ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 111, 2023-11-13 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב – עד כמה שאפשר להגיד בוקר טוב

יוסף טייב:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט בנושא הצעת חוק החינוך המיוחד (הוראת שעה – חרבות ברזל) (הארכת זכאות), התשפ"ג-2023, הכנה לקריאה שנייה ושלישית

יוסף טייב:  שוב אני רוצה להשתתף בצערם ובאבלם של משפחות הנופלים ולחזק את משפחות החטופים

יוסף טייב:  אנחנו מתפללים שהם יחזרו במהרה, וכמובן, גם משפחת גולדין

יוסף טייב:  מנחם פה?      

קריאות: כן

יוסף טייב: אה, כן

יוסף טייב:  כמובן, לא לשכוח את כל החטופים בכללותם

יוסף טייב:       תמי ממשרד החינוך, תוכלי לתת לנו סקירה על הבקשה של החוק? בבקשה

תמי אומנסקי: בוקר טוב

תמי אומנסקי:  אכן, יום קשה וכולנו תפילה שכל החטופים יחזרו הביתה לשלום כולם, ושנדע בשורות טובות לעם ישראל כולו

תמי אומנסקי:       אני אגיד שאנחנו באנו לכאן כמשרד בשיתוף פעולה גם עם הנהגת ההורים וגם עם השלטון המקומי ואיגוד מנהלי מחלקות חינוך, והמטרה היא לטפל בצו השעה בלבד ולא לשנות מהות של החוק

תמי אומנסקי:  כדי לשנות את מהות החוק הוקמה גם ועדת שפירא

תמי אומנסקי:  סיפור החוק של החינוך המיוחד מורכב ומסובך, ואנחנו מכירים את ההשלכות שלו

תמי אומנסקי:  לכן הוקמה ועדת שפירא

תמי אומנסקי:  הדבר היחיד שבאנו לשמו לכאן זה כדי להעביר צו שעה שמטרתו להקל ולאשר לכל מי שזכאי לשירותי חינוך מיוחדים להאריך בשנה נוספת את הזכאות ולפנות את הצוותים לעבודה בשטח

תמי אומנסקי:  זאת המטרה היחידה

יוסף טייב: המטרה היא גם שלא ייווצר פקק בסוף

תמי אומנסקי: בדיוק

תמי אומנסקי:  שלא ייווצר פקק

תמי אומנסקי:  לכן ביקשנו להאריך את הזכאות לכולם

יוסף טייב: האם קיימת אופציה שכל הורה שהחליט לשלוח את הילד שלו לשילוב כי מסיבה כלשהי הוא החליט השנה לקבל חינוך מיוחד מלא – האם תהיה קיימת האופציה לערער, ואכן תיפתח בשבילו הוועדה?      

תמי אומנסקי: כן, לחלוטין כן

תמי אומנסקי:  ההצעה אומרת שכל צוות חינוך שחושב שצריך להעלות ילד לוועדה יוכל לבקש ולהעלות לוועדה

תמי אומנסקי:  אנחנו לא מפסיקים לקיים ועדות

תמי אומנסקי:  ועדות יתקיימו ברגע שיבקשו לקיימן

תמי אומנסקי:  אבל כשלא נדרש וכשאפשר להאריך בצורה אוטומטית – לאפשר את זה

תמי אומנסקי:  דבר נוסף שחשוב לי להגיד זה שהוועדה לא עוסקת בסוג המסגרת

תמי אומנסקי:  זאת אומרת הורה יכול לבקש שינוי סוג מסגרת כמו שהוא מבקש תמיד

תמי אומנסקי:  אז גם לטענה הזאת חשוב לי להתייחס כאן

תמי אומנסקי:  צינה, את רוצה להוסיף בהיבט הזה?      

צינה יואלי: לא

תמי אומנסקי: אם צריך לענות על עוד שאלות אנחנו נענה

תמי אומנסקי:  - - - הייתה גם שותפה

תמי אומנסקי:  סליחה

יוסף טייב: כן, תוך כדי הקראה

יוסף טייב:  חמי גולדין, בבקשה

מנחם בגין: יש פה הרבה אירועים, והמטרה היא לייתר את החובה של מנהל להביא עוד פעם את הסוגיה לדיון חוזר

מנחם בגין:  המודל כפי שאנחנו מבינים אותו זה באמת להאריך את ההחלטה בשנה כך שמי שיחפוץ תהיה לו הארכת הזכאות, ומי שיחפוץ בהחלט יכול לבקש דיון חוזר כמו שעושים כל הזמן בצורה מסודרת

מנחם בגין:  סך הכול בנציבות אנחנו חושבים שזה בא לסייע ובטח להסיר חסמים בירוקרטיים

מנחם בגין:  אני מקווה שזה פתח טוב לעוד הרבה עשייה דומה בסוגיות האלה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  לפני שאני אתכנס לעומקם של דברים – אודי גורן, מטה משפחות החטופים, בבקשה

אודי גורן: תודה

אודי גורן:  אנחנו פה נציגי משפחות החטופים כדי לוודא שהנושא הזה הוא לא רק מדובר

אודי גורן:  נכנסנו וביקשתם לחבק אותנו ותודה על זה

אודי גורן:  אנחנו מעריכים את זה

אודי גורן:  אין לנו ספק שלבכם איתנו

אודי גורן:  הבעתם השתתפות בצער, הבעתם שכולם תפילה

אודי גורן:  אני רוצה לומר לכם שאנחנו בזמן מלחמה

אודי גורן:  תודה לכם, זאת עבודת קודש

אודי גורן:  יש אנשים חיים ברגעים אלה – 239 אנשים שהם חיים

אודי גורן:  לא צריך לתת לנו אמפתיה ולא צריך להשתתף בצערנו

אודי גורן:  מחויבותה של מדינת ישראל, מחויבותם של האנשים שיושבים פה – חברי כנסת, אנשים שנמצאים פה במליאה, אנשים שיש להם שיג ושיח עם מקבלי ההחלטות – לוודא בכל דרך אפשרית שגם האנשים האלה מדוברים מידי יום

אודי גורן:       אנחנו באנו לפה היום מיוזמתנו

אודי גורן:  זה לא נשמע לי סביר שכנסת ישראל, שממשלת ישראל לא הזמינה את משפחות החטופים ביום שנפתחות המליאות

אודי גורן:  זה לא סביר

אודי גורן:  המלחמה הזאת היא בוודאי ובוודאי לשמור על ביטחון ישראל – חד וחלק

אודי גורן:  אין ולא יהיה ניצחון במלחמה הזאת אם החטופים לא יחזרו לארץ – כולם; כי אין קיום, אין הצדקה מוסרית לקיום המדינה הזאת אם פעם אחת הופקרנו בשבת הארורה הזאת, ופעם שנייה האנשים האלה יופקרו שוב למותם ולא נחזיר אותם

אודי גורן:  לא תהיה תמונת ניצחון, לא שווים החיים במשרד החינוך, לא שווים החיים, אין הצדקה להמשך קיום מוסדות החינוך בישראל אם החובה הכי בסיסית שיש למדינה לדאוג לכל האזרחים שיחיו פה בשלום; אנשים שנחטפו מבתיהם, נחטפו ממיטותיהם – כולנו יודעים את הסיפורים

אודי גורן:  אני לא רוצה לגייס פה את מראות הזוועה שכולנו נחשפנו אליהם

אודי גורן:       אנחנו חייבים לשמוע מילים שמובילות למעשים ברורים

אודי גורן:  האמפתיה – אנחנו מודים עליה – לא רק מצד האזרחים אלא מצד הממשלה, הכנסת ובעלי התפקידים

אודי גורן:  אנחנו חייבים לראות דברים בשטח

אודי גורן:  העם מאחוריכם, העם דורש את זה

אודי גורן:  אם תקשיבו לקולות שמגיעים מהעם ניצחון של חמאס – גם אם תיתלו את סינוואר בכיכר עזה ולא תחזירו את 239 האנשים האלה הביתה – אנחנו הפסדנו

אודי גורן:  מדינת ישראל הפסידה ולא נוכל להמשיך מכאן הלאה

אודי גורן:       מדינת ישראל, מה שהיא צריכה עכשיו באמת יותר מכל דבר אחר זאת תקווה – כיעד אסטרטגי, לא מכיוון שאנחנו מתחבקים ובא לנו להרגיש טוב עם עצמנו, אלא מכיוון שאנחנו בנקודת השפל הכי גדולה שמדינת ישראל הייתה בה אי פעם

אודי גורן:  יותר גרוע מ-73'; כי ב-73' זאת הייתה מלחמה רצינית

אודי גורן:  פה נכנסו אנשים לבתים, הוציאו אנשים מהממ"דים, לקחו סבתות, לקחו ילדים בני חצי שנה שיושבים עכשיו במרתף של חמאס במנהרה

אודי גורן:  הדעת לא יכולה לסבול את המחשבה הזאת

אודי גורן:  וכדי שאנחנו, מדינת ישראל, נצא מפה ונעבור הלאה ונבנה חינוך ראוי ונדאג לילדים שלנו אנחנו חייבים כיעד אסטרטגי שתהיה למדינה הזאת תקווה לעתיד

אודי גורן:  החזרת 239 האנשים האלה זה לא רק יעד אסטרטגי כדי להחזיר אותם כי זה חשוב, אלא מכיוון שעם ישראל זקוק לזה עכשיו כדי שנוכל להמשיך הלאה בחיים שלנו בבניין המדינה ובתפקוד שוטף מכאן והלאה

אודי גורן:  התבוססנו בבוץ הזה מספיק, ואנחנו נמשיך לעשות את זה כי אין ברירה

אודי גורן:  אנחנו נבכה את השבת הארורה במשך שנים עכשיו

אודי גורן:  אבל לעולם לא נצא מהמעגל הזה אם האנשים האלה לא יחזרו הביתה

אודי גורן:  תודה שנתת לי את זכות הדיבור

יוסף טייב: תודה רבה, אודי

יוסף טייב:  אני רוצה להגיד לך שלא כל דבר מפורסם

יוסף טייב:  אבל כיושב-ראש קבוצת ידידות ישראל-צרפת וישראל-שווייץ, עם חבריי קטי וגם יסמין, אנחנו פועלים יום יום עם עמיתינו בפרלמנט הצרפתי ובפרלמנט השוויצרי

יוסף טייב:  אין לי ספק ששאר חברי הכנסת שהם גם חברים וגם יושבי ראש קבוצות ידידות עושים את אותם מאמצים במכתבים, בפגישות פרונטליות, בזום, בשיחות טלפוניות יו-יום כדי לדאוג להחזרתם של כלל החטופים ולא רק החטופים עם אזרחות כפולה; אלא שמדינות העולם יפעלו ויבינו שאנחנו לא נעצור את המלחמה הזאת עד להחזרתם המלאה

אודי גורן: אני רוצה לומר תודה, חבר הכנסת טייב, ולבקש מכם – מכל מי שפה, לא רק מכם אבל בוודאי שמכם, מקבלי ההחלטות – שבכל פעם שאנחנו מדברים על המלחמה הזאת, מדברים על ניצחון, מדברים על המשך החיים בארץ – הצימוד הזה זה לא הניצחון על חמאס והחזרת החטופים – זה היינו הך; הניצחון במלחמה הוא-הוא החזרת החטופים

אודי גורן:  לא תהיה לנו תמונת ניצחון, לא תהיה לנו תקומה ולא יהיה לנו מעבר הלאה לעתיד

אודי גורן:  אנחנו לא נחזור על רון ארד, אנחנו לא נחזור על גלעד שליט שחיכה חמש שנים

אודי גורן:  זה צריך לקרות עכשיו

אודי גורן:       אני מבין שאתם פועלים, ואני מאמין לכם

אודי גורן:  אנחנו שמים את יהבנו בכם - -     

קטי קטרין שטרית: הייתי צריכה להיות עכשיו בז'נבה באיחוד האירופי יחד עם שר החוץ אלי כהן אבל בגלל שמחר יש חוק שלי שצריך לעבור אז הוא נסע ואני לא

קטי קטרין שטרית:  אבל רק שתדע שאנחנו סביב זה

קטי קטרין שטרית:  אנחנו לא יכולים להחליף אתכם כי קשה מאוד

קטי קטרין שטרית:  אף אחד מאתנו לא יכול

קטי קטרין שטרית:  קשה מאוד

קטי קטרין שטרית:  אבל זה הדבר הכי כואב שיכול להיות כי המפלצות האלה לקחו ילדים, נשים, קשישים

קטי קטרין שטרית:  זאת החובה שלנו, שתבין

קטי קטרין שטרית:  זאת החובה שלנו

אודי גורן: בסדר גמור

קטי קטרין שטרית: יש לי בן בדרום שנלחם - -     

אודי גורן: שיהיה בריא

קטי קטרין שטרית: אמן, אמן

קטי קטרין שטרית:       אבל אני אומרת לך חד-משמעית – שכל החיילים שלנו יחזרו בריאים ושלמים, אבל זאת המשימה של החיים שלנו

קטי קטרין שטרית:  הילדים לפני כל דבר, הנשים, החטופים – לפני כל דבר

אודי גורן: אני מבקש שזאת תהיה המטרה המוצהרת, ובכל פעם שאתם מתבטאים בנושא המלחמה שיהיה ברור לכולם שגם אתם איתנו במובן הזה

אודי גורן:  לא זה וזה, אלא הם באים יחד

אודי גורן:  אין אפשרות להפריד בין הדברים

אודי גורן:  תודה

מאי גולן: כבוד היושב-ראש, אני בכל זאת אוסיף ואגיד – אני מכבד מאוד את מה שאמרת ואני מעריך כי תפקידכם ההיסטורי ככנסת ישראל הוא לדאוג שכל ההסכמים שנרקמים עכשיו – ונרקמים – שאתם ככנסת תעמדו איתן, ושלא יהיה אף הסכם – שום דבר – לא הפסקת אש – עד שאחרון החטופים חוזרים

מאי גולן:  זה תפקידכם ההיסטורי

מאי גולן:  הנה, אמרתי את זה לפרוטוקול

מאי גולן:  אני אהיה פה לאחר מכן לדאוג שהדבר אכן נעשה

יוסף טייב: תודה

מאיה שושני: סליחה, אני רק אוסיף, אני לא יודעת אם זאת גם העמדה שלנו – לפעמים הפסקת אש היא גם דרך להחזיר את החטופים, וצריך לעשות מה שצריך לעשות בשביל להחזיר אותם קודם כול

מאיה שושני:  לא רק לנפנף ביכולות המיליטריסטיות שלנו ובמטרות הצבאיות שהן חשובות מאוד

מאיה שושני:  אבל אם הפסקת אש היא דרך להחזיר אותם אנחנו במאה אחוז מאחורי זה

מאי גולן: אז אני אסביר לך: כנסת ישראל היא שתחליט מה יהיה בהסכם; האם ההסכם הזה יכלול חטופים או לא יכלול חטופים, חלק מהחטופים – נשים, ילדים – הכול

מאי גולן:  זה תפקידם, הם התחייבו פה בזאת, אני חושב

מאי גולן:  וכולנו פה לראות אם הם יעמדו במשימה

אודי גורן: בוודאי

אודי גורן:  אני אוסיף ואומר בהמשך למה שאתה אומר: אתם פה כדי לשרת את רצון העם

אודי גורן:  תקשיבו לעם, הוא איתכם

אודי גורן:  כל מה שיידרש – העם איתכם

אודי גורן:  המילים שמגיעות מאוד ברורות

אודי גורן:  מה שיידרש – אם צריך לעשות עכשיו הפסקת אש של שלושה ימים – so be it; אם צריך לשחרר אסירים – so be it

אודי גורן:  אנחנו פשוט חייבים את זה כמדינה, אחרת לא נוכל להמשיך הלאה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  קשה לעבור ככה בחדות - -     

רויטל לן כהן: אדוני, אם אתם בקשר עם שווייץ למה לא לוחצים על הצלב האדום להגיע עד אליהם?       

