ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 110, 2023-11-08 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט – ישיבה משותפת עם הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, תודה לחבר הכנסת אלי דלל היושב-ראש

יוסף טייב:       קיבלנו מספר פניות, ביניהן גם פנייה של חברת הכנסת יסמין פרידמן, לכנס את הדיון הזה בנושא ביטחון תזונתי לתלמידים בהיעדר בתי ספר בתקופת המלחמה

יוסף טייב:  מבחינתנו, ואני אגיד את זה בצורה חד משמעית – אני חושב שיש גם מסמכים רבים שיצאו ממרכז המחקר והמידע עקב ישיבות שהתקיימו בוועדה המשותפת לזכויות הילד, ותודה אתי, אתמול עברתי על 64 עמודים, חשבתי שזה יהיה קצר

אליהו דלל: 	הם יסודיים

יוסף טייב: כן, יסודיים בהחלט

יוסף טייב:       אני רוצה לומר בצורה ברורה, אי ביטחון תזונתי של ילד בסוף הוא פגיעה ישירה בתהליכי הצמיחה, ההתפתחות של הילדים, ולרבות לפעמים גם בלימודים ובקשרים החברתיים שלהם

יוסף טייב:  לכן אני רוצה להגיד אמירה מאוד ברורה, ואני רוצה לשמוע גם ממשרד החינוך לגבי אותם ימים שאכן בתי ספר לא פעלו, וכן בתי ספר שעדיין לא פועלים, האם התכנית הזאת של ביטחון תזונתי ממשיכה ופועלת במסגרות של המפונים? מי שמקבל אוכל בבית מלון – מקבל

יסמין פרידמן: זה משהו אחר

יוסף טייב: 	אבל ישנם הרבה שמפונים לתוך בתים, לצורך העניין, או שהתפנו מרצונם ונמצאים בבתי מלון, ששם הם צריכים לדאוג לעצמם לאוכל ולשאר הדברים

יוסף טייב:  אנחנו צריכים לפקח מקרוב ולראות את התלמידים מכלל המגזרים

יוסף טייב:  המספרים והאחוזים במגזר הערבי – אנחנו מדברים על 57%, תופעה מדאיגה ביותר

יוסף טייב:  אנחנו צריכים גם שם לראות איך אותם תלמידים יקבלו את המענה הראוי

אליהו דלל: קודם כל תודה רבה לך ידידי חבר הכנסת יוסף טייב, יו"ר ועדת החינוך, התרבות והספורט

אליהו דלל:  נכון שאנחנו מקיימים את הישיבה הזאת בעקבות המלחמה, וכמובן חשוב לנו מה קורה בתקופת המלחמה, אבל כבר נאמר "אין לחם, אין תורה"

אליהו דלל:  אני חושב שהשאיפה שלנו, שברגע שנחזור לשגרה, ניתן את המענה של התזונה לכל הגילאים בכל המסגרות, ואני חושב שנכון לעשות את זה מוקדם ככל שניתן

אליהו דלל:       כשאנחנו מסתכלים על המספרים פה, הדברים די ברורים

אליהו דלל:  במקום שיש מסגרות, במקום שיש מערכת שפועלת כמו שצריך, כמעט שאין בעיה – לא שאין בעיה, אלא הבעיה היא פחותה יותר

אליהו דלל:  אבל כשילדים חוזרים הביתה, וכששני ההורים בדרך כלל עובדים ואין אוכל חם, אם בכלל נתנו בבוקר את הסנדוויץ, אולי כן נתנו אולי לא נתנו, אין ספק שארוחות מסודרות בצורה מסודרת על ידי משרד החינוך במסגרות, זה הדבר הנכון ביותר, ואני חייב גם לומר שכשאוכלים בחברותא, אז אוכלים

אליהו דלל:  אדם לבד פחות אוכל, וכשיש את המסגרת, אין ספק שזה הדבר הכי נכון לעשותו

אליהו דלל:       כחברי ועדה, כיושבי ראש הוועדות, נצטרך לתת את הדעת גם היום ולומר שזאת השאיפה לטווח הבא, מיד אחרי המלחמה, לתקצב את הדברים האלה ולדאוג שילדי ישראל יאכלו, והתזונה תהיה תזונה נכונה בכל המסגרות

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חברת הכנסת יסמין פרידמן, בבקשה

יסמין פרידמן: ראשית, אני אומר תודה לשני יושבי ראש הוועדה על מהירות שיא בקיום הדיון וההבנה עד כמה זה חשוב

יסמין פרידמן:  אני אעשה את זה ממש ממש קצר, כי אנחנו מציפים בעיה, אבל אנחנו גם מציעים פתרון

יסמין פרידמן:  ממש בכמה משפטים הרקע, בשנת 2004 חוקק החוק שקובע שבבתי הספר היסודיים ובגני חובה שיש בהם יום לימודים ארוך תסופק ארוחה יומית לתלמידים

יסמין פרידמן:  משרד הרווחה עשה עבודה נפלאה ואיתר 38,000 משפחות, שהילדים שם זקוקים לזה

יסמין פרידמן:       מהמידע שיש לנו, 33% מסך הילדים באותן משפחות כרגע לא נמצאים במסגרת לימודית, ולכן לא מקבלים את הארוחה שהיתה לעתים, במקומות מסוימים, הארוחה היחידה ביום, ופה יש בעיה

יוסף טייב: מאיפה הנתון הזה של 33%?     

יסמין פרידמן: זו הערכה גסה, אבל זה בעזרת עמותת קול רבני לזכויות אדם

יסמין פרידמן:  זה המידע שהצלחנו לשאוב

אליהו דלל: יש פה איזושהי סתירה מסוימת, אני חייב לומר

אליהו דלל:  אני לא רוצה לקחת לך את זכות הדיבור, אני אומר בסוגריים, כשאנחנו מסתכלים, אם בוועדות הכלכלה ומדברים בנושא התיירות, אנחנו רואים שרוב המפונים, כמעט כולם, נמצאים בבתי מלון ומקבלים שלוש ארוחות

יסמין פרידמן: אנחנו לקחנו את זה בחשבון

יסמין פרידמן:  בגלל אני מדברת על 33%, ערים ומקומות שבהם לא היו מסגרות חינוך ואותם אנשים לא קיבלו את הארוחה

אליהו דלל: לא, אני לא מדבר רק על מסגרות החינוך, השהות בבתי מלון

נעמה לזימי: אבל אלי, אין קשר

נעמה לזימי:  הוראות פיקוד העורף משאירות בבתים הרבה ילדים, שהם באותו אי ביטחון תזונתי

יסמין פרידמן: לא מפונים, בגלל זה – זה רק 33%

נעמה לזימי: בקורונה לקחו את הכסף הזה והעבירו אותו לדברים אחרים

אליהו דלל: אנחנו נמצאים היום חודש אחרי המלחמה, לא תמיד יש לנו את הנתונים הכי מדויקים

יסמין פרידמן: זה לא אחרי המלחמה, זה לתוך המלחמה

אליהו דלל: לתוך המלחמה, מצד שני אנחנו דנים פה כדי לעזור לאותם ילדים וכדי להעלות את הבעיה הזאת

יסמין פרידמן: את המספרים המדויקים נוכל לקבל, אבל כרגע צריך להגיע לאיזושהי החלטה עקרונית

יסמין פרידמן:  מהנתונים שלנו יש, שאנחנו יודעים עליהם – ואנחנו נשמע פה אם למישהו יש נתונים אחרים – אנחנו מדברים כרגע על 150,000 ילדים

יסמין פרידמן:  בתקציב של 2021 תוקצבו 650 מיליון לטובת הארוחות האלה, זאת אומרת שכרגע בחודש אוקטובר התקציב הזה לא נוצל כמעט לגמרי

יסמין פרידמן:       משרד הרווחה יודע מי המשפחות האלה

יסמין פרידמן:  רוב המשפחות האלה, באחוזים גבוהים אלה משפחות חד-הוריות, מקבלות מה שנקרא כרטיס מזון על סך 500 שקלים

יסמין פרידמן:  ההצעה שלנו מבקשת לקחת את התקציב הזה שלא נוצל לטובת הארוחה ביום הלימודים ולהוסיף אותו פר ילד באותה משפחה, כדי שהתקציב הזה יומר לכרטיס מזון לאותה משפחה

אליהו דלל: יש פה מישהו מהרווחה?     

יוסף טייב: 	כן, אנחנו נעלה אותם

שמואל דוד: לגבי הנתונים, אנחנו מדברים על 450,000 ילדים שמקבלים - - -     

יסמין פרידמן: משפט אחרון שאני רוצה להוסיף, במיוחד בהתייחס למה שאמרת על אי ביטחון תזונתי בשעת שגרה, ובטח ובטח בחירום

יסמין פרידמן:  אי אפשר לא להזכיר בנשימה אחת את נושא זריקת המזון במדינת ישראל

יסמין פרידמן:  אתה יודע שמדובר ב-20 מיליארד שקלים זריקת מזון

אליהו דלל: אנחנו משלמים פעמיים, גם עבור האשפה

יסמין פרידמן: זה משהו שאני כבר שנתיים מדברת עליו

יסמין פרידמן:  אם אנחנו נשקיע 900 מיליון בהצלת מזון, אנחנו מסיימים עם אי הביטחון התזונתי בארץ אך ורק בהצלת מזון

יסמין פרידמן:  אתה גם פותר את אי הביטחון התזונתי, גם אתה שומר על איכות הסביבה

נעמה לזימי: ומסייע לחקלאים – הכול, זה מתחבר

יסמין פרידמן: עם אי ביטחון תזונתי, צריך להופיע במשפט אחד צמצום זריקת מזון והצלת מזון

יוסף טייב: הערה חשובה מאוד, יסמין

תמי סלע: הערה קטנה, שקשורה גם למה שעלה פה שצריכים לשמוע את הנתונים

תמי סלע:  הזכרת חוק ארוחה יומית לתלמיד וחוק יום לימודים ארוך, שזאת באמת אחריות של משרד החינוך, מפעל ההזנה, וזה אולי מירב הילדים שאמורים לקבל; אבל למשרד הרווחה יש גם את האחריות שלו בנפרד גם על מעונות יום מסוימים שיקומיים וילדים בסיכון ונוער בסיכון, וגם על משפחות, ויש גם פרויקט של משרד הפנים

שמואל דוד: למשרד החינוך יש היום 80,000 ילדים במעונות

תמי סלע:  אז אני רק אומרת שיש מספר משרדים, שיש להם תקציבים לצורך המטרות האלה, אבל חלק מהעניין זו גם השאלה, האם יש בכלל איגום נתונים, הבנה שאין חפיפה

תמי סלע:  זה עולה גם מהמסמכים של מרכז המחקר והמידע

תמי סלע:      שאלה נוספת שמתעוררת, האם יודעים מי נמצא איפה ומי מקבל מה, בגלל שהרבה מפונים נמצאים במלונות

יסמין פרידמן: אנחנו כן חושבים שמשרד הרווחה עשה עבודה באמת באמת מאוד יסודית באיתור 38,000 המשפחות האלה שמקבלות את כרטיסי המזון - -     

תמי סלע: זה באמת פרויקט נפרד מחוק ארוחה יומית לתלמיד

יסמין פרידמן: - - שמתוכן זאת לא בעיה להבין, איזו עיר יש בה מסגרת חינוך ואין בה מסגרת חינוך והיא לא פונתה

יוסף טייב: אגב, אנחנו צריכים לקחת גם בחשבון שיש נמ"רים שלא נכנסו בכלל בתוך המסגרת של אותה תכנית של הביטחון התזונתי, שזה עוד נושא בפני עצמו שעכשיו מורגש הרבה יותר

תמי סלע: ואגב, רק על יסודי וגנים – לא במשרד הרווחה ובמשרד הפנים, אלא בתכניות של משרד החינוך כל התכניות הן רק עד גיל יסודי

יוסף טייב: כן, ברור, שזאת גם תופעה - - -     

יסמין פרידמן: בתיכון לא רעבים יותר

יוסף טייב: כן, כאילו שם לא צריכים לאכול

יוסף טייב:       אני רוצה שמרכז המחקר והמידע ייתן לנו פלטפורמה של נתונים ראשוניים, ואחרי זה כמובן אנחנו נשמע גם את משרד החינוך וחברי כנסת

יוסף טייב:  אנחנו פה עד השעה 11:00

אתי וייסבלאי: אני אגיד בקצרה כמה מילים על הנושא של תכניות הזנה במסגרות חינוך, שזה הנושא שיש לנו פה

אתי וייסבלאי:  הנתונים הם ממסמך משנת 2020, שזאת הפעם האחרונה שבדקנו את הנושא

אתי וייסבלאי:  סביר להניח שמאז נוספו עוד

אתי וייסבלאי:       בסך הכול יש שלוש תכניות הזנה מרכזיות במערכת החינוך

אתי וייסבלאי:  התכנית הראשונה, כמו שנאמר פה, זה מפעל ההזנה, ארוחה לפי חוק ארוחה יומית לתלמיד, שמיועדת לתלמידים ששוהים בבתי ספר, בגנים שיש בהם יום חינוך ארוך

אתי וייסבלאי:  לפי חוק, אלה בתי ספר וגנים באזורי פריפריה, באזורים מוחלשים

אתי וייסבלאי:       בסך הכול בשנת 2020 היו 190,000 תלמידים בתכנית הזאת, והתקציב שלה היה 228 מיליון שקל באותה שנה

אתי וייסבלאי:  תכנית אחרת זה תכנית ניצנים, הצהרונים, שהיא תכנית אוניברסלית לכיתות א', ב'

אליהו דלל: בכמה אתם מחשבים ארוחה?     

יסמין פרידמן: 24 שקלים

אתי וייסבלאי: זה באמת לפי חוזר מנכ"ל של משרד החינוך

אליהו דלל: 24? זה ממש בפועל, או שזה רק חישוב?     

יוסף טייב: 	נשמע את הנתונים המדויקים מהמשרד

אתי וייסבלאי: המשרד יכול לענות, אלה גם דברים שמשתנים

אתי וייסבלאי:  בתכנית ניצנים שהיא צהרונים, גני ילדים וכיתות א', ב' יש 240,000 תלמידים – זה למעשה בכל הרשויות המקומיות שהצטרפו לתכנית

אתי וייסבלאי:  תכנית נוספת שמיועדת לאזורי פריפריה ואוכלוסיות מוחלשות היא תכנית מיל"ת, שבה היו 23,000 תלמידים, כך שבסך הכול החישוב שלנו – ונאמר פה – הוא בסביבות 450,000 תלמידים שמקבלים הזנה במערכת החינוך

אתי וייסבלאי:  חלק מהם לפי חוק ארוחה יומית לתלמיד, וחלק מהם לא לפי חוק

אתי וייסבלאי:       סך כול התקציב להזנה במערכת החינוך בשנת 2020 – חישבנו את זה כ-650 מיליון שקל, כולל מפעל ההזנה, תכנית ניצנים ותכנית מיל"ת

שמואל דוד: אבל זה לא כולל את מעונות היום – 80,000 איש, וזה לא כולל את החינוך המיוחד

אליהו דלל: אני לא יודע אם אתה חדש פה, אבל לא

אליהו דלל:  אני אתן לך את זכות הדיבור

אליהו דלל:  תאמין לי, תקבל את החמש דקות שלך, ואני משתדל גם לא להפריע באמצע

אתי וייסבלאי: כפי שכבר תמי התייחסה, יש גם ילדים במעונות יום, במעונות יום שיקומיים אלה ילדים עד גיל שלוש – אנחנו מדברים על סדר גודל של 140,000 ילדים, שלא כולם חזרו

אתי וייסבלאי:  יש גם מסגרות רווחה, כמו פנימיות וגם בתי ספר

אתי וייסבלאי:  בבתי ספר מקצועיים אנחנו מדברים על עוד 40,000 תלמידים וילדים

יוסף טייב: אבל הסמכות שם היא משרד הרווחה

יסמין פרידמן: וסך כול התלמידים עד איזה גיל?     

