אוסטר: אז נגיד שקודם כל אנחנו מדברים פה על דברים שבתוך סמכות גורמי המקצוע, משאבי אנוש של המכון

דניאל אוסטר:  ואנחנו נותנים את כל התמיכה שאפשר מהמערכת כדי שלכל עובד בהתאם לתנאי השכר הקיימים

אפרת רייטן: מה? מה, זה אומר? אני לא מצליחה להבין

יונתן מישרקי: יש ותק, יש הרבה אלמנטים

יונתן מישרקי:  אנחנו סתם

אפרת רייטן: אתה טועה

דניאל אוסטר: אני לא אכנס לכמות הכוננויות של עובד

אפרת רייטן: כי אני שומעת רק הבטחות נורא יפות, אבל מה זה אומר?     

דניאל אוסטר: זה לא הבטחות

דניאל אוסטר:  אין לי בעיה גם להגיע לזה

דניאל אוסטר:  אני לא רוצה להיכנס

מיכל מרים וולדיגר: לא, הוא גם יכול לתת לנו פירוט אחר כך לוועדה

ולדימיר בליאק: דניאל, אבל איפה זה תקוע? איך אנחנו מתקדמים בסוף?     

מיכל מרים וולדיגר: הנקודה היא פה איך אנחנו גורמים לזה שלא יהיו שישה רופאים אלא שיהיו 18 רופאים

ולדימיר בליאק: מי צריך לשבת מול מי ולהתקדם?     

דניאל אוסטר: כבוד חברי הכנסת, לשם אני מנסה גם לכוון

יונתן מישרקי: בבקשה

דניאל אוסטר: וככל שהתשובה שלי עד כה לא הייתה מספקת לנושא הזה, אני אמשיך

דניאל אוסטר:  אבל אני כן חושב שהדיון קדימה

דניאל אוסטר:  הדיון עם משרד הבריאות הוא בשיתוף פעולה ואנחנו רתומים וזה אחד הנושאים שבסדר עדיפויות מאוד גבוה

דניאל אוסטר:  סדר עדיפויות ולוח הזמנים שאני מדבר זה מענים שנתנו לטווח קצר ביולי

דניאל אוסטר:  הדיון מתמשך עם משרד הבריאות

דניאל אוסטר:  ולמשרד הבריאות גם היה ביקורת ואמרו האם זה עובד, האם זה אידיאלי, האם זה מתאים, האם נדרש שיפור ונדרש תיקון

דניאל אוסטר:  קבענו שיחת המשך באוקטובר אחרי חזרה מהחג, שנדחתה בעקבות המצב

דניאל אוסטר:       אנחנו ומשרד הבריאות עובדים פה בשיתוף פעולה

דניאל אוסטר:  כל הגמישות

ולדימיר בליאק: אבל למה בחודש יולי לא קבעתם שיחת המשך בחודש אוגוסט? למה זה צריך להיות באוקטובר?     

דניאל אוסטר: אני לא, נגיד את זה בצורה כזו

אפרת רייטן: כי אין להם לובי חזק

אפרת רייטן:  הם בסך הכול שמונה רופאים

אפרת רייטן:  יש לובי יותר חזקים

מיכל מרים וולדיגר: לא שמונה

מיכל מרים וולדיגר:  זה שישה, אפרת

מיכל מרים וולדיגר:  שיש רופאים

יונתן מישרקי: לפעמים תפקיד הוועדה לחבר גם כן בין הגורמים במשרדי הממשלה, אנחנו יודעים לעשות את זה מצוין

יונתן מישרקי:  היה כמה פעמים שהיה לנו פה בזום במקביל שני משרדים והם דיברו ביניהם, עזרנו להם

יונתן מישרקי:  אבל דניאל, לפני שאתה אומר את משפטי הסיום שלך, אני מבקש מהגר, אני רואה שזה מאוד חשוב, הגר מזרחי, בבקשה

יונתן מישרקי:  משרד הבריאות

ד"ר הגר מזרחי: נכון

ד"ר הגר מזרחי:  דמי ד"ר הגר מזרחי, אני ראש חטיבת רפואה, בין שאר ושלל התפקידים שיש לי

ד"ר הגר מזרחי:  אני הממונה על המכון לרפואה משפטית

ד"ר הגר מזרחי:  ואני חייבת לומר כאן שהיו דיונים רבים

ד"ר הגר מזרחי:  אני לא אנקוב במספר, אבל דיונים רבים, במסגרת משרד הבריאות כדי לנסות ולהביא לפתרונות

ד"ר הגר מזרחי:  כי בסוף, נכון שצריך לבנות מבנה, אבל המבנה הזה, אם הוא לא ימולא באנשים, מדובר ברופאים, מדובר באנשי מעבדה ומדובר בטכנאי נתיחה ומדובר בעובדים סוציאליים שיתנו מענה

ד"ר הגר מזרחי:  ועוד הרבה מאוד מענים

ד"ר הגר מזרחי:  אם לא יתמלא המבנה היפה באנשים טובים שיעשו את העבודה שנעשית עכשיו על ידי מטי מעט, לא יקרה כלום