יוסף טייב: תאמיני לי, רויטל, אנחנו פועלים – לא רק אני, אבל אני כיושב-ראש קבוצת ידידות הפעלתי ואמרתי את הדברים בצורה הבוטה והקשה ביותר

יוסף טייב:  אמרתי להם: זה שאתם נמנעים בהצבעות באו"ם – ואמרתי את זה גם לצרפת שהצביעו נגדנו – זה לא דבר מתקבל על הדעת ואנחנו נשקול את הצעדים שלנו

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, חלק מהמשפחות שנסעו היום לשווייץ יחד עם שר החוץ – ואני הייתי צריכה להצטרף – זה לצלב האדום

יוסף טייב: ברור

קטי קטרין שטרית: זאת מטרת הנסיעה

קטי קטרין שטרית:  אני פשוט לא יכולתי כי יש לי חוק ההמשכיות של החיילים, ולכן לא יכולתי להצטרף לנסיעה

קטי קטרין שטרית:  אבל אם לא היה הייתי מצטרפת ועוד איך

קטי קטרין שטרית:  אנחנו עושים זומים

קטי קטרין שטרית:  אני, לדוגמה, יושבת-ראש קרן ידידות ישראל-יוון ועשינו זום איתם והצגנו להם את הדברים המזעזעים ביותר וביקשנו מהם שיסייעו לנו

קטי קטרין שטרית:  ככה כל חברי הכנסת

קטי קטרין שטרית:  כל חבר כנסת הוא בקבוצת ידידות עם מדינה כלשהי בעולם, וכל אחד מחברי הכנסת ערך את הדיון הזה

קטי קטרין שטרית:  עשינו הכול בזום – הם יושבים מולנו, אנחנו יושבים מולם ומסבירים להם את כל הזוועות בלי יוצא מן הכלל

קטי קטרין שטרית:  לא חסכנו אפילו לא במילה אחת, הדגשנו את הנושא - -      

רויטל לן כהן: למה מדינת ישראל לא מגיבה להצהרה שהוציאה הוועדה לזכויות הילד באו"ם שהיינו בה בסך-הכול כאזרחים לפני חודשיים-שלושה? הוועדה הזאת הוציאה הצהרה מזעזע

רויטל לן כהן:  נרצחו ילדים ואנשים עם מוגבלות

רויטל לן כהן:  יושב בשבי ילד עם מוגבלות, ולא רק שהם לא עושים כלום הם הוציאו הצהרה מזעזעת

רויטל לן כהן:  ואיפה המדינה נגד ההצהרה הזאת? למה אף אחד לא מודע לזה? הרי ההצהרה שהם הוציאו כמוהו כפרשנות לאמנה

רויטל לן כהן:  איפה אתם?      

קטי קטרין שטרית: רויטל, למה את אומרת את זה? אנחנו עושים את זה

קטי קטרין שטרית:  את הרי לא יודעת מה אנחנו עושים

רויטל לן כהן: אני לא ראיתי

רויטל לן כהן:  זה יצא כבר לפני שבועיים

יוסף טייב: רויטל, רויטל - -      

קטי קטרין שטרית: רויטל, אני מציעה לך שתירגעי

קטי קטרין שטרית:  באמת, אנחנו עושים המון דברים

קטי קטרין שטרית:  את לא מודעת לכל מה שאנחנו עושים

יוסף טייב: קטי, תודה רבה

רויטל לן כהן: אני רוצה להיות מודעת

רויטל לן כהן:  אני רוצה שכולם יהיו מודעים

קטי קטרין שטרית: אז במקום לבלבל את המוח תצטרפי

יוסף טייב: רויטל, תודה רבה; קטי, תודה רבה

יוסף טייב:  אני לא פותח עכשיו דיון בוועדת חוץ וביטחון - -     

קטי קטרין שטרית: כל הזמן אותו סגנון

יוסף טייב: נתתי את הכבוד בגלל הנושא החשוב של החטופים

קטי קטרין שטרית: ברור, ואנחנו איתכם

שיר סיגל: אפשר שני משפטים?     

יוסף טייב: שנייה

יוסף טייב:       אנחנו פועלים בכל הכוח בכל האמצעים שיש לנו, פרלמנטריים ולא פרלמנטריים באופן עקיף ובאופן ישיר

יוסף טייב:  גם כשהייתה פה ראש הפרלמנט הצרפתי יעל בראון-פיבט, וכשהיה פה מקרון וכשהייתה משלחת של 22 חברי פרלמנט צרפתי הדברים נאמרו

יוסף טייב:  אנחנו איתם בקשר יומיומי

יוסף טייב:  השגריר השווייצרי היה פה, נפגשתי איתו

יוסף טייב:  לא חסכנו לא בתמונות ולא במילים

יוסף טייב:  אמרנו את העמדה שלנו בצורה ברורה שלא ייתכן שמדינות העולם ישתקו ויבלעו רוק כש-239 חטופים נמצאים בעזה ושחטו לנו פה ילדים, נשים ומבוגרים

רויטל לן כהן: כולל הוועדות לקידום מעמד האישה באו"ם

יוסף טייב: יש כנראה מוסר כפול גם אצלם

שיר סיגל: אני שיר סיגל

שיר סיגל:  אני הבת של אביבה וקית' שנחטפו מכפר עזה

שיר סיגל:  אני לא אדבר עליהם, דיברתי עליהם כבר מספיק בחמשת השבועות האחרונים

שיר סיגל:  אני רוצה לדבר על אוריה ועל כפיר שנמצאים 38 ימים בשבי

שיר סיגל:  אני רוצה לשאול אתכם איך זה הגיוני שאתם יושבים כאן אחרי שיצאתם מהבית ונישקתם את הילדים שלכם, ואתם יושבים כאן ומדברים על כל מיני דברים ולא מדברים על הדבר היחיד שצריך לדבר עליו עכשיו – איך מחזירים את הילדים האלה הביתה

שיר סיגל:  איך זה הגיוני שילדים יצאו לחופשת סוכות ולא חזרו? איך זה הגיוני? באמת, בואו תגידו לי

שיר סיגל:  בואו תגידו לי איך לא כולכם באים יום-יום למאהל שהקמנו בכיכר החטופים, מחבקים אותנו ומבטיחים לנו שאתם עושים הכול כל שנייה כדי להחזיר את הילדים האלה הביתה

שיר סיגל:  ההורים של אותם ילדים שחלקם נרצחו וחלקם נחטפו יחד איתם שילמו מקדמה לבתי הספר ולגנים כדי שהילדים האלה יוכלו ללמוד השנה

שיר סיגל:  איך זה הגיוני שהילדים האלה יושבים בתוך מנהרות, שמי יודע אם ממשיכים להתעלל בהם ואם הם מקבלים אוכל? ואם כפיר מקבל חלב? ואם מישהי מחבקת אותו? איך זה הגיוני שאנחנו יושבים כאן ולא נלחמים בחוץ מול הקבינט ומול מדינות אחרות בעולם כדי שיחזירו אותם היום הביתה? אין לנו סבלנות יותר

שיר סיגל:  אני לא יכולה לדמיין

שיר סיגל:  אתם יכולים לדמיין את זה שיש ילדים שיושבים עכשיו בתוך מנהרות? אני בהתקף חרדה מתמשך כבר חמישה שבועות – אז מה הילדים האלה עוברים? הילדים האלה ישנים בלילה?      

יוסף טייב: תודה רבה, שיר

תמי סלע: מעבר קשה אבל נעשה אותו

תמי סלע:  אני אקרא את הנוסח של הצעת החוק עם כמה תיקונים שעלו בשיחות המשותפות שלו ואחר כך נפתח את הנקודות לדיון

שיר סיגל: אנחנו מצטערים, אנחנו נצא

שיר סיגל:  תודה לכולם על ההקשבה

שיר סיגל:  אנחנו מקווים שאתם תומכים בנו כל שנייה, ומקווים שלא נתראה יותר

שיר סיגל:  תודה

יוסף טייב: תודה

תמי סלע: אנחנו בהוראת שעה שהיא לא חלק מחוק חינוך מיוחד, אלא חוק שעומד בפני עצמו

תמי סלע:  אני מקריאה את סעיף 1:      

תמי סלע: סעיף (ד) הוא הצעה שעלתה בדיונים בשיח המקדים:      (ד) משרד החינוך יודיע להורה של תלמיד על הארכת הזכאות לשירותי  חינוך מיוחדים לפי חוק זה בתוך חודש ימים מתחילתו של חוק זה; בהודעה כאמור תצוין תקופת הארכת הזכאות, הזכות לבקש קיום דיון חוזר בעניינו של התלמיד ופרטים לגבי אופן הגשת בקשה לדיון חוזר

תמי סלע: אם אפשר, הסבר קצר על ההסדר ועל התיקונים

תמי סלע:  יש לנו החלטות של ועדת זכאות ואפיון לגבי זכאות לשירותי חינוך מיוחדים שחלקן החלטות חדשות שעליהן לא מדובר כאן, וחלקן החלטות שהן דיון חוזר לגבי זכאות שכבר ניתנה

תמי סלע:  לפי חוק חינוך מיוחד, צריך לקיים דיון חוזר אחת לשלוש שנים ככלל, אלא אם כן יש כל מיני נסיבות מיוחדות, ביניהן בקשה של הורי התלמיד או של גורמים אחרים, למשל של מנהל המוסד לקיים את הדיון קודם לכן

תמי סלע:  בדרך כלל צריכה לעבור לפחות שנה ואז אפשר גם לקיים דיון בשלב מוקדם יותר

תמי סלע:  יש לנו גם החלטות של צוותים רב-מקצועיים על זכאות, והן לא נכללות פה, וגם התקופה שאחריה צריך לבקש דיון חוזר לגבי צוותים רב-מקצועיים היא לא קבועה בחוק, היא קבועה בחוזר מנכ"ל

תמי סלע:  יכול להיות שבהמשך אתם תגידו אם תצטרכו גם שם שינויים

תמי סלע:      הוספנו פה לעניין הזה גם החלטה על זכאות שנקבעה בעקבות ועדת השגה

תמי סלע:  כיוון שיכול להיות שהייתה איזו החלטה של ועדת זכאות ואפיון שעליה הייתה השגה, ובסופו של דבר הזכאות נקבעה בעקבות החלטה של ועדת השגה, אז אותו דין יחול גם כאן

תמי סלע:  בחוק חינוך מיוחד יש הוראה שמתייחסת לבקשה לדיון חוזר שיכולה לבוא מההורים או מגורמים אחרים

תמי סלע:  יש פה הבהרה שההארכה הזאת של שנה נוספת לגבי חלק מההחלטות לא משנה את האפשרות של הגורמים השונים, כולל ההורים, לבקש דיון חוזר אם הם מעוניינים בכך

תמי סלע:  תלמיד שסיים את חוק לימודיו, זאת אומרת ב-י' או י"א, ועכשיו יש לו עוד שנה או שנתיים ומאריכים בשנה, כמובן זה לא רלוונטי, זה בא למנוע כל מיני טענות

תמי סלע:  בעצם זאת הערה עקרונית והיא רק הבהרה, היא לא משנה את הדין הקיים ממילא

תמי סלע:  יש פה תוספת שהיא חשובה בעינינו וגם עלתה בהערות של גורמים שפנו לוועדה לגבי העדכון של ההורים שיכול להיות גם בהודעה כללית שתגיע לכל הורה והורה לגבי הארכת הזכאות ולגבי הזכות לבקש דיון חוזר, ואיך עושים את זה כדי שזה יהיה נגיש ולא יסבך וימנע

תמי סלע:       אז שני השינויים המהותיים פה זה התוספת של החלטת ועדת ההשגה והתוספת של חובת היידוע

תמי סלע:  אני גם רוצה לומר שמכיוון שזה לא חלק מחוק חינוך מיוחד אז נצטרך להוסיף הוראה שכל המונחים שמופיעים כאן, תהיה להם המשמעות שנודעת להם בחוק חינוך מיוחד

תמי סלע:  יש פה דיון חוזר, ועדת השגה, ועדת זכאות ואפיון

תמי סלע:  אז להפנות למונחים שם

תמי סלע:  נפתח את הדיון להערות נוספות

יוסף טייב: אני אעשה סבב שולחן, אבל אני רוצה רק להגיד שסעיף 4, ממה שקיבלתי  מהמשרד, המשרד עדיין לא שלם עם זה

יוסף טייב:  נכון?      

קריאה: כן

יוסף טייב: מיכל מנקס, מרכז השלטון המקומי, התייחסות שלך לחוק

מיכל מנקס: אני לא בטוחה שדובר פה על הנחיצות של התיקון, זאת אומרת למה אנחנו פה

מיכל מנקס:  באופן טבעי ומצער הרבה מהמשפחות מפונות, לא נמצאות בביתן, מוסדות חינוך נסגרו או עסוקים בקליטה של תלמידים מפונים

מיכל מנקס:  המערכת כולה מתוחה עד הקצה

מיכל מנקס:  מחסור בכוח אדם – הפסיכולוגים שהם אבן היסוד של אותה ועדה שנפרשים עכשיו לטיפול גם בתלמידים לכאורה הרגילים שלכאורה לא בקו ראשון של המלחמה – סברנו שאם אפשר להקל על כולם, לא רק על הוועדות, אלא גם על ההורים, בדברים המובנים מאליהם – זאת העת והזמן לעשות את זה

מיכל מנקס:       ברור שכמו שתמי אמרה, יש כמה דברים שהם הפיין-טיונינג המובנים מאליהם שצריך להזכיר אותם ולומר אותם

מיכל מנקס:  אני לא בטוחה שבתיקון לחוק, אלא אולי בהנחיות המשרד

מיכל מנקס:  אבל המטרה היא להיטיב ולא להרע

מיכל מנקס:  אף אחד לא ייפגע מהתהליך הזה – נהפוך הוא

מיכל מנקס:  לכן אנחנו יחד עם המשרד; היינו יחד בדיונים לקראת כתיבת הנוסח ובתמיכה שלו

יוסף טייב: תודה רבה

תמי סלע: בהמשך למה שאמרת – המטרה פה זה צורך שנוצר עקב הנסיבות של המלחמה והעומס על הצוותים

תמי סלע:  אז הערה שלא הבהרתי בנוגע להסדר ושאלה בהמשך לה: כרגע מדובר על הארכה בשנה של החלטות שהתקבלו בשנים תשפ"א-תשפ"ג

תמי סלע:  אפשר היה גם לבוא ולומר, נאריך רק את ההחלטות שפוקעות השנה כי אנחנו לא רוצים שיהיה דיון חוזר בתקופה הזאת שבה יש עומס כל כך גדול

תמי סלע:  אז כן צריך לבוא ולהסביר למה אנחנו מאריכים שלוש שנים; כי לצד זה שזאת הקלה והטבה, ויכול להיות שלחלק מההורים זה מוריד עומס ובירוקרטיה, בכל זאת זה משנה את האיזון של שלוש שנים שנקבע בזמנו כשחשבו שזאת תקופה מתאימה לבחון מחדש את הדברים גם בהיעדר נסיבות מיוחדות שמבקשות דיון חוזר מוקדם יותר

תמי סלע:  ויש פה חריגה מזה, ולפעמים זה יכול לפגוע או למנוע שינוי שההורים היו רוצים או הגורמים האחרים לדון בו

קריאה: - - -     

תמי סלע: נכון, לבקש אפשר, אבל זה בכל זאת אחרת

תמי סלע:  עובדה שכן קבעו את זה כנקודה שבה עושים דיון חוזר גם אם אף אחד לא ביקש

תמי סלע:  אז השאלה היא למה שלוש שנים כשזה בעצם הרבה יותר

צינה יואלי: אני אסביר

צינה יואלי:  קודם כול המטרה של התיקון הזה הוא להיטיב עם כלל אוכלוסיית התלמידים שזכאים לשירותי חינוך מיוחדים

צינה יואלי:  כמו שנאמר הורה שירצה בכל תקופה לקיים דיון חוזר – הזכות הזאת עומדת לרשותו

צינה יואלי:       אנחנו חשבנו שכדאי להחיל את החוק הזה על כלל התלמידים גם כדי לא ליצור איזשהו צוואר בקבוק בשנת הלימודים הבאה

צינה יואלי:  רק לתת נתונים – יש לנו 50,000 ועדות לתלמידים שנדרש לחדש עבורם את הזכאות

צינה יואלי:  כך שאם אנחנו נחיל את זה רק על מי שצריך לחדש את הזכאות השנה, בשנה הבאה אנחנו נצטרך לעשות כ-100 אלף דיונים לחידוש זכאות; ואנחנו לא רוצים

צינה יואלי:  אנחנו רוצים להקל, אנחנו רוצים לאפשר לצוותים להתפנות לעבודה משמעותית ולא שיהיה מצב בשנה הבאה שיהיו 100 אלף ועדות למחדשי זכאות

יוסף טייב: מה יהיה בעוד שנתיים?      