יוסף עטאונה: סליחה, כבוד היושב-ראש, אני חושב שהדיון הוא לא על מפעל ההזנה, הצהרונים והמפעל החשוב הזה

יוסף עטאונה:  הדיון צריך להתמקד בשאלה איך אנחנו בזמן חירום, כשאין מערכת חינוך, כשתלמידים לא מגיעים אליה, מה אנחנו עושים – בזה צריך להתמקד

אליהו דלל: זה בדיוק הדיון, אבל אנחנו צריכים לדעת קודם כל מה הנתונים, מה ההיקף ומה התקציבים שבשגרה

אליהו דלל:  עוד מעט נשמע ממשרד החינוך איזה מוסדות אכן פתוחים ומה כמות התלמידים, אלה התשובות שנצטרך לשמוע מהמשרד, גם ממשרד הרווחה וגם ממשרד החינוך – מה היקף התלמידים, שהיום לא נמצאים במסגרות החינוך, ויש להם הצורך של אותן תכניות לביטחון תזונתי, האם הם מקבלים? אם הם לא מקבלים, אנחנו צריכים לתת להם את הפתרון כדי שהם יקבלו

אליהו דלל:       חברת הכנסת דבי ביטון, בבקשה

דבורה ביטון: כבוד יושבי הראש, תודה על הדיון החשוב הזה

דבורה ביטון:  אני בהחלט מצטרפת לדבריה של חברתי חברת הכנסת יסמין בכל הסוגיה של האפשרויות שיש לתת להורים

דבורה ביטון:  אפשר להטעין היום את הכרטיסים, בהתחשב בתקציב שהיה מיועד לאותו ילד

דבורה ביטון:       אני רוצה לשים דגש על כך שאנחנו במלחמה

דבורה ביטון:  אנחנו גם יודעים היום שהרבה הורים לא עובדים

דבורה ביטון:  יכול להיות שפעם חישבו ילד או שניים, יכול מאוד להיות היום שהבית עצמו זה בית רעב

דבורה ביטון:  כפי שאני מכירה אתכם, ובטח את שר הרווחה, אנחנו לא משאירים ילדים רעבים

דבורה ביטון:  לכן אדוני, זה מצוין שיש רשימות ושאנחנו יודעים מי המשפחות

דבורה ביטון:  אני חושבת שבסוגיה הזו היה צריך להיות מישהו שיתכלל רק את הסוגיה הזו

דבורה ביטון:       אני יודעת מה קורה היום, משום שגם במלונות אמנם מקבלים שלוש ארוחות, אבל כבוד היושב-ראש יודע שאחרי שבוע שאתה במלון לפעמים אתה כבר לא יכול להסתכל על האוכל הזה

דבורה ביטון:  אני אומרת לך שיש לא מעט הורים שהיום מוצאים את עצמם יוצאים כדי לרכוש לילדים מזון אחר, כי הם אומרים שהם כבר לא נוגעים בכול

דבורה ביטון:  גם הסוגיה הזאת צריכה להילקח בחשבון, כי בסוף כשאתה מקנה איזשהו ביטחון כלכלי בכסף, בכרטיס לאותה אימא – אני אומרת לך שיש ילדים שלא מתחברים לאוכל של המלונות

דבורה ביטון:  אנחנו יודעים איזה אוכל, סבבה בהתחלה אתה יכול, אבל כמה אתה יכול לתת לו את הפסטה הלא מזינה הזו, ובסוף ההורים האלה מוצאים את עצמם יוצאים

דבורה ביטון:  זה בסוגיה הזאת, ואני אומרת לאדוני, אני הייתי שלושה שבועות במלון, כבר בשבוע השני הפסקתי להיכנס

דבורה ביטון:  אני מבוגרת ואין לי בעיה, אבל מה קורה עם אותם רכים? אגב, האוכל הזה היתה המנה הבשרית

דבורה ביטון:  בזמנו היו אומרים לי ההורים: זו המנה הבשרית היחידה שהילד שלי אוכל

דבורה ביטון:  חייבים לתת את הדעת על זה

דבורה ביטון:       בנוסף, יש לקחת בחשבון את הערים שלא החליטו לגביהן שהן מפונות ואין להן מסגרות חינוך, אז אנחנו לא יודעים מה קורה בתוך הבתים האלה

דבורה ביטון:  לכן יש צורך בדקדקנות על מנת שחלילה לא נמצא את עצמנו במשבר שהוא מעבר למשבר של הרעב

דבורה ביטון:  יפה שיש היום המון עמותות, ואתה יכול גם לראות הרבה משפחות שאתה רואה שלוקחות שימורים ויש אוכל, העמותות שמות, המון ארגונים אזרחיים, והם נמצאים במלונות ובבתים

דבורה ביטון:  זה אומר שזה לא בדיוק כזה ורוד, אלה אוכלים ואלה פחות

דבורה ביטון:  לכן אנחנו חייבים להיות מדויקים

דבורה ביטון:  הרעיון הוא להטעין את הכרטיס למשפחות האלה

דבורה ביטון:  זה נותן להן ביטחון, ובסוף זה גם מאפשר להן לקיים איזושהי תכנית הזנה לילדים שלהם

דבורה ביטון:  תודה

אליהו דלל: לגבי הנושא של התכלול, הטיפול הוא על ידי המועצה הארצית לביטחון תזונתי

אליהו דלל:  יש חוק וזה התכלול שאמור להיעשות

דבורה ביטון: השאלה אם המציאות של היום דומה למה שהוא עשה בשוטף

אליהו דלל: הוזמנו נציגים מהמועצה הארצית לביטחון תזונתי?      

דבורה ביטון: 	היו"ר דלל, אנחנו במצב שונה

דבורה ביטון:  הם עשו את זה ברגיל בסיטואציות רגילות

תמי ברנע: נציגת משרד הבריאות חברה במועצה, לדעתי

תמי ברנע:  אמורה להיות בזום נציגת משרד הבריאות

אליהו דלל: אני חושב שאנחנו צריכים להתמקד

אליהו דלל:  בזמן המלחמה אנחנו צריכים להבין במה אנחנו מתמקדים, אחרי המלחמה אמרתי פחות או יותר מה אנחנו רוצים

אליהו דלל:  אני חייב לומר לכם שבזמן המלחמה, לגבי המלונות לשמחתי לא צריכה להיות בעיה

אליהו דלל:  יכול להיות שצריך להיות יותר פיקוח שהילדים כן אוכלים, וזה צריך להיעשות על ידי גופי הרווחה, החינוך, ההורים וכך הלאה

אליהו דלל:       הבעיה בזמן המלחמה היא לגבי אותן משפחות שלא פונו לבתי המלון, שנמצאות בבתים ולא מסוגלות אולי ללכת לקנות, אין להן מספיק כסף או שלא פונו, או שפונו למשפחות במקומות אחרים, שגם שם יש קושי מסוים

אליהו דלל:  זו ההתמקדות שצריכה להיות, כי בבתי המלון – ואני סיירתי לא מעט – יש מעל ומעבר

אליהו דלל:  קשה לי להגיד את זה, אבל יש – יש מעל ומעבר, יש כאלה שנותנים ויש כאלה שמספקים בנוסף

נעמה לזימי: אתה צודק חד משמעית, הסיפור פה זה אי ביטחון תזונתי

אליהו דלל: אתם יודעים מה? זאת בכלל לא צריכה להיות פה השאלה, בכלל לא להעלות את זה, זה לחלוטין לא מעניין

נעמה לזימי: ממש, נכון

אליהו דלל: המשרד, המשרדים והממשלה מסבסדים ונותנים לבתי המלון את מיטב התקציב כדי שיתנו, ועם זה לדעתי אין בעיה

אליהו דלל:  כמו שאמרתי, אני חושב שצריך להתמקד באותם מקומות, שבהם יש את הקושי, ועל זה הדיון

יוסף טייב: תודה רבה אלי

יוסף טייב:       חברת הכנסת נעמה לזימי, נעמה צריכה ללכת לוועדת הכספים

נעמה לזימי: אני הולכת לוועדת הכספים, ב-9:30 מתחיל הדיון על מתווה הפיצויים

אליהו דלל: תדאגי לנו שם על הדרך גם לכספים לביטחון תזונתי

נעמה לזימי: לא, זה המתווה של העסקים והעצמאים

אליהו דלל: אני אשאר פה אם תהיה בעיה ותזעיקי אותי

נעמה לזימי: לגמרי, אנחנו אפילו די מסכימים

נעמה לזימי:  קודם כל אני רוצה להודות על קיום הוועדה הזאת וליסמין שיזמה את הדיון החשוב הזה

נעמה לזימי:  אלי, אני הסכמתי חד משמעית עם מה שאמרת לגבי הצורך המלחמתי עכשיו

נעמה לזימי:  יוסי, יכול להיות שזה יעניין אותך להמשך

נעמה לזימי:  בשנה שעברה בממשלה הקודמת הגשתי חוק, שעודפי תקציב של מפעל ההזנה ספציפית יחזרו למפעל ההזנה להיצבר – זאת אומרת שיהיה אינטרס לממש אותם

אליהו דלל: ליצור כמו קרן?      

נעמה לזימי: בדרך כלל קופת הגירעון חוזרת

נעמה לזימי:  זה שירות סוציאלי כזה חשוב, שאנחנו רוצים גם שיפתחו אותו

נעמה לזימי:  אגב, זה מתחבר למה שיסמין אמרה על עוד אופציות של ליקוט מזון והצלה, שאם יהיה תקציב פיתוח שנצבר מהעודפים עם הזמן, אפשר יהיה לעמוד על הסוגיה הזאת של אי ביטחון תזונתי בהקשר של תלמידים

נעמה לזימי:       לפני שאני אציע פה משהו יותר פרקטי, אני רוצה להדגיש שאי ביטחון תזונתי במסגרת לימוד זה פגיעה בציונים ובשוויון ההזדמנויות; זה לא רק סיפור ערכי תזונתי, זאת אומרת: כל היכולת לחשוב, להתפתח, לעשות שיעורים

נעמה לזימי:  זה נשמע לנו שאין ילדים רעבים, אבל יש ילדים רעבים

יסמין פרידמן: חד משמעית

נעמה לזימי: אני גם רוצה להוסיף את הנקודה, שיש אי ביטחון תזונתי, ואי ביטחון תזונתי חמור

נעמה לזימי:  יש אי ביטחון תזונתי, שקשור גם לדלות מזון, לערכים תזונתיים ולהיעדר אופציות, וגם אי ביטחון תזונתי חמור שאין בכלל

נעמה לזימי:       בתכנית של משרד הרווחה, תכנית שעמלו עליה הרבה שנים והיא מגובה בכל הנתונים, לא נכנסו כלל הציבורים, שזכאים לתכנית בגלל היעדר תקציב

יוסף טייב: מה הקריטריון שכן נכנס?     

נעמה לזימי: אני חושבת שעשו את זה לפי מדרג כזה או פיילוט שהרחיבו בזמנו

נעמה לזימי:  אנחנו יודעים לפי סקר של לתת על 350,000

נעמה לזימי:  אנחנו יודעים שיש יותר שמחולקים לאותה קטגוריה

נעמה לזימי:       כמו שאלי אמר, הסוגיה היא בבתים

נעמה לזימי:  אם אני רוצה להדגיש את הסוגיה בבתים, אני רוצה להדגיש את הבתים באזורים היותר מסוכנים, נגיד אופקים, שבכלל לא מסתכלים עליה בתקופה הזאת, לצערי

נעמה לזימי:  זה לא נאמר כביקורת פה, כאילו לא קרה בעיר הזאת טבח ואין שם אוכלוסיות שזקוקות

נעמה לזימי:  בוודאי שצריך להגיע אותו מזון לבתים ולהבין מהתכנית איך אפשר להגיע לתלמידים במקומות שאין בהם נגישות

נעמה לזימי:  אשקלון מאוד מטווחת ולא כולם התפנו מכל מיני נסיבות, גם ראשון לציון מאוד מטווחת ועוד מקומות

נעמה לזימי:  אתה העלית פה נקודה, שאפשר גם פה לאסוף מהתקציב הזה לאותם מקומות

נעמה לזימי:       בקורונה השתמשו בכסף הזה והעבירו לסוגיה חשובה – לטיפול בקשישים; אני לא בטוחה אם להזנת קשישים, אבל העבירו את זה לאחת המשימות הללו

נעמה לזימי:  לא הבינו שהעובדה שאין בתי ספר בקורונה, לא אומרת שילדים שזקוקים לאותו אוכל - - -      

יוסף טייב: נעמה, דעתי מאוד ברורה בסיפור הזה, כסף שהוקצה לביטחון תזונתי צריך להישאר בביטחון תזונתי

נעמה לזימי: חד-משמעית, בדיוק – בדיוק, זאת האמירה הכי חשובה שיש

יוסף טייב: לכן ביקשתי שהאוצר יהיה פה בדיון, כי אני רוצה לצאת באמירה ברורה, שהכספים האלה לא יחזרו לאוצר

יוסף טייב:  אני לא יודע איך תעשו את זה, תעבירו את זה דרך העמותות, תעבירו את זה דרך משרד החינוך, תעבירו את זה דרך משרד הרווחה; תחליטו מה שאתם רוצים, אבל הכספים האלה צריכים להגיע לאותם ילדים רעבים

נעמה לזימי: אני אגיד את הנקודה האחרונה, למה זה עוד יותר קריטי, ובגלל זה הדיון הזה מאוד חשוב

נעמה לזימי:  עכשיו כל עם ישראל מתגייס בתרומות ובסיוע לכל הנפגעים, ובצדק

נעמה לזימי:  בימים האלה העיניים, שמנסות לחפש דווקא את המוחלשים ביותר ולסייע להם, לא שם, כי העיניים מופנות לעזרה למאמץ הלאומי המלחמתי

נעמה לזימי:  האוכלוסיות הללו עוד יותר נדחקות, כי התרומות נשלחות למקום מסוים, כי הציבור מוכוון למקום מסוים, מחפש את המקום הזה, ואז אותן אוכלוסיות שכל כך זקוקות שנראה אותן ונסייע להן, לא מסתכלים עליהן, ומאוד חשוב שזה יובא לפה

נעמה לזימי:       האמירה שלך שהכסף נשאר באותו אזור זאת אמירה סופר חשובה, כי זה לא קרה בקורונה

נעמה לזימי:  חשוב מאוד לוודא את זה

נעמה לזימי:  אנחנו נהיה אתך בכל מה שצריך, אם צריך לעשות העברה תקציבית ממפעל ההזנה לתכנית הביטחון התזונתי של משרד הרווחה או דברים דומים כדי לראות איך זה עובר

נעמה לזימי:  אנחנו רתומים לכך, ואנחנו אתך חד-משמעית

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:       נמצא אתנו פרופ' אהרון טרואן מהאוניברסיטה העברית

יוסף טייב:  אני גם רוצה לומר שאנחנו משתתפים בצערך ובצער שאר המשפחות

יוסף טייב:  אחותך וגיסך נרצחו על ידי אותם בני תמותה ב-7 באוקטובר, אנחנו משתתפים בצערך

יוסף טייב:  בבקשה, אהרון

אהרון טרואן: תודה רבה

אהרון טרואן:  אני חוקר באוניברסיטה העברית בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה

אהרון טרואן:  אני שנים רבות עוסק בסוגיות של ביטחון תזונתי

אהרון טרואן:  אני חבר בוועדה המדעית של המועצה הארצית לביטחון תזונתי וחבר נלווה באיגוד רופאי בריאות הציבור, ועל פי רוב אני מגיע לכאן

אהרון טרואן:  שנים אני מגיע לוועדות האלה ושומע את אותם הדברים ואת אותן הסוגיות שלא מצאו פתרון, ואני בא עם נתונים

אהרון טרואן:       אנחנו בחודש הראשון, וכפי שאמרתם, אנחנו עוד לא יודעים מה קורה בדיוק, אבל בוודאי שאנחנו יודעים – למשל ש-70,000 נערים ונערות בתיכון וחטיבות ביניים לא מקבלים שום דבר, וזה לא בגלל שהם לא צריכים לאכול

אהרון טרואן:  אז יש דברים שאנחנו כבר יודעים מראש, ואני עובד עם מרכז המחקר והמידע, והם הציגו חלק מהמספרים

אהרון טרואן:       אז אני היום בא גם כאח שכול, ואני מדבר מדם ליבי

אהרון טרואן:  אני אח של שחר ושלומי מטיאס, שנרצחו בקיבוץ חולית, ואני לוקח לאומנה את בנם הקטין רותם מטיאס, שבית הספר שלו בחבל אשכול מפוזר בכל הארץ, ושכמובן הוא וחבריו אולי נמצאים במלוניות, אבל כפי שציינו פה, באופקים, בשדרות ובמקומות אחרים,  אנשים נמצאים במצוקה איומה

אהרון טרואן:       המחדל הביטחוני – עוד ידובר בו

אהרון טרואן:  צריך לזכור שהמחדל האזרחי של ההזנחה רבת השנים ואי הפתרון לבעיות הקיומיות האלה, שהן בליבן של הביטחון התזונתי והן בליבן של החוסן האזרחי והחוסן הלאומי שלנו, של הילדים, וההון האנושי של דור העתיד, צריכים לבוא להתייחסות