ד"ר הגר מזרחי:  אז זה ברור לכולנו

ד"ר הגר מזרחי:       ומשרד הבריאות, באמת בדיונים רבים, יחד עם עמיתתי סמנכ"לית הון אנושי, נמצא בדיונים ועובד בשיתוף פעולה

ד"ר הגר מזרחי:  אבל צריך להבין דבר אחד, ואני מקפידה לומר 'המכון הלאומי לרפואה משפטית'

ד"ר הגר מזרחי:  יש אחד כזה במדינת ישראל

ד"ר הגר מזרחי:  והפתרונות השכריים, ואמר את יו"ר אר"ם, ד"ר זאב פלדמן

ד"ר הגר מזרחי:  הוא אמר את זה

ד"ר הגר מזרחי:  הפתרונות השכריים לנושא הרופאים במדינת ישראל, באים מעולמות של בתי החולים ובאים מעולמות של קהילה, הם לא מיוחדים

ד"ר הגר מזרחי:  כמו שאמרה חה"כ רייטן, אין פה לובי גדול

ד"ר הגר מזרחי:  יש פה מעט מאוד רופאים משפטיים, להוציא את הרופאים הפתולוגיים

ד"ר הגר מזרחי:  הם לא רלוונטיים לסוגיה

ד"ר הגר מזרחי:  מעט

ד"ר הגר מזרחי:  אנחנו כבר באמת על שתי ידיים סופרים אותם

אפרת רייטן: גם מה הם יעשו? מה הם יעשו? יעשו שביתה? מה הם יכולים לעשות?      

ד"ר הגר מזרחי: בדיוק, מסכימה איתך

אפרת רייטן: מה הם יעשו?     

ד"ר הגר מזרחי: מסכימה איתך לחלוטין

ד"ר הגר מזרחי:  ואני אומרת, אם לא נגלה גמישות ניהולית וגמישות בקבלת ההחלטות כדי לפתור את הדבר הזה וננסה להביא

ד"ר הגר מזרחי:  המכון, לא סתם שני הזכירה קודם, היה לו מעמד פעם של בית חולים

מיכל מרים וולדיגר: בדיוק, אבל למי את פונה? אנחנו רוצים להביא שיהיה 18 רופאים ולא שישה

מיכל מרים וולדיגר:  מה עושים? מהם הצעדים הפרקטיים

מיכל מרים וולדיגר:  אנחנו באותו דבר

ד"ר הגר מזרחי: נכון מאוד, וגם אני

ד"ר הגר מזרחי:  בעבר היה מעמד למכון הזה והוא הוכר כבית חולים, כדי שפתרונות שכריים ייתנו משם

ד"ר הגר מזרחי:  ויש לנו עדות לכך

ד"ר הגר מזרחי:  אבל זה לא מקובל על הממונה על השכר

ד"ר הגר מזרחי:  זה לא מקובל

ד"ר הגר מזרחי:  ועכשיו לך תמציא פתרונות

ד"ר הגר מזרחי:  אז צריך למצוא את הפתרונות שהם מתאימים לאנשים שעובדים במכון ורוצים להמשיך ולעבוד במכון ולא רוצים לעזוב אותו

ד"ר הגר מזרחי:  והפתרונות האלה צריכים להיות ייחודיים

ד"ר הגר מזרחי:  וצריך להבין, בגלל שהוא ייחודי והוא קטן לא יהיה לזה השלכות רוחב

ד"ר הגר מזרחי:  זו האמירה

ד"ר הגר מזרחי:  ואני פונה לממונה על השכר שיגמיש את הכלים שהוא מתיר לנו ויגמיש את החשיבה וייתן לנו למצוא את הפתרונות ביחד עם הרופאים במכון, ביחד עם העובדים האחרים, כדי שזה יקרה

אפרת רייטן: אין ברירה, אין ברירה

יונתן מישרקי: רגע, תשובת נציג הממונה על השכר, בבקשה

דניאל אוסטר: אז כפי ששמעתם מהנהלת משרד הבריאות, גם סמנכ"לית הון אנושי וגם עכשיו מד"ר מזרחי, אנחנו מחויבים, אנחנו קיימנו הרבה מאוד פגישות ונקיים

דניאל אוסטר:  אנחנו פה וסדר העדיפויות של הנושא הזה הוא סדר עדיפויות שגם אצלנו הוא גבוה

ולדימיר בליאק: כן, אבל זה נתקע במהלך המלחמה

דניאל אוסטר: אני אשמח לסיים את התשובה

דניאל אוסטר:  ניתן מענה לטווח קצר, מתוך תפיסה שלטווח ארוך אין פתרונות קסם וצריך להיות דיון

דניאל אוסטר:  כן, גם כחלק מהסכם שכר, כפי שד"ר פלדמן אמר

אפרת רייטן: נו, אז תפתרו את זה

אפרת רייטן:  אז מה הרעיון?     

טטיאנה (טניה) מזרסקי: זה הוסכם בין הצדדים? זה הוסכם מה שאתם מציעים?     

