הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 31, 2023-11-07 00:00

אליהו (אלי) רביבו: צוהריים טובים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מתנצל בפני הנוכחים על העיכוב

אליהו (אלי) רביבו:  נאלצנו בשל דיונים שהתגלגלו ממוקדם בבוקר לדחות את הדיון הקודם שהסתיים לא מכבר למטה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מודה לכל הצוותים המקצועיים שעוברים איתי בין דיון לדיון ורתומים לעניין

אליהו (אלי) רביבו:       אני מתכבד לפתוח את ישיבת ההמשך של הוועדה לעובדים זרים בנושא הבאת עובדים זרים נוספים והגדלת מכסות לענפים השונים, בשל המחסור בכוח האדם שנוצר בעקבות המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  וכאמור, כפי שהדגשתי עוד בדיונים הקודמים, זה מעורר מתן מענה לענפים שונים שעד היום לא קיבלו מענה והיה עוד צורך לפני וענפים שכן קיבלו, אבל מראש היו בכוח אדם חסר

אליהו (אלי) רביבו:  אז קודם כל ולפני הכול, כמו בכל ישיבה, חשוב לי לשלוח מכאן בשמי ובשם כולם אני מניח ומשוכנע, חיזוקים לכוחות הביטחון הפועלים יומם ולילה להכרעת המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  כולנו מתפללים לשובכם בשלום

אליהו (אלי) רביבו:  שולחים מכאן חיזוקים לחטופים ולבני משפחותיהם

אליהו (אלי) רביבו:  מי ייתן ונתבשר ותתבשרו, קודם כל אתם, בשחרור החטופים והשבויים בשלום, כשידינו על העליונה

אליהו (אלי) רביבו:  ומי ייתן והקדוש ברוך הוא יזכה אותנו שכוחות הביטחון יצליחו לשחרר אותם בכוח ובעוז וברוח הלחימה ולא כתוצאה של התערבות כזו או אחרת, וזאת מבלי שייפגעו כוחותינו

אליהו (אלי) רביבו:       אז שבוע שעבר ישב לידי שר החוץ וגם כן שר הכלכלה

אליהו (אלי) רביבו:  שר החוץ הצהיר כי מדינת ישראל פועלת לחתימת הסכמים בילטרליים להבאת עובדים זרים מול שבע מדינות

אליהו (אלי) רביבו:  בתוך הדיון אני נמנעתי מלציין מדינות שאחת מהן חתמנו ואחת מהן בסיום הדיון חתמנו מולם, מתוך שיקולים דיפלומטיים כאלה ואחרים

אליהו (אלי) רביבו:  נשמעתי להוראות משרד החוץ

אליהו (אלי) רביבו:  צר לי שהיה מי שהחליט לדלג על ההוראה המפורשת של משרד החוץ ונתן לכך ביטוי בשביל כותרת עוד קודם

אליהו (אלי) רביבו:  אבל מה שמעניין הוא שתודה לאל חתמנו עם סרילנקה ואנחנו בסיכומים גם כן עם הודו

אליהו (אלי) רביבו:       אני רוצה לברך את רשות האוכלוסין ואת משרד החוץ על הביצוע היעיל, המהיר, תחת לחצים ומורכבויות לא פשוטים

אליהו (אלי) רביבו:  עם זאת, אני רוצה להבהיר ולהבין מה לוחות הזמנים להגעת עובדים זרים ולאילו ענפים

אליהו (אלי) רביבו:  בנוסף, ישב לצידי, כאמור, שר הכלכלה ניר ברקת ומנכ"ל משרדו והצהירו שלגישתם יש לשנות את גישת המכסות ובכלל לעובדים זרים ליצור כמעין בנק שאפילו הגדירו אותו במספר של 170,000 עובדים זרים, אשר ינותב בהתאם לצורכי המשק תוך עידוד ישראלים לתעסוקה בענפים בעלי פריון גבוה יותר

אליהו (אלי) רביבו:       ביקשתי בשבוע שעבר ממנכ"ל משרד הכלכלה להציג את המתווה שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  היום יש לי על כך הסתייגויות, שאלות והבהרות ואני אתייחס בהמשך

אליהו (אלי) רביבו:  עוד ישב לצידנו בשבוע שעבר מנכ"ל רשות האוכלוסין, מר אייל סיסו, ומולי ישבה ראש מנהל עובדים זרים, עו"ד ענבל משש ומר משה נקש, שהיום נמצא איתנו

אליהו (אלי) רביבו:  ענבל לא נמצאת הואיל והיא נמצאת בשליחות בדיוק באותן נסיבות ועושה פעולה מורכבת ומזורזת

אליהו (אלי) רביבו:  ותודה לאל, מוצלחת, על פי הדיווחים שקיבלתי לאורך היום, במולדובה

אליהו (אלי) רביבו:  יעד הקליטה היה של 1,300 עובדים

אליהו (אלי) רביבו:  תודה לאל אנחנו עומדים ביעד ואף עוברים אותו

אליהו (אלי) רביבו:       עוד ניגע בנושא החזרת העובדים שהיו בישראל, בגיוס חירום של 5,000 עובדים לחקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  אני מודה לכם על השותפות, על שיתוף הפעולה, על האוזן הקשבת, על היוזמות שאתם מסייעים לי לקדם ואפילו מסבים את תשומת ליבי אפילו שלא במסגרת דיוני הוועדה

אליהו (אלי) רביבו:       מטרת הדיון היום היא להמשיך ולשמוע את מצוקת הענפים השונים, הרלוונטיים לעובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  הנתון המרכזי שלא השתנה משבוע שעבר הוא שעדיין חסרות לנו ידיים עובדות

אליהו (אלי) רביבו:  זה צורך קיומי של המשק

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו חייבים לוודא שהתהליכים האלה מושלמים ומקודמים, כי גם אם נכנסים עובדים, יוצאים הרבה יותר

אליהו (אלי) רביבו:  וכל זאת לצד הדאגה האובייקטיבית לכך שאנו מבקשים לעודד העסקת ישראלים ולוודא שאם עובד זר הגיע הוא אף פעם לא יהיה במקום פוטנציאל ממשי גם אם כרוך במאמץ כלשהו, של העסקת עובדים ישראלים

אליהו (אלי) רביבו:       אז אנחנו נתחיל מנושאים נקודתיים מהשבוע שעבר

אליהו (אלי) רביבו:  נעבור להצגת משרד הכלכלה ומשם לענפים נוספים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מתעדכן תוך כדי שמנכ"ל משרד הכלכלה, שהיה אמור להגיע, הודיע לפני כשעתיים שבשל אילוצי לו"ז הוא לא יגיע

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח לדעת אם יש נציג מקצועי

אליהו (אלי) רביבו:  הוא נמצא איתנו בזום אני מבין

אליהו (אלי) רביבו:  יאיר אלבין, נמצא איתנו בזום ממשרד הכלכלה

אליהו (אלי) רביבו:  מה תפקידך?     