אהרון טרואן:  זה מאוד קשה לי, ותסלחו לי אם לא כל המחשבות שלי סדורות, כי העיסוקים שלי היום הם לא במחקר

אהרון טרואן:       אבל אני רוצה להתייחס לצורך לזכור שהביטחון התזונתי וההזנה של בתי הספר הם חלק, מרכיב בביטחון תזונתי כללי ובזמן חירום

אהרון טרואן:  אנחנו רואים, וכבר כתבנו ב-2020 נייר עבודה למטה לביטחון לאומי, למל"ל, ועקבנו אחרי הדברים גם בדיונים כאן בוועדות הכנסת, ואין איש שלא כתבנו לו, כולל לנשיא המדינה

אהרון טרואן:       אנחנו לא יכולים לסמוך על החברה האזרחית בעתות משבר – כמה שזה מחמם את הלב וזה נהדר, זה לא יעיל, זה לא שוויוני וזה לא מתוכלל

אהרון טרואן:  זה נותן מענה שהוא קרוב למי שקרוב לקרובים לצלחת

אהרון טרואן:  אין את המתנדבים, אין את הכספים הפילנתרופיים, וכמו שחברת הכנסת לזימי אמרה, אין את ההתייחסות לאוכלוסיות המוחלשות תוך כדי המאבק הלאומי, עם כל הכבוד לעבודה הנהדרת שחבריי כאן עושים, והם עוד ידברו

אהרון טרואן:        אנחנו יודעים – וצריך לשים את הדברים בהקשר הזה – שאנחנו לא מדברים על מלחמת ששת הימים, אנחנו לא מדברים על התרחיש הסטנדרטי של "נעביר את הלחימה לשטח האויב ונתגבר", אלא אנחנו מדברים כאן על חודשים

אהרון טרואן:  תרחיש האימים שבו ייפגעו המקורות של ייבוא לישראל, הנמלים, שמייבאים 80% מהקלוריות של ישראל, ואנחנו כבר רואים שייפגעו – ואנחנו כבר רואים שחברות ספנות נזהרות מלהיכנס ולהביא אוכל, זה לא שאפשר להביא משחתת אמריקנית או נושאת מטוסים אמריקנית ולהביא רכבת אווירית של תחמושת; אוכל צריך לגדל

אהרון טרואן:  רואים את זה בעוטף שממנו 70% מהירקות שלנו מגיעים, שלא יכולים – לא לאסוף את היבול עכשיו, וגם לא לזרוע את מה שיביא לנו את האוכל לשנה הקרובה

אהרון טרואן:       כשאנחנו מסתכלים על האספקה, אנחנו לא יכולים להסתמך על יבוא ועל כוחות השוק שיורידו מחירים, ושנישען על ייבוא ממשענת קנה רצוצה של ירדן, טורקיה והרשות הפלסטינית, שיספקו לנו עגבניות ומלפפונים, זה הרי הזוי, והמחירים יעלו כי הדרישה תעלה ואספקת המזון פה תרד

אהרון טרואן:  וכשאנחנו מדברים על ביטחון תזונתי, כולל לילדי ישראל, אנחנו מדברים על כולם, לא רק העניים

אהרון טרואן:  אם אנחנו ממשיכים עם זה עד הקיץ הבא, יש לנו ודאות שכולנו, עשירים כעניים, יהיה לנו מה לאכול על המדפים

אהרון טרואן:       אז ההתארגנות כאן צריכה להיות – ולדעתי הדיון הזה חייב להתמקד בחירום, כי כל שאר הדברים נאמרו, ידועים וצריכים טיפול, תקצוב ותכלול

אהרון טרואן:  דבר ראשון, חייבים לתכלל את זה

אהרון טרואן:  אני חולק על חבר הכנסת אלי דלל, המועצה הארצית לביטחון תזונתי, על פי חוק אמורה לייעץ ולפתח תכניות

אהרון טרואן:  היא לא תוקצבה על ידי ממשלות ישראל לדורותיהן, היא עבדה כמוני בהתנדבות

אהרון טרואן:  ראש המועצה, שאני מקווה שיעלה בזום, לא מקבל החזרי הוצאות נסיעה

אהרון טרואן:  אנחנו עושים עבודת קודש, וכולנו מייצרים תכניות, יחד עם החברה האזרחית, כדי להציע תכניות – ויש תכניות, אבל מתעלמים מהן ולא שומעים

אהרון טרואן:       לקח ראשון מהשנים שלי בעבודה, הייתי אומר, שצריך לקחת צעד קדימה

אהרון טרואן:  אני מכיר אישית את חברי הכנסת וגם מייעץ להם

אהרון טרואן:  כולנו רוצים את הטוב, אבל הדברים טובעים בחישובים סקטוריאליים פוליטיים צרים

אהרון טרואן:  חייבים לראות את הדברים האלה באופן לאומי

אהרון טרואן:  אין לנו דרך אחרת, כולנו ביחד

אהרון טרואן:  צריכים להקשיב בזה רב קשב לדרג המקצועי, לחברינו המקצועיים שנותנים נתונים – במרכז מחקר ומידע, במשרד הבריאות, במשרד החינוך, בחברה האזרחית ובאקדמיה

אהרון טרואן:  אנחנו לא מונעים ממניעים פוליטיים; אנחנו רוצים לבדוק את המציאות, ולפי זה לייצר המלצות איך אנחנו יכולים להאכיל את הילדים

אהרון טרואן:       הגיע הזמן לנסות לחזור ולשמוע את המועצה הארצית, ולתת לה את הכוחות לתכלל ולארגן; אבל מי שצריך לתכלל את הביצוע, צריך לחוקק מראש את החוקים, צריך לחלק מראש את התקציבים; צריך לתת, כי ברגע שיסגרו את הנמלים ולא יהיה פה אוכל, זה יהיה מאוחר מדי לבוא ולתת סובסידיות וחלוקת מזון

אהרון טרואן:  עכשיו זה הזמן לתכנן את התכנית הלאומית

אהרון טרואן:       מפעל ההזנה לילדים – תסלחו לי, אני לא רוצה לגזול יותר מדי זמן, אבל באופן פרקטי, יש לנו מנגנון של מאות מיליונים של שקלים, שעובד ברמה לאומית בשיתוף עם הרשויות המקומיות ועם המשפחות

אהרון טרואן:  היצור, האספקה והשינוע הלוגיסטי של המזון נעשים באופן מרוכז

אהרון טרואן:  אם ילדים מקבלים אוכל במלוניות, אותם ילדים אולי לא צריכים, אחרים כן, ולא רק הילדים, הילדים הם קצה הקרחון של המשפחות שלהם, וזה כבר נאמר

אהרון טרואן:  צריך לראות איך אנחנו בונים מנגנון ונעזרים ביכולת היצור ויכולת האספקה כדי לייצר מנגנון שידאג לנו, כשאנחנו נהיה פה בצנע ונאכל מנות קרב במשפחות, לא רק החיילים – זה התרחיש שאנחנו צריכים להיזהר ממנו, לא רק העניים המסכנים שאנחנו רוצים לתת להם צדקה וחסד, והתכלול הזה חייב להיות על סמך נתונים

אהרון טרואן:       לקח שני מהקורונה – איגום נתונים לא קיים

אהרון טרואן:  במשרד הרווחה בקורונה לא יודעים את כולם

אהרון טרואן:  אנחנו עשינו סקר במימון של כספי סוף שנה ב-10,000 שקל

אהרון טרואן:  גילינו ש-89% מהמשפחות של ילדים בבתי ספר שהיו צריכות הזנה, שהיו באי ביטחון תזונתי, לא היו מוכרות לרווחה

אהרון טרואן:       משרד החינוך אמר בזמנו, ואני לא יודע מה העמדה היום במלחמה: ביטחון תזונתי זה לא הבעיה שלנו, אנחנו מחלקים אוכל לילדים על פי חוק יום לימוד ארוך; העניין של ביטחון תזונתי, זה לא התפקיד שלנו – זה לא נכון, חייבים לדעת

אהרון טרואן:  בתי הספר יודעים מי הילדים שמשתתפים

אהרון טרואן:  הם לאו דווקא יודעים מי הילדים שבמצוקה, ואולי טוב שכך מבחינה ערכית, שלא תהיה סטיגמה, אבל הרשויות המקומיות, שירותי הרווחה, הקהילות, המורים בבתי הספר והחוזק הזה ברשות המקומית, יש להם נתונים

אהרון טרואן:  הם לא יכלו להעביר את זה בגלל חוק חופש המידע, ומי שהיה צריך את זה – נניח בפיקוד העורף, אם הם היו מסוגלים לעשות את השינוע – צריך להוריד חסמים, וגם מדובר פה בחקיקה ובמחשבה, בעבודת מטה מסודרת שבאמת מתכללת

אהרון טרואן:       רוני סטריאר, ראש המועצה שאני מקווה שיעלה וידבר, ניסה להקים שולחן עגול באישור שר הרווחה, שבגלל שיקולים פוליטיים פוצץ על ידי הגורמים הפוליטיים, לא על ידי הגורמים המקצועיים

אהרון טרואן:  אני מקווה שהם יצליחו בכל זאת לעבוד, אבל בחברה האזרחית הביאו את חברת גוגל ותוך יומיים, שלושה גוגל עשו מעשה כדי לייצר את הדשבורד, שמדברים עליו כבר ממלחמת לבנון השנייה

אהרון טרואן:  גם זה הוצג בכנסת על ידי איתן יצחק, שהיה סגן ראש רח"ל בתקופת הקורונה

אהרון טרואן:  הדברים האלה חייבים להיעשות – להיעשות, ועכשיו, לפני שנגיע למצב חירום, שאני מתפלל שלא

אליהו דלל: אם אני מבין נכון, אתה אומר שהתכניות קיימות?     

אהרון טרואן: נעשו הרבה עבודות מטה, שמשרד הבריאות ניסה להוביל יחד עם רח"ל ועם משרד הביטחון בקורונה

אהרון טרואן:  היה להם – לכאורה לפחות – את הסמכות הביצועית, ואז זה עבר לפיקוד העורף, פיקוד העורף העביר לרח"ל והנושא של התכלול עלה: בכנס שעשינו באקדמיה הלאומית למדעים, בכנסים שאנחנו עשינו במועצה הארצית לביטחון תזונתי, בניירות לבנים

אהרון טרואן:  אני מקווה שפרופ' אליוט בארי יעלה וידבר כאן

אהרון טרואן:  יש מסגרת, אבל צריכים קשב וצריכים מחויבות ואחריות של המדינה להסתכל על הדברים האלה ולבנות את התכניות כהלכה

אהרון טרואן:       יש ועדה במשרד החקלאות

אהרון טרואן:  דיברתם על מי עושה מה, יש פה כיס קטן במשרד הרווחה, לכל אחד יש כיס קטן וכל אחד יתכלל את שלו – זה לא תכלול

אהרון טרואן:  המטה לביטחון לאומי יושב בוועדה של משרד החקלאות, כשמדברים על ביטחון מזון, אז מתחילים לדבר עכשיו בחירום על מה שאמרנו קודם

אהרון טרואן:  אני לא יודע מה המצב של תרחישי הסוד של שותפי הסוד

אהרון טרואן:       אני הייתי קצין מודיעין לפני 30 שנה עם מיקום שראיתי ראייה די אסטרטגית, או כשדיברנו על טילי קרקע-קרקע של מצרים ועיראק, והתרחישים האלה של פגיעה בעורף הישראלי הם חלק מתפיסת העולם שאנחנו מנסים להתמודד איתה בביטחון הישראלי כבר שנים

אהרון טרואן:  איפה מלאי החירום? מה זה אוכל בחירום? משרד הבריאות מנסה עכשיו להגיד, מה המזון שצריך לאכול פה כשנהיה במשבר ואיך מגוונים את המקורות ואיך מסתכלים על ההרכב התזונתי, אבל מה – קפה, סוכר, שמן, קמח ותה זה ביטחון תזונתי? לא

אהרון טרואן:       אני קורא לכם כמפקחים על הממשלה, כמי שיושבים בוועדה, כאחראים על הפיקוח, יש מי שיעשה את העבודה, יש דרגים מקצועיים מצוינים, יש חברה אזרחית מעולה – תנו לנו לעבוד, אבל אל תישענו ותבנו את התכניות כאילו הן יבואו מפילנתרופיה, צדקה והתגייסות של האזרחים

יוסף טייב: צודק בכל מילה, אהרון

אהרון טרואן: אני מאחל לנו הצלחה

יוסף טייב: אמן, תודה

יוסף עטאונה: תודה ליסמין על היוזמה להעלות דיון מאוד חשוב

יוסף עטאונה:  אני גם מצטרף לדברים שהציגה, גם לגבי הפתרונות המוצעים

יוסף עטאונה:  אכן מפעל ההזנה מאוד חיוני למערכת החינוך

יוסף עטאונה:  אני גם הגשתי הצעת חוק להרחבת המפעל לכל הגילאים במערכת החינוך, ולכן השאלה המרכזית בדיון הזה היא מה אנחנו יכולים להציע לילדים שלא מגיעים, ויש הרבה ילדים, במיוחד בחברה הערבית הבדואית בנגב

יוסף עטאונה:  בגלל המציאות הקשה שם, של אי הכרה, אי מיגון בתוך בתי הספר, אי הנגשה והיעדר תשתיות, הסכנה שם היא מאוד מאוד גדולה, ולכן צריך לחשוב איך הכסף שמיועד למפעלי ההזנה – גם בתוך בתי הספר וגם בצהרונים בתכנית ניצנים – יגיע לילדים ולמשפחות, כי אם הילדים צריכים את זה בשגרה, בחירום ובמצב הקיים זה יותר חשוב

יוסף עטאונה:       אתמול נפגשתי עם החמ"ל של ארגוני החברה האזרחית שהוקם בישוב חורה, שנותן מענה כמעט בכל התחומים

יוסף עטאונה:  עלה נושא החינוך ומערכת החינוך

יוסף עטאונה:  אני מנצל את ההזדמנות ששניכם כאן, גם יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט וגם יושב-ראש הוועדה לזכויות הילד

יוסף עטאונה:  אני מציע שבשבוע הבא נקיים סיור בבתי הספר בכפרים הלא מוכרים, כי כל מה שאני אציג כאן ומה שהם הציגו, אני לא אצליח להעביר את התמונה

יוסף עטאונה:       אנחנו תכננו יחד לעשות סיור כזה

יוסף עטאונה:  אני חושב שבעת הזו מאוד מאוד חשוב לנו שאתם תהיו שם לראות את הדברים ולנסות לתת מענה, כי יש סוגיות מהותיות ליום יום במערכת החינוך שם שצריך לראות אותן

יוסף עטאונה:  גם אפשר לפגוש את הארגונים ולחזק אותם על מה שהם עושים, כי גם משרד החינוך הוא חלק מהחמ"ל שנמצא שם ויחד איתו מנסים להתמודד, אבל חשוב מאוד שהוועדה – ואני קורא גם ליושבי הראש וגם לחברי הוועדה יחד בשבוע הבא, או בראשון או בחמישי, אני מוכן לארגן את זה גם מול בתי הספר וגם מול החמ"ל עצמו

אליהו דלל: טוב, נשקול את זה

יוסף טייב: אני רוצה לשמוע קצת נתונים ותשובות על חלק מהשאלות שעלו פה ממשרד החינוך

יוסף טייב:  חיים מויאל, מנהל אגף חינוך ילדים ונוער בסיכון, נמצא אתנו בזום

יוסף טייב:  חיים, תוכל קודם כל לתת לנו נתונים, מה המצב הקיים, כי עלו הרבה טענות, ויכול להיות שחלק מהטענות לא מוצדקות, אבל בוא נשמע

יוסף טייב:  האמירה שלנו צריכה להיות ברורה, חיים: כסף שהוקצה לביטחון תזונתי, צריך להישאר לביטחון תזונתי

יוסף טייב:  אם צריך את העזרה שלנו מול האוצר, אנחנו פה גם לשירותכם

יוסף טייב:  בבקשה, חיים

חיים מויאל: קודם כל, הישיבה הזאת עם שניכם, שני יושבי הראש, היא ישיבה חשובה מאוד, גם של כל הדוברים שדיברו לפניי על הבנת המורכבות של הסוגיות עליהן אנחנו מדברים

חיים מויאל:       אני אתן סקירה מה התכניות שקיימות, פחות או יותר מה המספרים שהאכלנו שנה שעברה, ומה קורה עכשיו בשבועות האחרונים

חיים מויאל:  אני אתחיל ואומר שלחוק יום חינוך ארוך נכנסות 114 רשויות, אבל רק 70 מתוכן היום נכנסות או מוכנות להיכנס לתוך החוק הזה, זאת אומרת שיש הרבה מאוד רשויות שלא נכנסו לתהליך ההזנה, ויש כל מיני סיבות, אם נרצה, אני ארחיב את הדיבור גם על החלק הזה

יוסף טייב: חיים, אני אשמח לדעת מה חלק מהסיבות

אליהו ברוכי: השאלה אם יש חתך מסוים של רשויות שלא נכנסות

אליהו דלל: בגלל מצ'ינג או משהו אחר? מצ'ינג של הרשות או מצ'ינג של ההורה?     