רויטל לן כהן: 150 אלף

רויטל לן כהן:  ובעוד שלוש שנים – 200 אלף

יוסף טייב: רויטל, אני שואל את השאלות הרלוונטיות

יוסף טייב:  תאמיני לי, כשאני צריך אותך אני מבקש ממך לדבר

יוסף טייב:  תודה רבה

צינה יואלי: כולנו כאן יודעים שאנחנו הולכים לכיוון של ועדת שפירא; אנחנו כולם כאן תמימי דעים שאנחנו רוצים לעשות שינויים ניכרים בחוק החינוך המיוחד

צינה יואלי:  כולי תקווה שהמלחמה הזאת תסתיים, שהחטופים ישובו לביתם ונוכל לחזור לשולחן הדיונים בוועדת שפירא כך שבעוד שלוש שנים אנחנו נהיה עם תיקון אחר ולא נידרש לקיים כל כך הרבה ועדות לכל כך הרבה תלמידים

צינה יואלי:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  רויטל לן כהן, בבקשה

רויטל לן כהן: תודה

רויטל לן כהן:  אני עורכת הדין רויטל לן כהן, קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים

רויטל לן כהן:  אני רוצה להגיד כמה דברים: אני מאוד מעריכה שבדיון הקודם שהייתי פה, בסוף הדיון אחרי המסקנות אמרתי, מה עם הוועדות, וזה נלקח ונעשה מהר

רויטל לן כהן:  על זה תודתי

רויטל לן כהן:  עם זאת התחושה היא שהמערכת כרגע, בנקודת הזמן הזאת, מנסה להקל על עצמה ולא מתייחסת לצד השני, להורים

רויטל לן כהן:  ניסיון החיים שלנו מלמד שבין הרצון הטוב שקיים במטה ופה לבין מה שקורה בשטח – הפער הוא עצום

רויטל לן כהן:  מה שנקרא – הדרך לגיהינום רצופה בכוונות טובות

רויטל לן כהן:  אבל אנחנו חיים אחר כך בתוך הגיהינום של זה

רויטל לן כהן:  כבר עכשיו, למשל, אומרים להורים, תהיה לכם הארכה

רויטל לן כהן:  לא אומרים להם: תוכלו, אם אתם רוצים – אומרים, לכולם תהיה הארכה, אבל אתה חייב להביא אבחון חדש

רויטל לן כהן:  למה הוא צריך להביא אבחון חדש להארכה? איזה רופא, פסיכולוג או פסיכיאטר פנוי עכשיו לעשות? אני לא אומרת שזה מה שאתם מבקשים; אני אומרת שמה שקורה בשטח הוא תמיד אחר

רויטל לן כהן:  לכן חייבים לדייק ברחל בתך הקטנה דברים מסוימים בתוך לשון החוק

רויטל לן כהן:  למה? אני פעם חשבתי שאם אני מביאה את הפרוטוקול של הכנסת ומראה מה הייתה כוונת המחוקק, מה אמרו פה, איך הסבירו את זה, זה יספיק

רויטל לן כהן:  לא – זה מעולם לא הספיק, זה לא עניין אף אחד – לא דברי ההסבר ולא הפרוטוקולים של הכנסת – זה אף פעם לא היה מספיק

רויטל לן כהן:       אני אגיד לך יותר מזה: אני מגיעה לתוך הועדות של הזכאות שהן ועדות סטטוטוריות

רויטל לן כהן:  אני מגיעה עם לשון החוק, והתשובה של המפקחות – תקשיב טוב: אני לא מחויבת לחוק, אני מחויבת לחוזר מנכ"ל

רויטל לן כהן:  אז כשאני אומרת לכם שאי אפשר לוותר על דברים מסוימים שיירשמו בלשון החוק אני לא אומרת את זה כדי להקשות, אני לא אומרת את זה כדי להתנגח – אני אומרת לכם שאחרת זה לא יקרה

רויטל לן כהן:  לכן יש דברים שחייבים להיות רשומים: א', צריך להכניס שמותר לבקש ועדה לא רק לפי סעיף 10(ב)

רויטל לן כהן:  כי 10(א) מתייחס לתום תקופת זכאות; 10(ב) מתייחס לתוך תקופת הזכאות

רויטל לן כהן:  והתשובה תהיה שרק אם אתה בתוך התקופה אתה יכול, ובסוף התקופה אנחנו מאריכים לכולם

רויטל לן כהן:  לכן אם אתם רוצים לכתוב שעדיין עומדת הזכות להגיש אז תכתבו שעדיין עומדת הזכות להגיש, ואל תתנו אותה בסעיף 10(ב)

רויטל לן כהן:  כי ככל שזה רשום יגידו "מ'הן' אנחנו מניחים לאו"

רויטל לן כהן:  אני לא רוצה להיות שם, אני לא רוצה לריב עם המפקחות

תמי סלע: אם יהיה ברור שתקופת הזכאות לעניין הזה, במקרים של הארכת שנה, היא ארבע שנים – זה ייתן מענה?      

רויטל לן כהן: לא

רויטל לן כהן:  כי אני יודעת מה התשובות

רויטל לן כהן:  אני כבר שומעת אותן

תמי סלע: אז מה הכוונה – בקשה לקיום דיון חוזר?     

רויטל לן כהן: למרות האמור בתיקון הזה להורה תמיד קיימת הזכות לבקש ועדה

רויטל לן כהן:  בלי להגיד 10(ב)

תמי סלע: אבל למה? במה 10(ב) - -     

רויטל לן כהן: כי 10(ב) מדבר על תקופת תוך הזכאות

יוסף טייב: רויטל, רגע, אנחנו רוצים להיות מעשיים

יוסף טייב:  היום להורה קיימת זכות לערער כי בא לו לערער

רויטל לן כהן: אבל דרך 10(א)

צינה יואלי: לבקש דיון חוזר

רויטל לן כהן: אבל דרך 10(א)

רויטל לן כהן:  10(א) מתייחס לתום זכאות

רויטל לן כהן:  עברו שלוש שנים – המנהל חייב, ההורה רשאי

רויטל לן כהן:  10(ב) אומר שגם אם לא עברו שלוש שנים ההורה יכול, זאת זכותו

יוסף טייב: נו, אז - - -     

רויטל לן כהן: נכון, אבל אתה מנסה לתקן

רויטל לן כהן: נכון, אבל אתה מנסה לתקן

יוסף טייב: אבל עכשיו לא עברו שלוש שנים עכשיו

יוסף טייב:  אנחנו נמצאים בתוך שלוש השנים

רויטל לן כהן: למי שעברו שלוש שנים – הוא לא בתוך שלוש השנים, אלא הגיע  לקצה, והוא בשלוש שנים – אני רוצה שיהיה ברור שגם הוא יכול לבקש כי התשובה תהיה: כל מי שעבר שלוש שנים

רויטל לן כהן:  אני אומרת לכם שזה כבר נאמר

יוסף טייב: רויטל, בלשון החוק בסעיף (א): "באחת משנות הלימודים התשפ"א עד התשפ"ג"

תמי סלע: לא

תמי סלע:  הכוונה היא אם אנחנו בתוך שלוש השנים או בשנה הנוספת

יוסף טייב: הוא נמצא בשנה הנוספת

תמי סלע: אבל אם אני אומרת שלצורך העניין זה לא שנה נוספת, זה ארבע?     

רויטל לן כהן: את לא מצליחה, ואני אשמח להסביר

אילן שלגי: תמי, ברגע שכתוב: דיון חוזר, יכול שהתקיים לאחר תקופה קצרה מזו שנקבעה בסעיף קטן (א) ובלבד שעברה שנה, אז אם עברה שנה יש זכות

תמי סלע: את סעיף קטן (א) הרי לא שינינו וכתוב בו: "שלוש שנים"

תמי סלע:  כתוב שיש שנה נוספת שמאריכים

תמי סלע:  אז אני מבינה שאת מתכוונת שאם חלפו שלוש השנים אז אם מסתכלים על סעיף קטן (א) זאת כבר לא אותה זכות ב-10(ב) כמו מישהו שבתוך התקופה

רויטל לן כהן: לגמרי

תמי סלע: יפה

תמי סלע:  אבל אם אני אומרת בתיקון שלצורך העניין רואים את תקופת הזכאות כמשמעותה ב-10(א) כתקופה של ארבע שנים לכל דבר ועניין, זה נותן את המענה לקושי שאת מעלה

תמי סלע:  כי אז 10(ב) מתייחס לכל ארבע השנים – שלוש שנים ואחד

תמי סלע:  זה תיקון שלא נמצא כרגע

תמי סלע:  אפשר לנסח אותו

תמי סלע:  לדעתי, לא תהיה מחלוקת כי זאת הכוונה של כולם פה

רויטל לן כהן: אני מבינה שזאת הכוונה, ולכן אמרתי שיש פער בין הכוונות לבין התשובות שכבר היום אני שומעת

תמי סלע: אני מציעה לתקן את זה - - -     

יוסף טייב: רויטל, עמדתך נשמעת

יוסף טייב:  אם אין התנגדות של המשרד לתקן ברמה של הנוסח אז נתקן

יוסף טייב:  שוב – אם זאת הכוונה

דן אורן: יש תשובה ברמת הניסוח

תמי סלע: אז נציע נוסח שמבטא את זה

רויטל לן כהן: מצוין

רויטל לן כהן:  זה היה אחד

רויטל לן כהן:       שנית, איפשהו צריך לכתוב בצורה מסודרת בחוק – כי צר לי, זה לא עובד אחרת – שמי שמקבל על עצמו את הדבר הזה – אין לו צורך בהגשת אבחונים

רויטל לן כהן:  זה לא רק לגבי מי שסיים שלוש שנים; אני מזכירה לכם שיש ילדים שנדרש אבחון כי הם נמצאים בזכאות זמנית, כמו עיכוב התפתחותי, כמו שנה אחת של חשד למוגבלות שכלית

רויטל לן כהן:  איפה הילדים האלה?      

תמי אומנסקי: אם אנחנו נתחיל לגעת בסעיפי החוק שקשורים לאבחונים, לקוורום – אנחנו נסתבך

תמי אומנסקי:  יש לנו רק בקשה אחת - -     

רויטל לן כהן: אה, אז שההורים יסתבכו

תמי אומנסקי: לא

תמי אומנסקי:  כדי לעשות כל שינוי בחוק נדרשות פה הסכמות רחבות

תמי אומנסקי:  בשביל זה יש ועדת שפירא

רויטל לן כהן: מה הקשר עכשיו?      

תמי אומנסקי: זה כן קשור

רויטל לן כהן: לא, אתם - -     

יוסף טייב: רויטל, רויטל, דעתך נשמעה

יוסף טייב:  תני למשרד החינוך להגיב, בבקשה

רויטל לן כהן: אבל הם לא מבינים

יוסף טייב: שמעתי אותך

תמי אומנסקי: רויטל, אנחנו מבינים

תמי אומנסקי:  סיפור האבחונים – מה שכתוב בלשון החוק יישאר כמו שהוא, לא נוגעים בו

תמי אומנסקי:  הדבר היחיד שניגע בו הוא רק נושא הארכת הזכאות

רויטל לן כהן: הבנתי

תמי אומנסקי: זה הכול

תמי אומנסקי:  כל דבר שניגע בו יהיה למישהו מה להגיד עליו

יוסף טייב: היום הורה שרוצה לכנס ועדה מחדש צריך להגיש אבחון?      

תמי אומנסקי: תלוי

אילן שלגי: בחלק מהמקרים

יוסף טייב: רויטל, אז למה לשנות את זה?      

רויטל לן כהן: אני אסביר

רויטל לן כהן:  למשל, יש אבחון של עיכוב התפתחותי

רויטל לן כהן:  מבחינת משרד החינוך אחרי כיתה א' או ב' אין יותר עיכוב התפתחותי, זה חייב להיות משהו אחר – לא משנה שבעולם יש עיכוב התפתחותי גם בגיל 30

רויטל לן כהן:  מה יעשה ילד שבתום שלוש שנים הגיע לאותה נקודה שבה הם לא מסכימים יותר שזה האבחון שלו?      

אילן שלגי: בדיון שעשינו לקראת הכנת התיקון הזה עבדנו על הנקודה הזאת, וההארכה תהיה עכשיו – עיכוב  אחרי עוד שנה גם בגילאים שבעבר לא היה בהם

רויטל לן כהן: אז אני אומרת לך שבשטח הורים לילדים עם עיכוב התפתחותי - -     

קריאות: - - -     

מיכל מנקס: אין עדיין חוק

רויטל לן כהן: על מה אתם מדברים? שאני אראה לכם - - -     

יוסף טייב: רויטל, רויטל

רויטל לן כהן: לא, אדוני, אני רוצה להסביר לך משהו

קריאות: - - -     

יוסף טייב: שמעתי אותך, דעתך ברורה

רויטל לן כהן: זה לא דעתי

רויטל לן כהן:  אני רוצה לספר לך שקיבלתי אתמול טלפון - -     

יוסף טייב: שנייה, שנייה, רויטל

רויטל לן כהן: משפ"ח

רויטל לן כהן:  לא הורה, שפ"ח

יוסף טייב: רויטל, רויטל, אני לא רוצה לעבור לשלב אחר

יוסף טייב:  דעתך נשמעה, המשרד הבהיר בצורה ברורה שאכן זה יחול גם על אותם ילדים

יוסף טייב:  נקודה

קריאות: על כלל התלמידים

רויטל לן כהן: אתמול קיבלתי טלפון - -     

יוסף טייב: אני שומע

יוסף טייב:  אבל אתמול החוק לא עבר

רויטל לן כהן: אני לא מעלה את זה סתם, אני מעלה את זה כי הוא פנה אליי

יוסף טייב: רויטל, החוק אתמול לא עבר

יוסף טייב:  אנחנו דנים עכשיו על החוק

יוסף טייב:  די

רויטל לן כהן: אבל כבר אמרו לו

יוסף טייב: הבנתי

יוסף טייב:  אני לא יודע מה אמרו לו

יוסף טייב:  יש לך עוד נקודה, רויטל?      

רויטל לן כהן: בוודאי

רויטל לן כהן:  אני מתנגדת מאוד להארכה של תשפ"א עד תשפ"ג

רויטל לן כהן:  זה מזכיר לי שאנשים עושים כל תשלום בתשלומים

רויטל לן כהן:  נדמה לכם שהתשלומים האלה לא מצטברים כל חודש לעוד תשלום ועוד תשלום? בעוד שלוש שנים כל האנשים האלה שדחו להם – זה יגיע לזה בסוף

רויטל לן כהן:  מתישהו זה בסוף יגיע

יוסף טייב: שאלתי את השאלה הזאת ומשרד החינוך - -     

רויטל לן כהן: אבל יש מתמטיקה פשוטה, הוא לא התמודד איתה

יוסף טייב: רויטל, המתמטיקה הייתה ברורה לי, ולכן שאלתי

רויטל לן כהן: ולא סתם התשובה

יוסף טייב: קיבלתי תשובה ממשרד החינוך שאומרת שוועדת שפירא מתכנסת, ואנחנו מקווים שבעוד שלוש שנים אנחנו לא - - - לכל הבלגן הזה

רויטל לן כהן: אז אני רוצה להתייחס לוועדת שפירא

רויטל לן כהן:  אני לא רוצה לקוות

רויטל לן כהן:  כמו שהם פה לא מוכנים לקוות שיעשו את המעשה הנכון, והם מגיעים הנה ומזכירים לכם, אז גם אני רוצה להגיד לך – אני יושבת בוועדת שפירא

רויטל לן כהן:  לי אי אפשר להגיד "ועדת שפירא" כי אני יושבת שם; ואני מנהלת דיונים עם עמוס שפירא גם לא בתוך ועדת שפירא

רויטל לן כהן:  ואני אומרת לך שאני לא אופטימית

רויטל לן כהן:  בגלל שאני לא אופטימית אני לא מוכנה שהדברים האלה יידחו לאז

רויטל לן כהן:  אני כבר אומרת לך שזה הולך למקום לא טוב; כמו שאמרנו לכם שתיקון 18 הולך למקום לא טוב

רויטל לן כהן:  אני אומרת "לכם" למרות שאתה לא היית פה, כי זאת הוועדה הזאת

יוסף טייב: אז בואי נהיה קונקרטיים – מה את מציעה, רויטל?      

רויטל לן כהן: תאריכו מצדי משנה לשנה, אבל עכשיו - -      

יוסף טייב: ומה יהיה בשנה הבאה?      

רויטל לן כהן: - - -מדברים רק על תשפ"א

יוסף טייב: אני שואל אותך: במקום לדחות את זה לעוד שלוש שנים ולתת לוועדת שפירא פרק זמן מספיק גדול בשביל לטפל בזה את אומרת, בואו נקצר את הבעיה לשנה הבאה ולא ניתן לוועדת שפירא את האפשרות לטפל

יוסף טייב:  זה בדיוק מה שאת אומרת

רויטל לן כהן: לא, לא

רויטל לן כהן:  אני אומרת שזה מדרון חלקלק, זה פיחות זוחל

רויטל לן כהן:  אני מפחדת, ובניגוד אליכם אני מפחדת בצדק

רויטל לן כהן:  אני התחלתי כשאלעד היה בן 3

רויטל לן כהן:  הוא בן 20

רויטל לן כהן: 5, הוא בצבא

רויטל לן כהן:  אני עדיין מדברת פה על אותם דברים

רויטל לן כהן:  להגיד לך שהפחד שלי לא מוצדק?      