יונתן מישרקי: אבל התהליך, שנייה רגע, שנייה

יונתן מישרקי:  לצערי, התהליך נתקע בשל המלחמה

יונתן מישרקי:  במקום הפוך, במקום שהמלחמה תקדם ותגרום לפגישה להיות מוקדם יותר, דחיתם אותה אחורנית

יונתן מישרקי:  אנחנו חושבים שהפוך, הסיבה של המלחמה היא סיבה שאמורה לתמרץ אתכם לקיים את הדיונים האלה ולגמור את זה

יונתן מישרקי:  אם צריך הסכם בשכר, לפחות תמריץ איזה שהוא תמריץ

יונתן מישרקי:  אתה יודע, לא כל התמריצים חייבים להיכנס לתוך הסכמי השכר

יונתן מישרקי:  תמריצים נוספים, כמו שהעלו פה החברים, כל מיני הצעות

יונתן מישרקי:  אני פתוח

יונתן מישרקי:  שאם אנחנו בחשיבה חיובית יודעים לגמור דברים הרבה יותר מהר

יונתן מישרקי:  אני רוצה לדעת, אנחנו רוצים להתכנס ללוחות זמנים

יונתן מישרקי:  חברי הוועדה, הנושא הזה לא ירד מסדר היום, בסדר? ואנחנו לא מתכוונים, התשובה הזאת לא מספיקה

דניאל אוסטר: אז אני אשלים את התשובה ואגיד גם תודה גם על הדיון היום וגם על הדיון אתמול

דניאל אוסטר:  בריאות הנפש והמכון לרפואה משפטית זה דברים שבסדר עדיפויות שלנו מאוד גבוה

דניאל אוסטר:  ואנחנו רתומים באופן מלא

דניאל אוסטר:  מבחינתי לוחות הזמנים זה היה ביולי, נתנו מענה

דניאל אוסטר:  משרד הבריאות בא ואמר המענה זה לא מספיק טוב

דניאל אוסטר:  אנחנו מבינים, אנחנו נדון ומה שנדרש נבין איך מטפלים

מיכל מרים וולדיגר: לחשוב מחוץ לקופסה

מיכל מרים וולדיגר:  מספיק עם אותם דברים ואותם השתלטויות ואותם דיונים ושוב ושם

אפרת רייטן: צריך למצוא פתרונות

אפרת רייטן:  תראה, אני אמר לי מישהו מאוד מאוד חכם, שאתה יודע, לכל בעיה בסוף יש פתרון

אפרת רייטן:  ואם לא מוצאים לה פתרון כנראה שיש למישהו אינטרס לא למצוא לה פתרון

אפרת רייטן:  ואני חושבת, ואני אומרת לך רק עוד מילה אחת, שזה חשוב לי להגיד לך, כי זה באמת מדם ליבי

אפרת רייטן:  זה פוגע בי אישית

אפרת רייטן:  זה פוגע בי אישית

אפרת רייטן:  אני לא רופאה, אני לא קשורה למכון הזה

אפרת רייטן:  זה פוגע בי אישית

אפרת רייטן:  אתה יודע למה? כי זה המכון הלאומי של ישראל

אפרת רייטן:  ואני לא רק בכנסת הזאת, אני אזרחית מדינת ישראל ואם זה המכון הלאומי שלנו וככה משרד האוצר מתייחס לגוף כזה חשוב

אפרת רייטן:  אמנם אין לו איזה שהוא מעמד סטטוטורי, אבל עדיין הוא נקרא המכון הלאומי לרפואה משפטית של מדינת ישראל

אפרת רייטן:  שאנשים צריכים, אנחנו צריכים לבקש נדבות מאנשים אחרים בעולם, מרופאים אחרים בעולם שיבואו לעזור לנו

אפרת רייטן:  זה פוגע בי ובכבוד שלי באופן אישי, כאזרחית במדינת ישראל

יונתן מישרקי: תודה רבה

אפרת רייטן: ואתם צריכים למצוא פתרון ולא משנה מה

אפרת רייטן:  ולא להגיד אתם עושים דיונים

יונתן מישרקי: ברור

יונתן מישרקי:  אפרת, תודה רבה

אפרת רייטן: אלא, אדוני היו"ר, חייב כבר לעשות שבוע הבא עוד דיון בנושא הזה כדי לשמוע איפה הדברים עומדים

אפרת רייטן:  מה קרה, לא מאז אוגוסט, מאז עכשיו

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אפרת, תודה

יונתן מישרקי:  חה"כ וולדיגר

מיכל מרים וולדיגר: אני לא מזמן עזבתי את משרד האוצר

מיכל מרים וולדיגר:  אנשים יקרים, באמת כל אחד ואחד מכם

מיכל מרים וולדיגר:  אבל אני אגיד לך מה, הבירוקרטיה

מיכל מרים וולדיגר:  ואם זה לא ככה וככה וזה ככה

מיכל מרים וולדיגר:  כאילו, זה בלתי, אי אפשר להתקדם לשום מקום אם אנחנו כל הזמן נהיה באותו שביל שכל הזמן אנחנו רק כל הזמן תופרים את עצמנו שוב ושוב לדעת

מיכל מרים וולדיגר:  יש כאן צורך מיידי לחשוב מחוץ לקופסה

מיכל מרים וולדיגר:  להפסיק להתנהל על פי דפוסי התנהגות שאנחנו רגילים להתנהג בהם, אלא לשבור אותם ולהתחיל לטפל בבעיה ולא להגיד אז נקבע עוד פגישה ועוד פגישה ועוד פגישה