חיים מויאל: כמובן של ההורה, שמי שגובה אותו זאת הרשות

יוסף טייב: אבל אתה מבין, חיים? תתייחס לזה אחר כך, אני רק אגיד בסוגריים, שדווקא האוכלוסיות המוחלשות והמועצות החלשות הן אלה שלא יכולות להיכנס לתכנית הזאת, כי אין להן האופציה להיכנס

יוסף טייב:  תעשו חישוב מסלול מחדש

חיים מויאל: אני רוצה לחזק את מה שאתה אומר דווקא מצד אחר

חיים מויאל:  הרבה מאוד רשויות חלשות לא נכנסות בגלל הקשיים האלה שאמרתי, אבל שוב, יש עוד קשיים

יסמין פרידמן: זה בדיוק מה שהוא אמר

חיים מויאל: אני לקחתי את המשימה האדירה הזאת, זאת משימה באמת מורכבת מאוד, אני עדיין לומד אותה, ויש לי מחשבות רבות איך לשנות ולעשות דברים אחרים, כמו רשויות חלשות ומה לעשות עם הילדים שנכון לרגע זה לא אוכלים, אבל זה גם קשור לשאלה איך בתי הספר בנויים להזנה, זה קשור לכל המרכיבים התוספתיים שצריכים להינתן למנהלי בתי הספר כדי שהם יפעילו את ההזנה בצורה יעילה וכו' וכו'

חיים מויאל:       המשרד מתקצב חמש תכניות: התכנית הראשונה, כפי שנאמר, היא יוח"א, יום חינוך ארוך; השנייה היא ניצנים; השלישית היא מיל"ת; הרביעית, אנחנו בסוג של פיילוט – דרך אגב, גם חינוך מיוחד מוזן דרך הרשויות, אבל אנחנו עושים איזשהו פיילוט ובוחנים, האם נכון שתכנית ההזנה תזין את הילדים של החינוך המיוחד, אין לנו עדיין מסקנה לגבי זה; ועוד תכנית שמאוד מאוד נוגעת למה שאמרתם, תכנית הזנה למרכזי חינוך טכנולוגיים ערביים, 24 כאלה, כי קיבלנו תקציב תוספתי להם, לא מתוך התקציב של מפעל ההזנה, ואנחנו מזינים אותם, וזה עשה פלאים בחלק הזה

יוסף טייב: חיים, כמה תלמידים יש שם?     

חיים מויאל: בחברה הערבית?      

יוסף טייב: כן, בטכנולוגיים

חיים מויאל: כ-4,500 תלמידים

יסמין פרידמן: בגילאים?      

יוסף טייב: זה טכנולוגי, כנראה גילאי תיכון

חיים מויאל: תיכון

יסמין פרידמן: כי מפעלי ההזנה לא כוללים בדרך כלל תלמידי תיכון, בגלל זה אני שואלת

חיים מויאל: אני אדגיש, זה תקציב תוספתי

חיים מויאל:  אנחנו משתמשים במנגנון של מפעל ההזנה כדי לאזן, התקציב לא מתוך תקציב מפעל ההזנה, צריך להדגיש את זה

חיים מויאל:       דרך אגב, אני אגיד בסוגריים, כן חשוב לי להדגיש, שהגשתי תכנית כבר לפני שנה להזנה של 20,000 ילדים בסיכון שהם תחת האחריות שלי בתיכונים

חיים מויאל:  בקורונה עשינו מפעל מאוד מאוד ייחודי כדי להביא להם את האוכל לתוך בתי הספר, ולא קיבלתי תקציב לעניין הזה עד היום

חיים מויאל:  עכשיו, תוך כדי המלחמה הזאת שאנחנו עדים לה, יש הרבה מאוד ילדים שזקוקים לאוכל ואנחנו אוספים מפה ומשם, בתי הספר וכו' כדי לתת להם ארוחה חמה

יסמין פרידמן: תרומות

אליהו דלל: ברשותך, האם אפשר יותר לשמוע מה קורה כרגע בתקופת המלחמה, זאת בדיוק הנקודה שאני רוצה להתמקד בה

חיים מויאל: האכלנו בממוצע כ-350,000 ילדים בשבוע – בממוצע, אבל הפעולה עצמה בשבועות שבהם לא היו חגים ואירועים מיוחדים היתה מיועדת בערך ל-460,000 ילדים בכל יום

יסמין פרידמן: בשגרה

חיים מויאל: לפני שבועיים היו כ-170,000 ילדים; בשבוע שעבר היו כ-220,000 ילדים, כלומר: אנחנו מזינים כ-50% מהילדים נכון לרגע זה

יוסף טייב: מה קורה עם 50% האחרים, שלא נמצאים במסגרות?     

עאידה תומא סלימאן: 50% ממה שהיה

יוסף טייב: כן, ברור

אליהו דלל: זה 20% מכלל הילדים

חיים מויאל: מה קורה עם הילדים האחרים? אנחנו פעלנו גם בשולחן העגול ואפילו בשיחות אישיות עם הרשויות לאפשר לתלמידים האלה להגיע למסגרות החינוך

אליהו ברוכי: הם גם לא הגיעו לבית הספר וגם לא מקבלים תזונה, לא קיבלו כפליים

יסמין פרידמן: לא, הוא אומר להגיע לבתי הספר רק לקבל אוכל

יוסף טייב: חיים, אני אומר לך את האמת, אני לא יכול לישון בלילה, כשאני יודע שילד הולך לישון בלי אוכל

יוסף טייב:  אותם תלמידים – כשהם נמצאים במסגרת החינוך, אני יודע שגם אם הם לא לומדים, גם אם יש להם קושי בבית והם לא אכלו טוב בלילה, אני יודע שלפחות אחרי שיאכלו, הם יוכלו ללמוד חלק מהתכניות

יוסף טייב:  מה קורה עם 50% מהילדים האלה – אני לא מדבר עכשיו כשיש חזרה ללימודים, אבל באותה תקופה שהם לא היו, הם לא קיבלו בכלל אוכל?     

חיים מויאל: לא קיבלו

יוסף טייב: חיים, חשבתם על איזשהו מנגנון, שהם יוכלו דרך המשפחות להגיע לבתי הספר וכן לקבל?     

חיים מויאל: בוודאי, אנחנו מדברים על אוכל, על תזונה

חיים מויאל:  בעיניי יש שלושה מרכיבים מאוד מאוד חשובים, שהם בתוך התזונה הרגשית, התזונה הלימודית והתזונה הפיסית של אוכל

חיים מויאל:  בית הספר עושה את הפעולה הזאת

חיים מויאל:  אני חושב שבית הספר הוא מרכז הוליסטי, שצריך לתת מענים

חיים מויאל:       בשבוע שעבר שמעתי בשולחן העגול מנציגת הרווחה, של-20% מהילדים יש פגיעה כזאת או אחרת בתוך המשפחה, כלומר – מה שניסינו לעשות, וזאת התכנית, זה ללחוץ ולפעול כדי להביא את הילדים האלה להפוגות בתוך בית הספר, שבו הם יקבלו אוכל

חיים מויאל:  דרך אגב, גם באזורים המאוד מאוד מסוכנים פיקוד העורף מאפשר להביא ילדים להפוגות במספרים של 50 ילד, 100 ילד, זה תלוי באיזה אזור

חיים מויאל:  הצענו, לא משנה באיזה שעה, שנוכל להזין את הילדים הללו שיגיעו ויקבלו עוד משהו

חיים מויאל:  זאת נקודה מאוד מאוד חשובה ומרכזית

יסמין פרידמן: אבל חיים, אני רוצה להגיב לרעיון הזה שלכם

יסמין פרידמן:  אם הם לא מגיעים לבית הספר מסיבה זו ואחרת, הסיכוי שהם יגיעו לבית הספר אך ורק לקחת ארוחה הוא קלוש, בעיניי

יסמין פרידמן:  אתה מסכן אותם, אם יש אזעקות, אני לא יודעת אם ההורים יתנו להם לצאת

יסמין פרידמן:  זה לא באמת הפתרון שפותר את הבעיה

יסמין פרידמן:  אני חושבת שהפתרון שאנחנו מציעים הוא הרבה יותר ריאלי

חיים מויאל: אבל את פונה למשרד הלא נכון

יסמין פרידמן: אין בעיה, אני רק מציפה, שהפתרון שלכם לא ריאלי

אליהו דלל: אבל יש שולחן עגול, ובשולחן העגול אפשר לקבל את ההחלטות

אליהו דלל:  זה לא שהם משרד לא נכון, יכול להיות שהרעיונות שהועלו הם לא מספיק נכונים

יסמין פרידמן: מה הבעיה לתת כרטיס מזון?     

חיים מויאל: המרכיב הזה של מפעל ההזנה של משרד החינוך הוא בליבי, הוא בליבנו, כמו שאמר היושב-ראש

חיים מויאל:  זה משהו שמאוד מאוד מפעיל אותנו, אנחנו רוצים שהילדים האלה יאכלו, לא משנה באיזה נסיבות ובאיזה זמן

חיים מויאל:       אני רוצה להגיד משהו על הנקודה הזאת, שהילדים לא יבואו

חיים מויאל:  נכון לרגע זה, מה שקרה זה שהרשויות החליטו, יכול להיות בצדק – אני לא נכנס עכשיו לשיקול הביטחוני באמת, וזאת לא ביקורת – לא להפעיל את המסגרות, ולא עשינו את הניסיון להביא את הילדים האלה לסוג של הפוגה רגשית, תזונתית, לימודית, לא ניסינו

חיים מויאל:  לכן יכול להיות שזה לא עובד, אני לא יודע להגיד, אבל בחוויה שלי בוא לפחות ננסה את החלק הזה כדי לראות

אליהו דלל: ציינת שהיה שולחן עגול, מי עמד בראשו? איזה החלטות התקבלו, והאם אפשר לשמוע אותן? לפי זה נוכל לדעת מה קורה

חיים מויאל: המשנה למנכ"ל ראש הממשלה, מר ברקן, ומשרד המשפטים, שאני חושב שהם גם נמצאים פה

חיים מויאל:  ההחלטה היתה שאנחנו נפנה לשלטון המקומי כדי לעשות מאמצים מאוד מאוד גדולים להביא את הילדים האלה להזנה

אליהו דלל: נציג של השלטון המקומי היה בישיבה עם השולחן העגול?      

חיים מויאל: אני לא זוכר עכשיו

אליהו דלל: תראו מה קורה, אתם מחליטים החלטה, מטילים אותה - - -     

חיים מויאל: אבל אתה בא בטענה למי - - -     

אליהו דלל: לא משנה, הלא אתה חלק מאותו שולחן עגול

אליהו דלל:  צריך להבין, מקבלים החלטה, זורקים את זה על השלטון המקומי, שלא נמצא בהחלטה, השאלה אם הוא יכול ליישם את זה או לא

אליהו דלל:  לעומת זאת, יש פה רעיונות – עלה פה רעיון, שאני חושב שהוא הכי פשוט, במקום להתחיל גם לבשל, לספק וכל הדברים מסביב ובשאלה אם כן יבואו, לא יבואו; נאמר פה, שהכסף הזה – שנמצא בעצם, כי לא סופק אותו מזון – לתת אותו לאותו תלמיד, לאותה משפחה, הרעיון הזה עלה?     

חיים מויאל: אדוני היושב-ראש, זה לא על השולחן הזה שלי

חיים מויאל:  זה לא על השולחן שלי

יסמין פרידמן: אבל מה אתה חושב, בתור נציג של משרד החינוך, האם אתה חושב שהרעיון הוא נכון? האם אתה חושב שזה רעיון נכון? שזה פתרון טוב?     

חיים מויאל: אני לא יודע להגיד, מכיוון שהפעולות שאני פועל הן אל מול תלמידים, לא אל מול משפחות רווחה כאלה ואחרות

יסמין פרידמן: אבל כל מי שבמפעל המזון אלה תלמידים שזקוקים

יוסף טייב: חיים, אני אתן לך להמשיך, כי אתה אומר דברים חשובים, אבל מה הממוצע ברמה התקציבית, זאת אומרת ברמה הביצועית? אנחנו היום ב-8 בנובמבר, נשארו כחודשיים עד סוף השנה

יוסף טייב:  אני רוצה לדעת מה שאריות התקציב שיש לכם היום בקופה

יוסף טייב:  לצערי, עד סוף שנה אנחנו כנראה נמשיך להיות במעגל הזה של המלחמה, וסביר להניח ש-50% לפחות מאותם תלמידים לא הולכים להיכנס לאותה תכנית

יסמין פרידמן: יוסי, אחורה, נגמר אוקטובר

יוסף טייב: אני מסכים, אבל אני רוצה לדעת מה קורה מתחילת אוקטובר עד סוף שנה, האם יש ואקום ויש שאריות תקציב? אנחנו כבר נדע איך לעשות את זה

יוסף טייב:  אנחנו נביא את ההמלצות שלנו כוועדה

יוסף טייב:  אני חושב שאתם כמשרד חינוך, צריכים לעשות את העבודה מול משרד הרווחה, לצורך העניין, שכן יש לו גישה לאותם תלמידים, אם זה בבתים, אם זה במקומות של מפונים, או של מתפנים

יוסף טייב:  תעשו שם איזשהו שיתוף פעולה – אני לא אומר לטווח הארוך, אבל עד סוף שנה, שנהיה בטוחים שאותם ילדים אוכלים

חיים מויאל: אדוני היושב-ראש, שוב פעם אני אומר, גם כתשובה ישירה לשאלה שלך לגבי העודפים, זאת שאלה שאנחנו צריכים להפנות אותה

חיים מויאל:  אין לי תשובה עכשיו, מה העודף ומה הגודל

אליהו ברוכי: יוסי, צריך לעשות פה דיון המשך, לדעת איך מחלקים את הכסף, את האוכל הזה

יוסף טייב: תבינו, הוא גם בזום, אז יש גם delay

חיים מויאל: אני אומר שצריך לעשות פעולה יזומה אל מול משרד האוצר בהקשר הזה, אבל אם אני מזין 50% מהילדים ואני אומר שזה עולה – כלומר, השבוע הזה יהיו הרבה יותר – לצורך העניין, 30%, 20%, בוודאי שהחלק היחסי הזה מתוך התקציב נשאר

חיים מויאל:  זאת לא תקנה אגפית, לצורך העניין; זו תקנה אוצרית, והתקציב מנוהל, הייתי אומר

חיים מויאל:  תחשבו שאני המנהל, זכיין, קבלן שרוצה להפעיל כמה שיותר הזנה לילדים האלה, זאת המטרה שלי – לתת אוכל לכמה שיותר ילדים

אליהו דלל: כן, אבל זה צריך להיות מנוצל טוב, זה צריך להיות יעיל

חיים מויאל: כמה נשאר? איפה התקציב? מה לעשות איתו וכו', לא יושב על השולחן שלי

אליהו דלל: כמה נוצל מהתקציב? כמה נוצל? חיים, את זה בטח אתה יודע

אליהו דלל:  מה המספר? כמה?      

עאידה תומא סלימאן: האוצר יידע, הוא לא יידע

אליהו דלל: זה תקציב שלך, אמרת שזה 650 מיליון

חיים מויאל: אם מחלקים - - -      

אליהו דלל: לא מחלקים

אליהו דלל:  אתה עכשיו לוחץ על כפתור, כמה נוצל?      

חיים מויאל: אין לי את הנתון הזה

יוסף טייב: חיים, אני אתן לתאיר ממשרד האוצר שנמצאת פה את זכות הדיבור, יש עוד נקודה שאתה רוצה לחדד?     