יוסף טייב: טוב, תודה, רויטל

יוסף טייב:  כן, תמי

רויטל לן כהן: רגע, לא סיימתי

יוסף טייב: רגע, רויטל, שנייה

יוסף טייב:  את לא היחידה פה, עם כל הכבוד לך

רויטל לן כהן: די כן יחידה

יוסף טייב: רויטל, באמת, אני לא רוצה להוציא אותך

יוסף טייב:  אבל את מביאה אותי לשם

תמי סלע: חשוב להקדיש קצת יותר לנקודה הזאת כי כל הוראת השעה הזאת, מטרתה לתת הסדר למצוקה - -     

רויטל לן כהן: חרבות ברזל

רויטל לן כהן:  זהו

תמי סלע: - - עקב הנסיבות של המלחמה, העומס והמשימות המיוחדות שיש לכל הגורמים וגם עומס שיוטל על ההורים, ולא רוצים כרגע להכניס אותם לתוך זה

תמי סלע:  לבוא ולהגיד שאנחנו מאריכים לשלוש שנים החלטות שהתקבלו, זאת אומרת לא רק כאלה שיפקעו השנה אלא גם בשנה הבאה וגם בשנה שאחרי כן זה קצת מרחיק לכת להסדר שבא להתמודד עם המצוקה הנוכחית

תמי סלע:  גם ההסבר שאנחנו דוחים את הפקק ומקווים שמתישהו ועדת שפירא - - - הוא קצת דחוק

תמי סלע:  כלומר יש פה כל מיני חוקקו כהוראת שעה לדברים שצריך לתת להם עכשיו מענה או שנתנו להם אפשרות להארכה בשנה נוספתם אם באמת יהיו נסיבות שיצדיקו; או שאמרו: נבוא שוב, אם יהיה שוב עומס וצורך ונביא הוראת שעה

תמי סלע:  הרי הכנסת יודעת לעשות את זה מהר מאוד אם מראים לה שהצורך קיים

תמי סלע:  זאת אומרת לבוא ישר ולהגיד, שלוש שנים כשזה משנה את האיזונים וגורם לזה שעניינם של ילדים מסוימים לא ייבחן - -     

תמי אומנסקי: אבל זה לא מה שיקרה

רויטל לן כהן: זה בדיוק מה שיקרה

תמי אומנסקי: לא, זה לא מה שיקרה

תמי סלע: בגלל הדיון החוזר

תמי סלע:  למה צריך שלוש שנים קדימה?      

תמי אומנסקי: בסופו של דבר אנחנו רוצים להקל, לא להכביד

תמי אומנסקי:  זאת המשימה היחידה והקטנה בלבד

תמי אומנסקי:  לא לשנות מהויות של תיקון החוק, ואני מבקשת להקפיד לא לשנות מהויות

תמי אומנסקי:  כי אם נשנה מהויות נהיה בבעיה - -     

תמי סלע: אז להפך

תמי סלע:  זה משנה את המהות יותר מאשר אם את עושה את זה לשנה אחת

תמי אומנסקי: בדיוק

תמי אומנסקי:  אם אנחנו לא נעשה את האפשרות הזאת בצורה הזאת אנחנו נימצא במצב של 100 אלף ועדות שלא ניתן יהיה לקיים אותן

תמי אומנסקי:  תבינו רגע את המציאות

תמי סלע: בכל מקרה תימצאי במצב כזה

תמי אומנסקי: לא, אני לא אמצא - - -     

רויטל לן כהן: אני לא רוצה להבין אותך, אני רוצה להבין רק את ההורים

יוסף טייב: רויטל, רויטל, שתי מים קרים ותחזרי

תמי אומנסקי: גם אני מבינה את ההורים

תמי אומנסקי:  זה בדיוק מה שאני מבינה – את ההורים שזקוקים לוועדה, וכשהם יצטרכו ועדה לא יהיה לנו מי שיעשה את הוועדה כשנהיה במאה אלף ועדות

תמי סלע: עכשיו זה ברור, אבל - -     

יוסף טייב: תמי, אני נוטה להיגיון של משרד החינוך

יוסף טייב:  בסוף אני לא יכול לתת הארכה לשנה כשאני יודע שבסוף השנה יהיה פקק של 100 אלף

יוסף טייב:  אני לא יכול לעשות את זה

רויטל לן כהן: אני רוצה להסביר למה זה חשוב

יוסף טייב: רויטל, דעתך נשמעה

רויטל לן כהן: לא, את זה לא אמרתי עדיין

יוסף טייב: אמרת

רויטל לן כהן: יש משהו שלא אמרתי

רויטל לן כהן:  ישבנו פה בתוך הוועדה - -     

יוסף טייב: רויטל, לא

יוסף טייב:  רויטל, לא

יוסף טייב:  עמוס תמם, בבקשה

עמוס תמם: חשוב להבין שכדי לא ליצור פקק - -     

תמי סלע: פקק יגיע

תמי סלע:  זה לא יפתור

עמוס תמם: הוא לא יגיע מאחר שההתפלגות תהיה אחרת

עמוס תמם:  אנחנו צריכים להבין דבר אחד, במיוחד כשנחזור, בעזרת השם, למערכת הכללית של החינוך כשהיא תתחיל לעבוד בפול-טיים כמו שהיא תצטרך

עמוס תמם:  צורת העבודה תהיה, מן הסתם, שונה לכלל הילדים ובפרט לילדי החינוך המיוחד

עמוס תמם:  אנחנו צריכים לזכור שכשאנחנו מדברים על ילדים בחינוך מיוחד יש ילדים שיהיה נכון לעבוד איתם בוועדה וכן לבקש מסמך אחר וכן לראות אם הילד עדיין צריך ועדה בעיכוב ההתפתחותי, הרגשי ובנפשי

עמוס תמם:  אז אני מניח שאחוז מסוים יגיע לוועדות כי ההורים והצוותים יחשבו שהילד נמצא בנקודה שצריך לתת לו מענה

עמוס תמם:  לאורך כל הדרך הורה תמיד יכול לבקש ועדה בסוף שנת לימודים

עמוס תמם:  הייתי יושב-ראש ועדות 15 שנים, ותמיד הורה יכול היה לבוא ולומר שהוא רוצה לדון ולראות מה קורה מכל מיני סיבות

עמוס תמם:  אנחנו מדברים על טובת כלל המערכת, ואני מניח שצורת העבודה שלנו בחינוך המיוחד תהיה קצת שונה

עמוס תמם:  אז אני לא רוצה להגיד שאנחנו מדינה בפוסט-טראומה או בטראומה אבל אני מניח שאנחנו נצטרך להתייחס לזה גם בתוך העניין של החינוך המיוחד

עמוס תמם:  צריך לאפשר לצוותים לעבוד קצת אחרת, צריך לאפשר לפסיכולוגים לצאת מהוועדות כי זה תופס את מרבית זמן עבודתם, וייתנו מענים בתוך בתי הספר ובתוך קבוצות התלמידים

עמוס תמם:  לכן אני לא כל כך מבין על מה הדיון

תמי סלע: השאלה עד מתי

תמי סלע:  בסוף זה עניין של איזונים

עמוס תמם: אנחנו  מעריכים שאנחנו צריכים להאריך לכולם בארבע שנים ולתת את המענה הפרטני לאותם ילדים שיצטרכו מענה אחר בזמן אמת

עמוס תמם:  לאורך כל הדרך נראה שזה ישתנה, אז לא בהכרח כל הילדים ייגשו לוועדות, אבל חלקם כן

עמוס תמם:  באנלוגיה לרווחה, למשל – הם עושים עדכון כל חמש שנים

רויטל לן כהן: אני היחידה פה שהיא החברה האזרחית, אז אני רוצה להזכיר שיש ילדים שהסלילו אותם

רויטל לן כהן:  ההורים שלהם לא יבקשו

רויטל לן כהן:  אני אומרת לך – ההורים שלהם לא יבקשו

רויטל לן כהן:  הסיבה – כשישבנו פה בדיונים על תיקון 11 - -     

עמוס תמם: אבל את סומכת - - -     

רויטל לן כהן: לא על כולם

רויטל לן כהן:  אני רוצה להסביר רגע, אדוני

יוסף טייב: אבל בחוק הזה אני לא בא לתקן את תיקון 11

רויטל לן כהן: אני לא רוצה שתתקן, אני רוצה שתקשיב לי

יוסף טייב: אני מקשיב

יוסף טייב:  את לא מפסיקה לדבר

רויטל לן כהן: אז תן לי לסיים

רויטל לן כהן:  כשחוקקו פה את תיקון 11 רצו כדי להקל שתהיה פעם אחת זכאות עד הסוף; ואנחנו הסברנו שזה מסליל, ולכן יש משמעות לחובה לדון כל שלוש שנים כדי שלא ינמנמו, גם לא את ההורים, לתוך משהו

רויטל לן כהן:  כי אחר כך הם מתחילים בחינוך מיוחד נפרד, ובסוף המסלול בגיל 18 או 21 הם עדיין שם

רויטל לן כהן:  אם יש מגמה שאנשים ייצאו לשילוב – וזאת מגמה של המדינה, זאת החלטת ממשלה – אז יש חשיבות לעצם הדיון מידי פעם לרענן את המחשבה

רויטל לן כהן:  אז לא כל הורה יבקש, ואני אומרת לך שמסגרות בטח לא יבקשו, ולכן יש משמעות לזה

רויטל לן כהן:  התוצאה של זה תהיה שיהיו ילדים שינומנמו שש שנים

רויטל לן כהן:  לא יכול להיות דבר כזה

יוסף טייב: צינה, בבקשה

צינה יואלי: אני רוצה להגיד שני דברים: קודם כול תפקיד ועדת זכאות ואפיון מבחינת הסמכויות שלה זה לקבוע את הזכאות, לקבוע את המוגבלות של התלמיד, את רמת התפקוד ואת היקף הסל

צינה יואלי:  הוועדה עצמה לא דנה בבחירת ההורים את סוג המסגרת

רויטל לן כהן: הלוואי

צינה יואלי: להורים יש זכות לבחור את סוג המסגרת בלי קשר לקיום הוועדה עצמה במשך כל ארבע שנות הזכאות

רויטל לן כהן: חצופים

יוסף טייב: רויטל, צאי החוצה, בבקשה

יוסף טייב:  תתרענני ותחזרי בעוד חמש דקות, בבקשה

יוסף טייב:  אני לא אתן לך לקרוא לפקידי ממשלה "חצופים"

יוסף טייב:  זה לא יקרה בוועדה הזאת, עם כל הכבוד, רויטל

יוסף טייב:  תצאי ותחזרי בעוד חמש דקות

רויטל לן כהן: אחרי שהם קראו מאות פרוטוקולים ששלחתי - -     

יוסף טייב: רויטל, ביקשתי ממך לצאת ולחזור בעוד חמש דקות

יוסף טייב:  תודה רבה

רויטל לן כהן: אני לא יוצאת - -     

יוסף טייב: את תצאי

רויטל לן כהן: - - אני החברה האזרחית

רויטל לן כהן:  אין פה אף אחד חוץ ממני

יוסף טייב: אני שומע

יוסף טייב:  ביקשתי ממך לצאת, להתרענן ולחזור בעוד חמש דקות

יוסף טייב:  תודה רבה

יוסף טייב:       צינה, בבקשה

צינה יואלי: לעניין הטענה של תמי בדבר יצירת פקק עוד שלוש שנים אני רוצה להוסיף לדברים שעמוס אמר: קודם כול במהלך שלוש השנים האלה יש תלמידים שיופנו לדיון חוזר בעקבות שינוי מוגבלות; דבר נוסף – במשך שלוש השנים האלה גם יש תלמידים שיסיימו את לימודיהם

צינה יואלי:  אז ככה שאנחנו לא נעמוד באותם המספרים אם ההחלטה שתתקבל היא רק להאריך את הזכאות לתלמידים שהוועדה התקיימה בעניינם בשנת תשפ"א

תמי סלע: זה נכון גם לשנה הזאת

צינה יואלי: לא באותם מספרים של תלמידים

תמי סלע: ברור

תמי סלע:  אבל עדיין יש לי החלטות שיהיו בתשפ"ג ובתשפ"ד

תמי סלע:  של תשפ"ג יהיו ארבע שנים ובתשפ"ד יהיו שלוש, וכולם יתכנסו לשלוש השנים האלה

תמי סלע:  אי אפשר לברוח מזה

תמי סלע:  יהיו בתוך זה דירוגים ואולי תהיה ועדת שפירא ואולי לא

צינה יואלי: יהיו פחות תלמידים - -     

תמי סלע: אפשר היה להציע סוג של פשרה שמדרגת ונותנת מענה חלקי אבל פוגעת אולי פחות מהכיוון של החשש להסללה: בשנה הראשונה הצורך מאוד ברור ואני מקווה שמובן לכולם ואין מחלוקת שצריך להיערך להחלטות; אבל לגבי השנה השנייה והשלישית – מי שבשילוב שזה 60%, אם אני לא טועה, יאריכו לשנה נוספת לפי המנגנון שהצעתם

תמי סלע:  מי שהיום נמצא במסגרות של חינוך מיוחד מלא - -     

תמי אומנסקי: אבל זה לא חשוב לסוג מסגרת, זה בדיוק הסיפור

תמי אומנסקי:  סוג מסגרת הוא לא חלק מדיון הוועדה

תמי אומנסקי:  הוא יכול לבקש כל שנה

תמי סלע: הוא לא חלק, אבל הוא צורך

תמי אומנסקי: זה לא נכון

תמי סלע: אבל זה תלוי בבקשה, וזה כן ילדים מסוימים שיש להם זכאות והם נמצאים במקום מסוים, והצורך בבחינה מחדש הוא גדול יותר כדי אולי לאפשר בשלב הזה לעבור לשילוב אם זה רלוונטי

תמי סלע:  לגבי אלה, בשנתיים הנוספות, לא בשנה הראשונה – להשאיר את זה שלוש שנים

תמי אומנסקי: אין לנו אפשרות

רויטל לן כהן: - - -     

תמי אומנסקי: אני אומרת לכם שאם נלך למקום הזה לא נצליח לעמוד בזה

צינה יואלי: זאת גם פגיעה - - -     

תמי אומנסקי: אפשר גם לא לעשות כלום ולא להקל על אף אחד ולהשאיר את החוק כמו שהוא ולא לייצר צו שעה

תמי אומנסקי:  גם אפשר לעשות את זה

תמי סלע: אנחנו מנסים למצוא איזונים שהם יותר מדויקים

תמי סלע:  זה לא פייר להגיד – אז בואו לא נעשה כלום, נשבור את הכלים

תמי סלע:  זה לא הדיון

תמי אומנסקי: תמי, לא

תמי אומנסקי:  יש דברים שאפשר, ויש דברים שאי אפשר

תמי סלע: אז בואו תסבירו למה אי אפשר

תמי אומנסקי: אנחנו מסבירים שוב ושוב

תמי אומנסקי:  אם אנחנו נייצר דבר כזה – א', כן נייצר פקק; שנית, יהיה בלגן מה כן ומה לא ומי כן ומי לא

תמי אומנסקי:  וסוג המסגרת הוא לא הסיפור של הוועדה

תמי אומנסקי:  ואין פה פגיעה

תמי אומנסקי:  כל הורה שיכול ורוצה יכול לבקש

תמי אומנסקי:  אני באמת שואלת את עצמי: יותר אפשרות מאלה? אני באמת לא מבינה

תמי אומנסקי:  אנחנו מנסים לעשות כאן משהו שלא פוגע בזכות של הורה בשום צורה שהיא, אז למה לתקוע מקל בגלגלים? אנחנו צריכים לפנות צוותים לעבודה

תמי אומנסקי:  אנחנו במלחמה, זה לא סיפור של תיקון חוק – זה בסך הכול הארכה לכולם

תמי אומנסקי:  מי שזכאי אנחנו יודעים שהוא זכאי

תמי אומנסקי:  זה לא חדשים, זה מי שזכאי – זכאי; הורה שלא ירצה – יוכל בכל שנה לדון בסוג מסגרת

תמי אומנסקי:  למה אנחנו מכבידים פה?      

עמוס תמם: כן, אבל לא מתייחסים לעבודה בצוות

עמוס תמם:  הרי הצוות עובד בשוטף

עמוס תמם:  כשאת לקחת דוגמה לילדים משולבים – לילד משולב יש צוות

עמוס תמם:  ואני רוצה להאמין - -     

רויטל לן כהן: איזה צוות?      

עמוס תמם: בואו לא נזלזל בכל המערכת

רויטל לן כהן: אני לא מזלזלת

רויטל לן כהן:  איזה צוות יש לילד המשולב?      