יונתן מישרקי: תודה, ברור

מיכל מרים וולדיגר: מספיק, זהו

יונתן מישרקי: ברור, תודה רבה

יונתן מישרקי:  חה"כ בליאק, בבקשה

ולדימיר בליאק: כן

ולדימיר בליאק:  אז אני מבין שהיה דיון בחודש יוני ובחודש יולי הבאתם פתרון

ולדימיר בליאק:  הפתרון לא סיפק

ולדימיר בליאק:  אז הייתם לוקחים עוד שבוע

ולדימיר בליאק:  עוד שבוע, לא ארבעה חודשים, עוד שבוע, עוד שבועיים, הייתם מביאים פתרון אחר

ולדימיר בליאק:  אחרת אי אפשר להתקדם

ולדימיר בליאק:  אז קחו מעכשיו, לא יודע כמה, קחו שבוע ותביאו פתרון

ולדימיר בליאק:  אנחנו רוצים פתרון, אנחנו רוצים להתקדם

ולדימיר בליאק:  אנחנו לא רוצים להתכנס פה עוד ארבעה-חמישה חודשים באותו מצב

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  טוב, אז מקודם הייתה פה חברת כנסת שאמרה שהכוח של הוועדה הוא מוגבל וזה

יונתן מישרקי:  אז אנחנו ננסה להוכיח לה אחרת ואנחנו נבקש עכשיו ברשותכם חברי הכנסת וחברי הוועדה, שדניאל, אנא שבו ביניכם ותחזרו לוועדה תוך עד שבוע ימים, עד שבוע ימים

יונתן מישרקי:  אחרי שישבתם ויש לכם כבר איזה שהיא טיוטה שאתם בניתם עם עצמכם כדי להוביל את הנושא של השכר

יונתן מישרקי:  וכמובן, אני מודיע כבר מעכשיו, הוועדה תעשה ישיבת מעקב על הנושא הזה ספציפית

יונתן מישרקי:  אז שבוע ימים אני חושב שזה די והותר

יונתן מישרקי:  אם אתם צריכים שאנחנו נעזור לכם בתיאום באאוטלוק אנחנו נעשה גם את זה

יונתן מישרקי:  אורי גולדשטיין, בנוגע למבנה

יונתן מישרקי:  משרד הבריאות

יונתן מישרקי:  נמצא איתנו במקוון

יונתן מישרקי:  שלום וברכה לאדוני

אהרן גולדשטיין: שלום, שלום וברכה

אהרן גולדשטיין:  כן?     

יונתן מישרקי: אנחנו ביקשנו אותך פה כדי לדעת מה הסטטוס של נושא המבנה של המכון לרפואה משפטית

יונתן מישרקי:  הבנו כאן מאנשי משרד הבריאות שכבר היו תוכניות

יונתן מישרקי:  האם זה מתוקצב? מה קורה? תן לנו קצת איזה, חברי הוועדה מאוד מעוניינים לשמוע על העניין הזה

אהרן גולדשטיין: אז אני אתן רקע

אהרן גולדשטיין:  אנחנו כבר בתכנון מתקדם, בשיתוף כמובן עם חן קוגל מהמכון לרפואה משפטית

אהרן גולדשטיין:  כרגע לתכנון יש לי תקציב, יש את כל היועצים ואנחנו בתכנון מתקדם

אהרן גולדשטיין:  לביצוע כרגע עדיין אין לי תקציב

אהרן גולדשטיין:  זה פרויקט שצריך להיות חלק מפרויקט בינוי פיצוי שאנחנו במגעים מתקדמים מול רמ"י והאוצר והמכון לרפואה משפטית ומרכז המעבדות הלאומיות באבו כביר

אהרן גולדשטיין:  באר יעקב ונס ציונה, מרכז מרחבים ומזור

אהרן גולדשטיין:  כל אלה ביחד all in all, כל השאר למעט המכון לרפואה משפטית אפילו לא התחלתי תכנון

אהרן גולדשטיין:  המכון לרפואה משפטית, בשל הדחיפות השגנו תקציב מיוחד לתכנון, למרות שלא הגענו להסדר

אהרן גולדשטיין:  ואנחנו בתכנון מתקדם

אהרן גולדשטיין:       אנחנו מבינים את המצוקה ומקדמים את התכנון כמה שיותר מהר שאפשר

אהרן גולדשטיין:  מריצים את התכנון

אהרן גולדשטיין:  ובמקביל אנחנו התחלנו בטיפול על מנת לקצר תהליכים סטטוטוריים שההיתר יהיה כמה שיותר קצר בהליך מיוחד

אהרן גולדשטיין:  הייעוד של המכון לרפואה משפטית זה באסף הרופא, שמיר

אהרן גולדשטיין:  יש לו כבר תב"ע, יש מקום

אהרן גולדשטיין:  נרצה לעשות את ההיתר, לא נלאה אתכם, בהליך מיוחד עם המועצה הארצית לתכנון ובנייה, כשכל הסטטוטוריקה תלך יותר מהר, בהליך מיוחד