יאיר צבן: שלום לכל המשתתפים, שלום ליושב הראש, חברי הכנסת

יאיר צבן:  שמי יאיר אלבין, מנהל אגף בכיר למסחר ושירותים, משרד הכלכלה

יאיר צבן:  כפי שהציג שר הכלכלה ניר ברקת והמנכ"ל בוועדה בשבוע שעבר המשרד מקדם תפיסה חדשה בכל הנוגע להבאת עובדים זרים, שתיתן מענה כפי שאמר יושב הראש, רחב וכלל משקי לצורך שהיה קיים עוד טרם המלחמה ובעצם בעקבותיה, במקום ההסתכלות הענפית שנהוגה כיום

יאיר צבן:      המנכ"ל התנצל באמת עכב אילוצי לו"ז הוא לא יוכל להשתתף

יאיר צבן:  אנחנו רוצים לעדכן שהמנכ"ל יחד עם מנכ"ל רשות האוכלוסין פועלים יחד כדי לקדם הצעת מחליטים בממשלה שתשקף את הפרדיגמה החדשה הזאת

יאיר צבן:  וגם תפתח מנגנון חדש לניהול התהליך של הבאה והעסקה של כ-170,000 עובדים זרים שנדרשים היום במשק בשביל למלא את החסר שהיה קיים ושהתרחב כאמור, בשלל הענפים ששמענו שבוע שעבר וענפים נוספים שאני משער שגם יוצגו היום

יאיר צבן:  אנחנו נמשיך לעדכן ככל שתהיה התקדמות

יאיר צבן:  תודה לך

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי, תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  נמצאים איתנו פה נציגי משרד השיכון? מי אדוני?     

אריאל פרטוש: אני אריאל פרטוש, מנהל תחום קשרי חוץ ועובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו: ברוך הבא

אליהו (אלי) רביבו:  שבוע שעבר, גם שבוע שעבר הועלתה טענה שמשום מה ענף בניית הפיגומים, שזה תת ענף בענף הבניין, הוא לא מוגדר קבלן, כקבלן

אליהו (אלי) רביבו:  הוא קשור לתעשייה, אבל לא מוגדר כקבלן

אליהו (אלי) רביבו:  אתה יודע לומר לי בבקשה מה הסיבה לכך, מה ההתייחסות שלכם לעניין?     

אריאל פרטוש: כרגע לפי מה שאני מבין, הוא באמת לא בתוך פנקס הקבלנים

אליהו (אלי) רביבו: למרות שהוא קבלן וכל עבודתו באתרי בנייה

אריאל פרטוש: לא, אבל זו לא בנייה הנדסית

אריאל פרטוש:  זאת אומרת, העובדים שלנו יש עובדים בעבודות רטובות

אריאל פרטוש:  זאת אומרת, כל העובדים הזרים שאנחנו מביאים לארץ עובדים בעבודות רטובות

אריאל פרטוש:  אף אחת מהעבודות הרטובות אינה נכללת תחת פיגומים

אריאל פרטוש:  זאת אומרת, גם אם אנחנו מכניסים אותם לפנקס הקבלנים ומנסים לתת להם עובדים, נצטרך למצוא דרך עקיפה להביא להם

אליהו (אלי) רביבו: קודם כל הנושא הוא מקדמי

קריאה: חשמלי זו עבודה רטובה?     

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, לא נתתי לך רשות דיבור

אליהו (אלי) רביבו:  סליחה, אדוני

אליהו (אלי) רביבו:  בוועדות שלי מדבר רק מי שאני נותן לו רשות דיבור

אליהו (אלי) רביבו:  תודה

אליהו (אלי) רביבו:       אני מבקש טיפה להגיע לשלב הקודם

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? יש אפיון של ארבעה נושאי משרה רטובה בתחום הבניין שהם הזכאים להביא עובדים זרים קודם למלחמה, אני מבין את זה

אליהו (אלי) רביבו:  תכף ניגע בזה

אליהו (אלי) רביבו:  אבל קודם כל, לצורך הנקודה, מה הסיבה שחברה שמתעסקת במתן שירותי פיגומים והרכבתם, באתרי בנייה בלבד, אינם מוגדרים קבלנים

אליהו (אלי) רביבו:  עזוב, מעבר לצורך במתן המכסה והזכות להעסקת עובדים זרים

אריאל פרטוש: תראה, צריך לעשות מיפוי באמת מה הצרכים שהם צריכים

אריאל פרטוש:  לאפשר אותם עם רשות האוכלוסין וההגירה ולמצוא דרך

אליהו (אלי) רביבו: שוב פעם, אתה עובר איתי לפרקטיקה שהכרה כבעלי זכאות לקבלת מכסה להעסקת עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  אני עוד לא שם

אליהו (אלי) רביבו:  שואל מה הסיבה שקבלן שמתמחה באספקה והרכבת פיגומים באתרי בניין אינו מוגדר קבלן בסיווג שלו

אליהו (אלי) רביבו:  זאת השאלה

אריאל פרטוש: שוב, כי זה לא נכלל תחת עבודות הנדסיות

אריאל פרטוש:  זה מה שיושב אצלנו ברשם הקבלנים

אריאל פרטוש:  זה תחום אחר

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת שמאן דהוא קבלן ריצוף הוא מוגדר קבלן?     

אריאל פרטוש: לפי דעתי כן

אליהו (אלי) רביבו: אבל הוא לא, זה לא תחום שמחייב התייחסות הנדסית

אליהו (אלי) רביבו:  מה הסיבה שכן?     