חיים מויאל: אמרתם פה כמה דברים, שהם מאוד מאוד חשובים ומרכזיים

חיים מויאל:  בנושא הזה של ילדים בסיכון וכל מה שקשור למפעל ההזנה, הוא מאוד מאוד מרכזי להתפתחות, וגם להתפתחות של הלמידה

חיים מויאל:  אנחנו מדברים על זה לא מעט, בהרבה מאוד דיונים

חיים מויאל:  כשמסתכלים על סיכון, הייתי מבקש לעשות איזושהי הבחנה, וצריך לתת מענה לשני המרכיבים האלה

חיים מויאל:  יש ילדים בסיכון, שהם מוכרים, ידועים ואנחנו יודעים לסמן אותם, ויש ילדים – הייתי קורא לזה החדשים, זה מה שקרה גם בקורונה

יוסף טייב: לפי מה שאמר לנו פרופ' אהרון, אנחנו כנראה הולכים גם להגדיל את המעגל הזה

עאידה תומא סלימאן: כולנו נהיה מועמדים לחוסר ביטחון תזונתי

יסמין פרידמן: וגם חוסר ההיגיון, שילדי תיכון לא מקבלים בכלל

משה טור פז: נכון, סתם בירוקרטיה

יסמין פרידמן: הם הכי רעבים

יוסף טייב: תודה חיים

יוסף טייב:  אם לא נקבל את התשובה מהאוצר, אני כן אשמח שלפחות תגיד לנו ברמת דוח ביצוע מה כן בוצע עד היום, אני מאמין שאת זה המשרד כן יודע

יוסף טייב:       תאיר ממשרד האוצר, בבקשה

יוסף טייב:  אחרי זה נעבור לחברה האזרחית

תאיר ראבוחין: באמת אני אתייחס, ואז אני אצטרך לעבור לוועדת העבודה והרווחה

תאיר ראבוחין:  האמירות על זה שיש איזשהו חלק יחסי מהתקציב, שהוא כרגע פנוי, הן פשוט לא נכונות, כי כל התקציב כבר בוצע

תאיר ראבוחין:  כבר עכשיו, עוד לפני שהתחיל כל האירוע, נמצאים בגירעון בתחום הזה

יסמין פרידמן: למה? לא היה תכנון שנתי? הרי אנחנו יודעים מראש

תאיר ראבוחין: אז מפעל ההזנה הולך ומתרחב, הדמוגרפיה בישראל היא כזאת שתוקצב משהו והכסף נגמר

יוסף טייב: אבל תאיר, שמענו מחיים שנמצאות כ-70 רשויות מתוך 100 ומשהו, שהיו אמורות להיקלט

יסמין פרידמן: 114

יוסף טייב: איך אנחנו בגירעונות?     

תאיר ראבוחין: מפעל ההזנה הוא מתוקף חוק, ועל כן כל סכום שיוצא במסגרת מפעל ההזנה מתוקצב בסוף שנה, או לקראת סוף שנה, בהתאם לביצוע, פשוט אין איזשהו כסף שאפשר עכשיו להסיט, ובאופן כללי, בהינתן המלחמה, כרגע - - -      

עאידה תומא סלימאן: אין תקנה בתקציב - - -     

תאיר ראבוחין: יש, פשוט הביצוע בה הוא כבר מלא, זה לא שיש שם איזשהו - - -     

יוסף טייב: תאיר, זאת אומרת שנוצלו כבר 650 מיליון?      

תאיר ראבוחין: אני לא בטוחה אם זה בדיוק 650, אבל יש סדר גודל של יותר מ-100% ביצוע משמעותית

סימון דוידסון: יש הסכמים עם חברות שמספקות את ההזנה, נכון? האם ההסכמים מבוטלים עכשיו? האם עכשיו כשהם עובדים עם 50%, האם הם עדיין משלמים להם על 100%?      

יוסף טייב: לא לא, ישלמו להם על 50%

תאיר ראבוחין: משלמים על מה שמספקים

אליהו דלל: אבל בתקופה הזאת נוצל פחות מחצי, או קרוב לחצי, אז איך כל התקציב נוצל?     

תאיר ראבוחין: כי בתחילת שנה הצפי למה שיהיה מפעל ההזנה היה הרבה יותר נמוך מזה שבפועל

יוסף טייב: תאיר, יש משהו שלא מסתדר לי

יוסף טייב:  כשאנחנו אומרים שצריכים להיכנס לחוק 100 ומשהו רשויות, ובפועל נכנסו כ-70 – אני גם אשמח לקבל אחרי זה ממשרד החינוך את אותן רשויות שאכן נכנסו ואת אותן רשויות שלא נכנסו, ולא משנה מה הן הסיבות, אם הן תקציביות או החלטות אחרות – לי לא מסתדר בחשבון, בלי ללמוד הרבה ליבה, איך אנחנו עברנו את זה, כשיש לנו 30% מהרשויות - - -      

משה טור פז: תקצבו את זה בחסר, זו התשובה שהיא אומרת

יוסף טייב: לא, היא לא אמרה תקצוב בחסר

אליהו ברוכי: היא אמרה שתקצבו בחסר ולקראת סוף השנה עושים עדכונים והשלמות

יוסף טייב: היא לא אמרה שזה תוקצב בחסר

יסמין פרידמן: היא אמרה שהיו שינויים - - -     

תאיר ראבוחין: זה תוקצב באיזשהו סכום, בפועל נכון להיום הוא כבר כולו מומש

יוסף טייב: תאיר, מה הסכום?     

תאיר ראבוחין: אני כבר לא זוכרת

יוסף טייב: אז מי כן זוכר? אלי, הסבלנות שלי פוקעת

יוסף טייב:  משרדי הממשלה, כשאתם מגיעים לפה, תבואו לפה עם נתונים

יוסף טייב:  כשאנחנו מדברים על ביטחון תזונתי, המינימום זה שהאוצר יגיד לי מה התקציב הכולל, וכמה נוצל ממנו

יוסף טייב:  אם משרד החינוך לא מסוגל להגיד לי את זה ומשרד האוצר לא מסוגל להגיד לי את זה - - -   

עאידה תומא סלימאן: היא יכולה לברר את זה תוך דקות ולתת לנו תשובה

יוסף טייב: אז תבררי את זה, תאיר, בבקשה, כי בלי זה אנחנו לא יכולים להתקדם

אליהו דלל: ועוד דבר אחד, ברשותך, אני מבקש לדעת מה היה בשנה שעבר

אליהו דלל:  בשנת הלימודים הקודמת מה היה סך הכול התקציב שבוצע?     

יסמין פרידמן: ביצוע סוף שנה

אליהו דלל: תקציב ביצוע, שנת לימודים כמובן, אתם הולכים על פי שנת לימודים, נכון?     

תאיר ראבוחין: כן

אליהו דלל: יפה

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להתייחס לעניין של התקציב, כי גם באותו משפט שאמרת היה משהו שלא הבנתי

עאידה תומא סלימאן:  את מצד אחד אומרת שאין סכום ספציפי, אנחנו מתקצבים לפי ההוצאות

עאידה תומא סלימאן:  מצד שני, את אומרת שכבר לפני אוקטובר היה ניצול מעל ל-100%, ולכן אין תקציב

עאידה תומא סלימאן:  איך את מסבירה את זה? איך אתם מודדים, אם היה ניצול יתר ועברתם את התקציב? אם האוצר ידע שכבר בתקציב הזה יש חסר, כלומר עברנו את ה-100% כבר בספטמבר, האם עשיתם איזושהי פעולה כדי לכסות על מה שהולך להיות בחודשים הבאים?     אנחנו רוצים לשמוע תשובות, כי אי אפשר לבוא ברגע שיש צורך לנצל תקציב ולהגיד: אופס, אתם כבר בחסר מלפני חודשיים

עאידה תומא סלימאן:  למה לא התרעתם? למה לא אמרתם? האם הקציתם עוד תקציבים או לא?     הדבר השני שהייתי רוצה להבין אותו, אנחנו מדברים על ביטחון תזונתי בשתי רמות: הביטחון התזונתי החירומי עכשיו, בתקופת החירום הזו של תקופת מלחמה; והביטחון התזונתי באופן כללי, כפי שדיבר הפרופ' שאנחנו יכולים להגיע למצב שכולנו נעמוד במצב שיש בעיה בביטחון התזונתי של כלל אזרחי מדינת ישראל

עאידה תומא סלימאן:  בביטחון התזונתי החירומי צריך לקחת בחשבון – ואני עדיין זוכרת את הדיונים שהתקיימו בתקופת הקורונה, והייתי אז יושבת ראש ועדת העבודה והרווחה – שבביטחון התזונתי החירומי התווספו אנשים למעגל הזה והתווספו ילדים, שלא היו בתכניות של משרד החינוך ולא היו בתכניות של משרד הרווחה

עאידה תומא סלימאן:       אני אומרת לכם, עובדים שלא מצליחים להגיע לעבודה והם עובדים שעתיים, לא קיבלו שום משכורת החודש

עאידה תומא סלימאן:  הרשויות המקומיות מכירות את התושבים שלהן הרבה יותר טוב, תסלחו לי, מכל פקיד, מפקח או אחראי על מחלקה שיושב בירושלים או במשרד ממשלתי

עאידה תומא סלימאן:  הם מכירים את האנשים

עאידה תומא סלימאן:  הם יודעים, וגם האזרח יודע, איך לפנות אליהם ולגלות להם על הילדים שלו

עאידה תומא סלימאן:       חוץ מזה, משרד החינוך אומר: בואו תיקחו את המנה? נו באמת, זאת התארגנות? יש ילדים, שאין להם בית ספר ללכת אליו ולקחת ממנו את המנה, על מה אנחנו מדברים?     

יוסף טייב: ויש ילדים שגם יתביישו לבוא לקחת

עאידה תומא סלימאן: ויש ילדים שיתווספו, במיוחד אלה שהתווספו עכשיו, עוד לא התרגלו למעמד החדש שלהם, שהם צריכים לקבל מנות מחוץ לבית

עאידה תומא סלימאן:       כשאומרים עכשיו: קחו את התקציב שלא נוצל ותשקיעו אותו בצורה אחרת, אומרים לך: אין תקציב

עאידה תומא סלימאן:  אני לא מתפלאת, ואם אין תקציב, שימצאו את התקציב, וכל הכספים – שוב, אני לא רוצה להיכנס עכשיו לפוליטיקה, אבל כל התקציבים הקואליציוניים – שישקיעו אותם בצרכים העכשוויים

עאידה תומא סלימאן:       מבחינת התכנית הלאומית, אני חושבת שצריכים להקדיש לזה עוד דיון שילך יותר לכיוון של תכנית כללית ארצית לאומית, שמדברת על חוסר ביטחון תזונתי, ואנחנו שמענו כבר הרבה פעמים שהמועצה לא מתוקצבת והמועצה לא מקבלת שום תשומת לב אמיתית

עאידה תומא סלימאן:       אני מציעה שהכסף שלא מנוצל בחודש הזה, לא אכפת לי אם אין לו כאילו כיסוי באוצר

עאידה תומא סלימאן:  היה צריך להוציא כסף, הוא לא יצא, הילדים לא יישארו ויחכו עד שנעשה את כל הפרוצדורות פה; מידית להעביר את הכסף הזה לרשויות המקומיות, שהן ידאגו להעביר את הכסף למשפחות

יסמין פרידמן: אנחנו הצענו משהו יותר פשוט – כרטיס מזון, 527 שקלים

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אני אמרתי להעביר את זה, לא נכנסתי איך בדיוק יעשו את זה, אבל להעביר את זה למשפחות ולאפשר גם כן מיפוי של משפחות חדשות, או ילדים חדשים, שנכנסו למעגל הזה, בלי שאנחנו כבר הקצינו את זה מלכתחילה

תאיר ראבוחין: עוד רגע אני אחזיר תשובה לגבי השאלות שעלו בנושא של החינוך, אני יותר מכירה את העולמות של הרווחה

תאיר ראבוחין:  אנחנו כמובן עובדים עם משרד הרווחה וגם עם משרד החינוך באופן שוטף על כל הדרישות ועל כל הצרכים שעולים עכשיו במהלך המלחמה, ומן הסתם במה שקשור לטיפול בעורף

תאיר ראבוחין:  משרד הרווחה כבר יצא למיזם משותף עם הקרן לידידות של 20 מיליון שקלים, שנותנים מענה בדיוק לדברים האלה

תאיר ראבוחין:  הוקצו לרשויות שהכי צריכות כרגע מבחינת מפונים וגם רשויות קולטות, שזה דבר שבפירוש נותן מענה לעוד כל מיני צרכים, כמו: משקפיים או ציוד כזה ואחר למשפחות, אבל בוודאי שגם - - -      

יוסף טייב: משקפיים זה חשוב מאוד, אבל זה לא הנושא שלי כרגע, אני מדבר על ביטחון תזונתי

עאידה תומא סלימאן: יש מעבר למפונים

יוסף טייב: עם כל הכבוד, משרד הרווחה לא מקבל את אותו התקציב שלא נוצל במשרד החינוך

יוסף טייב:  אם היה בא עכשיו האוצר ואומר לי: תקשיב, יש תקציב שלא נוצל במשרד החינוך, נשאר חודשיים לסוף שנה, אני מעביר אותו למשרד הרווחה, שיודע להגיע לאותם ילדים, הייתי שותק, אבל זה לא מה שנאמר פה

תאיר ראבוחין: אנחנו מסתכלים על זה מעט אחרת, אנחנו מקבלים צורך ומתאימים לו מענה

יוסף טייב: אז אני אגיד לך מה הצורך

יוסף טייב:  יש מאות אלפי ילדים במדינת ישראל, שהתפנו, מפונים או שנמצאים במסגרות כאלה ואחרות, שלא מקבלים את האוכל

יוסף טייב:  הצורך קיים, תמצאו את הכסף

יסמין פרידמן: יוסי, יש פה פעילה, שאנחנו יכולים לשמוע ממנה מה ההרגשה

יוסף טייב: אני מגיע לשם, אני עובר לחברה האזרחית

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, אני באה מעכו

עאידה תומא סלימאן:  לא התפנינו ולא פונו אנשים, אבל הרבה בתי הספר עובדים עד שעה 12 בגלל מחסור במיגון, אז הילדים שהיו צריכים לקבל את הארוחה באותו יום, הולכים הביתה בלי לקבל את הארוחה

אליהו דלל: על זה אנחנו מדברים

יוסף טייב: על זה הדגש

יוסף טייב:       שמואל דוד משתיל, הקרן החדשה

שמואל דוד: אני קודם כל אגיד בפשטות, שאנחנו לא מדברים על המספרים שנזכרו כאן, אלא על יותר מ-700,000 ילדים – 460,000 בערך מקבלים הזנה במסגרת חוק ההזנה במסגרת ניצנים ובמסגרת תכנית מיל"ת, שניהם צהרונים, ועוד 140,0000 מקבלים במעונות ובמשפחתונים, ועוד לפחות 100,000 – ולדעתי יותר – מקבלים במסגרת החינוך המיוחד, שגם הוא מושבת

אליהו דלל: זה בשגרה

שמואל דוד: בשגרה, כלומר: אנחנו מדברים על הרבה מאוד מאוד כסף, ובזה כדאי להתחיל

שמואל דוד:  בקורונה, עם כל הסגרים – היו שלושה סגרים גדולים וכו' וכו' – תלמידים של הגיל הרך הפסידו 60, 65 יום, תלמידים של יסודי הפסידו בין 65 ל-89 ימים בקורונה

שמואל דוד:       היום אנחנו בחודש, שברור לכולם גם מהנתונים שצוינו כאן, שלפחות חצי מהתלמידים לא נמצאים בבתי הספר, גם היום אחרי 30 יום של מלחמה

שמואל דוד:  בקורונה הלמ"ס ערכה סקרים ומצאה פעם אחר פעם, באחד הסקרים נאמר ש-21% מהמשפחות עם ילדים צמצמו את כמות האוכל שהן נתנו, בחלק מהסקרים דובר על 14% מהמשפחות היהודיות, דובר על 27% מהמשפחות הערביות שצמצמו את כמות האוכל שהן נתנו

שמואל דוד:  בסקר שלתת ערכה בקרב הנתמכים של לתת, 86% מהמשפחות של הנתמכים דיווחו על צמצום של הארוחות, 45% דיווחו על כך שמוהלים תמ"ל, תמיסות מזון לתינוקות, מטרנות במים, או מצמצמים את השימוש בתמיסות מזון לתינוקות

שמואל דוד:       אנחנו נמצאים במצב קשה, אנחנו לא יודעים מתי זה ייגמר, זה יכול גם להתארך, באופן שלא יפתיע אותנו