אהרן גולדשטיין:  ובדרך כלל יש לנו שם אוזן קשבת

אהרן גולדשטיין:  אנחנו מקווים שנצליח את זה

אהרן גולדשטיין:  נפצל את הפרויקט, שוב פעם, לא נלאה אתכם, שנוכל להמשיך לתכנן תוך כדי הקדמת שלבי ביצוע שדורשים תכנון פחות פרטני

אהרן גולדשטיין:  חפירה ודיפון, שלד מעטפת, אחרי זה גמרים ותשתיות

אהרן גולדשטיין:  בקיצור, מאיצים כמה שיותר מהר את הקמת המכון לרפואה משפטית החדש בשמיר

אהרן גולדשטיין:  ומקווים שתוך כדי, עד שנצטרך להתחיל את הביצוע, גם יהיה לנו את ההסכם פינוי פיצוי כך שיהיה את הכסף לבצע

אהרן גולדשטיין:  אם לא, אז נצטרך לקבל תקציב אחר על מנת שנוכל לבצע

יונתן מישרקי: אורי, תודה רבה על הדברים

אפרת רייטן: מה הצפי?     

יונתן מישרקי: שנייה, שנייה

יונתן מישרקי:  אני מכיר היטב את העבודה שלך ואני יודע שאתה יודע להזיז הרים

יונתן מישרקי:  באמת, לא כאילו, באמת אתה עושה את זה

יונתן מישרקי:  אני כן חושב שצריך לתת פה איזה שהיא דחיפה, אולי אפילו שולחן עגול של כל משרדי הממשלה הרלוונטיים ומוסדות התכנון, משרד הבריאות

יונתן מישרקי:  משרד האוצר, שעוד מעט אנחנו נשמע אותם לגבי הנושא של התקצוב של המבנה

יונתן מישרקי:  ולתת, כי אני חושב שבמסגרת רגילה זה עלול לקחת הרבה מאוד זמן

יונתן מישרקי:  וזה בלתי אפשרי להמשיך אפילו עוד יום אחד

יונתן מישרקי:  אז לוחות הזמנים האלה שאנחנו מדברים על הוצאת היתר ומועצה עליונה – אני חושב שצריך להושיב את כולם סביב אותו שולחן בהקדם

יונתן מישרקי:  אני בעניין הזה מתלבט איך אני, איך אנחנו נטפל בזה

יונתן מישרקי:  האם פנייה של הוועדה למשרדים הרלוונטיים או מה

יונתן מישרקי:  אבל אני חושב שצריך להאיץ את התהליך הזה בצורה רצינית

יונתן מישרקי:  לתת עליו באמת דגש ולחסוך את לוחות הזמנים הרגילים, הבירוקרטיה הרגילה

אפרת רייטן: אתה יכול באמת לפנות אליהם ולקראת דיון המעקב שייתנו לך תשובות

יונתן מישרקי: כן, כן

יונתן מישרקי:  תודה רבה אורי על התשובה הזאת

יונתן מישרקי:  ביקשת, כן, בבקשה שני

שני שרביט: כן, רק לעניין הדיור, רק ממש משפט להוסיף

שני שרביט:  שבתקופת הביניים, בגלל שהיא תהיה ממושכת בכל מקרה, אז אנחנו כבר מביאים מבנים יבילים, שאמורים להרחיב מעט את העומס שנמצא היום

שני שרביט:  וכבר הזזנו את אחת היחידות שנמצאת שם בשבוע שעבר לטובת המבצע שנמצאים בו עכשיו

שני שרביט:  אז במעט הרווחה, זה ממש, זה מקצת הרווחה

שני שרביט:  לא יותר מזה, אבל זה משהו שאנחנו עושים אותו כבר עכשיו

יונתן מישרקי: טוב

יונתן מישרקי:  תודה

יונתן מישרקי:  גאיה ממשרד האוצר נמצאת איתנו בזום, אם אפשר בבקשה

גאיה עפר: שלום

יונתן מישרקי: אנחנו רוצים לשמוע התייחסות שלך בבקשה לנקודות שעלו פה, ביניהן גם הנושא של מימון המבנה של המכון

יונתן מישרקי:  ואם יש לך עוד קצת מה להחכים אותנו בנוגע להסכמי שכר, אם כי זה לא האירוע שלך באופן ספציפי

יונתן מישרקי:  אז בבקשה

יונתן מישרקי:  ותשובה נוספת, כמה התקציב של המכון היום? בכלל, אנחנו רוצים לדעת

גאיה עפר: אז בסדר גמור

גאיה עפר:  לעניין המימון של המבנה, כמו שאורי פה התייחס, בעצם מדובר בחלק מעסקה של פינוי שטח והעברתו למקום חדש

גאיה עפר:  זה אומר שהתקצוב הוא גם מותנה בפרטי ההסכם שנדונים כרגע מול רמ"י

גאיה עפר:  זה גם אצלנו מתוכלל אצל צוות אחר פה במשרד

גאיה עפר:  אני אברר בדיוק איפה זה עומד ונעביר תשובה לוועדה

גאיה עפר:  מה שחשוב זה שכרגע לא מדובר בצוואר בקבוק ואורי אומר שאת התכנון הם כבר מקדמים במקביל

גאיה עפר:       לעניין תקציב המכון, תקציב המכון עומד השנה על 9

גאיה עפר: 5 מיליון שקלים

יונתן מישרקי: זה תקציב שעולה משנה לשנה? מה? בהתאם לדרישות המכון? איך אתם מתנהלים מולם?     