אריאל פרטוש: תראה, אני לא מכיר את תחום רשם הקבלנים לאורכו ולרוחבו מה שנקרא

אליהו (אלי) רביבו: אבל זה רק מה שמעניין אותי כרגע

אליהו (אלי) רביבו:  אני שאלתי את עצמי בהתחלה הסיבה שלא הופעת אצלי עד היום, עכשיו אני יכול להבין למה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אז קודם כל אני מבקש שתבדוק תוך כדי הדיון עם מי שכן מספיק בקיא מה השיקול שבעטיו בעל תחום מסוים בענף הבניין, שעוסק כקבלן, אך ורק באתרי בניין, מוחרג ולא מוגדר קבלן

אליהו (אלי) רביבו:  אחרי זה נעבור לשלב הבא

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא יכול להתקדם הלאה כשאתם לא עונים לי על זה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר?      מר משה נקש, פעם 200 היום

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח בבקשה לדעת האם נשקלה אפשרות לענפי התעשייה להביא עובדים ממדינות עם תל"ג נמוך יותר לזמן מוגבל, בצוק העיתים של המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  אני יודע מה הסיבה שלא בשגרה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא רק מכבד אותה, אני מברך עליה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לדעת האם יש התייחסות שונה והקדשתם לכך מחשבה והפעלת שיקול דעת בעת המלחמה

משה נקש: אז קודם כל, אנחנו מכירים את המצוקות שקיימות היום

משה נקש:  אנחנו מן הסתם בוחנים את זה

משה נקש:  זה לא, אנחנו לא מחליטים על הדבר הזה לבד, זה מן הסתם יהיה עם המשרד המקצועי הרלוונטי

משה נקש:  במקרה הזה משרד העבודה

משה נקש:  ההגנות האלה, כמו שאמרת, הן נולדו לא סתם

אליהו (אלי) רביבו: בוודאי

משה נקש: יש להן סיבה

משה נקש:  ואנחנו, ודיברנו על זה גם קודם, לא נכון יהיה שיתקבלו כל מיני החלטות נמהרות כדי לתת מענה למשהו עכשיו שיצור לנו בעיה בהמשך

משה נקש:  אני לא אומר שלא נעשה את זה

משה נקש:  אני רק אומר שצריך לקחת את הכול בשום שכל וגם את הדבר הזה אנחנו בוחנים ואנחנו נעדכן את הוועדה כמובן ברגע שתתקבל החלטה בעניין

אליהו (אלי) רביבו: הלא המדיניות כן מאפשרת גיוס עובדים מאותן מדינות עם התל"ג הנמוך אם הם מוגדרים כעובדים מומחים

משה נקש: זה קצת יותר מורכב

משה נקש:  עם התחייבות לכפל השכר הממוצע במשק

משה נקש:  כן, בחלק מהמקרים

אליהו (אלי) רביבו: יופי

אליהו (אלי) רביבו:  מה הסיבה שבאותה מסגרת מי שיסכים כבר לאותם תנאים והגבלות לא תאפשרו את הבחינה הזאת תוך כדי התקופה הזאת של המלחמה?     

משה נקש: אז אמרתי, ואתה נוגע פה בנקודה נכונה

משה נקש:  התקופה הזאת של המלחמה משנה את המציאות של כולנו

משה נקש:  אנחנו צריכים לבדוק את המשמעויות של הדבר הזה ואין לי תשובה בשבילך כרגע בעניין הזה

משה נקש:  אבל אני כן יכול להגיד לך שאנחנו מכירים את הסוגייה

משה נקש:  דיברנו עליה גם בפעם הקודמת ואנחנו ניתן תשובה לוועדה בעניין הזה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  תוכל בבקשה לומר לי האם עודכן נוהל העסקת עובדים זרים בבניין כך ששיפוץ יוגדר אתר בנייה? אני ארחיב למי שטיפה מצוי בנבכי תת הנושא הזה

אליהו (אלי) רביבו:  קבלן שעוסק בשיפוצים מוגדר קבלן, הוא רשום בפנקס הקבלנים

אליהו (אלי) רביבו:  כדי להיות זכאי להעסיק עובד זר הוא צריך להיות גם כן רשום בפנקס הקבלנים והאתר שבו הוא עובד אמור להיות מוגדר אתר בנייה

אליהו (אלי) רביבו:  בידיכם הרשות נתונה לשנות את הסיווג, את ההגדרה שמקום שבו עובד קבלן שיפוצים יוגדר כאתר בניין

אליהו (אלי) רביבו:  ואז הוא יהיה זכאי להשתמש, לקבל מכסה וגם כן להביא עובד זר

משה נקש: מי שרשום ברשם הקבלנים, ממה שאני מכיר, עוד פעם, זה לא, אין פה איזה בעיה עם הדבר הזה

משה נקש:  זאת אומרת, אם הוא רשום ברשם הקבלנים, רשום כחוק, הוא יכול להביא עובדים זרים, בהתאם לכל התנאים של הנוהל

אליהו (אלי) רביבו: ואני אומר לך שמבדיקות שערכתי בנושא, בוודאי בתקופה האחרונה, גם אני לא נחשפתי לזה עד לא מכבר

אליהו (אלי) רביבו:  כדי שעובד זר יוכל להגיע לקבלן שיפוצים לא מספיק שהוא יהיה רשום בפנקס הקבלנים, הוא צריך גם שאתר העבודה יוגדר כאתר בנייה

משה נקש: עבודות בנייה, כן

אליהו (אלי) רביבו: עבודות בניין, כן

אליהו (אלי) רביבו:  אתר בנייה

אליהו (אלי) רביבו:  אוקיי? יש אתר בנייה, יש עבודות בנייה

אליהו (אלי) רביבו:  אתה צודק, תראה עד כמה זה אבסורדי, שידוע שהוא קבלן שעוסק בתחום הבניין

אליהו (אלי) רביבו:  ועבודות אלו זה עבודות בניין

אליהו (אלי) רביבו:  משמע שזה לא מוזיאון באמצע תצוגה

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו רק זקוקים להגדרה שאתר העבודה שלו יוגדר כאתר בנייה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אז זו רשות שנתונה בידיכם

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש את התייחסותכם לנושא

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה נציג קבלני הפיגומים

אליהו (אלי) רביבו:  רק באופן מתומצת

יורם בר הלוי: עכשיו, על מה שיושב הראש מדבר, ואז יחייבו, אם קבלן שיפוצים באתר שהוא עובד זה יהיה חייב להיות רשום שזה אתר בנייה, אז יהיו חייבים להעסיק שם גם מנהל עבודה