שמואל דוד:  אני חושב שכדאי להסתכל על זה, ופעם אחר פעם אנחנו מקבלים נתונים קשים

שמואל דוד:  סקר שנעשה במהלך הקורונה דיבר על זה ש-80% מהילדים עם אי ביטחון תזונתי חמור דיווחו שהם הפסיקו לקבל הזנה, בין אם זה במעונות, במשפחתונים, בבתי ספר או במסגרות אחרות – מועדוניות משפחתיות לא הוזכרו כאן, עוד כל מיני מסגרות שקיימות; 54% מהילדים ברמת אי ביטחון תזונתי נמוכה הפסידו את ההזנה שלהם

שמואל דוד:  אנחנו מדברים על מספרים גדולים מאוד, כדאי להסתכל על המספרים האלה

שמואל דוד:       אנחנו כל פעם מקבלים את התשובות האלה, שהכסף נעלם

שמואל דוד:  אני לא חושב שראוי להסכים לקבל את התשובות האלה פעם אחר פעם

שמואל דוד:  בקורונה הכסף נעלם בהיקפים של מאות מיליונים

שמואל דוד:  אני חושב שאנחנו לא צריכים להסכים לקבל את התשובה הזאת הפעם, ולפחות כל עוד התלמידים במספרים מאוד גדולים, במאות אלפים, לא לומדים, זה צריך לקבל מענה מסוג אחר

שמואל דוד:       אפשר לפרוס את ההזנה הזאת לחודשים הבאים כדי להקל על התקציבים של המשפחות; אפשר לפרוס את הסכומים האלה לאוכלוסיות יותר רחבות ולהרחיב את אוכלוסיית הזכאים, בלי שיש צורך לבצע העברה ממשרד למשרד, שאנחנו יודעים שזה קשה ושזה מצריך את ההסכמה של האוצר, שבדרך כלל לא מסכים

שמואל דוד:  גם בתוך האוכלוסייה שכיום מקבלת, אפשר לתת לאוכלוסיות רחבות יותר בחודשים הבאים ולפצות אותן על הנזק

שמואל דוד:  יכול להיות שיתווספו חודשי לימודים בחודשים הבאים, יבוטלו חופשות וכו' וכו'

שמואל דוד:  אפשר לנצל את הכסף הזה כדי לתת מענה לאותן תקופות וגם להגדיל את האוכלוסייה שמקבלת מענים, בתוך התקציב של משרד החינוך, בלי להעביר אותו למשרדים אחרים או לכלים אחרים

שמואל דוד:       כל זה כאילו לא נבחן כאן, לא מוצג כאן כאפשרויות לעבודה, ואני חושב שהוועדה צריכה ללחוץ על משרד החינוך לבדוק את האפשרויות האלה מאוד ברצינות, ולא לקבל את התשובות שקיבלנו עד עכשיו

תאיר ראבוחין: אנחנו נעביר תשובה מסודרת לוועדה, שמפרטת את הביצוע השנה, שנה שעברה, את התקציב וכל השאלות שעלו פה

אליהו דלל: עד מתי?     

תאיר ראבוחין: מתי שתגידו, היום, מחר

אליהו דלל: אנחנו רוצים היום

תאיר ראבוחין: בסדר גמור

אליהו דלל: תודה

יוסף טייב: אני מבקש גם ממרכז המחקר והמידע במחקר, אתי, דרך הכלכלנית שלכם לתת לנו את התמונה המלאה

יוסף טייב:  אני רוצה לדעת את המקור התקציבי, כמה נוצל בשנים עברו, האם אכן זה תוקצב בחסר? אני רוצה גם לדעת את זה, אין דבר יותר חשוב מזה

יוסף טייב:  חברים, אני לא הולך לתת לזה לעבור ככה, שהאוצר יתכונן, אנחנו על זה בכל הכוח

יסמין פרידמן: אוכל, מזון

משה טור פז: אדוני יושב-הראש, אני רוצה להעיר כאן שתי הערות, שקשורות למצב החירום, אבל בעצם קשורות לבעיה בכל מפעל ההזנה

משה טור פז:  פעם אחת, אנחנו רואים את העובדה שאנחנו מפוזרים בין כמה משרדים

משה טור פז:  בשגרה – זה רע, ובחירום – זה בלתי אפשרי

משה טור פז:  אפילו להעביר תקציב ממשרד למשרד, אנחנו רואים איזה גיהינום זה

משה טור פז:  פעם שנייה, כמו בהרבה מקרים במדינה, יש לנו בעיית נתונים קשה

משה טור פז:  אנחנו שומעים כאן על נתונים מסוגים שונים, ברמות שונות, ושלא לדבר על בעיה שכבר הועלתה כאן לפני מספר חודשים, שילדי החטיבות העליונות לא נמצאים במפעל ההזנה, שזה הזוי

משה טור פז:       בתור מי שניהל בית ספר בפועל, אני חייב לומר שאני לא השלמתי עם המציאות הזו, וכמוני מנהלי בתי ספר אחרים

משה טור פז:  גם בשגרה, ובוודאי עכשיו בחירום, פתחו מפעלי הזנה משלהם, מתוך הבנה שלא הגיוני שילד בכיתה ז' רעב ובכיתה י' הוא שבע, זה לא הגיוני

משה טור פז:       לכן אדוני אני אומר כאן, שאנחנו צריכים לפתור את הבעיה עכשיו, אבל ניהלנו פה דיון לפני המלחמה, ואני רוצה שאנחנו נחזור אליו מיד אחריה

משה טור פז:  במדינות רבות בעולם, לא עשירות יותר מאתנו, ילד זכאי לארוחה ביום, כשהוא הולך לבית ספר

משה טור פז:  במקרה של הורים ממעמד הביניים ומעלה, הם משלמים אותה, ובמעמדות הנמוכים הם מקבלים אותה מהמדינה – זה הגיוני, זה סביר

משה טור פז:  הרי לא הגיוני שאנחנו רוצים יום לימודים ארוך, של שש, שבע, שמונה שעות והילד נשאר רעב

משה טור פז:  זה לא הגיוני, אי אפשר ללמוד כשאתה רעב

משה טור פז:  אני יכול לספר לכם שוב, כמנהל שבשעה 11:00 הייתי רואה את התלמידים, במיוחד את הבנים – סליחה שאני אהיה שנייה מגדרי – כבר מסתובבים מסביב לאזור האוכל מחכים וכבר לא יכולים לעמוד בזה, כי הם לא אכלו, בטח מי שלא הביא סנדוויץ מהבית לארוחת בוקר

משה טור פז:       לכן השאיפה של הוועדה הזאת צריכה להיות שלכל ילד בישראל יהיה מה לאכול בחירום וגם בשגרה, ושוב אני אומר, זה לא בשמים

משה טור פז:  גם ככה אנחנו מוציאים המון כסף, יש תחושה שהוא לא מנוצל טוב או שהוא מבוזבז בין משרדים, אפשר לעשות את זה

משה טור פז:  ילד צריך לבוא לבית ספר ושיהיה לו מה לאכול, שוב במימון ההורים אם הם יכולים להרשות לעצמם, ובוודאי במימון המדינה כשהם לא יכולים להרשות לעצמם, בוודאי ובוודאי בחירום

משה טור פז:  אנחנו צריכים ללמוד לעניין הזה לשאול את השאלות הקשות גם בימי השגרה, כדי לראות שהמדינה מוכנה לזמנים כאלה, כי המצב שמתואר פה, נאמר כאן נכון, הוא בלתי נסבל

משה טור פז:  בואו נזכור, שכאשר בתי הספר סגורים, נוצרת מצוקה כפולה, גם הילד משועמם וגם אין לו מה לאכול, שזאת הזיה על הזיה

משה טור פז:  בזה אנחנו צריכים לטפל עכשיו, אבל לחזור ולטפל בזה כשהמלחמה תיגמר

יוסף טייב: 	תודה רבה

יוסף טייב:       	נמצא אתנו בזום יושב-ראש המועצה הלאומית לביטחון תזונתי, פרופ' רוני סטריאר – עד שהוא יעלה, חבר הכנסת אליהו ברוכי, בבקשה

אליהו ברוכי: אני חושב שהדיון הזה מאוד מאוד חשוב

אליהו ברוכי:  כמו שאמרתי מקודם, אנחנו כוועדה צריכים לדרוש ממשרד החינוך לדעת בעוד שבוע, איך הם מנצלים ומכינים תכנית, בלי להתייחס לכסף שיש עכשיו בקופה או אין

אליהו ברוכי:  כל אלה שהיו בתכנית הזאת עד פרוץ המלחמה הזאת, ממשיכים לקבל את האוכל בצורה מסודרת – או בבית הספר או במערכת שינוע לבתים שלהם

אליהו ברוכי:  צריך לדרוש מהם תכנית כזאת, ולהתכנס שוב בעוד שבוע

יוסף טייב: פרופ' רוני סטריאר ירד מהזום

יוסף טייב:       משרד הרווחה והביטחון התזונתי, דוד כהן נמצא אתנו בזום? מה יהיה עם משרדי הממשלה? תנסו להעלות אותו שוב לזום

רון שביט: בוקר טוב, אני ראש אגף בכיר רשויות מקומיות במשרד הרווחה

רון שביט:  רוני סטריאר יעלה, אני מניח, עוד מעט

רון שביט:  אנחנו הקמנו יחד, משרד הרווחה ויו"ר המועצה לביטחון תזונתי, בזמן המלחמה את השולחן הבין מגזרי והבין משרדי יחד עם שישה משרדי ממשלה וחמשת ארגוני הסיוע הגדולים

יוסף טייב: משרד החינוך לקח חלק בשולחן העגול הזה?     

רון שביט: בוודאי, משרד החינוך, משרד הכלכלה, משרד המשפטים, משרד הבריאות

יוסף טייב: והרשויות המקומיות? והשלטון המקומי?     

סימון דוידסון: ומשרד האוצר, כנראה שלא

רון שביט: ומשרד האוצר

סימון דוידסון: היה? קיים?      

רון שביט: כן

משה טור פז: אבל הוא לא העביר את הכסף

אליהו דלל: ונציג הרשויות המקומיות, או השלטון המקומי?     

רון שביט: לא, לא נמצא

רון שביט:  הלקוח שלנו זה השלטון המקומי

רון שביט:  מבחינת משרד הרווחה, שירותי הרווחה ניתנים על ידי השלטון המקומי

אליהו דלל: והוא לא היה

רון שביט: אני רוצה לסקור את כל הערוצים, שהמשרד מסייע בתחום המזון

רון שביט:  אני אעשה את זה בקצרה, ואחר כך אני אתמקד בתחום אחר

רון שביט:       כמו שנאמר, המשרד מסייע בשגרה לכל הקטינים שמסודרים בפנימיות, בסידורים חוץ ביתיים ובמעונות היום במשפחתונים

רון שביט:  המשרד מסייע במיזם ביטחון תזונתי, שהורחב בשנתיים האחרונות מ-40 מיליון ל-150 מיליון, הכול כמובן דרך הרשויות המקומיות

רון שביט:       אנחנו מקיימים מיזם משותף עם הקרן לידידות שוטף של 70 מיליון, ש-60% ממנו בנתונים שלנו, 60% מהסיוע החומרי הוא בתחום המזון

רון שביט:  אנחנו מאפשרים מנעד רחב של סיוע

רון שביט:  מהנתונים שלנו, 60% מבוקש למזון

רון שביט:  כאשר התחיל מצב המלחמה, ממש ביום הראשון למלחמה הוקצה למחוזות המשרד תקציב חירום מידי של שישה מיליון לטווח המאוד קצר, ולאחר שבוע או עשרה ימים אנחנו גיבשנו מיזם חירום עם הקרן לידידות של 20 מיליון, שנועד לרשויות דרום, צפון ורשויות קולטות מפונים

רון שביט:  הכסף הזה כבר קיים ברשויות המקומיות, וחלק גדול ממנו הולך לצורכי המזון

אליהו דלל: מזון לילדי מפונים? למי זה מיועד? אמרת שתוקצב סכום, שרובו מיועד למפונים, אני שואל למי? לילדים? באיזה צורה זה ניתן?     

רון שביט: המשרד פועל דרך הרשויות המקומיות, ובייחוד בזמן חירום הוא מגביר את הגמישות שלו, כלומר: האדם שיודע בצורה הטובה ביותר מה צרכי היישוב שלו זה מנהל אגף הרווחה ברשות המקומית

רון שביט:  אנחנו הקצינו לו בהתחלה תקציבי חירום גמישים, ואחר כך את תקציב החירום המשותף הזה, ובעצם יש סל סיוע שהוא יכול לתת, בין היתר גם תווי מזון ומזון בדרכים אחרים, גם רכישה מרוכזת, והחשוב ביותר שאנחנו בדרך כלל פועלים בזמן שגרה רק אצל רשומים במחלקות הרווחה, ומיד בתחילת המלחמה אפשרנו לאגפי הרווחה לסייע לכל מי שמבקש, גם אם אין לו תיק ברווחה כדי להתגבר על הבירוקרטיה של רישום תיק, ואפשרנו גם את הרכישה המרוכזת, שזה גם דבר שלא נעשה מעולם, כלומר שמנהל מחלקת רווחה יכול להשתמש בכסף ולרכוש באופן מרוכז – אגב, לא רק מזון, גם למשל שמיכות, הסעות ודברים כאלה

יוסף טייב: רון, היום למשרד יש מידע ונתונים איך להגיע לאותם תלמידים, שהיום לא נמצאים במערכת החינוך, לא מקבלים את האוכל החם? לא משנה אם הם בבתי מלון או שהם בבתים פרטיים, פונו מעצמם או פונו

רון שביט: אני אענה, אני רק רוצה להשלים את מה שאמרתי, שערוץ נוסף זה 52 מיליון שקלים של תמיכה בעמותות

רון שביט:       אני אענה על השאלה

רון שביט:  מבחינת המשרד, יש לנו נתוני יסוד על כמות המשפחות המטופלות במדינת ישראל

רון שביט:  דיברתם על זה שחלק מהמשפחות לא ידועות לנו, זה נכון, כלומר המשרד פועל למי שמבקש את תמיכתו, המשרד לא יכול לסייע לאדם שלא רוצה בסיוע, אלא במקרים קיצוניים של חוק וכו', אני לא מתייחס לזה

רון שביט:  יש לנו בארץ 430,000 משפחות מטופלות שמוכרות לנו

רון שביט:  מתוך 430,000 המשפחות שמוכרות לנו, ושוב אני אומר שאנחנו עושים reaching out ואנחנו בקשר עם רשויות החינוך בבתי הספר, זה תפקידו של מנהל הרווחה המקומי, אבל הוא לא יכול לסייע למי שלא מעוניין בסיוע

רון שביט:       מעבר ל-430,00 משפחות, יש לנו מיקוד של 124,845 שמוכרות כנזקקות עוני

רון שביט:  אנחנו יודעים עליהן, שהן מוכרות כנזקקות של עוני, ולכן כאשר אנחנו מתקצבים את הרשויות, גם בקריטריונים אנחנו מתייחסים לזה, גם במיזם לביטחון תזונתי וגם במיזמי הסיוע המשותפים דרך הקרן לידידות וגם בדרכי הסיוע הרגילות של המשרד דרך הסיוע במת"ס, שהיא מערכת התשלומים של המשרד

רון שביט:  אנחנו עברנו למיזם המשותף עם הקרן לידידות מאז לקורונה, כי הוא מאפשר לנו סיוע מידי; הוא לא קשור בגזברויות, למשל אם יש חשב מלווה וכו', אלא הכסף ישר תוך יום מגיע לנזקק

רון שביט:  היום בקורונה יכול להגיע אפילו תו דיגיטלי לסלולרי של הנזקק

רון שביט:       מי שאמון על הניטור הזה של מי האדם שיקבל, אם זה תלמיד – אני כרווחה לא מתייחס דווקא לתלמידים, ההתייחסות שלנו היא מקטן ועד זקן – מנהל הרווחה יודע מי אלה ברמה הגבוהה ביותר של הסיוע, והוא מסייע להם ומעביר לנו נתונים

רון שביט:  החודש קיבלנו נתונים על אלה שחסר להם עוד תקציב, ועם זה אנחנו פועלים כל הזמן בקשר עם האוצר כדי לקבל תוספות, עכשיו אנחנו מקבלים עוד תוספת בשבוע הבא  ואנחנו פועלים למיזם נוסף לרשויות שלא קיבלו, כי הרשויות של ה-20 מיליון הן הרשויות בצפון, דרום ורשויות קולטות

רון שביט:  בעקבות המצב החברתי שהשתנה לרעה גם ברשויות שהן לא באזורים האלה, מצב הפרנסה, החל"ת, העסקים מדרדרים - - -      

יוסף טייב: רון, אני עוצר אותך שנייה אחת

יוסף טייב:  אני רוצה לשאול אותך, באותו שולחן עגול כשישבת עם משרד החינוך, האם עלה הנושא של אותם תלמידים, שלא מקבלים את הארוחה החמה עקב כך שמערכת החינוך לא עבדה, או עבדה בחלקה?     