עמוס תמם: אני הייתי מנהל בית ספר ומחנך הרבה שנים – לכל ילד משולב יש צוות שמלווה אותו - -     

רויטל לן כהן: לא

עמוס תמם: אל תגידי לי לא

יוסף טייב: רויטל, אני ביקשי ממך פעם אחת לצאת ולא עמדתי על כך

יוסף טייב:  בסוף אני אצטרך לעמוד על כך

יוסף טייב:  אני אקרא לסדרן ואני אוציא אותך

רויטל לן כהן: אדוני, קשה לי מאוד שאומרים פה דברים שהם יודעים שהם לא - - -     

יוסף טייב: אני מבין שקשה לך, אבל את לא תיכנסי לדברים כשאנשים מדברים

יוסף טייב:  עם כל הכבוד, אף אחד לא הפריע לך

רויטל לן כהן: צודק, סליחה

עמוס תמם: יש צוותים – יש צוות ממת"י, מומחי תחום, שמלווים את אותו ילד משולב; יש מנהל בית ספר, יש צוות פדגוגי שעובד עם הילד, ומתקיימים דיונים לגביו לאורך כל השנה

עמוס תמם:  בונים לו תכ"י, בונים לו תל"א, בונים לו תכניות לימודים, מערבים את ההורים וההורים שותפים

עמוס תמם:  כל הדיון פה כולנו מתעלמים מההורים

עמוס תמם:  מה זאת אומרת, ההורים לא יודעים? אז יש הורים שקשה להם יותר והם לפחות דורשים; ויש הורים שצועקים וחושבים שהכול מגיע להם והכול נכון, ורק הם יודעים – אלה הקצוות

עמוס תמם:  אבל הרוב מבין ועובד בתוך מערכת

עמוס תמם:  חשוב לי שבדיון הזה אנחנו נתייחס לכך שהתהליך הטיפולי החינוכי מתקיים כל השנה

עמוס תמם:  ילד של חינוך מיוחד הוא הרבה יותר מילד בחינוך רגיל

עמוס תמם:  הרי אני יושב ובונה לו תכנית לימודים עם ההורים שלו בתחילת השנה

עמוס תמם:  אחר כך אני קורא להם אחרי כמה חודשים ורואה מה החלק שהם היו צריכים לעשות, מה החלק שאני צריך לעשות, אם זה נכון, אם קלענו בול או לא קלענו בול, ואם אנחנו רוצים לעשות שינויים

עמוס תמם:  בקצוות האלה יהיו אותם אחוזים של ילדים שיצטרכו לחזור למערכת, והמערכת תצטרך לבנות להם הכול מחדש

עמוס תמם:  לכן כל מה שאנחנו עושים כאן יתבטל, כי אם יצטרכו לקיים לילד ועדה כי נכון לקיים ולו ונכון לשנות לו את האפיון או להוסיף לו אפיון זה יתקיים

עמוס תמם:  לכן צריך לתת כרגע למערכת נשימה

מנחם בגין: אני רוצה לומר משהו כי כולנו ישבנו בוועדות הקודמות

מנחם בגין:  אז אני רק אדייק את הטיעון ממה שאני מבין

מנחם בגין:  אני מבין שהמטרה של סעיף 10(א) היא בעיקר לילדים שנמצאים בחינוך מיוחד ורוצים לרענן את המערכת ולהגיד, רגע, אולי שילוב

מנחם בגין:  אז אני רק אתייחס במובן הזה שאולי צריך לדייק מה מעבירים להורים

מנחם בגין:  כי בסופו של דבר אני רוצה להדגיש שהורה כזה, חוץ מזה שהוא יקבל מכתב עם משפט מאוד משפטי שאומר לו: הארכנו לך בשנה אבל ככל שסעיף (ב) – וספק אם הוא יקרא את סעיף (ב)

מנחם בגין:  האם יש דגש במסגרות של חינוך מיוחד שאומרים להורים שהם יכולים לדון מחדש בנושא? אם אני אדייק ההיבט הוא לא כל כך שינוי מסגרת כי, לפי חוזר מנכ"ל אתה יכול לבקש - - -   

קריאות: נכון, נכון

מנחם בגין: - - הדיון יהיה עם הרבה הורים שרוצים להגביר את הסל או דברים כאלה

צינה יואלי: אז הם יכולים להגיע לדיון חוזר

צינה יואלי:  זה קיים גם היום וזה יהיה קיים גם עכשיו

רויטל לן כהן: זה קיים

רויטל לן כהן:  אבל אני לא מדברת על זה

חלי גיא אלדר: רויטל אומרת פה משהו חשוב

חלי גיא אלדר:  השאלה אם אנחנו מקבעים את המצב של אותם תלמידים בנקודות זמן

חלי גיא אלדר:  לדעתי, צריך לדבר על ההצעה הזאת, אבל יכול להיות שצריך לעשות איזושהי דרך ביניים, איזשהו סעיף שעושה משהו לשנה אחרי כן

חלי גיא אלדר:  זה יכול לתת פתח לניהול הדבר הזה

חלי גיא אלדר:  גם לא להורים יש תמיד אינסנטיב לבוא ולעשות את הדבר הזה

רויטל לן כהן: הזכות היא של הילד, לא של ההורים

חלי גיא אלדר: כמדינה וכחברה יש רצון לשילוב וצריך לחשוב על סעיף מהסוג הזה, ויכול להיות שצריך לשבת עליו עוד ולדייק אותו עם משרד החינוך

תמי אומנסקי: תקשיבו, הזמן שלנו מאוד קצר

תמי אומנסקי:  הוועדות היו כבר אמורות להתחיל

תמי אומנסקי:  אנחנו רצינו לעשות משהו קטן וקצר ולא לגעת ולא להסתבך כאן

תמי אומנסקי:  אם אנחנו נתחיל עכשיו – זה, ואם לא זה אז זה – אנחנו לא נצא מזה

תמי אומנסקי:  אין פה נגיעה בסוג מסגרת

תמי אומנסקי:  אין שום חשש לקבע ילד בחינוך המיוחד

תמי אומנסקי:  אני האחרונה שרוצה לקבע ילד בחינוך המיוחד

תמי אומנסקי:  כל הורה זכאי לבקש, וכל הורה בלי קשר לוועדת זכאות ואפיון יכול לבקש שינוי סוג מסגרת

תמי אומנסקי:  לכן אני מבקשת: הסיפור הוא קטן, קצר וממוקד

תמי אומנסקי:  לא לגעת במהות החוק, לא לשנות דברים של מהות – לשנות רק הארכת זכאות

תמי אומנסקי:  לא לייצר פקק – לפנות צוותים לעבודה בשטח, ולאפשר לכל הורה שרוצה וזכאי לגשת לוועדה

תמי אומנסקי:  זה הכול

תמי אומנסקי:  כל דבר שייצור לנו – אלה כן ואלה לא, ולמה אלה ולמה אלה – אנחנו נסתבך וגם לא נעשה את העבודה כמו שצריך

תמי אומנסקי:  בשביל זה יש ועדת שפירא

תמי אומנסקי:  אני ממש מבקשת

תמי סלע: זאת הצעה די פשוטה שניתנת ליישום, וגם אם אומרים שהכול קשור למלחמה וזה פשוט - -     

תמי אומנסקי: זה רק קשור למלחמה

תמי סלע: - - ואי אפשר שום דבר – זה עדיין לא מסביר את העובדה ולא נותן מענה מלא לעובדה שיש פה הסדר שהולך מעבר לתקופה שאנחנו נדרשים אליה כרגע

תמי אומנסקי: אבל היא קשורה למלחמה

תמי אומנסקי:  זה רק קשור למלחמה

תמי סלע: אין בעיה

תמי סלע:  אפשר היה גם לבוא ולהגיד שאם נצטרך מנגנון הארכת שעה לעוד שנה, לפי הצורך, או נבוא שום ונאריך כמו שעשו פה בהרבה הסדרים

תמי סלע:  הלכתם על משהו יותר ארוך כדי לפטור מראש או להפחית, לא לפטור

תמי אומנסקי: גם כדי לפנות ולהתאים

תמי סלע: בסדר, אבל לעוד שנתיים אחרי כן שאנחנו לא יודעים מה יהיה בהן - -     

תמי אומנסקי: אנחנו יודעים מה יהיה

תמי סלע: - - ואולי עד אז ועדת שפירא תבוא עם מסקנות ויהיה פה תיקון דרמטי לחוק

תמי סלע:  אנחנו לא יודעים מה יהיה בעוד שלוש שנים, זה הולך לעוד שלוש שנים

תמי סלע:  אנחנו נמצאים כרגע בתקופה מסוימת

תמי סלע:  הרצון הוא לא לשים מקלות בגלגלים ולתקוע את התיקון, כולם רוצים להעביר אותו

תמי סלע:  הרצון הוא לדייק אותו ולאזן אותו

צינה יואלי: - - -     

תמי אומנסקי: זה מה שיקרה - - -     

צינה יואלי: תמי, זה מה שיקרה בשנה הבאה

רויטל לן כהן: זה לא מה שיקרה

רויטל לן כהן:  תגיעו לאיזון

רויטל לן כהן:  בסך הכול איזונים ובלמים

קריאות: - - -     

יוסף טייב: - - - די כבר

צינה יואלי: תמי, זה מה שיקרה בסופו של דבר - -     

תמי סלע: לא, זה לא מה שיקרה

תמי סלע:  אנחנו מקיימים דיון

צינה יואלי: זה מה שיקרה בשנה הבאה אם ההתחלה שתתקבל היא לחדש את הזכאות אך ורק לתלמידים שהוועדה שלהם התקיימה בתשפ"א

תמי סלע: זה לא מה שהצעתי

צינה יואלי: רגע, רגע

צינה יואלי:  אנחנו נמצא את עצמנו בשנה הבאה עם 110 אלף ועדות למחדשים

תמי סלע: 60% זה שילוב, אז זה גם בכלל לא דומה למה שהצעת

צינה יואלי: גם לגבי הטענה הזאת – אנחנו לא רוצים שתהיה איפה ואיפה

צינה יואלי:  אנחנו לא רוצים שיהיה מצב שהורה שבחר במסגרת של חינוך מיוחד, בכיתה של חינוך מיוחד, הזכאות שלו תהיה רק לשלוש שנים; והורה שבחר במסגרת לכיתה רגילה הזכאות שלו תהיה ארבע שנים

צינה יואלי:  זה לא יתקבל

צינה יואלי:  קודם כול יהיה לנו מאוד קשה ליישם את זה וזה גם לא נראה נכון

רויטל לן כהן: אבל זה בהתאם להחלטת ממשלה שמעדיפה את השילוב

רויטל לן כהן:  זאת החלטת ממשלה מזמן

אילן שלגי: רוב ההורים שהילדים שלהם לומדים במסגרות של החינוך המיוחד יראו את זה כפגיעה בהם בהשוואה להורים - - -     

יוסף טייב: אני דווקא מתחבר לעמדה הזאת של משרד החינוך שלא נכון לעשות איפה ואיפה

רויטל לן כהן: אין בעיה - - - שנה אחת ירצו עוד, ייפגשו עוד

יוסף טייב: אבל מה אני אעשה? הרי ברור לי שבעוד שנה יש לי 110 אלף ועדות שאני לא אוכל לעמוד בהן

רויטל לן כהן: זה לא מדויק

יוסף טייב: זה מדויק

צינה יואלי: אני אראה לך נתונים, רויטל

צינה יואלי:  אני באתי עם נתונים

תמי סלע: - - -     

רויטל לן כהן: עם כל הכבוד לבירוקרטיה, לילדים האלה יש זכויות

יוסף טייב: אבל אף אחד לא פוגע בזכויות של הילדים

רויטל לן כהן: כן פוגעים

יוסף טייב: לא

יוסף טייב:  נותנים לכל הורה - -     

רויטל לן כהן: אדוני, יש החלטת ממשלה שקובעת שצריך להגיש שילוב - -     

יוסף טייב: רויטל, את שמה אותי במצב שאני - -     

רויטל לן כהן: - - סעיף 10(א) נקבע כחובה בגלל שחייבים לדון

תמי אומנסקי: זה לא פוגע בזכות - - - שילוב

רויטל לן כהן: חייבים לדון

רויטל לן כהן:  הילדים האלה מוסללים

רויטל לן כהן:  גם ההורים שלהם לא תמיד רוצים או יודעים

יוסף טייב: תמי, אם אני הולך על הארכה לשנתיים זה ייתן לכם את פרק הזמן - - - או לא?      

תמי סלע: לא

תמי סלע:  זה שני צדדים של החלטות

תמי אומנסקי: אני רוצה להתייחס רגע לרויטל

תמי אומנסקי:  סיפור השילוב דורש שינוי חקיקה במהות

תמי אומנסקי:  אני מבינה אותה ואני גם חושבת כמוה לגבי העדפת השילוב

תמי אומנסקי:  אבל כרגע, נכון להיום, זה מה שהחוק אומר

תמי אומנסקי:  כמו שהוא אומר לא נכון לעשות העדפה

תמי אומנסקי:  אם אנחנו נעשה העדפה לאוכלוסייה מסוימת תבוא אוכלוסייה אחרת ותגיד - -     

יוסף טייב: זה לא בא בחשבון

יוסף טייב:  אני לא אתן לעשות העדפה

יוסף טייב:  אני אומר לך, אני לא אתן לעשות איפה ואיפה

רויטל לן כהן: אין בעיה

רויטל לן כהן:  אבל אי אפשר להבנות בחוק העדפה לצד אחד, ואז לא לאפשר העדפה לצד שני

רויטל לן כהן:  אתה רוצה שאני אסביר את מה שאני אמרתי?     

יוסף טייב: בבקשה

רויטל לן כהן: אחד מהדברים שביקשתי זה שלכל תלמיד משולב יוסיפו שעה

רויטל לן כהן:  אמרו לי, לא, אי אפשר לעשות דבר כזה, זה לא פייר כלפי השאר

רויטל לן כהן:  אבל אם במערכת החינוך המיוחד הנפרד יראו שיש בכיתה מסוימת צורך בשעות הם לא צריכים להגדיל סל – הם פשוט מוסיפים שעות לכיתה

רויטל לן כהן:  אבל ילד משולב לא יכול לקבל

יוסף טייב: אבל את מדברת שוב על תיקון החוק שצריך להתבצע, ואנחנו מסכימים איתך

רויטל לן כהן: אני לא מדברת על תיקון, אני מדברת על שנה הבאה

רויטל לן כהן:  אני אסביר שוב

יוסף טייב: כן, אבל את מבקשת לתקן את החוק לקראת השנה הבאה

יוסף טייב:  את אומרת לי שיש דברים שניתנים בחינוך המיוחד ולא ניתנים בשילוב

יוסף טייב:  כולנו מודעים לכך וכולנו מבקשים את התיקון הזה

רויטל לן כהן: אני מדברת על העדפה שתקרה בשנה הבאה באופן אוטומטי

יוסף טייב: חברי הכנסת, רוצים להתייחס? יסמין, נעמה?      

יסמין פרידמן: האמת, אני מבולבלת

יסמין פרידמן:  אני מודה

רויטל לן כהן: כי זה מורכב יותר משנה

יסמין פרידמן: אני מנסה להקשיב לכל הצדדים אבל אני באמת מבולבלת

יסמין פרידמן:  אני לא יודעת מה לחשוב

רויטל לן כהן: לכן אני מבקשת שתאפשר לי להסביר יותר באריכות

יוסף טייב: תאמיני לי, הסברת באריכות-באריכות

רויטל לן כהן: אם יסמין מבולבלת, כנראה יש דברים שלא מבינים

יוסף טייב: היא הבינה את דעתך והיא הבינה את דעתם, וגם אני באותה - -     

תמי אומנסקי: אני רוצה להגיד משהו

תמי אומנסקי:  כולנו רוצים עוד תקציב – זה לא הדיון פה

תמי אומנסקי:  הסיפור של עוד שעה נוספת – זה לא הדיון פה

תמי אומנסקי:  הלוואי

תמי אומנסקי:  הדיון הוא אחד – הארכה בשנה נוספת לכל הזכאים בלי אפליה

תמי אומנסקי:  כל מי שכבר נכנס לשער מקבל עוד שנה

תמי אומנסקי:  זה הדבר היחיד

תמי אומנסקי:  המטרה היא לפנות צוותים והמטרה היא להקל גם על המשפחות והילדים

תמי אומנסקי:  כל מי שירצה לקיים דיון בוועדה – יוכל

תמי אומנסקי:  מעבר לזה סוג המסגרת יכול להיבחן כל הזמן

תמי אומנסקי:  אף ילד לא יישאר בחינוך המיוחד בגלל הדבר הזה

רויטל לן כהן: אני לא מדברת על מי שרוצה – על מי שמוסלל

תמי אומנסקי: רויטל, זה הכול

תמי אומנסקי:  אנחנו עושים את זה מסובך, וזה לא כזה מסובך

תמי אומנסקי:  זה ממש לא כזה מסובך

תמי אומנסקי:  צריך לתקן את הדברים המהותיים של החוק, זה נכון

תמי אומנסקי:  אבל זה בוועדת שפירא

תמי אומנסקי:  כדי להגיע לכאן ולעשות שינויים במהות נדרשות הסכמות

תמי אומנסקי:  במקרה הזה גם הנהגת ההורים שותפה לגמרי - -     

רויטל לן כהן: אנחנו לא שם

תמי אומנסקי: בסדר

תמי אומנסקי:  הנהגת ההורים שותפה להחלטה הזאת, הנציבות הייתה שותפה להחלטה הזאת, השלטון המקומי היה שותף להחלטה הזאת

צינה יואלי: גם ארגוני ההורים בוועדות שותפים

תמי אומנסקי: גם ארגוני ההורים בוועדות שותפים להחלטה הזאת

תמי אומנסקי:  מדובר בסופו של דבר בדבר קטן שיאפשר לכולם לנשום

תמי אומנסקי:  זה הכול

רויטל לן כהן: אדוני, אם זה ככה, אז אני מבקשת שתקבלו את הבקשה שלי לסעיף נוסף לתיקון הזה כדי לשחרר צוותים - -      

יוסף טייב: רויטל, אני אצטרך להוציא אותך

יוסף טייב:  אני שומע

רויטל לן כהן: - - אבל את זה הם לא רצו

יוסף טייב: צופית גולן מהנהגת ההורים, נמצאת איתנו בזום?      