יורם בר הלוי:  ויש חוסר במנהלי עבודה

יורם בר הלוי:  אז תיאורטית אפשר לראות את זה, אבל מעשית זה אי אפשר

יורם בר הלוי:  כי אז בכל האתרי בנייה לא יוכלו לעבוד, כי לא יהיו מנהלי עבודה

אליהו (אלי) רביבו: טוב

אליהו (אלי) רביבו:  העסקת מנהל עבודה ושאר בעלי התפקידים הרלוונטיים באתרי בניין היא לא פועל יוצא של הגדרה של אתר העבודה, אלא של היקף העבודה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? של היקף העבודה

נטלי שמעון ויינשטיין: אני נטלי שמעון ויינשטיין, מנכ"לית התאחדות קבלני השיפוצים

נטלי שמעון ויינשטיין:  אז בהקשר הזה צודק אדוני, גם לגבי סוג העבודה וגם לגבי משך העבודה

נטלי שמעון ויינשטיין:  הרי יש הוראה ספציפית מחריגה אתרי שיפוצים, בנושא של מנהלי עבודה

נטלי שמעון ויינשטיין:  אז בהיבט הזה זה נכון

נטלי שמעון ויינשטיין:  דבר נוסף שכן נדרש לתקן בנוהל בהקשר הזה של קבלני שיפוצים זה גם סוג העבודות שאותם עובדים זרים רשאים לבצע

נטלי שמעון ויינשטיין:  כרגע מוגדרת בתוך נוהל העבודה עבודות של עבודות רטובות

נטלי שמעון ויינשטיין:  עבודות רטובות זה בעיקר תפסנות, ברזלנות

נטלי שמעון ויינשטיין:  זה פחות התחומים שקבלן שיפוצים עוסק בהם

נטלי שמעון ויינשטיין:  גם אסור לו לפי חוק לבצע עבודות שלד

נטלי שמעון ויינשטיין:  לכן גם נדרש פה גם הנושא של התייחסות לסוג העבודות שעובד זר רשאי לבצע בתוך ישראל

נטלי שמעון ויינשטיין:  שזה יהיה גם כל עבודות הפנים, כל עבודות הגמר

נטלי שמעון ויינשטיין:  זה מאוד חשוב לציין

נטלי שמעון ויינשטיין:  תודה

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מודה לך שהבהרת את שתי הנקודות החשובות האלה

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, אני טיפה מתייחס לנקודה, לנתון שסיפקת שהוא שגוי

אליהו (אלי) רביבו:  לא חסרים מנהלים עבודה בישראל

אליהו (אלי) רביבו:  יש סטודנטים להנדסה למכביר שהם סיימו את לימודיהם, אך עדיין חסרים להם כמה פרטים טכניים קטנים לעבור ועד אז הם משמשים כמנהלי עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  ויש לא מעט כאלה שישמחו להיקלט בעבודה

אליהו (אלי) רביבו:  ברשותכם, אני מעביר את רשות הדיבור לחברי, חה"כ וחבר הוועדה סימון דוידסון

סימון דוידסון: תודה רבה אדוני יושב הראש

סימון דוידסון:  האמת, אני נחשפתי לנושא הזה של עובדים זרים לא לפני הרבה זמן, די בטעות

סימון דוידסון:  אבל גיליתי שזה עולם מאוד מאוד גדול וחשוב במדינת ישראל ואנחנו מרגישים אותו היום הרבה יותר מאשר בעבר

סימון דוידסון:  אבל זה לא פתאום יש בעיה עם העולם של העובדים הזרים

סימון דוידסון:  זה הרבה מאוד שנים, התנהלות שהיא לא מספיק מודרנית וחכמה במדינת ישראל שמשפיעה על הרבה מאוד בעלי עסקים

סימון דוידסון:       שבוע שעבר היה דיון על הנושא של הבנייה והתשתיות וחפרתי בנושא הזה ואני חד משמעית מבין שאם אנחנו לא נעשה מעשה ונעשה שינוי דרמטי בנושא הזה הדירות פה יעלו הרבה יותר כסף

סימון דוידסון:  הילדים שלנו יצטרכו לעבוד הרבה יותר קשה כדי להשיג את הדירה

סימון דוידסון:  הרבה מאוד קבלנים ועובדי תשתיות יפשטו את הרגל כי אין להם עובדים

סימון דוידסון:  ובחודש האחרון כמעט ואין עבודה בעולם הזה

סימון דוידסון:  ואמרתי קודם כל, סימון, תעצור רגע ותלמד מה קורה בעולם

סימון דוידסון:  אנחנו חושבים, אנחנו היהודים, הישראלים, שאנחנו יודעים הכול

סימון דוידסון:  אז בואו אני אספר לכם משהו: אנחנו לא יודעים הכול

סימון דוידסון:  יש מקומות בעולם שעושים בתחום הזה הרבה יותר טוב, הרבה יותר מהיר, בנושא של הבאת עובדים זרים

סימון דוידסון:  אין מדינה מודרנית בעולם שלא מתעסקת עם עובדים זרים

סימון דוידסון:  ובעצם אנחנו מחפשים ארבע נקודות הכי חשובות: זה שקיפות, זה כמה שלהוריד את הנושא של המתווכים, זה מדינות ידידותיות למדינת ישראל ועובדים לפי התאמת המקצוע שלהם

סימון דוידסון:       וכשאני בדקתי ועשיתי, סיפרתי לך, אדוני יושב הראש, שיחת זום מאוד ארוכה עם אחת החברות הכי גדולות בעולם שנקראת ג'וב ליאו למשל, אני גיליתי שהמדינה המתקדמת ביותר בעולם בנושא הזה, לא תאמינו, פולין

סימון דוידסון:  850,000 עובדים זרים, הכול עובד מהר, קל, win win לממשלה, למעסיק ולעובד עצמו

סימון דוידסון:  ואיך הם עושים את זה? קודם כל טכנולוגיה חדשה

סימון דוידסון:  מה לעשות? 2023 זה לא 1980

סימון דוידסון:  יש מערכת טכנולוגית שהם פיתחו בהרבה מאוד כסף, מאוד קלה, פשוטה

סימון דוידסון:  שעובד שנמצא בקניה או ברואנדה או בתאילנד או בפיליפינים נכנס למערכת, רוצה לעבוד בישראל

סימון דוידסון:  כותב איפה הוא רוצה לעבוד, באיזה תחום

סימון דוידסון:  אם זה בנייה, אם זה להיות מלגזן, אם זה בתיירות

סימון דוידסון:  נכנס, מסמן את זה

סימון דוידסון:  אחרי שהוא מקבל אישור מהמעסיק במדינת ישראל שמוכן לקלוט אותו בכלל הוא עובר לאישור בשגרירות עצמה