אליהו דלל: ושלא נמצאים בבתי המלון

רון שביט: אנחנו אמרנו למשרד החינוך את הדבר הבא – כמו שאמרתי, אנחנו כרווחה ממוקדים בכלל האוכלוסייה

רון שביט:  אם יש בעיה מסוימת של אזורים צהובים, של נערים בסיכון, שלא מקבלים את ההזנה, אנחנו מבקשים ממשרד החינוך את הנתונים האלה, את נתוני המשפחות האלה

יוסף טייב: רון, קיבלתם את הנתונים האלה? האם קיבלתם ממשרד החינוך את הנתונים האלה?     

רון שביט: זה מה שאני מבקש כרגע – לקבל את הנתונים

אליהו דלל: למה נדמה לי שכל אחד פה מורח אותנו? תסלח לי על הביטוי שאני אומר לך כרגע, אנחנו מדברים פה על משהו ספציפי – תזונה לתלמידים בעת חירום, וזה לא משנה כרגע, אם זה תלמיד בסיכון או לא בסיכון

אליהו דלל:  ברגע שסגרו את בתי הספר והמזון צריך להגיע לאותו תלמיד באיזושהי צורה, איך אתם עושים את זה? ישבתם בשולחן עגול עם כל המומחים, ועדיין אין לכם נתונים ועדיין הכול מוטל על הרשות המקומית

אליהו דלל:  זה פשוט לא יאומן, אנחנו נמצאים חודש אחרי המלחמה, ואני פשוט לא מבין מה קורה פה

אליהו דלל:  אני לא מדבר כרגע על השגרה, יכול להיות שבשגרה אנחנו בסדר גמור – אני אתפלא, אני בטוח שלא

אליהו דלל:       אני שואל בצורה ברורה, מה אתם עשיתם ומה משרד הרווחה עשה בתקופה הזאת כדי לתת תזונה נכונה לתלמידים, שהממשלה היתה מחויבת לתת להם באמצעות משרד החינוך? ואם לא כולם קיבלו, יש עודפים; ואם לא, זה דרך משרד הרווחה

יוסף טייב: רון, לפני שאתה עונה ליושב-ראש הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, אנחנו לא באים לתקוף את משרד הרווחה

יוסף טייב:  מקודם אנחנו הצענו פה מתווה, שאותן שאריות תקציב, אם אכן יהיו, יעברו לעמותות פרטיות, למשרד הרווחה, לכרטיסי מזון, תחליטו איך אתם רוצים לעשות את זה

יוסף טייב:       אתה כמשרד הרווחה, אם נלקחת פה החלטה שאנחנו רוצים להעביר את הכספים האלה למשרד הרווחה, משרד הרווחה יודע להגיע לאותם תלמידים? הוא מסוגל לעשות את זה? עזוב את הסיפור התקציבי, אני לא אומר שזו אחריות שלכם או שזו היתה - - -     

אליהו דלל: הוא אומר לך שהוא לא יודע

יוסף טייב: אני רוצה שהוא יענה לי

אליהו דלל: רק באמצעות מחלקות הרווחה, זה מה שהוא אומר

רון שביט: אני רוצה לעשות סדר

רון שביט:  קודם כל, חלק ניכר ממחלקות הרווחה מקבלות מענים, ואנחנו יודעים להצביע על כל מחלקות הרווחה שבאו ואמרו: חסר לנו

רון שביט:       שוב אני אומר, הדיון הזה ממוקד תלמידים, אז אני אתמקד בתלמידים

רון שביט:  אני כמשרד הרווחה מתמקד בכל האוכלוסייה

אליהו דלל: תזונה לתלמידים

יוסף טייב: ממוקד תלמידים – כן, זו כותרת הדיון, רון

רון שביט: מעולה, אני רק סקרתי את הפריזמה שלנו

רון שביט:  לגבי אותם תלמידים, ידינו מושטת למשרד החינוך

רון שביט:  אם נקבל את הרשימות של התלמידים האלה, נזהה את הרשויות המקומיות ונהיה אחראים לבוא כרגולטור אל אגפי הרווחה המקומיים ולומר להם: אלה המשפחות שאנחנו מבקשים עכשיו שתעבירו להן את תווי המזון או בדרך אחרת, ונבוא למשרד האוצר אם יש לנו חוסר תקציבי

רון שביט:  יכול להיות שיש לנו אפשרות גם להסתדר בתקציבים הקיימים

רון שביט:  ברגע שיהיה לנו את הנתון הזה - - -     

יוסף טייב: רון, אני מבין מה אתה אומר וטוב מאוד שהוועדה התכנסה ושעכשיו אתם מתעוררים לבקש ממשרד החינוך את הנתונים

יוסף טייב:       מה שאנחנו שואלים כיושבי ראש, גם אלי וגם אני, הייתם בשולחן עגול עם משרדי הממשלה, עם אנשי מקצוע, למה השאלות האלה לא עלו? למה אז לא ביקשתם ממשרד החינוך? הרי המשרד לא עובד, בתי הספר לא נפתחים, התלמידים הולכים להיות בלי אוכל, אנחנו רוצים לקבל את אותה רשימה, למה הדבר הזה לא התבקש אז?     

רון שביט: כשהנושא הזה עלה לפתחנו כמשרד, זאת היתה העמדה שלנו, הצענו את העמדה שלנו

רון שביט:  אני אמרתי את זה בדיון

יוסף טייב: לכן אני שאלתי אותך, האם ביקשת את הנתונים ממשרד החינוך?     

רון שביט: את הדברים שאני אומר לך עכשיו, אמרתי בדיון לפני שבוע

רון שביט:  אני חושב שאתה צריך לשאול את השאלה הזאת את משרד החינוך, כלומר: ידינו מושטת, נקבל את הנתונים

אליהו דלל: כנראה שהשולחן העגול צריך להיות פה בשולחן האליפטי

אליהו דלל:  אני פשוט לא מבין, אנחנו שואלים את משרד האוצר – אין לו נתונים; משרד החינוך – אין לו נתונים

אליהו דלל:  האמת היא, שאני מתבייש

רון שביט: אמרתי בשבוע שעבר, שידינו מושטת לשיתוף פעולה, אני צריך את הנתונים האלה ממשרד החינוך

יוסף טייב: רון, זה מה ששאלתי, רציתי לדעת אם זה נשאל עכשיו או בשבוע שעבר

יוסף טייב:  אם בשבוע שעבר, מעולה, ולא קיבלת את הנתונים האלה?     

תמי סלע: ולכל הצרכים שידועים להם, יש להם תקציב? זאת גם שאלה, קיבלתם תקציב לכל הצרכים שאתם כן יודעים שאתם צריכים? עוד לפני הנתונים של משרד החינוך

רון שביט: התקציב שניתן כרגע הוא לא מספיק, אנחנו הגשנו לאוצר אקסל של הצרכים, שעדיין אין להם מענים, ואנחנו בדיון איתו לקבל תוספות

רון שביט:  אנחנו כבר יודעים בדיוק איזה צרכים נענים – אנחנו ממש עשינו סקר לפני שבוע עם מנהלי אגפי הרווחה ושאלנו אותם: מתוך המשאבים שהצגתי לפניכם כרגע, אילו צרכים עדיין אתם לא מקבלים משום מקור אחר, כולל עמותות הסיוע הפרטיות? יש לנו את הנתונים האלה

רון שביט:  עם זה אני באתי לאוצר וביקשתי תוספת תקציב, על מנת שכל מנהל רווחה שביקש, יקבל מענים למה שהוא ביקש

רון שביט:  לגבי משרד החינוך, יש לנו את האפשרות – אני לא יודע אם זה להעביר תקציב בינינו, אם יש צורך להעביר תקציב, אנחנו מבחינתנו מוכנים לשיתוף הפעולה הזה, אז אני אומר למשרד החינוך בבקשה בואו נתחיל לעבוד

יוסף טייב: רון, שוב אני אומר, אני לא אומר לכם איך לעשות את זה

יוסף טייב:  מצדי, תביאו מהירח

יוסף טייב:  התלמידים האלה צריכים לקבל אוכל

יוסף טייב:  אם אתם רוצים לעשות העברה תקציבית בין משרד למשרד, תעשו את זה

יוסף טייב:  אם אתם חושבים שזה נכון לעשות את זה ממשרד החינוך ומשרד החינוך יודע איך לעשות את זה, שיעשה את זה

יוסף טייב:  אם אתם צריכים לעשות את זה במשותף, תעשו את זה במשותף

יוסף טייב:  אם לא תעשו את זה, נעביר את זה לחברה האזרחית – כנראה שהיא כן יודעת לעשות את זה

בקי כהן קשת: אני פה עם פעילה, שמאוד חשוב לשמוע אותה, אבל חשוב לי לומר כמה דברים, וראשית לא בשמי, אלא בשם שני אנשים שהיו בזום וכתבו לי בווטסאפ, כל אחד במחילה

בקי כהן קשת:  חשוב לי להביא דברים  של מנדי בלוי, שהוא יושב-ראש אשל ירושלים

בקי כהן קשת:  יש נתונים מדויקים על משפחות, זה לא כל המשפחות שיש, אבל לפחות כן ידוע לנו נתונים מדויקים על משפחות ידועות, שהן היום במיזם לביטחון תזונתי ויש להן ילדים במקומות שלא מקבלים תזונה, והוא שלח לי מספרים מדויקים: באשדוד יש לי 739 משפחות, ובהן 1,460 ילדים; באשקלון יש לי 377  משפחות, שיש להן 665 ילדים וכו' וכו'

בקי כהן קשת:  כלומר, יש לנו נתונים, לא על כל הילדים שצריכים, אבל יש בפנינו, בפני העיניים שלנו יש ילדים ידועים ספציפיים, שאפשר להעביר ויש להם מנגנון קיים ופשוט

בקי כהן קשת:  המיזם לביטחון תזונתי נותן רק 500 שקלים לכל המשפחה על כל ילדיה

בקי כהן קשת:  למיזם יש 75 רכזים בשטח ומספרים מדויקים

בקי כהן קשת:  אם יעבירו להם כסף עכשיו, אם יעבירו להם עכשיו למיזם לביטחון תזונתי 20 מיליון שקלים – ואני יכולה תיכף להגיד מאיפה הגעתי למספר הזה, שלהערכתי לא שולם לכדי ארוחות באוקטובר – הם יודעים להגיד: למשפחה הזאת והזאת צריך להוסיף כך כסף עבור חלופה לארוחות

בקי כהן קשת:  אז יש ידע מסוים, ואם יעבירו היום את הכסף לאשל ירושלים, הם יודעים שזה יגיע בדיוק באופן מידי בהעברה מחשבית לזיכוי אותן משפחות ספציפיות

בקי כהן קשת:  זה דבר ראשון בשם מנדי בלוי

אליהו דלל: אבל איך מבדילים בין אותם ילדים, אותן משפחות, שחלקן כן נמצאים במסגרות, כמו בתי מלון או בתי ספר, וחלקן לא נמצאים בכלל באף מסגרת ולהם מגיע?     

בקי כהן קשת: תודה אדוני, התשובה היא שבמיזם הזה יש רשימות מדויקות ויש 75 רכזים, שעובדים היום בשטח

בקי כהן קשת:  כל משפחה מוכרת אישית וידועה

בקי כהן קשת:  אנחנו גם יודעים שבאשקלון אין בית ספר, בבאר שבע החזירו כביכול השבוע, אבל אין ארוחות, כי הלימודים עד 12:00

בקי כהן קשת:  אנחנו יודעים שבאזורים שלמים אין בכלל, אז שם זה מאוד פשוט

בקי כהן קשת:  יש אזורים שזה קצת יותר מורכב, ושם יש רכזים שעובדים בשטח

בקי כהן קשת:  המיזם לביטחון תזונתי מסוגל היום עם מידע ספציפי להעביר למי שצריך – לחלק ממי שצריך לפחות

בקי כהן קשת:       בנוסף, רוני סטריאר שניתק מהזום, היתה לו כנראה בעיה טכנולוגית בחיבור, כותב שהם הגישו המלצה לקבל עוד 50 מיליון שקלים למיזם לביטחון תזונתי, שפועל בתוך הרווחה

בקי כהן קשת:  זאת אומרת שיש מקום ספציפי, שיודע לאתר ילדים ספציפיים שלא קיבלו ארוחות, ומשפחות רעבות היו רעבות גם קודם

בקי כהן קשת:       אני לא רוצה להאריך, כי אני שומעת שיושבי הראש פה מחויבים לזה לחלוטין, שילדים רעבים זה לא מקור תקציבי לצרכים אחרים של המלחמה, ולהגיד בכל מיני שמות שזה לא היה בתקציב וכו', אז שיקראו לזה בשם אחר

בקי כהן קשת:  השם לא כל כך מעניין, אם זה ניצול תקציבי, או דרישה חדשה לתקציב

בקי כהן קשת:  האוצר חייב לתת כסף שיגיע לילדים שצריך להגיע אליהם

בקי כהן קשת:  באה איתי היום לדיון אימא שנמצאת באשדוד, פעילה שלנו מרשת לחיים בכבוד, ואם כבוד היושב-ראש ייתן לה להגיד מספר מילים, אני חושבת שמאוד מאוד חשוב לשמוע מאימה שהיא במיזם, אבל עם הסכום הזעום שהיא מקבלת כשהילדים לא בבית הספר, מה זה אומר מבחינתה

בקי כהן קשת:  אפשר לתת לה בבקשה שתי דקות? מאוד חשוב לשמוע

יוסף טייב: אני תיכף אתן לה

יוסף טייב:       משרד הבריאות, פרופ' אנדוולט רונית נמצאת אתנו בזום

רונית אנדוולט: תודה על האפשרות לדבר

רונית אנדוולט:  אני רק רוצה לעדכן מה משרד הבריאות עושה

רונית אנדוולט:  אנחנו שותפים לכל השולחנות העגולים – גם עם משרד החקלאות, גם עם משרד הרווחה

רונית אנדוולט:  כמובן אנחנו בקשר רצוף גם עם משרד החינוך, גם על מצוקות שיש דרך אגב בתחום של אספקת מזון גם למערכת החינוך, זה לא רק הנושא של מי מקבל את האוכל, אלא עכשיו יש בעיות בעוף או בעיות אחרות, וצריך לראות שיש חלופות

רונית אנדוולט:  אנחנו גם עוסקים בזה

רונית אנדוולט:       אנחנו דואגים לזה שיהיה מספיק מזון ומזון רפואי מבתי החולים, כי גם שם יש ילדים שמגיעים מעת לעת לאשפוז, או בכלל לאוכלוסייה רחבה

רונית אנדוולט:  אנחנו דואגים גם לחלופות מזון כשצריך

רונית אנדוולט:  אנחנו דואגים, שגם מול רח"ל חבילות המזון שיחולקו לאנשים יהיו מאוזנות

רונית אנדוולט:       יש הרבה מאוד אנשים שנשארו מאחור, כמו שהזכירו כאן, שלא פונו, אם זה מאשקלון, אם ממקומות אחרים, ואנשים שקשה להם להגיע לקבל מזון, אנחנו דואגים שלפחות מה שהם מקבלים, הם יקבלו בצורה טובה

רונית אנדוולט:  אנחנו בקשר עם המשרד נגב גליל, שגם הוא שותף דרך אגב לנושא של חלוקת מזון, לוודא שהם מקבלים מה שצריך

יוסף טייב: זה נכון וחשוב, את יודעת, שהם מקבלים

יוסף טייב:  לצערנו, כרגע נראה שהם לא מקבלים בכלל

רונית אנדוולט: לא, חלק מקבלים

רונית אנדוולט:  יש בעיה הרבה פעמים באוכלוסיות שלא מוכרות לרווחה ומגיעות אלינו מכל מיני כיוונים, כמו אוכלוסיית נשים פלסטיניות שנשואות לגברים בדואים נישואים שניים, ששם אנחנו שומעים שיש מצוקה

רונית אנדוולט:  יש כל מיני איים שחורים שאנחנו מנסים לטפל בהם בכל מיני דרכים, אם זה דרך קישור למשרדי ממשלה רלוונטיים ואחרים, ובעיקר אנחנו עובדים הרבה מאוד עם המלונות לראות שהאספקה של המזון שמסופקת לאוכלוסייה תהיה בריאה, מותאמת לאנשים שיש להם ילדים, שיש להם צליאק או אלרגיה למזון