צופית גולן: כן

צופית גולן:  אני מקשיבה לדיון קשב רב

צופית גולן:  הקשבתי גם למה שרויטל אמרה, לטענות שהיא העלתה ושיש בהן הרבה מאוד היגיון וגם לפתרונות שהציעו

צופית גולן:  קודם כול, אנחנו מברכים על כך שיהיו יותר צוותים לטפל בשטח

צופית גולן:  השטח כרגע בוער וצריך עזרה, וכמו שתמי אמרה, לא רק תלמידים שלא רגילים לקבל עזרה אלא גם תלמידים אחרים – כולם צריכים כרגע עזרה

צופית גולן:  כל יושבי-הראש הם אנשים עם הרבה מאוד ניסיון שזקוקים להם כרגע בשטח

צופית גולן:  זה צורך השעה של מדינת ישראל ואנחנו מבינים אותו בדיוק כמו שכל היושבים באולם הבינו אותו

צופית גולן:       אולי בשביל להתגבר על רעיון ההסללה שרויטל אמרה, שאנחנו יודעים שקיים ויודעים שצריך לתקן אותו ושאין הרבה מאוד ניסיון לכוון לשילוב, לצערי הרב, ובטח לא לשילוב מיטבי, מה שצריך לעשות זה להוציא מכתב לכל הורה והורה ולהציע לו אם הוא רוצה לפנות ולבקש דיון מחדש

צופית גולן:  זאת אומרת ככה אנחנו מיידעים את ההורים כדי שזה לא יעבור מתחת לרדאר, שזה לא ילך מתחת לעיניים של אף אחד

צופית גולן:  יחד עם זה מקלים על המערכת ומאפשרים לה לתפקד; כי אם בשנה רגילה אנחנו לא עומדים בכמות הוועדות אז בשנה אחרת, אם תוסיפו לה גם את הוועדות של השנה זה פשוט לא ייגמר

צופית גולן:  יחד עם זה מאפשרים להורים לדעת שיש להם אפשרות לבחור אחרת

צופית גולן:  הקטע של המסגרת או לא מסגרת – זאת גם אחריות של הצוותים בשטח יחד עם ההורים לשים את השאלה הזאת כל הזמן על השולחן – האם הילד הזה שעכשיו עומד לעלות לכיתה א' צריך להמשיך במסגרת של חינוך מיוחד או להחליף  למסגרת משולבת

צופית גולן:  פה זה אחריות גם של הצוותים בשטח, וצריכה להיות הנחיה לצוותים בשטח שישימו לב ויעשו דיון עם הצוות של בית הספר ועם ההורים

צופית גולן:  אנחנו מקווים שוועדת שפירא תכניס שינויים ותמשיך להתכנס ולקדם אותם כי יש הרבה מאוד מה לשנות בוועדות

צופית גולן:  במצב הנוכחי הפתרון המיטבי הוא לאפשר את הדחייה הזאת ויחד עם זאת לעשות פנייה יזומה להורים, לבקש מהם, להזכיר להם, ליידע אותם שיש באפשרותם גם לשנות מסגרת וגם לפנות לוועדה אם הם צריכים הגדלת שעות וכדומה

צופית גולן:  תודה

יוסף טייב: תודה

מנחם בגין: אני עורך דין במקצועי אז הקושי לקחת עוד שנתיים או שלוש ומה זה עושה לחוק כשלעצמו – זה אני לא צריך להסביר לייעוץ המשפטי של הוועדה

מנחם בגין:  אבל עוד נקודה שצריך לחשוב עליה היא גם סוגית המעברים

מנחם בגין:  אני שם את זה על השולחן בצורה הכי הגונה כי כל שלוש השנים האלה – לבוא להורה באמצע בית ספר לחינוך מיוחד יסודי ולהגיד לו שעכשיו לשנות זה לא לעניין – אם ניקח שנה קדימה זה אחלה

מנחם בגין:  אני מציע משהו שהוא אולי פתרון לשנים הבאות – לדבר על הסוגיה של המעברים

מנחם בגין:  אני מעלה משהו באמצע שהוא לא להידבק לשלוש השנים האלה

מנחם בגין:  אבל עכשיו בהוראת שעה אנחנו עושים יישור קו, אומרים להורים שאם הם רוצים דיון חוזר שיגידו; אבל אם אנחנו מדברים על השנים הבאות אז לא לשלוט על המעברים מגן ליסודי, מיסודי לחטיבה – בהחלט לקיים דיון

מנחם בגין:  זה משהו באמצע, מודה ומתוודה

מנחם בגין:  אבל להגיד ששם יש נקודת זמן - -     

יוסף טייב: מנחם, תחדד

רויטל לן כהן: במעברים בין סוגי מסגרות: גן-יסודי, יסודי-חטיבה, חטיבה-תיכון

מנחם בגין: החוק קובע שלוש שנים שזאת תקופת זמן

מנחם בגין:  היא יכולה ליפול באמצע יסודי, היא יכולה ליפול באמצע חטיבה

מנחם בגין:  אני לא אגיד מה אני חושב על זה כי זה כשנדבר על החוק

מנחם בגין:  אבל מעבר מזה, אני רואה חשיבות מכיוון אחר - -     

אילן שלגי: ההצעה הזאת מקובלת עלינו

תמי סלע: אז מה אתה מציע?      

אילן שלגי: שתהיה הארכה - - -

אילן שלגי:  ב-ב' וב-ג' יהיה חריג שההארכה האוטומטית לא תחול אם יש מעבר בין גן ליסודי ובין יסודי לעל יסודי

קריאה: זה אפשר

יוסף טייב: ואז יצטרכו לכנס ועדה

אילן שלגי: ואז יצטרכו לכנס ועדה

מנחם בגין: ואם נשלים את התמונה – בין חטיבה לתיכון השאלה איך מתייחסים - - -     

תמי אומנסקי: אם כבר לא עושים את זה אז לא תהיה בעיה, אבל בגדול מראש חשבנו שבמעבר לחטיבה עליונה לא יהיה מצב שילדים ייפגעו, ולשנות את המערכות כדי שהם לא ייפגעו

אילן שלגי: הדין כבר קובע שהם לא ייפגעו אבל נעשה את העבודה בפנים כדי שזה ייושם

תמי סלע: זאת אומרת לגבי החלטות שהתקבלו בתשפ"ב ובתשפ"ג ההארכה תהיה לארבע שנים, למעט במקרה שזה מעבר בין שלבים, ואז זה יישאר שנה

תמי אומנסקי: זה הגיוני

תמי אומנסקי:  ואז זה לא מסליל אוכלוסייה

דן אורן: זה ייקבע בחוק

קריאה: כהוראת שעה

רויטל לן כהן: מצוין

דן אורן: אני ראש אשכול חברתי מייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים

דן אורן:  "למעט" לגבי מעברים יופיע בנוסח החוק

יוסף טייב: כן

תמי סלע: כן

תמי סלע:  אנחנו ננסח את זה

יוסף טייב: חבר הכנסת סימון דוידסון, בבקשה

סימון דוידסון: יש פה שני נושאים שאתם מדברים עליהם: הנושא שנכון לתקופה הנוראית שאנחנו נמצאים בה

סימון דוידסון:  אנחנו מסתובבים ורואים ואין מלון שלא הייתי בו

סימון דוידסון:  צריך להבין שאנחנו נמצאים באירוע מטורף גם בתחום הזה, גם בעניין החינוך המיוחד

סימון דוידסון:  לגבי תיקונים וחקיקה, ועדת שפירא ומה צריך לעשות – אני בטוח שוועדת שפירא תדון בנושא הזה לא כפלסטר, אלא כתוכנית ארוכת טווח כדי לעשות את השינויים שצריכים לעשות בתחום החינוך המיוחד

סימון דוידסון:      אבל אנחנו נמצאים באירוע אחר

סימון דוידסון:  יש לנו אלפי מטפלים, פסיכולוגים ואנשי צוות שאנחנו צריכים לפנות אותם ולעזור ולתמוך בכל אותם אנשים שהם לא בבית

סימון דוידסון:  עיר כמו שדרות – המפונים נמצאים ב-100 בתי מלון שונים, ואין שליטה

סימון דוידסון:  תחשבו מה עובר על ההורים, ומה עובר על הורה של ילד שנמצא בחינוך מיוחד – האם הוא בכלל יוכל להתפנות היום? האם בכלל יש לו מחשבה להגיע לוועדה כדי לדון בעתיד של הילד שלו? לא, הם לא נמצאים שם

סימון דוידסון:  לכן ההוראה הזאת היא חשובה, וצריך קודם כול לפנות את ההורים ואת אנשי הצוות כדי לטפל באותן אוכלוסיות שצריכות את העזרה שלנו

סימון דוידסון:  ולגבי כל הדברים שרויטל אומרת – צריך לדון על הדברים האלה בצורה מסודרת, ואני בטוח שהוועדה גם תיכנס לעובי הקורה כדי לעשות את השינויים הנדרשים, אבל נכון לעכשיו אנחנו צריכים לדבר רק על נושא ההארכה כדי לטפל ולהוריד את זה מסדר היום

סימון דוידסון:  תודה

יוסף טייב: אז אני מבין שהגענו להבנה ששנה ראשונה זה יחול על כולם, שנה שנייה ושלישית במעברים הוועדות יצטרכו להתכנס שוב

יוסף טייב:  אנחנו נעבור לשיח על סעיף (ד)

יוסף טייב:  תמי, אני  מבין שהוספת סעיף שמבקש ממשרד החינוך להודיע להורה של תלמיד על הארכת הזכאות לשירותי חינוך מיוחד לפי חוק זה תוך חודש

יוסף טייב:  מה עמדת המשרד על הנושא הזה?      

אילן שלגי: אני אתחיל ואומר שיש לנו כוונה לפרסם להורים את התיקון ואת התוצאה של התיקון בעניין הזכויות שלהם באופן רחב במספר ערוצי פרסום

אילן שלגי:  הפרסום הזה גם יהיה בלשון בני אדם ולאו דווקא בלשון משפטית

אילן שלגי:  זאת אומרת ננסה לעשות את זה ברור ככל האפשר

אילן שלגי:  אבל קביעת החובה הזאת בחוק, בוודאי בנוסח שזה מנוסח כרגע, יוצרת אצלנו קושי משמעותי

אילן שלגי:  מבחינת תודעה בפורמט דיגיטלי במסרון לטלפונים של ההורים יש קושי גדול לעשות את זה כיוון שיש הורים שביקשו להסיר את עצמם מרשימות התפוצה של המשרד, ואין למשרד נתונים של מספרי הטלפון שלהם

אילן שלגי:  בנוסף יש מספר גדול מאוד של הורים מהמגזר החרדי ומהמגזר הדתי שיש להם טלפונים כשרים שלא יכולים לקבל מסרונים; ולמרות שבחלק מהטלפונים האלה יש אפשרות לקבל הודעות קוליות אנשי המקצוע בתחום המחשוב אצלנו אמרו שזה לא עובד באותה רמה של יעילות כמו המסרונים

אילן שלגי:  לכן אנחנו לא יכולים שתהיה חובה אבסולוטית להעביר הודעות כשאין לנו היכולת להגיע לכולם בפורמט הדיגיטלי

אילן שלגי:  לגבי משלוח דואר להורים – יש מאות אלפי הורים שלא נמצאים כרגע בכתובת שלהם, והיכולת להגיע לכתובות שבהן הם נמצאים באמצעות דואר היא לא ישימה; במיוחד כשיש עשרות אלפי מפונים שלא התפנו, במיוחד מאשקלון שהיא העיר הגדולה ביותר שממנה הגיעו מפונים

אילן שלגי:  ההתפנות שלהם היא עצמאית, ואין בממשלה מי שיודע בוודאות איפה הם נמצאים

אילן שלגי:  ולא רק מאשקלון יש מפונים שנמצאים בכתובות שאף אחד לא מכיר, וברגע שמטילים עלינו את החובה הזאת בחוק אין לנו יכולת ליישם אותה באופן מלא, ומשרד החינוך יימצא במצב של הפרת חובה חוקית בדין

יוסף טייב: אילן, הסברת את עצמך היטב איך אתה לא יכול להגיע ולהודיע לאותם הורים

יוסף טייב:  איך כן?      

אילן שלגי: יש לנו דרכים שלא יוצרות ודאות שזה אכן הגיע

אילן שלגי:  אז, כמובן, נשתמש במסרונים שיגיעו כנראה לרוב ההורים, ואנחנו נשתמש בדרך של הודעות קוליות  למכשירים הכשרים שזה גם יגיע להרבה מאוד אבל לא למאה אחוז

מיכל מנקס:  אילן, סליחה שאני קוטעת אותך, זה מעבר להודעה

מיכל מנקס:  לפני שבוע דיברתי עם מנהל אגף חינוך בשדרות

מיכל מנקס:  את שדרות פינו ל-100 מלונות

מיכל מנקס:  איך יעשה עכשיו אגף החינוך בשדרות ועדה שהוא מפורק כולו ועדות לפי ההחלטה הזאת לעשות במעברים בין כיתות לילדים זכאים? איך?      

יוסף טייב: מיכל, זה לא חל על השנה בכלל

יוסף טייב:  אמרנו שהשנה מאריכים אוטומטית לכולם

יוסף טייב:  מהשנה הבאה

מיכל מנקס: נקווה שכולם יהיו שם

יוסף טייב: אני  מקווה ששנה הבאה נהיה - -     

מיכל מנקס: ומה עם יישובי העוטף שגם בעוד שנה לא יחזרו?      

תמי סלע: בכל מקרה יצטרכו להתארגן על ועדות כי ועדות חדשות צריך לקיים

סימון דוידסון: מה את אומרת בעצם, זה צריך להיות שנתיים?      

מיכל מנקס: אני אומרת שזה גם ככה מורכב ומסובך ולהתחיל לעשות עכשיו לאלה כן ולאלה לא

מיכל מנקס:  צריכה להיות החלטה אחת ברורה, נהירה

מיכל מנקס:  הזכות של ההורים עומדת להם בכל רגע נתון

מיכל מנקס:  אפשר לחדד את זה, אפשר לכתוב את זה באותה הודעת מסרון

מיכל מנקס:  למה לסבך את מה שגם ככה מסובך? אנחנו במלחמה

רויטל לן כהן: אבל לא מדברים על זה

רויטל לן כהן:  כבר עברנו מזה

מיכל מנקס: גם לנו מותר לחזור אחורה

תמי אומנסקי: בגדול אנחנו מסכימים

תמי אומנסקי:  רצינו להגיע לפשרה שהיא גם מורכבת

תמי אומנסקי:  אני מודה שזאת הייתה הנטייה הבסיסית שלנו כדי לא לייצר מצב מעבר למה שנדרש כרגע, ושוב, להדגיש את זה שעומדת החובה

תמי אומנסקי:  אני אשמח ללכת לשם אבל אם יוחלט אחרת זה הרע במיעוטו בתוך המורכבות הזאת

תמי אומנסקי:       לגבי יידוע ההורים – חוזר מנכ"ל אצלנו מנחה שתפקידם של מנהלי בתי ספר הוא ליידע הורים

תמי אומנסקי:   אנחנו צריכים להנגיש את המידע בכל הפורטלים, לכל מנהלי בתי הספר במסרונים ובכל הדרכים שעומדות לפנינו

תמי אומנסקי:  אבל אם זה יהיה כתוב בחוק כדין זה לא ישים, זה לא יכול לקרות – אנחנו נעבור על החוק

תמי אומנסקי:  זה צריך להיות חלק מחוזר מנכ"ל

תמי אומנסקי:  יש כאן משהו בהנחיה – אנחנו צריכים לעשות הכול כדי שהמידע הזה יגיע להורים

תמי אומנסקי:  אבל אנחנו בסיטואציה שהיא לא נורמלית

סימון דוידסון: לגבי מה שאמרת – בכל בית מלון יש נציג של משרד החינוך

תמי אומנסקי: גם של החינוך המיוחד

סימון דוידסון: נכון

תמי אומנסקי: אז אנחנו נדאג, הכול בסדר

תמי אומנסקי:  אבל אי אפשר לחייב אותו כשמה שעושה כרגע הנציג הזה זה לדאוג למענים, שזה יותר חשוב מכל דבר

סימון דוידסון: אבל הוא חייב שיהיו לו רשימות

סימון דוידסון:  הוא יודע מי נמצא אצלו

אילן שלגי: יש המון מפונים שלא נמצאים בבתי מלון

סימון דוידסון: זה משהו אחר

אילן שלגי: אני מארח משפחה מאשקלון, השכן שלי מארח משפחה מנתיבות

אילן שלגי:  הם לא הגיעו דרך המדינה

יוסף טייב: אילן, אבל מנהל בית הספר יודע איפה התלמידים שלו נמצאים

קריאות: - - -     

יוסף טייב: מנהל בית ספר אמור לדעת איפה התלמידים שלו נמצאים

תמי אומנסקי: היכולת שלנו היא במספר ערוצים אבל לא כחובה

תמי אומנסקי:  אין מצב שהורה שלא קיבל, אנחנו ניתבע על עבירה, אוקיי? אנחנו צריכים להפיץ את ההודעה הזאת לכלל ההורים בכלל הערוצים שיש לנו

עמוס תמם: אבל גם כיום זה קיים

יוסף טייב: תמי, "יפעל ככל הניתן" בנוסח, זה יכול להיות בסדר?      