סימון דוידסון:  בודקים אותו, נותנים לו אישור האם הוא יכול להגיע או לא

סימון דוידסון:  והפלא ופלא, יכולים להגיע אנשים למדינת ישראל ממדינות שלא שונאות את מדינת ישראל

סימון דוידסון:  שפחות רדיקליות, פחות קיצוניות

סימון דוידסון:  ועוד אנשי מקצוע

סימון דוידסון:  ואין את התיווך של ה-10,000 או 20,000 דולר בדרך

סימון דוידסון:       אז אני אומר דבר ראשון, צריכים לחשוב לעשות דברים אחרת, אדוני יושב הראש

סימון דוידסון:  אמרתי לך את זה מקודם, אם יש בן אדם שיכול להוביל את זה, זה אתה

סימון דוידסון:  אתה אמיץ

סימון דוידסון:  אין לך פוליטיקה מול העיניים

סימון דוידסון:  אנחנו עובדים לא נכון במדינת ישראל כבר הרבה מאוד שנים

סימון דוידסון:  כולם סובלים

סימון דוידסון:  במיוחד סובלים המעסיקים

סימון דוידסון:  באמת, הם כבר הרימו דגל אדום

סימון דוידסון:  ואני אומר לך, אם אנחנו לא נטפל בזה בצורה שונה, לא הבילטרלי הזה וכל ההסכמים האלו, זה כבר פסה

סימון דוידסון:  זה כבר לא בעולמות שלנו

סימון דוידסון:  יש אפשרות לעבוד מול מדינות בצורה אחרת

סימון דוידסון:  משרד החוץ צריך לאשר המדינה הזאת כן, המדינה הזאת לא

סימון דוידסון:  השגרירות אומרת העובד הזה כן, העובד הזה לא

סימון דוידסון:  וכך אפשר להביא א' הרבה יותר עובדים, מהר, שרוצים לבוא למדינת ישראל

סימון דוידסון:  שלא שונאים אותנו

סימון דוידסון:  מה לעשות? הרבה מאוד, אתם רואים מה קורה בעולם, שונאים אותנו

סימון דוידסון:  מבחינה בטיחותית וביטחונית אפשר להגן על מדינת ישראל

סימון דוידסון:  והמעסיקים יכולים לקבל עובדים שמתאימים להם

סימון דוידסון:  וגם העובד יהיה לו טוב, הוא לא ישלם את כל הסכומים המטורפים האלו

סימון דוידסון:  יש שיטות ודרכים לעשות את זה אחרת

סימון דוידסון:  ואני קורא לוועדה לחשוב, לצאת מהקופסה, לחשוב מה קורה בעולם

סימון דוידסון:  ללמוד מה קורה בעולם ולעשות

סימון דוידסון:  אם זה טוב לארצות הברית זה לא טוב לנו? הרי ארצות הברית אחרי אסון התאומים הרבה יותר שומרים על המדינה מאשר מדינת ישראל

סימון דוידסון:  יודעים לעצור את האנשים שלא רוצים שיגיעו

סימון דוידסון:  בואו נלמד ממה שקורה שם

סימון דוידסון:       אני באמת רגיש למעסיקים, אבל אני גם רגיש למדינת ישראל

סימון דוידסון:  אני לא רוצה שזה יהיה על חשבון עובד ישראלי

סימון דוידסון:  לא רוצה שזה יהיה על חשבון עובד ישראלי

סימון דוידסון:  אבל מה לעשות שעובד ישראלי לא רוצה לעבוד היום, לא בתשתיות, לא בעבודות עפר, לא בבנייה, לא במלונאות, לא במסעדות, לא בניקיון, לא בסיעוד

סימון דוידסון:  ואנחנו סיימנו עכשיו את הנושא על הסיעוד

סימון דוידסון:  לא רוצים לעבוד

סימון דוידסון:  ואני לא יודע אם נשלם להם יותר הם כן ירצו לעבוד, אני לא בטוח

סימון דוידסון:  לא בטוח

סימון דוידסון:  צריך לבדוק את זה

סימון דוידסון:  אבל צריך לעבוד ולחשוב אחרת

סימון דוידסון:  ואני פה לצידך, באמת, זה חשוב לי מאוד הנושא הזה

סימון דוידסון:  אני חושב שאם אנחנו מסתכלים לטווח ארוך זה דבר דרמטי לכלכלה הישראלית

סימון דוידסון:  הילדים שלנו כבר לא יוכל לקנות דירות

סימון דוידסון:  תראו מה קורה בעולם, תחשבו איזה עלייה תהיה למדינת ישראל

סימון דוידסון:  אי אפשר להיות יהודי היום

סימון דוידסון:  בהרבה מדינות בחוץ לארץ

סימון דוידסון:  רק אתמול נרצח יהודי יקר בן 69 בהפגנה בלוס אנג'לס, נרצח

סימון דוידסון:  תראו מה קורה בצרפת

סימון דוידסון:  בעזרת השם יגיעו עולים למדינת ישראל, אבל איפה נשים אותם? הקבלנים לא יכולים לבנות, אין להם עובדים

סימון דוידסון:  המסעדנים כבר אין להם, אני מודע לזה

סימון דוידסון:  כל, אתה יודע מה קורה עם שוטפי הכלים במסעדות? כולם הלכו לוולט

סימון דוידסון:  תעסיק היום שוטף כלים 17,000 שקלים

קריאה: מעל 20,000 שקלים, עלות מעביד, של שוטף כלים במסעדה

סימון דוידסון: חברה, זה באמת מכפלות על מכפלות

סימון דוידסון:  ואני קורא לנו, בואו, יש פה אנשים מאוד חכמים שיכולים לתת רעיונות

סימון דוידסון:  נלמד מה קורה, בואו נעשה דברים אחרת

סימון דוידסון:  תודה

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מודה לך על הנוכחות, על המעורבות, על המגויסות, על עבודת השטח ועל הדברים שנשאת

אליהו (אלי) רביבו:  מי שיתייחס לדבריך יהיה מר משה נקש

אליהו (אלי) רביבו:  אבל לפני כן אני מבקש טיפה להתייחס

אליהו (אלי) רביבו:  אני מחובר לחלק לא קטן ממה שדיברת

אליהו (אלי) רביבו:  חלק אחר מורכב יותר, ולזה יתייחס מר נקש

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לדבר בשל אותו אומץ להתמודד עם קרטלים ומונופולים ולוביסטים חזקים, בנושא הבניין