גאיה עפר: כן

גאיה עפר:  אז זה בעצם עובד מול, עובדים מול משרד הבריאות על התקציב

גאיה עפר:  בדומה לשאר יחידות סמך ולמכונים אחרים שהמשרד משאיל

גאיה עפר:  בעצם השנה גם נוספו תקינה גם תקני מתמחים שעלתה בקשה כזאת וגם כוננויות בהיקף מאוד מאוד נרחב ביחס לשנים עברו, בשביל בעצם לאפשר להפעיל את המכון מסביב לשעות ולתגמל את אותם עובדים בתגמול יותר נרחב

גאיה עפר:  אז בעצם נוספו כוננויות, ממש אלפי כוננויות במאות אחוזים ביחס למה שהיה נהוג בעבר

גאיה עפר:  כרגע לא ידוע לנו על צוואר בקבוק של תקנים חסרים

גאיה עפר:  כי בעיקר יש תקנים שלא מאוישים ולכן הנושא נדון מול הממונה על השכר בהקשרים האלה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  עו"ד שמעון גרוס, מהרבנות הראשית

יונתן מישרקי:  בבקשה

שמעון פרס: שלום וברכה

שמעון פרס:  אני מכיר את העניין של המכון הלאומי לרפואה משפטית

שמעון פרס:  אני משמש כיועץ חיצוני של הרב הראשי לישראל, הרב לאו

שמעון פרס:  ואנחנו היינו שם באסון מירון

שמעון פרס:  חה"כ רייטן, שהזכירה את זה, יאמר לשבחה, שאחרי זה גם עשתה מעקב והוציאה מכתב

שמעון פרס:  היה שם גם חה"כ אזולאי

שמעון פרס:  הגענו לשם יום שישי

שמעון פרס:  באותו יום שישי שמגיעים גופות ומגיעים באיחור וצריך לזהות אותם וצריך לשחרר אותם

שמעון פרס:  בניגוד למלחמה, לא הייתה שם הצדקה אז לעבוד בשבת, למרות שממש עבדו עד הרגע האחרון

שמעון פרס:  אנחנו הגענו הביתה דקה לשקיעה

שמעון פרס:       אני חושב שסיכמו פה את הדברים היטב

שמעון פרס:  כל אחד החריג את זה מנקודת מבטו

שמעון פרס:  אני רק אולי כדי להמחיש לחברי הוועדה מה אומר הכאוס שקורה שם

שמעון פרס:  אני שמרתי שנתיים דף ולא ידעתי למה

שמעון פרס:  לי יש דף עם שמות, אני לא יודע מי מהמשטרה היה שם, אבל זה כתב יד, היה בועז חממה

אפרת רייטן: אני זוכרת את זה

שמעון פרס: את זוכרת אותי? הייתי עם דפדפת

שמעון פרס:  פשוט עברנו שם שם

שמעון פרס:  זה הגיע חלק במספרים ככה, וחלק בגופות כאלה

שמעון פרס:  אני זוכר, דובי הלך, אבל דובי וייסנשטרן, מרכז זק"א יושב בצד, עם הידיים ככה

שמעון פרס:  לא יודע

שמעון פרס:  והכאוס הזה, המשטרה יושבת בשולחנות מתקפלים

שמעון פרס:  עכשיו, היו צריכים להביא להם איזה מקום בצד

שמעון פרס:  והיה אז משפט שיצא, שאומר לא משחררים גופות כי אין מדפסת

שמעון פרס:  אפילו ברמה הטכנית של מדפסות היה חסר

שמעון פרס:  אנחנו עברנו שם שם ועשינו את התיאומים האלה

שמעון פרס:  הייתה שם השרה, היום חברת כנסת, סילמן

שמעון פרס:  אם אני זוכר נכון את גרה שם באזור

שמעון פרס:  ממש באת ביום שישי, לא עם בגדים רשמיים

שמעון פרס:       הדבר הזה הוא חייב למצוא לו פתרון, למען כבוד המת

שמעון פרס:  בסוף יש הלנת המת וכבוד המת

שמעון פרס:  והמכון עושה עבודת קודש ואנשים מסביב

שמעון פרס:  אבל למכון הזה חייבים לתת עוד כלים ועוד אמצעים בשביל שבסופו של דבר ישמרו על כבוד המת

שמעון פרס:  גם במלחמה, אגב, אמר פה ד"ר קוגל, אני נמצא בקשר עם רב המכון, עם הרב אשר לנדאו, שגם הוא עושה עבודת קודש

שמעון פרס:  ואנחנו, הרב הראשי ואני מקבלים פניות על אנשים

שמעון פרס:  אנחנו רוצים לדעת מה עם זה ומה עם זה

שמעון פרס:  והדבר הזה, שחסר כוח אדם, אני חושב, תקנו אותי, לא רק ברמה הרפואית, גם כוח אדם מנהלתי, פרויקטור – זה גורם לעיכובים