תמי אומנסקי: תגיד לי אתה

רויטל לן כהן: אני גם רוצה להביע את דעתי בעניין

רויטל לן כהן:  לפני שאתם סוגרים נוסח - - -     

יוסף טייב: אף אחד לא סגר

יוסף טייב:  הבאתי את זה להצבעה? אנחנו עדיין בדיון

יוסף טייב:  יש לפנינו עוד חצי שעה של דיון

רויטל לן כהן: אז אני רוצה להציע

רויטל לן כהן:  אני חוזרת שוב על כך שיש דברים בשטח שמנוגדים לדברים שנאמרים פה

רויטל לן כהן:  אגב, גם היום משרד החינוך עובר על החוק, למשל

רויטל לן כהן:  למשל, יש סלים לילדים שהם לא מיושמים

רויטל לן כהן:  זאת סתם החלטה סטטוטורית מכוח חוק

רויטל לן כהן:  הם יודעים שיש ילדים שלא מקבלים אפילו חצי מהסל שלהם

רויטל לן כהן:  הם עוברים על החוק יום-יום, שעה-שעה

רויטל לן כהן:  אז כמו שאומרים פה שלכל ילד שיש לו זכאות חייב לעבור תהליך שנקרא תכ"י או תל"א – בניית תכנית אישית או לתלמיד משולב או לתלמיד בחינוך המיוחד

רויטל לן כהן:  הוא חייב לחתום על התכ"י והתל"א

רויטל לן כהן:  כי הרי התכ"י והתל"א זה כמו שאתה הולך לרופא ויש ניתוח ואתה חייב לחתום

רויטל לן כהן:  זאת הסכמה לטיפול

רויטל לן כהן:  אז אם בכל מקרה הוא חייב לחתום על תכ"י ותל"א, תצרפו עוד מסמך שמסביר לו מה קורה פה ובאותו מעמד הוא יחתום על שניהם

רויטל לן כהן:  אם יש ילד שאתם לא יודעים איפה הוא כדאי למצוא אותו בלי קשר

מיכל מנקס: כולנו עכשיו נלך לחפש את ההורים ולכתוב להם

קריאות: אנחנו נייצר עוד בירוקרטיה

רויטל לן כהן: חייבים, על-פי חוק, לחתום על תכ"י ותל"א

רויטל לן כהן:  צרפו לתכ"י ותל"א עוד דף

נועה בן אריה: כנראה את לא מחוברת לשטח

אילן שלגי: תכ"י ותל"א של השנה הזאת כבר נעשו ברובם

רויטל לן כהן: לא נכון, לא

רויטל לן כהן:  אפילו לא אחד

רויטל לן כהן:  תראה לי תכ"י ותל"א אחד

רויטל לן כהן:  אתה יודע למה זה לא נכון? כי תכ"י ותל"א אמורים להיות או עד 30 באוקטובר או עד 15 בנובמבר

רויטל לן כהן:  לפני זה אף אחד לא חותם, אין אפילו אחד

רויטל לן כהן:  תראה לי צדיק אחד בסדום שעשה את זה לפני 30 באוקטובר

רויטל לן כהן:  אני רוצה לראות תכ"י או תל"א אחד שנחתם

אילן שלגי: התכ"י של הבת שלי של השנה הזאת נעשה בסוף השנה שעברה

רויטל לן כהן: אני לא מדברת על זה

רויטל לן כהן:  הם חייבים להגיש חתום עד 30 באוקטובר או עד 15 בנובמבר

יוסף טייב: רויטל, שמעתי אותך ואני שוקל את הדברים

תמי אומנסקי: אני שואלת למה אנחנו מדברים עכשיו על תכ"י ותל"א

תמי אומנסקי:  אנחנו מדברים על הדרך המיטבית - -     

רויטל לן כהן: - - -     

יוסף טייב: כי היא אומרת שאם הם ממילא צריכים לחתום אז אולי נוסיף מסמך שיודיע להם

תמי אומנסקי: לא

תמי אומנסקי:  זה יהיה לייצר בירוקרטיה וגם לא נוכל לעמוד בזה

תמי אומנסקי:  צריך להבין שכל הסיפור כאן הוא להסתכל על זה שאנחנו במלחמה

תמי אומנסקי:  הדבר הכי חשוב כאן מבחינתי זה לא לשבת כאן ולדון בוועדות שצריכות להיות מוערכות אוטומטית, ונרד מזה

תמי אומנסקי:  זה לייצר מענה לילדים האלה

תמי אומנסקי:  זה הדבר החשוב יותר

תמי אומנסקי:  אנחנו עסוקים כרגע בלייצר עוד מחסומים

רויטל לן כהן: אז למה את לא מבקשת שבהוראת השעה גם נגיד שלא חייבים לחתום על תכ"י ותל"א? לפי החוק, חייבים לחתום

תמי אומנסקי: בואו נעשה ככל שביכולתנו להגיע לכל ההורים, ובעיקר לתת להם מענה

רויטל לן כהן: אני לא מבינה – זה ממילא שם, זה חייב בחוק

רויטל לן כהן:  את רוצה – בהוראת השעה תוסיפי גם את זה

יוסף טייב: רויטל, דעתך נשמעה

תמי סלע: תמי, אם גם ככה יש מפגש של הצוות לצרכים - -     

תמי אומנסקי: אין עכשיו לכולם

תמי סלע: לחלק יש

תמי סלע:  גם לי יש מחר עם הילד שלי

תמי סלע:  יש הרבה צוותים שנפגשים לגבי התכנית

תמי אומנסקי: כל מי שייפגש יכול ליידע, אבל בטח לא להחתים ובטח לא בדין

תמי סלע: אז יש פה הוראה שאולי אפשר להוסיף בה "ככל האפשר" בגלל שיש קשיים, אבל צריך להיות מאמץ ככל הניתן כי אתם כל הזמן מסבירים שלצד זה שמאריכים ההורים יכולים לבקש דיון חוזר

תמי סלע:  אם הם לא יידעו הם גם לא יבקשו

רויטל לן כהן: איך הם יידעו?      

תמי סלע: חשוב ליידע אותם ולעשות כל מאמץ יחד עם הסייג הזה שהתקופה היא מורכבת

תמי אומנסקי: לא בחתימה, לא בדין

תמי סלע: אין פה דרישה לחתימה אבל שהחובה עם סייג שמקשות כן תהיה קיימת בחוק

תמי סלע:  לדעתי, יש לזה חשיבות

דן אורן: את מציעה לסייג את זה בחוק ככל האפשר?      

רויטל לן כהן: - - -     

תמי סלע: אפשר להגיד "ככל האפשר", "ככל הניתן"

תמי סלע:   ככל שיש מפגשים עם הורים יעדכנו אותם

יוסף טייב: רויטל, את דיברת

יוסף טייב:  הבנו

תמי סלע: חשוב שתהיה הנחיה לצוותים

תמי אומנסקי: תהיה הנחיה, אנחנו נוציא

תמי סלע: ככל שיהיו מפגשים עם הורים יעדכנו אותם במפגשים האלה על זה

תמי אומנסקי: אנחנו נוציא הנחיה לצוותים

תמי אומנסקי:  אין בעיה

יוסף טייב: עמוס, בבקשה

עמוס תמם: אני מרגיש שאנחנו רוקדים עכשיו טנגו – צעד קדימה, צעד אחורה

עמוס תמם:  אבל כל הדברים האלה קיימים

עמוס תמם:  לי מאוד חשוב כשאני שומע את רויטל שנסמוך גם על הצוותים שעובדים בשטח

עמוס תמם:  המורים במדינת ישראל עושים ככל יכולתם

עמוס תמם:  הם רצים לבתים, הם עושים

עמוס תמם:  הצוותים עובדים, זה לא שעכשיו כולם יושבים בבית

עמוס תמם:  התקופה הזאת כל כך רגישה, ואנחנו רואים שהחברה הישראלית נמצאת כמה צעדים קדימה לפני הכול

עמוס תמם:  הדבר הזה קיים גם היום, ובאחריות מנהל בית הספר והיועצת ללוות כל הורה כזה, לקחת אותו ביד ולהוביל אותו

רויטל לן כהן: אבל זה לא קורה

עמוס תמם: אי אפשר להגיד לי שזה לא קורה

עמוס תמם:  בחלק מהמקרים זה לא קורה, בחלק גדול מהמקרים זה כן קורה

עמוס תמם:  כי עובדה שזה קיים

עמוס תמם:  כשאני ניהלתי אגף וכשגיליתי שהיו תקלות של ילדים שלא הוגשו בזמן אנחנו אפשרנו בבקשה לוועדה חריגה לקיים את הוועדה

עמוס תמם:  זאת אומרת לא נוצר מצב שבגלל שמישהו לא הגיע בגלל המערכת אמרנו, עכשיו הלך לך, הסתיים התהליך, שלוש שנים חלפו, לא חידשת ועדה ועכשיו אתה חוזר לחינוך הרגיל ותגיש לשנה הבאה

עמוס תמם:  טיפלנו בזה

עמוס תמם:  לכן ככל שנוציא יותר הנחיות נבלבל את השטח הרבה יותר

עמוס תמם:  כרגע צריך להעביר מסר לצוותים: סומכים עליכם, יש עליכם אחריות, וצריכים להוביל אותם יד ביד

עמוס תמם:  אז אני לא מבין למה כל דבר צריך להיות כתוב "ככל הניתן"

רויטל לן כהן: כי המציאות אומרת משהו אחר

עמוס תמם:  אני לא מסכים עם כל הדברים שרויטל אומרת – עם חלקם כן – אבל אנחנו כל הזמן בהסתכלות קדימה ומטפלים בזה

עמוס תמם:  גם אי אפשר לדבר בשם כל ההורים

עמוס תמם:  אני חוזר ואומר, יש הורים שאין להם היכולות של רויטל כאן, ויש הורים שעושים בדיוק כמו רויטל ואפילו יותר, וצריך גם לתת קרדיט להורים

עמוס תמם:  אי אפשר לדבר בשם כל ההורים

עמוס תמם:  אנחנו צריכים להנגיש להם את המידע, אנחנו צריכים לאפשר להם, אנחנו צריכים להחיל את הדברים ולתת להם

עמוס תמם:  תודה

סימון דוידסון: אני רוצה להוסיף משפט למה שאמרת: למדנו עוד בתקופת הקורונה שלא הייתה לפני הרבה זמן, שמי שיודע לנהל את העניינים יותר טוב מכולנו זה הרשות המקומית ומחלקות החינוך ואגפי החינוך

סימון דוידסון:  למה אנחנו הולכים אחורה? למה אנחנו לא מחזקים את זה? למה החשיבה שלנו כל הזמן היא לעשות קשיים ועוד קשיים? בסוף הם עושים את העבודה בצורה מדהימה גם היום בתקופה הקשה הזאת

סימון דוידסון:  תראו מה קורה בשטח – אנחנו צריכים לתת להם יותר כלים ויותר תקציבים כדי שהם יידעו לעשות את הדברים

יוסף טייב: לכן הכי נכון שהמוסד החינוכי ידווח להורים

תמי אומנסקי: בדיוק

רויטל לן כהן: נכון

רויטל לן כהן:  אני בעד שזה יהיה המוסד החינוכי, זה מה שצריך להיות

יוסף טייב: אילן, מקובל עליכם שהמוסד החינוכי יודיע להורים?      

אילן שלגי: אנחנו מעדיפים שזה יהיה בנוסח של השתדלות ולא בנוסח של חובה

רויטל לן כהן: לא

רויטל לן כהן:  אי אפשר לא ליידע הורה - - -     

יוסף טייב: ברור לך שמנהל מוסד יעשה הכול כדי לדווח להורה

רויטל לן כהן: לא, לא

רויטל לן כהן:  אדוני, אני נשבעת לך שהלוואי

רויטל לן כהן:  אמא שלי הייתה מורה ויש לי כבוד גדול מאוד לאנשי הוראה

רויטל לן כהן:  היא הייתה אישה מדהימה

רויטל לן כהן:  כשעוד לא היה חינוך מיוחד היא ידעה איך להשאיר בכיתה שלה כל ילד

רויטל לן כהן:  ואני אומרת לך שהלוואי שאפשר היה להגיד את זה על כולם

רויטל לן כהן:  אני מצטערת – אי אפשר

רויטל לן כהן:  ואני לא אומרת את זה כי אני רעה, ואני לא אומרת את זה כי אין לי כבוד

רויטל לן כהן:  אני אומרת את זה כי למרות שהבן שלי כבר חייל אני עדיין עוזרת להורים באותן בעיות שאני נתקלתי בהן, שחלק מהן זה שלא מיידעים אותם בזכויות שלהם לא בטעות – בכוונה; כי כשהורה יודע מה הזכויות שלו הוא דורש יותר דברים ולא בא להם

רויטל לן כהן:  אדוני, אם זה היה כל כך נכון – תקנות נגישות פרטנית שעברו ב-2018 קובעות שחייבים ליידע הורים

רויטל לן כהן:  אתה יודע כמה הורים עד היום לא יודעים שיש דבר כזה "תקנות נגישות פרטנית"? אתה יודע כמה מנהלים ומורות לא יודעים שיש דבר כזה "תקנות נגישות פרטנית"? אני עושה הרצאות למנהלים וליועצות

רויטל לן כהן:  אני

רויטל לן כהן:  אז אי אפשר להגיד לי שהכול נכון והכול מקסים והכול עובר

רויטל לן כהן:  הרוב לא עובר

רויטל לן כהן:  אנחנו עושים פה תיקון שמשנה זכות

רויטל לן כהן:  לא יעלה על הדעת שכדי שיהיה נוח למדינה הורה אולי לא יידע שהייתה לו זכות

רויטל לן כהן:  לא יכול להיות

רויטל לן כהן:  סליחה, לא יכול להיות

רויטל לן כהן:  לא סומכת על המדינה הזאת

יוסף טייב: רויטל, עם כל הכבוד - -     

רויטל לן כהן: אתה רואה את - - - האלה? אני לא סומכת על המדינה הזאת, אני אומרת את זה

יוסף טייב: רויטל, רויטל, די עם הדמגוגיה

יוסף טייב:  מספיק

רויטל לן כהן: זאת לא דמגוגיה

רויטל לן כהן:  זאת דמגוגיה? זאת מציאות חיינו

יוסף טייב: את הופכת את זה עכשיו לדמגוגיה זולה, עם כל הכבוד

יוסף טייב:       חלי, בבקשה

חלי גיא אלדר: אני מאמינה מאוד במדינה בהיותי בה כבר לא מעט שנים

חלי גיא אלדר:  כולם פה עושים את מה שהם יכולים, כל אחד בתפקידו גם אם זה מנוגד

חלי גיא אלדר:  חשוב להגיד את זה דווקא בימים האלה

חלי גיא אלדר:  כל דבר שנאמר פה גם מצדנו יהיה עם המון הערכה לכולכם

חלי גיא אלדר:  אני כן אגיד מהצד השני שכשאנחנו עושים הארכות מועדים, מניסיון של הרבה זמן, יש נטייה להשאיר מצבים ולהקפיא אותם לאורך זמן, וגם אנחנו כמדינה לפעמים נשאבים לדבר הזה

חלי גיא אלדר:  לכן המדרגות האלה חשובות מאוד וגם ההצעות של תמי, היועצת המשפטית

חלי גיא אלדר:  אני גם מחזירה לדיון שביקשתם ואמרתם למה לעשות את זה במעברים – לדעתי, זה פתרון ביניים שחשוב מאוד להכניס אותו

חלי גיא אלדר:  אני גם לא נכנסת לחתימות ולא רוצה לסנדל את משרד החינוך בימים כאלה קשים עם עוד מסמכים ובירוקרטיות

חלי גיא אלדר:  אבל כן נראה לי נכון לקבוע מנגנון בתוך הדבר הזה דווקא בגלל שאנחנו עמוסים והקשב עמוס

חלי גיא אלדר:  אנחנו גם רוצים לתת הנחיות ברורות למנהלי המוסדות מה הם אמורים לעשות

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  רויטל, אני רוצה לומר לך כמי שעלה מצרפת

יוסף טייב:  אני יכול להגיד שיש לנו מדינה אחת וכדאי לנו מאוד לסמוך עליה

יוסף טייב:  אילו הדבר הזה היה קורה במדינה אחרת אני לא יודע איך הוא היה נגמר

יוסף טייב:  עם כל הזוועה שקרתה פה אנחנו בידיים טובות

יוסף טייב:  גם צה"ל חזק, גם הנהגה מדינית מאוחדת

יוסף טייב:  יודעים מה אנחנו רוצים והולכים להחזיר את הסדר

יוסף טייב:  זה שיש פשלות – בכל מערך יש פשלות

יוסף טייב:  אבל אנחנו סומכים מאוד על המדינה

רויטל לן כהן: אדוני, מאחר שאותך אני מכבדת מאוד, אני לא אגיד מה דעתי על מקבלי ההחלטות שיושבים למעלה כיום

יוסף טייב: בכל מקרה אני הייתי חוזר בדעתי – כן, ניתן לסמוך על מדינת ישראל

סימון דוידסון: 	לגבי היידוע – הדרך הפשוטה, הטובה, הנכונה והקלה זה שזה יהיה באחריות מנהל המוסד

רויטל לן כהן: נכון

רויטל לן כהן:  זה לא קיים

אילן שלגי: יש כרגע מנהלי מוסד שהילדים שלהם התפזרו ברחבי הארץ, ובתי הספר שלהם - -     

יוסף טייב: אילן, עם כל הכבוד, אני ניהלתי פה עשרות ועדות בשבועות האחרונים

יוסף טייב:  האמירה החדה והברורה ביותר גם של השלטון המקומי וגם של משרד הבריאות היא שאנחנו יודעים בדיוק איפה כל תלמיד נמצא

יוסף טייב:  אז תחליטו – או שאתם יודעים או שאתם לא יודעים

רויטל לן כהן: בדיוק

יוסף טייב: אני מבין את הקושי לחייב בחוק את משרד החינוך בגלל הקושי הטכני להעביר מסרון למגזר החרדי שבסוף לא מקבל אותו

יוסף טייב:  לכן יכול להיות שגם תצטרכו לפרסם בעיתונות החרדית, מה שלא נעשה בדרך כלל

תמי אומנסקי: קודם כול, חשוב להגיד שיש דברים שנדרשים בחוזר מנכ"ל ולא ברמת חוק

תמי אומנסקי:  מי שצריך ליידע זה מנהל בית ספר, אבל זה בחוזר מנכ"ל

תמי אומנסקי:  החשש שלי הוא שהדברים יהיו כתובים בחוק

תמי אומנסקי:  אתה לא יכול לחייב בחוק מנהל בית ספר שלא מצליח כרגע ליצור קשר

תמי אומנסקי:  בחוזר מנכ"ל יש אחריות למנהל בית ספר ליידע את ההורים

תמי אומנסקי:  יש הבדל גדול בין חוק לבין חוזר מנכ"ל

תמי אומנסקי:  כמשרד החינוך תפקידנו לעשות כל מה שניתן כדי ליידע את ההורים

רויטל לן כהן: אז שהמנהל ידווח שיש ילד מנותק קשר

רויטל לן כהן:  זה יעזור לחוק חינוך חובה לדעת שיש ילד נעלם

יוסף טייב: תמי, נלך על נוסח "ככל הניתן"

יוסף טייב:  זה בסדר, אילן?      