אליהו (אלי) רביבו:  כל מי שמכיר את נושא העסקת עובדים זרים בענף הבניין, יבין ביתר קלות את הסקירה שלי בנושא, אני רוצה לבטא אותה

אליהו (אלי) רביבו:  עד פרוץ המלחמה קבלנים קטנים, שהם חלק לא מבוטל מהשוק, והם בקשר ישיר עם מזמיני הקצה שלהם, לא העסיקו עובדים זרים בגלל שתי סיבות: יש סיבה אחת – הרצון והשאיפה והמדיניות של ממשלת ישראל הייתה וכל עוד שלא נקבל הנחיה אחרת, היא מדיניות העסקת עובדים מאיו"ש

אליהו (אלי) רביבו:  לצערנו, היה מי שנכשל כישלון חרוץ ונאבק והצליח להכניס גם כן מעזה, אבל זאת סוגיה אחרת שתידון במקומות ובזמנים הרלוונטיים

אליהו (אלי) רביבו:  כדי שהם יוכלו להעסיק עובדים מאיו"ש מתוך אינטרסים של המדינה, בצורה בלתי מודעת המדינה שיתפה פעולה עם התאגידים הגדולים והנשכניים של היזמים הגדולים והטילה קשיים על העסקת עובדים זרים, חה"כ דוידסון

אליהו (אלי) רביבו:      יצא מצב שתאגיד שאמור לשמש כמתווך בלבד הפך להיות המעסיק ובמקום להיות אמצעי להשיג מטרה הוא הפך להיות המטרה בפני עצמה

אליהו (אלי) רביבו:  והספסור הדורסני שנהגו התאגידים ללא רחם הפכו את העובדים הזרים ללא כלכליים למעסיקים

אליהו (אלי) רביבו:  למה לגדולים זה לא הפריע? כי התאגיד הוא בין כה וכה נמצא בדרך כלל בבעלות אותה חברה יזמית

אליהו (אלי) רביבו:  אז מה אכפת לחברה יזמית גדולה שהתאגיד שלה יספסר, כי היא הוציאה כסף מכיס ימין והכניסה לכיס שמאל באותו רגע

אליהו (אלי) רביבו:  אבל על ידי כך שאר התאגידים יכבידו את התהליך על הקבלנים הקטנים שנרמסים ונתקעים

אליהו (אלי) רביבו:  ואז אנחנו עושים בדיוק את הפעולה ההפוכה מעידוד תחרות הוגנת ופתוחה

אליהו (אלי) רביבו:  בדיוק ההיפך מקפיטליסטי

אליהו (אלי) רביבו:  לפיכך אני במשא ומתן מתקדם עם נציגי הארגונים ועם רשות האוכלוסין להקמת תאגיד וולונטרי, שיגייס למען העובדים, למען המעסיקים הקטנים, הקבלנים הקטנים, עובדים זרים שהעלות שלהם תהיה אך ורק בדלתא הנוספת מעבר להעסקתם דמי הביטוח והלינה, דמי תיווך ידועים וקבועים מראש

אליהו (אלי) רביבו:  ואז יהיה כלכלי לאותם קבלנים קטנים להעסיק עובדים זרים שהם לא מהארץ

אליהו (אלי) רביבו:  והפריון שלהם יהיה גבוה יותר, התפוקה גבוהה, המחיר יהיה בסופו של דבר זול יותר

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבטא את זה חזור ואמור בכל הדיונים בשבועות האחרונים, כולל בדיונים משותפים שקיימתי עם עוד ועדות

אליהו (אלי) רביבו:  אז זה לעניין המלחמה שאנחנו צריכים להילחם

אליהו (אלי) רביבו:  אני קורא אותה בקול רם נגד היזמים הגדולים והתאגידים הנשכניים והספסור הלא נורמלי שמתחולל בדרך

אליהו (אלי) רביבו:  ובסוף בסוף פוגע בכל המשק ושואב אותו למטה

אליהו (אלי) רביבו:  זה נכון, אגב, לגבי עוד ענפים, אבל בוודאי ובוודאי בענף הבנייה, שכאמור הוא היה בכוח אדם חסר

אליהו (אלי) רביבו:  חלק מכוח האדם שלו לא מגיע עכשיו והצורך בתפעול של אותו ענף הלך וגדל לאור העובדה שלצערנו יישובים שלמים נמחקו ותשתיות שלמות נהרסו, בין היתר לאור השינוע של כלים הנדסיים כבדים של צה"ל לאזורי חיכוך

אליהו (אלי) רביבו:  שאר התשובה, לשאר ההשלכות יתייחס מר משה נקש, לכל מה שדיברת

משה נקש: אני אחבר את התשובה שלי למה ששניכם אמרתם

משה נקש:  חה"כ דוידסון באמת עשה פה איזה שהיא עבודה ובדק איך השיטה הזאת של הבאת עובדים עובדת במדינות אחרות

משה נקש:  וזה משהו שחשוב לעשות

משה נקש:  אני רק אגיד, השיטות שקיימות כיום בכל אחד מהענפים, זה לא אותו דבר, השיטות הן שונות

משה נקש:  בכל אחד מזה השיטות נובעות בין היתר מהחלטות שהתקבלו בבתי משפט ודיונים וכל מיני סוגיות שעלו

משה נקש:  והשיטה היום שמביאים עובדים באמצעות הסכמים בילטרליים ברוב הענפים זו שיטה שדי הוכיחה את עצמה ונתנה מענה לכל התופעות השליליות שהיו, לצערנו, שאולי גם אפילו קצת ישנן בעוד מקומות מסוימים, בהבאת עובדים זרים עם דמי תיווך לא חוקיים והדברים האלה

סימון דוידסון: אני רק אעצור אותך

סימון דוידסון:  אתה לפני שעה אמרת משפט שאמרתי לך שהוא הכי חכם

סימון דוידסון:  מה זה היה? שטח

משה נקש: אני מסכים

משה נקש:  אבל אני אסיים

סימון דוידסון: אני רוצה לשמוע מאנשי השטח אם ההסכם הבילטרלי ואם העסקה שלכם היום כפי שזה, אם זה טוב לשטח