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  פרקליטות המדינה, עו"ד יעל שרף, שלום וברכה

יעל שרף: שלום וברכה

יעל שרף:  אנחנו עוסקים בנושא הזה של העומס על רופאי המכון לרפואה משפטית כבר שנים, בגלל ההשפעה של זה על החקירות ועל ניהול התיקים הפליליים

יעל שרף:  אני מזכירה את הוועדה שעסקה בנושא הזה לפני לדעתי בערך שש שנים

יעל שרף:  יצא דוח של ועדה בראשות מי שהיה אז והוא גם היום מנכ"ל משרד הבריאות, משה בר סימן טוב

יעל שרף:  כך שהרבה מעבודת המטה להערכתי כבר נעשתה

יעל שרף:  אני לא יודעת אם זה נותן מענה מתקדם, בטח לא לעתות חירום

יעל שרף:  אבל אני מדברת כרגע על השגרה

יעל שרף:  אבל כדאי שגם זה יהיה לפנינו

יעל שרף:  כי ישבו כל הגופים הרלוונטיים ובאמת עשו עבודה במשך חודשים ארוכים

יעל שרף:  ומעבר לזה, אנחנו אחת לכמה זמן מעלים את הנושא הזה ונפגשים גם עם רופאי המכון ומשוחחים עם משרד הבריאות

יעל שרף:       והאמת היא שרק בשבועות האחרונים, עוד לפני המלחמה, הייתה גם איזה שהיא חלופת פניות בין המשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים למנכ"ל משרד הבריאות שאנחנו כמובן חייבים לחזק את המכון

יעל שרף:  זה צורך גם מהצד הזה של ניהול תיקים פליליים

יעל שרף:  אנחנו הצענו איפה אנחנו יכולים באמת לצמצם

יעל שרף:  מה שיותר קל הוא לצמצם איפה שלמרות שהייתה נתיחה נחכה עם כתיבת חוות דעת, לראות שבאמת יש בה צורך

יעל שרף:  ואיפה שקצת יותר קשה, כי זה בלתי הפיך, זה לצמצם במקומות שאנחנו באמת מבקשים נתיחה

יעל שרף:  בעניין הזה יש הנחיית פרקליט מדינה, הכללים מאוד מוסדרים

יעל שרף:  וכמו שאמרה ד"ר פורמן, עלולים לפספס

יעל שרף:  זה לא משהו שאפשר להגיע לזירה ולהגיד בוודאות אין פה חשד, זאת אומרת לפעמים יש

יעל שרף:  אבל מספיק שיש איזה שהוא יסוד סביר לחשש שהמוות נגרם בעבירה כדי שלפחות הגופה תגיע למכון ואז נשמע מהמכון אם מספיקה בדיקה חיצונית אז כך יהיה

יעל שרף:  אז הנושא הזה מבחינתנו על השולחן כל הזמן בעתות שגרה וקל וחומר שבחירום הכול מתעצם

יונתן מישרקי: טוב, תודה רבה

יונתן מישרקי:  יעל שרר, בבקשה

יעל שרר: שלום, ברוך הבא

יעל שרר:  אני יעל שרר, אני מנהלת את הלובי למלחמה באלימות מינית

יעל שרר:  אנחנו עובדות בשוטף עם המכון לרפואה משפטית

יעל שרר:  ורציתי להעלות כאן נושא שבעצם לא עלה כאן והוא בעיניי מאוד מאוד חשוב ועקרוני בימים האלה

יעל שרר:  אנחנו בעת חירום

יעל שרר:  קרה פה אירוע שהיו בו יותר מ-1,000 הרוגים, יותר מ-200 חטופים, פצועים באלפים

יעל שרר:  וגם פגיעה מינית שהתרחשה בתוך האירוע הזה

יעל שרר:       היכולת שלנו במצב הנוכחי של הרפואה המשפטית לתעד פשעי מלחמה נפגעה פה אנושות

יעל שרר:  אני עובדת גם אם ארגון הבריאות העולמי וגם עם האו"ם על שלל גופיו ו-ועדותיו

יעל שרר:  והיכולת שלנו לעמוד מולם ולהגיד שהדברים האלה תועדו, צולמו, נרשמו בצורה מספקת זה פשוט לא נכון

יעל שרר:  ואנחנו כל הזמן במלחמה בזירה הבין לאומית, גם הארגונים וגם מדינת ישראל, כדי איכשהו להוכיח את צדקתנו, בזמן שחצו פה את הגבול אלפי אנשים בשבת בבוקר ובחג, התנפלו עלינו וטבחו בנו

יעל שרר:  ואנחנו בזירה הבין לאומית פשוט נדרשים לאיזה סטנדרט הוכחה שאנחנו לא יכולים לעמוד בו כרגע

יעל שרר:       כוח האדם במכון לרפואה משפטית עושה עבודה מדהימה, אבל הם פשוט לא מספיקים

יעל שרר:  וצריך פה להבחין

יעל שרר:  נאמר פה לא מעט פעמים 'רופאים פתולוגיים'