אילן שלגי: כן

רויטל לן כהן: אבל, אדוני, אם יש ילד שלא יודעים איפה הוא על אחת כמה וכמה אני רוצה שהמנהל ידווח שהוא לא יודע איפה הוא

תמי אומנסקי: חשוב לי בכל זאת להגיב לטענה הזאת

תמי אומנסקי:  במשרד החינוך יש איסוף יומיומי של מידע לדעת איפה כל ילד נמצא, בטח במרחק של 7-0 ו-3-0 קילומטר, במיפוי של ילד-ילד ומה הוא מקבל

תמי אומנסקי:  בזה אנחנו מושקעים יום-יום

תמי אומנסקי:  עדיין אנחנו לא במצב רגיל, הכול מפוזר

תמי אומנסקי:  יש מנהלים שנמצאים בעצמם במילואים, יש צוותים במילואים

תמי אומנסקי:  הכול כאן הוא אחר

תמי אומנסקי:  לכן החשש שלי הוא הסינדול בחוק

תמי אומנסקי:  יש לנו אחריות ליידע את ההורים

תמי אומנסקי:  לדעתי, לא בחוק אבל אם זה אפשרי - -     

תמי סלע: בחוק הזה כל המהות שלו היא הוראת שעה שמשנה את האיזונים, וחלק מהאיזון פה הוא שההורים גם יודעים שהם יכולים לבקש דיון חוזר לצד ההארכה

תמי סלע:  אז כן חשוב שזה יהיה חלק מההסדר עם הסייג - -     

דן אורן: מבחינה משפטית אם כותבים "ככל הניתן", לדעתי זה נותן מענה לחבריי

דן אורן:  אני מאוד מבין את מה שחבריי במשרד החינוך אומרים

סימון דוידסון: אבל "ככל הניתן" זה כאילו כלום

סימון דוידסון:  זה לא מחייב

דן אורן: לא נכון, לא נכון

תמי סלע: זה אומר שהם צריכים לעשות את כל המאמצים כדי ליידע

רויטל לן כהן: אם יש ילד שלא מוצאים שידווחו עליו שלא יודעים איפה הוא

רויטל לן כהן:  זה חייב להיות

יוסף טייב: אבל זה לא קשור לחוק, רויטל

רויטל לן כהן: אני אומרת שיהיה צריך להיות שחייבים לעשות, ואם אי אפשר להחתים כי לא יודעים איפה הילד, שידווחו

דן אורן: סליחה, אני באמצע רשות דיבור

דן אורן:  זה בדיוק העניין של "הכול או לא כלום"

דן אורן:  אם זה אבסולוטי אז צודק משרד החינוך שהם לא יכולים להתחייב למשהו מוחלט

דן אורן:  גם במצבים רגילים אין מוחלט

דן אורן:  חייב להיות סייג או פתח

דן אורן:       מבחינת זכויות התלמידים עם מוגבלות ושל ההורים מאוד חשוב שזה יהיה בחוק

דן אורן:  לכן זה האיזון הנכון, לדעתי, מבחינה משפטית ומבחינת זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות

מנחם בגין: אני אשמח להוסיף משהו

מנחם בגין:  עלה פה הנושא של הנגשה פרטנית

מנחם בגין:  אני מכיר את כל הנושא הזה

מנחם בגין:  הטופס עצמו מופיע בחוק

מנחם בגין:  זה פתרון יחסית טוב כי גם אם לא מודיעים, אז עוד פתרון שאפשר להוסיף, חוץ מלדבר, נוסח מסוים, ואת הנוסח הזה גם בתוך זה כנספח

מנחם בגין:  אני אגיד לכם מה אני חושב שזה יפתור – זה יפתור את הבעיה שגם אנשים שנמצאים בשטח – זאת לא ההתעסקות היומיומית שלהם ב-10(א) וב-10(ב)

מנחם בגין:  בסוף אפשר להוסיף את הנוסח הזה שם

מנחם בגין:  תהיה חובת יידוע, ומי שלא - - -     

דן אורן: אתה, לפחות, נותן לו כלי

מנחם בגין: כן

מנחם בגין:  זה משפט וחצי, כן?      

רויטל לן כהן: מאריכים לכם בשנה, אם אתם רוצים – תיגשו

קריאה: זה יהיה כתוב

מנחם בגין: אבל מה קורה בהנגשה פרטנית? אתה מכניס את הנוסח בתוך הוראת השעה

אילן שלגי: זה גם ייקח זמן

אילן שלגי:  זה גם נוסח של הודעה במסרון, זה לא אותו נוסח שאתה שולח במכתב או מפרסם באתר אינטרנט

תמי אומנסקי: זה לא אותו נוסח

תמי אומנסקי:  בואו נסתפק רגע - - -     

יוסף טייב: גם לא חייבנו אף אחד לשלוח נוסח

תמי אומנסקי: זה לא לעניין

תמי אומנסקי:  תסמכו גם עלינו בכל זאת

תמי אומנסקי:  זה באמת תפקידנו, ואנחנו צריכים לעשות כל מה שנדרש

תמי אומנסקי:  אנחנו נשמח גם שהנציבות תעזור לנו, שהנהגת ההורים תעזור לנו וגם שרויטל לן תעזור לנו, וכולם יעזרו להנגיש את המידע

תמי אומנסקי:  זה מה שצריך לעשות

יוסף טייב: נמצאת בזום איתנו אוראל גלאור ממועצת התלמידים והנוער הארצית

יוסף טייב:  אוקיי, היא ירדה

יוסף טייב:       תמי, אם תוכלי לסכם לנו את השינויים, בבקשה

רויטל לן כהן: היה לי עוד שינוי שרציתי להציע

יוסף טייב: אז עכשיו, בבקשה

רויטל לן כהן: אני גם חושבת שהפסיכולוגים צריכים להיות מפונים לתפקידיהם

רויטל לן כהן:  לכן יש לא מעט זכאויות שברגע שמביאים מסמך קביל אז הזכאות היא אוטומטית והדיון הוא יותר על רמת תפקוד והיקף סל

רויטל לן כהן:  אבל הזכאות כזכאות היא אוטומטית

רויטל לן כהן:  אם אני מביאה עכשיו את המסמכים הקבילים למוגבלות שכלית או לאוטיזם אי אפשר להגיד לי: אין לך זכאות

רויטל לן כהן:  חייבים לתת זכאות גם אם היא נמוכה

רויטל לן כהן:  לכן במקומות האלה חבל לי לבזבז את זמנו של פסיכולוג

רויטל לן כהן:  חבל שהוא יישב שם

מיכל מנקס: את יודעת מה מפקחת עושה? היא עושה דברים יותר חשובים

מיכל מנקס:  לדעתי, זאת זילות גם של עבודת הפסיכולוגים וגם של הוועדה הזאת

מיכל מנקס:  זאת לא המטרה, זה לא העניין

מיכל מנקס:  אנחנו לא מדברים פה לא על הרכב הוועדה ולא על הקוורום

מיכל מנקס:  כי אם הייתה לי בעיה עם הפסיכולוגים ורק איתם, היינו מעלים פה סוגיה שאולי נוציא אותם מהוועדה

מיכל מנקס:  זה לא הדיון

מיכל מנקס:  את צודקת, נכון, הם מאוד עסוקים, ולכן אנחנו רוצים להוריד מהעומס שלהם, אבל לא ככה ולא עקום

רויטל לן כהן: יש ועדות שחייבות להתקיים כי הן חדשות

תמי אומנסקי: הוועדות החדשות מתקיימות כסדרן

יוסף טייב: אבל החדשות התקיימו כסדרן

רויטל לן כהן: אני יודעת

רויטל לן כהן:  אני מציעה שבוועדות החדשות, אלה שחייבות להתקיים, תפטרו את הפסיכולוגים מלשבת שם במקומות שהם לא חייבים להיות

יוסף טייב: רויטל, זאת נקודה חשובה

יוסף טייב:  אני מציע שננהל על זה דיון

רויטל לן כהן: מצוין

תמי אומנסקי: נעשה דיון בהמשך

רויטל לן כהן: אגב, דיברתי עם פסיכולוגים של השפ"ח, כולל עם מנהלי השפ"ח

רויטל לן כהן:  הם מסכימים איתי, הם רק לא יגידו את זה בקול רם

תמי סלע: אני חושבת שהנושא הזה כן יהיה

תמי סלע:  זה לא דיונים שמתחילים עכשיו להתקיים, יש עוד כמה חודשים

תמי סלע:  לכן אולי באמת אפשר להמשיך את השיח הזה ולבוא עם מסקנות

יוסף טייב: תמי, תסכמי את כל השינויים

תמי סלע: השינויים שסוכם עליהם: בסעיף קטן (א) – להתייחס לעניין של ארבע שנים

תמי סלע:  זאת אומרת שנוסיף שם נוסח שלעניין אותן החלטות שמוארכות בשנה יראו את תקופת הזכאות כמשמעותה בסעיף 10(א) כתקופה של ארבע שנים, לכל דבר ועניין

תמי סלע:  את הנוסח הסופי אנחנו נעביר, אבל זאת רוח הדברים

יוסף טייב: אילן, מקובל?      

אילן שלגי: כן

מנחם בגין: רק לדייק פה כי יש פה בעיה: צריך לדאוג שלא ישתמע - -     

תמי סלע: שזה לא אחת לארבע שנים - - -     

מנחם בגין: אני אגיד איפה כי זה לא עלה פה בדיון

מנחם בגין:  שלא ישתמע שעכשיו הארכנו באיזושהי צורה לפי 10(א)

מנחם בגין:  כי אם הארכת לפי 10(א) ולא הארכת את ההחלטה מלכתחילה סעיף 10(ב) אומר שצריך לחכות עכשיו לפחות שנה עד שעושים דיון חוזר

מנחם בגין:  אז הדגש הוא שאנחנו לא מאריכים לפי 10(א), אלא בהארכה הקודמת מוסיפים עוד שנה

אילן שלגי: ההארכה הקודמת היא בתוקף לארבע שנים

מנחם בגין: בדיוק

מנחם בגין:  והדיון  לפי 10(א) מתבטל

מנחם בגין:  זה רק דגש

מנחם בגין:  כי מי שיקרא את סעיף 10(ב) כתוב בו שצריך לחכות שנה ממועד ההחלטה

מנחם בגין:  אז אם קיימת דיון חוזר ועשית החלטה אז עכשיו הבא בתור צריך לחכות

רויטל לן כהן: לא

רויטל לן כהן:  מה שכתוב ב-10(ב) זה שהורה יכול גם בפחות משנה

תמי סלע: בסדר, אבל יש שנה עם חריג שאפשר גם פחות

תמי סלע:  אבל החלטה נחשבת בתוקף לארבע שנים

תמי סלע:  נעביר את הנוסח כדי לקבל הערות

תמי סלע:       נציין שם שהוראת סעיף (א) לא תחול על תלמיד שההחלטה בעניינו התקבלה בשנים תשפ"ב-תשפ"ג אם הוא עובר מגן ליסודי או מיסודי לעל יסודי

תמי סלע:  גם פה אנחנו נעביר נוסח

רויטל לן כהן: שלא ייצא שבין החטיבה לתיכון מפספסים; כי גם בין החטיבה לתיכון זה מעבר

תמי סלע: הכוונה היא גם בין החטיבה לתיכון, בסדר

תמי סלע:  אתם קוראים לזה מעבר שלב לימוד

תמי אומנסקי: בין שלבי גיל

אילן שלגי: אבל אז צריך להגדיר מה זה שלבי גיל כי זה לא מוגדר בחוק העיקרי

תמי סלע: אם יש שלושה אז אולי פשוט נציין את שלושתם כדי שזה יהיה הכי ברור

רויטל לן כהן: מגן ליסודי, מיסודי לחטיבה, מחטיבה לתיכון

תמי סלע: הדבר הנוסף הוא שבסעיף החדש (ד) על היידוע זה יהיה שמנהל מוסד חינוך יודיע ו"ככל הניתן"

אילן שלגי: לא, לא

אילן שלגי:  אנחנו רוצים שזה יישאר "משרד החינוך, ככל שניתן"

תמי אומנסקי: גם בואו לא נשים בחוק את מנהל בית הספר, עם כל הכבוד

תמי סלע: אין בעיה

יוסף טייב: אין בעיה

יוסף טייב:  מקובל

תמי סלע: ותהיה הוראה שתגיד כמו שציינתי שלכל מונח תהיה המשמעות הנודעת לו בחוק חינוך מיוחד

תמי סלע:  אלה התיקונים

יוסף טייב: ברשותכם, נצא להפסקה של חמש דקות ונחזור להצבעה

יוסף טייב: אנחנו מתכנסים שוב

יוסף טייב:  תמי, אם את יכולה רק לחדד את הנקודה לגבי המעברים – על מי זה חל

יוסף טייב:  כדי שהדברים יהיו ברורים

תמי סלע: לגבי המעברים רק להבהיר שזה לא משנה את החוק הקיים היום שגם בו יש מצבים שהזכאות ממשיכה למרות שיש מעבר, ואז יש כל מיני הוראות בחוזר מנכ"ל, אלא זה רק לגבי אותם אלה שיש הארכה נוספת והיא נופלת בשנת מעבר

תמי סלע:  שם כן יצטרכו לעשות את הדיוק 

תמי אומנסקי: ולא השנה

תמי סלע: ולא לגבי השנה הזאת שלגביה אמרנו שבכל מקרה לא יתקיימו דיונים חוזרים

יוסף טייב: נעמה, את רוצה להגיד לנו משהו? תחדדי גם את מה שאמרת לנו בחוץ כדי שהדברים יהיו ברורים, בבקשה

נעמה יושע-אורפז: אני רק אוסיף שחשוב להדגיש שבמצבים שבהם יש חידוש אוטומטי ואין ועדה לא דרוש אבחון חדש כדי שיהיה החידוש האוטומטי

נעמה יושע-אורפז:  זה מוסכם על-ידי משרד החינוך, ואני רק רוצה להדגיש את זה

תמי סלע: שההנחיה תרד למטה

תמי סלע:  זה לא בחוק

תמי סלע:  אין צורך

יוסף טייב: זה לא בחוק

יוסף טייב: נעבור להצבעה על הצעת חוק חינוך מיוחד (הוראת שעה – חרבות ברזל) (הארכת זכאות), התשפ"ד-2023, לקריאה שנייה ושלישית

יוסף טייב:  מי בעד? מי נגד? מי נמנע?  

יוסף טייב: אושרה

יוסף טייב: הצעת החוק עברה

יוסף טייב:  ברשותכם, אני נועל את הדיון

יוסף טייב:  תודה