סימון דוידסון:  בוא נשמע את העובדים

משה נקש: לא, אני אומר לך

משה נקש:  אגב, אתה צודק

סימון דוידסון: אני לא בטוח שזה מה שהם יגידו

אליהו (אלי) רביבו: חה"כ דוידסון, שנייה, ברשותך, מחילה

אליהו (אלי) רביבו:  יש שני שיקולים: התפקיד שלנו הוא לפקח על עבודת הממשלה וגם לשמור על אינטרסים של מדינת ישראל

אליהו (אלי) רביבו:  מצד אחד, אנחנו רוצים לעודד הבאת עובדים זרים, שיהיו נכונים, זמינים, מתאימים ובאופן כלכלי

אליהו (אלי) רביבו:  מצד שני, למדינת ישראל יש עוד שיקולים רחבים יותר מעבר למה שמעניין את מעסיק הקצה

אליהו (אלי) רביבו:  בין היתר זה התדמית והמעמד של מדינת ישראל בתבחינים להתייחסות שלה להעסקת עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  המדיניות ב-15 שנה האחרונות היא עידוד והחלטה עקרונית להבאת עובדים זרים בהסכם בילטרלי בין מדינות כדי שנימנע מתביעות מיותרות, ממבוכות והעסקת עובדים שלא כדין

אליהו (אלי) רביבו:  ותוך כדי עידוד קרטלים ממדינות הקצה שמהן הן מגיעות, ממדינות היעד

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אז יש פה עוד שיקולים שהם רחבים

אליהו (אלי) רביבו:  וזה נכון שאם אנחנו נצא רק לשטח, אנחנו נשמע קולות אחרים

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו אמורים לאזן בין הצרכים והאינטרסים של המעסיקים, של המשק ושל המדיניות של מדינת ישראל

סימון דוידסון: אבל אם תוכל אחרי זה לענות לי על תשובה

סימון דוידסון:  אריק שרון ז"ל, היה אדם מאוד אמיץ

סימון דוידסון:  בשנות ה-90, בהחלטה שלו, בהחלטת ממשלה, שינו את כל הנושא של הבאת זרים

סימון דוידסון:  נתנו לקבלים, לעצמאיים, ללכת ולהביא עובדים זרים, באישור של המדינה, על ידי בדיקות

סימון דוידסון:  השאלה שאני שואל אותך, האם זה היה טוב? אולי מה שהיה בשנות ה-90 היה טוב?     

משה נקש: אז אני אומר, היו כל מיני תופעות שליליות וההסכמים הבילטרליים, בדיוק כמו שאמר יושב הראש, חה"כ רביבו, זה דברים שנולדו לא סתם

משה נקש:  גם הם נולדו מהשטח

משה נקש:  אגב, בהסתכלות על כל הצדדים: גם על העובדים הזרים וגם על המעסיקים

משה נקש:  היו פה תופעות של סחר בבני אדם

משה נקש:  לא ניכנס עכשיו לכל הסיבות שהביאו לשיטות העסקה הנהוגות היום, אבל יש בהן טוב

משה נקש:       אתה צודק, תמיד צריך להקשיב גם לשטח

משה נקש:  והמציאות גם משתנה לפעמים, זה נכון

משה נקש:  צריך להמשיך לבחון את הדברים האלה

משה נקש:  לראות מה הכי נכון גם לזמן הנוכחי וגם לראייה עתידית

משה נקש:  עכשיו, לגבי הענפים, אז כמובן שכל ענף שרוצים להכניס בו עובדים זרים, אז מן הסתם צריך לבדוק את זה גם עם הצרכים של המשרדים הרלוונטיים

משה נקש:  גם שזה לא יפגע בתעסוקת ישראלים

משה נקש:  יש פה גם כל מיני מכלול שיקולים שצריך לקחת בחשבון במסגרת מה שעדכן נציג משרד הכלכלה ומה שהשרים שהיו פה שבוע שעבר אמרו

משה נקש:  אז הנושא הזה נבדק בדיוק בימים האלה, איזה ענפים צריך להביא ומה שיטות הגיוס וההבאה

משה נקש:  אני מניח שלכל יינתן מענה במסגרת החלטת הממשלה הזאת

משה נקש:  זו דרך המלך לעשות את הדברים האלה, בהחלטת הממשלה

שושנה שטראוס: שושנה שטראוס, מהלשכה המשפטית של רשות האוכלוסין

שושנה שטראוס:  עוסקת בתחום הזה של עובדים זרים הרבה שנים

שושנה שטראוס:  כבוד חבר הכנסת הציע שיטה של חברת ג'וב ליאו

סימון דוידסון: לא, זו סתם דוגמה

סימון דוידסון:  יכול להיות שיש עוד אחרים, אני לא יודע

שושנה שטראוס: חברה כזו, שהמלגזן בקניה ישים את השם שלו והעובד, המעסיק בישראל, הוא ידע שהוא מלגזן טוב ויזמין אותו לישראל

שושנה שטראוס:  אבל הבעיה בשיטה הזאת, כמה בעיות: א', אנחנו לא יודעים אם אותו עובד אוהב את ישראל או שהוא פשוט מנסה להיכנס לישראל מכל מיני סיבות אחרות

שושנה שטראוס:  דבר שני, אנחנו לא יודעים אם הוא באמת יודע לעשות את העבודה

שושנה שטראוס:  הוא אומר שהוא יודע לעשות

שושנה שטראוס:  ו-ג', אנחנו לא יודעים אם המעסיק הישראלי הציע את העבודה לישראלים, אם אין ישראלים שרוצים לעשות את העבודה

שושנה שטראוס:  אולי הוא מחפש עובד זול

שושנה שטראוס:  אז ההסדרים שיש לנו מנסים להתמודד עם כל השלבים האלה

שושנה שטראוס:       עכשיו, מבחינת תאגידי הבניין, השיטה של תאגידי בניין בדיוק דיברה מהשטח

שושנה שטראוס:  מה שהיה בעבר, היו לנו מאות אולי אלפי קבלנים

שושנה שטראוס:  כל אחד היה צריך לדאוג לעובד זר או לקבוצה של עובדים

אליהו (אלי) רביבו: נבנה מהשטח, סליחה גברתי, נבהיר

אליהו (אלי) רביבו:  נבנה מהשטח לצורך מתן מענה של הקבלנים והיזמים הגדולים, תוך כדי רמיסה מובהקת, גם אם איטית, של הקבלנים הקטנים