יעל שרר:  זה לא נכון, אלה לא רופאים פתולוגיים

יעל שרר:  אלה רופאים משפטיים ויש הבדל

יעל שרר:  ואני חושבת שבשורה עשו עבודה מדהימה בזיהוי הגופות, אבל חייבים להבין שגם זו לא רפואה משפטית

יעל שרר:  ושהתיעוד לא היה מספיק

יעל שרר:  היום יש לנו במכון לרפואה משפטית כל כך מעט אנשים שגם אם ננסה להכשיר אנשים נוספים אין מי שיכשיר אותם

יונתן מישרקי: כן, הנקודה היא ברורה

יונתן מישרקי:  זה חלק ממהות הדיון

יעל שרר: בדיוק

יעל שרר:  ואני חייבת גם להגיד שאני פה יותר מעשר שנים כבר עם הדיון שהוא בעצם מלכוד 22

יעל שרר:  האם לבנות את הבניין בזמן שאין אנשים או לנסות לגייס אנשים ואז בעצם אין לנו איפה לשים אותם בווילה הזאת באבו כביר

יעל שרר:  ואנחנו חייבים לצאת מהמלכוד הזה

יעל שרר:  חייבים להתחיל לבנות את הבניין, כי הוא לא יהיה מוכן מחר

יעל שרר:  ועד שהוא יהיה בנוי צריך להכשיר את האנשים

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אני מודה לך על הדברים

יונתן מישרקי:  נציג או נציגת נציבות שירות המדינה פה? בבקשה, את רוצה להוסיף? טל רגב, בבקשה

טל רגב: אין לי יותר מידי להוסיף מעבר למה שנאמר גם על ידי המשרד וגם על ידי האוצר, בשיתוף פעולה

טל רגב:  ואנחנו תומכים בכל מה שנדרש

יונתן מישרקי: יש לך רעיון להאצת התהליכים?     

טל רגב: אני ודניאל נדבר אחר כך, וננסה בשמחה

טל רגב:  אנחנו בהחלט תומכים והיינו מספר פעמים בביקור אצל חן ועובדים בשיתוף פעולה עם המשרד באופן מלא

טל רגב:  אנחנו נעשה כל מה שאפשר כדי לסיים

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  ד"ר זאב פלדמן, ממש לסיום

ראובן פלדמן: רק אמירה קצרה

ראובן פלדמן:  תראו, לפעמים דיונים בתוך הממשלה לא מספיקים

ראובן פלדמן:  צריך איזה שהוא מנוף חיצוני שיקרו דברים

ראובן פלדמן:  אני יכול לספר לכם על מאות דיונים שהיו לנו עם איתמר גרף סמנכ"ל משרד הביטחון על נושא של רופא משרד הביטחון, שאין מי שיטפל בנכי צה"ל

ראובן פלדמן:  ואני שומע את התסכול של הגר ושל שני

ראובן פלדמן:  אני חושב, תחשבו, יש מושג של הסכם קיבוצי חירום

ראובן פלדמן:  בואו נשב וניישר את כל, נפתח את הקופסה ונעשה את הדברים כמו שצריך

יונתן מישרקי: מאה אחוז, צודק במאה אחוז

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  מילות סיכום של יוזם הדיון, חה"כ בליאק, בבקשה

ולדימיר בליאק: האמת היא כשיזמתי את הדיון אני אפילו לא חשבתי שהוא יהיה עד כדי כך משמעותי ומעמיק

ולדימיר בליאק:  אז אני קודם כל רוצה לומר תודה לכל חברי הכנסת וחברות הכנסת

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה לך שיזמת

ולדימיר בליאק: ולד"ר קוגל ולדרג המקצועי של משרדי ממשלה ולכל המומחים שהיו כאן

ולדימיר בליאק:  אני באמת מאוד מאוד מקווה שאנחנו נצא מכאן אחרי מילות הסיכום שלך, אדוני יושב הראש, ונצליח להאיץ את התהליך ולהתקדם

ולדימיר בליאק:  כי אני חושב שגם מבחינת המעמד של המכון כמכון לאומי וגם מבחינת מה שדיברו כאן על כבוד המת, אנחנו פשוט חייבים לשנות את המצב

ולדימיר בליאק:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה לאדוני

יונתן מישרקי:  אני מוכרח להגיד לך שגם לולא היית מבקש, היינו מקיימים על זה דיון

יונתן מישרקי:  כי זה נושא חשוב שנמצא על השולחן

יונתן מישרקי:  תודה רבה

יונתן מישרקי:  טוב, אני עובר לסיכום הישיבה

יונתן מישרקי: הוועדה מודה לכל המשתתפים בדיון ושולחת את ההערכה הרבה לעובדי המכון, למשטרה, לזק"א, לגופים רבים שעושים עבודת קודש

יונתן מישרקי: הוועדה דורשת לקבל לוחות זמנים ברורים לסיום הכנת התוכנית

יונתן מישרקי: הוועדה מבקשת לקבל עדכון בתוך שבוע ממשרד הבריאות, משרד האוצר, רמ"י, מנהל התכנון, על התקדמות תכנון ותקצוב המבנה החדש של המכון לרפואה משפטית באסף הרופא

יונתן מישרקי: אני מודה לכולם

יונתן מישרקי:  תודה רבה, הישיבה נעולה