רונית אנדוולט:  כבר היו לנו מקרים של תגובות אלרגיות, אז חשוב לראות שזה נעשה כמו שצריך

רונית אנדוולט:       היום יש לנו ישיבה עם משרד התיירות כדי לראות שלפחות המפונים שמגיעים למלונות יזכו בכל המזון המתאים להם מבחינה בריאותית

רונית אנדוולט:  זה גם אתגר מורכב בעת הזאת, כשאנשים נעקרים מהבתים שלהם, לוודא שלא תיווצר בעיה תזונתית או רפואית בעקבות המעבר למלון עבור קשישים ואחרים

יוסף טייב: כידוע, ישיבת הוועדה מוקלטת, משודרת בפרוטוקול, וגם שידורי הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת

יוסף טייב:  ככל שאלו עניינים הנוגעים לקטינות ולקטינים, שיש חשש שעברו הטרדה מינית או פגיעה מינית, עבירת אלימות או עבירת התעללות, שיעלה דבר שיש בו לייחס להם עבירה או מקשר אותם לבדיקה, טיפול או אשפוז פסיכיאטרי, לטיפול והשגחה של עובד סוציאלי והתאבדות או הליך פלילי המתנהל בבית המשפט, חל איסור על פרסום פרטים מזהים שלהם, ולכן הם לא יצולמו או יוקלטו, ולא ייכללו פרטים מזהים שלהם בפרוטוקול הדיון

יוסף טייב:       כמו כן, בגלל רגישות הנושאים הצפויים לעלות בישיבה זו, אני קובע כי בהתאם לסעיף 120 לתקנון הכנסת, ככל שתהיה בקשה מטעם חבר כנסת, שר או מי מנציגיו, או אם יעלה צורך – והכל לשם הגנה על קטין או חסר ישע – יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או קטינים; כמו כן, ככל שהדבר יידרש לבקשת משתתף אחר בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום נזק לו או לזולתו

יוסף טייב:  כן, בבקשה גברתי

ש.י: שלום, אני גרה באשדוד

ש.י:  יש לי חמישה ילדים בבית, אין להם בית ספר

ש.י:  הבן הגדול שלי בן 32 בעזה

ש.י:  חודש לא ראיתי אותו ולא שמעתי ממנו

ש.י:  לא מספיק מה שמקבלים, מאוד קשה

יוסף טייב: אני מבין שהילדים לא מקבלים את האוכל בבית הספר

ש.י: אין בית ספר

ש.י:  הם לא בבית ספר, הם בבית

ש.י:  הם אפילו לא יוצאים, לא זזים, כי יש אזעקות כל שנייה

ש.י:  לפעמים נופל טיל, לפעמים כיפת ברזל תופסת אותו

ש.י:  הם לא יצאו מהבית כבר חודש

ש.י:  יש לי סוכר ולחץ דם, אני לא הולכת לקנות תרופות, כי כל שנייה הם מתקשרים: אימא, אימא

ש.י:  תחשבו עלינו, שנשמע עכשיו בעזרת השם – אתמול קיבלתי כרטיס של 460 שקל

יסמין פרידמן: לחודש

ש.י: בחודש

יסמין פרידמן: תחשבו כמה זה היה עוזר לה, אם כרגע במקום הארוחה, היו מוסיפים לכרטיס שלה את הכסף שלא ניתן בארוחות לילדים

יסמין פרידמן:  זה הכי פשוט, המנגנון הכי יעיל

יסמין פרידמן:  אני לא מבינה למה לסבך דברים

ש.י: נכון, חמישה ילדים

תמי סלע: בבקשה לא לצלם אנשים פרטיים

יוסף טייב: יסמין, יש גם את המנגנון שעובד דרך הרשויות ומשרד הפנים, גם שם אפשר לעשות תוספת תקציבית מתוך זה ולהעביר – מתוך כרטיס המזון

יסמין פרידמן: אין יותר פשוט מזה, יש כרטיס מזון, רק צריך להטעין אותו – זהו, רק הטענה

יסמין פרידמן:  לעדכן הטענה וזהו פתרנו את הבעיה

יוסף טייב: מרכז השלטון המקומי נמצא אתנו בזום? רות דיין מדר ירדה

אפרת פילזר ביזמן: הקשבתי רוב קשב לדיון המאוד מאוד חשוב הזה

אפרת פילזר ביזמן:  זה נושא כל כך רחב, יש לו כל כך הרבה היבטים משמעותיים, ונדמה לי שהצלחנו להעלות פה כל מיני דברים, אבל אולי צריך לעשות מעט סדר בדברים

אפרת פילזר ביזמן:  יש את התכנית הכללית, שהיא תכנית חשובה, ושכנראה יש בה כל מיני בעיות כבר מהעבר, והיו דיונים קודמים, וצריך לקדם אותה, כי זה לטווח הארוך; ויש את המצב היום – מצב החירום, שאם התכנית קודם היתה לא לגמרי ברורה, עכשיו במצב החירום היא עוד הרבה פחות ברורה, כי יש עוד המון המון משתנים שנכנסו ושצריך להתמודד איתם, וזה מעורר קושי

אפרת פילזר ביזמן:       יש לנו שתי אוכלוסיות של ילדים שצריך להתייחס אליהן: יש את האוכלוסיות המוחלשות, שהבעיות שהיו להן קודם נשארו גם עכשיו, אז צריך לעזור להן ולמצוא להן פתרונות

אפרת פילזר ביזמן:  בנוסף לבעיות שהיו להם קודם, עכשיו יש להם בעיות שהם זזו מקום, הם לא נמצאים באותה תכנית לימודים, הם לא נמצאים באותה רשות מקומית, וצריך לעזור להם מהבחינה הזאת

אפרת פילזר ביזמן:       האוכלוסייה הנוספת שיש לנו היא האוכלוסייה של הילדים באופן כללי, אותה אוכלוסייה של ילדים מפונים, שעכשיו גם הם נמצאים במקום אחר

אפרת פילזר ביזמן:  אולי קודם היתה להם הארוחה הקבועה שהם יכלו לקבל – אם זה במערכת החינוכית, ואם זה בבית שהיה מסודר, ואם זה בישוב שהיה מסודר; ועכשיו הם עברו למקום אחר ואין להם את זה

אפרת פילזר ביזמן:  נוסף לזה שהם במקום חדש, אין חוגים, יותר קשה להיות בחוץ

אפרת פילזר ביזמן:  כל הדברים האלה מובילים להרגלי אכילה לא נכונים ולפגיעה בתזונה

אפרת פילזר ביזמן:  כמו שנאמר כאן כבר קודם, ילד רעב זה ילד שקשה לו, זה ילד שלא משתף, זה ילד שלא עובר טיפול רגשי, כל הבעיות כולן

אפרת פילזר ביזמן:       כדי להתאים את הטיפול הנכון ולתת את המענה הנכון לכל ילד ולכל צורך שלו, אנחנו חייבים להישען על איזה שהם נתונים, ושמענו שוב ושוב ושוב ושוב מכל הגורמים, שיש קושי לקבל נתונים אחרים

אפרת פילזר ביזמן:  למה אני מתכוונת? יש את מערכת החינוך שנותנת מענה מסוים ילדים שצריכים לקבל את הארוחה בבית הספר, שהוא מענה מאוד חשוב

אפרת פילזר ביזמן:  הם צריכים לקבל, כי אולי ההורים שלהם לא יכולים לדאוג להם, כי זאת ההזדמנות שלהם

אפרת פילזר ביזמן:  יש ילדים שבאים מהמצוקה, שדווקא הרווחה רואה אותם, והרווחה נשענת על נתונים הרבה פעמים מהרשויות המקומיות

אפרת פילזר ביזמן:  צריך לתכלל את הנתונים האלה, צריך לקבל את הנתונים מכל הגורמים האלה

אפרת פילזר ביזמן:  יכול להיות שהרעיון שהועלה פה יכול להיות נכון לחלק מהילדים, אבל צריך להסתכל על התמונה הרחבה, אנחנו צריכים לראות את כולם, לא רק ילדים מסוג מסוים, אלא גם את הילדים שאולי קשה להם עכשיו ולא היה קשה להם קודם, וגם הם צריכים את אותה ארוחה חמה

אפרת פילזר ביזמן:       הוועדה צריכה לצאת מפה בקריאה לקבל את הנתונים מכל הגורמים, ואת הנתונים האלה צריך לסנכרן ולשלב, ואז נוכל גם לתת את הפתרונות המיטביים, כי יכול להיות שיש כסף שיכול להיות שצריך להעביר אותו, אבל אנחנו לא יודעים איך לעשות את זה, כי חסר לנו הבסיס

אפרת פילזר ביזמן:  אני לא זאת שאומרת את זה, מרכז המחקר והמידע כבר בדוח הקורונה ידע שיש בעיות, אז עכשיו זה עוד הרבה הרבה יותר מסובך

אפרת פילזר ביזמן:       אז בואו נסתכל על הרגע הזה שאנחנו צריכים את הנתונים של עכשיו מה קורה במלונות, והנתונים האלה יוכלו גם לשרת אותנו קדימה כדי שנעשה את התכנית אחר כך, שתהיה נכונה יותר גם לשעת שגרה וגם לשעת חירום

אפרת פילזר ביזמן:  הבקשה שלנו שתצא מכאן קריאה מסודרת לקבל נתונים מכל הגורמים הרלוונטיים – מהרווחה, מהרשויות ומהחינוך

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:       אנחנו נסכם

אליהו דלל:  קודם כל תודה רבה לחברי חבר הכנסת יוסף טייב ולכל הצוות שלו, וגם לחברת הכנסת יסמין פרידמן שהזמינה את הדיון

אליהו דלל:  זה דיון מאוד מאוד חשוב

אליהו דלל:  לצערי, קיבלנו תמונה לא טובה

אליהו דלל:  קיבלנו תמונה שמשרדי הממשלה לא תמיד יש להם את כל הנתונים, ולא תמיד רואים את המטרה לנגד עיניהם – לצערי אני אומר את זה

אליהו דלל:       עשיתי חשבון קטן, והתברר לי מתוך ה-650 מיליון שתוקצבו, אם אנחנו מחלקים במספר התלמידים ואם אנחנו מחלקים במחיר הארוחה, תוקצבו שלושה חודשים בלבד, זה המספר

אליהו דלל:  את זה לא ידעו להגיד לנו, משום מה

אליהו דלל:  זאת אומרת, אנחנו מדברים על מספרים, שכנראה תוקצבו בחסר ולא אמרו לאף אחד, ומשום מה גם אף אחד כנראה לא הבין אותם

אליהו דלל:  צריך גם להסתכל על המספרים, אנחנו נמצאים במן קיצוניות

אליהו דלל:  החברה הישראלית נחשבת לחברה שיש בה שפע, מצד אחד

אליהו דלל:  מצד שני, יש פה ילדים שישנים רעבים, ואם אין לחם, אין תורה

אליהו דלל:  מספרים מדהימים

אליהו דלל:  כשאני שומע, או לפחות קורא ואנחנו גם יודעים, שלמעלה מ-2

אליהו דלל: 6 מיליון טון נזרקים לפח בשווי של 20 מיליארד שקל, זה משהו שהוא באמת לא נתפס

אליהו דלל:  אנחנו גם משלמים פעמיים, זאת גם ההטמנה

אליהו דלל:  על כל טון אנחנו משלמים בערך 300 שקל הטמנה

אליהו דלל:  אם תעשו את החשבון, זה פשוט לא יאומן

אליהו דלל:       נושא הדיון היה תזונה לילדים בזמן חירום, ויש לנו פה מסקנות – אני אקריא אותן:     הוועדות רוצות להבטיח שהילדים הזכאים לתזונה, יקבלו אותה גם בזמן חירום עקב המלחמה, כשהם מחוץ לבתי הספר

אליהו דלל:  כרגע רק כ-50% מהתלמידים הזכאים מקבלים תזונה

אליהו דלל:       בשנת 2023 מפעל ההזנה של משרד החינוך מקיף 450,000 תלמידים בשלוש תכניות

אליהו דלל:  סך כל התקציב להזנה בשנת 2023 הוא 650 מיליון ש"ח, מחיר הארוחה עומד על 24 ש"ח

אליהו דלל:       יש לצרף גם את הילדים במעונות יום שיקומיים עד גיל שלוש

אליהו דלל:  יש גם הזנה לחינוך הטכנולוגי

אליהו דלל:  היתה גם תכנית להזנה בבתי ספר תיכוניים נוספים ל-20,000 תלמידים, אך היא לא התקבלה ולא ניתן לה תקציב

אליהו דלל:       משרד האוצר מסר לוועדה, שהתקציב להזנה כבר נוצל ואין עודפים לחלוקה

אליהו דלל:  לפי החשבון שעשינו, זה היה מיועד לשלושה חודשים, אז כנראה שהוא תוקצב בחסר, ואם היתה המלחמה ולא הכול סופק, זה נשמע אבסורד שכרגע אין תקציב או שנגמר התקציב

אליהו דלל:       משרד הרווחה עם הקרן לידידות יצא במיזם של 70 מיליון ש"ח לחלוקה למפונים, 60% ממנו למזון

אליהו דלל:  עקב מצב החירום, המשרד הקציב מידית שישה מיליון והוגדל ל-20 מיליון, בחלקו למזון, ועוד 52 מיליון ש"ח תמיכה בעמותות

אליהו דלל:  המשרד פועל במיזמים נוספים ודרש תקציב נוסף מהאוצר

אליהו דלל:  המשרד ביקש נתונים ממשרד החינוך על משפחות הזקוקות להזנה

אליהו דלל:  הערת ביניים, אני יודע שמשרד הרווחה והעומד בראשו השר עושים כמיטב יכולתם בנושא הזה בתקופת המלחמה, ויישר כוח על כך

אליהו דלל:       המשפחות הזכאיות קיבלו כרטיס מזון על סך 500 ש"ח בחודש אוקטובר, חודש המלחמה

אליהו דלל:  התקציב לא נוצל

אליהו דלל:  זה פשוט אבסורד, מצד אחד צריכים; מצד שני, תקציב לא נוצל

אליהו דלל:  צריכים לעשות את החשבונות האלה, למה לא נוצל

אליהו דלל:  מחיר זריקת המזון – 20 מיליארד ש"ח, השקעה של 900 מיליון בהצלת מזון תפתור את בעיית הביטחון התזונתי, ואמרתי גם את בעיות ההטמנה

אליהו דלל:       מסקנות הוועדה:     

אליהו דלל: אי ביטחון תזונתי הוא דבר קריטי למדינה בכלל, ולא רק לתלמידים

אליהו דלל:  יש לשאוף לביטחון תזונתי למדינה

אליהו דלל: הוועדה מברכת את מפעל ההזנה, ומקווה להחיל אותו על כל התלמידים הנזקקים

אליהו דלל: הוועדות דורשות ממשרד החינוך להביא להן תכנית, איך כל התלמידים הזכאים יקבלו הזנה

אליהו דלל: הוועדות מבקשות לתת את כרטיס המזון על סך 500 ש"ח למשפחות הזכאיות גם במקומות הפינוי

אליהו דלל:  הוועדות דורשות שכסף שלא נוצל עבור מפעל ההזנה יוחזר למפעל ההזנה

אליהו דלל:  הוועדות לא מוכנות לקבל את הודעת משרד האוצר, לפיה תקציב ההזנה לשנה זו כבר מוצה ובוצע ואין עודפי תקציב לחלוקה

אליהו דלל:  הוועדות דורשות ממשרד האוצר עוד היום נתונים משנה שעברה ומשנה זו: כמה היה התקציב להזנה, איפה בוצע, באיזה רשויות מקומיות התקיים, ובאילו היה אמור להתקיים ולא התקיים

אליהו דלל: הוועדות התרשמו שאין תכלול בין משרדי הממשלה

אליהו דלל:  כל משרד – חינוך, רווחה – פועל בנפרד ואין שיתוף פעולה ושיתוף מידע בין המשרדים כדי להפיק את המיטב והמרב בין המשרדים

אליהו דלל:  הוועדות קוראות להם מידית לאגם משאבים, לרכז נתונים, לרכז שינוע מזון, כדי לייעל את הטיפול במזון וחלוקתו לזכאים

אליהו דלל: תודה רבה לכולם

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  נסיים בברכת "ואכלתם לחמכם לשובע, וישבתם לבטח בארצכם: ונתתי שלום בארץ"

אליהו דלל: אמן

יוסף טייב: הישיבה נעולה