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה, תמשיכי

שושנה שטראוס: מה שראינו בעבר שקבלן קטן היה לו קשה למצוא מגורים, הסעות, כל הטיפול לעובדים זרים שהיו מקצים לו

שושנה שטראוס:  וגם הוא לא היה צריך אותם

שושנה שטראוס:  הרי הוא הביא מישהו שהוא טייח, אבל נגמר השלב של הטייח ואין לו עוד טיח לחודש הזה ואין לו עוד אתר שהוא יכול לשים אותו

שושנה שטראוס:  אבל אותו עובד מחפש עבודה, הוא לא מוכן לשבת פה בישראל ולקבל אבטלה

שושנה שטראוס:  אז הם, אז הקבלנים בעצמם, הקבלנים הקטנים היו משתמשים בחברות שהיו מעבירות את העובדים ממקום למקום

שושנה שטראוס:  אבל החברות האלה לא היו מפוקחות

שושנה שטראוס:       ואז תוך שיחות עם התאחדות הקבלנים הגיעו למסקנה שאפשר לקחת את השיטה הזאת שקיימת בשטח ולבנות אותה בצורה של מתן רישיון ופיקוח

שושנה שטראוס:  עכשיו, זה נכון שהמחירים אולי הם גבוהים

אליהו (אלי) רביבו: לא אולי

אליהו (אלי) רביבו:  לא אולי

אליהו (אלי) רביבו:  אם אנחנו עדיין בשלב של ה-אולי, לא זיקקנו באמת את הצורך, לא הצפנו את הצורה ומשכך לא נוכל להגיע ולטפל בזה

סימון דוידסון: את יודעת, גברתי, אני הראיתי עכשיו ליושב ראש תלוש משכורת ששלח לי קבלן תשתיות, שהיה פה בוועדה שבוע שעבר, של עובד פלסטינאי שעבד אצלו

סימון דוידסון:  כמה זה היה, אלי?      

אליהו (אלי) רביבו: 17,230

שושנה שטראוס: אבל פלסטינאים לא עובדים דרך תאגידים

שושנה שטראוס:  ובפלסטינאים, לפי המידע של בנק ישראל, לפחות 40% מהפלסטינאים שמביאים אותם כאילו לעבוד אצל קבלן הם בעצם משלמים, היו משלמים כשנכנסו, על ההזמנה והסתובבו וחיפשו עבודה

שושנה שטראוס:  אז השיטה הזאת של כל קבלן יש לו את הצוות שלו - - -     

אליהו (אלי) רביבו: המציאות הזאת קיימת, לא מחייבת

שושנה שטראוס: מצאו שזה לא שיטה כל כך יעילה ולכן הגיעו לענף התאגידים

שושנה שטראוס:  עכשיו, לתאגידים יש גם מיסוי מאוד גבוה

שושנה שטראוס:  יש דמי היתר ויש אגרה שנתית ואלו גם מעלים את העלות לשעה

שושנה שטראוס:  הם גם מפוקחים מבחינת רכש - - - לגבי השכר והם משלמים פיקדון

שושנה שטראוס:  הדברים האלה גם משפיעים

שושנה שטראוס:  שוב, אני לא מכירה איך מחשבים התאגידים את העמלות עליהם

שושנה שטראוס:  ברור ככל שיהיו עוד תאגידים, ועכשיו הוגשו בקשות לתאגידים נוספות, ברור שתהיה יותר תחרות

שושנה שטראוס:  אבל רציתי לתת את הרקע הזה

משה נקש: בסופו של דבר, אני רק אשלים במשפט, סליחה

משה נקש:  יש יתרונות ויש חסרונות לשיטה הזאת של תאגידים

משה נקש:  חה"כ רביבו נגע פה בנקודה שאולי באמת קבלנים יותר קטנים העלויות גבוהות ויותר משמעותיות עבורם

משה נקש:  צריך לחשוב על הדבר הזה ואיך נותנים לו פתרון נכון ומתאים

משה נקש:  אבל יש לשיטה הזאת הרבה מאוד יתרונות ויימנעו הרבה מאוד תופעות שליליות שהיו נהוגות לפני כן

תומר ורשה: אם אפשר להוסיף מידע מן השטח, אדוני

תומר ורשה:  עו"ד תומר ורשה, אני מייצג גם חברות בנייה, גם תאגידים, גם חברות ביצוע זרות, אז יש לי הרבה נתונים מהשטח

תומר ורשה:  ויש כרגע שתי בעיות: בעיה אחת זה מה שבאמת אמרתם על היכולת של קבלנים קטנים בענפים שונים להעסיק באופן ישיר

תומר ורשה:  ושתיים, זה עלויות שיש על העסקה של עובדים זרים

תומר ורשה:  גם בשיטה הקיימת של התאגידים, אדוני

סימון דוידסון: אתה יכול לפרט עלויות?     

תומר ורשה: כן

תומר ורשה:  כל תאגיד משלם היום גם אגרות של בערך 20,000 שקלים לשנה לעובד

אליהו (אלי) רביבו: 1,750 לחודש

תומר ורשה: לחודש

תומר ורשה:  זה בערך 20,000 לשנה, פלוס ערבויות של כ-8,000 שקלים לשנה, על כל עובד

תומר ורשה:  עכשיו, הערבויות האלה נמצאות על המכסה הכללית, בלי קשר לכמות שמביאים בפועל

תומר ורשה:  ובנוסף, בעיה נוספת, אם יש ברחנים, ויש לכל תאגיד, הם ממשיכים לשלם את העלויות והם לא מצליחים להביא במקומם אחרים

תומר ורשה:  וזה אומר שהמכסות שלהם קטנות יותר

תומר ורשה:       דבר נוסף, כל העלויות הנוספות האלה שמייקרות את המחיר, אין התחשבות בתאגידים שגילו רקורד נקי

תומר ורשה:  הרי אנחנו מחזיקים את הערבויות כדי שזה יהיה שוט על תאגיד אם פתאום הוא פוגע בזכויות עובדים

תומר ורשה:  אבל יש היום כבר תקופה מאוד ארוכה של תאגידים עובדים, ויש תאגידים עם רקורד נקי לחלוטין, שאפשר היה להוריד להם עלויות ובדרך הזו גם להוריד באופן ישיר את העלויות של העובד

אליהו (אלי) רביבו: מי כמוך יודע שזו אחיזת עיניים

תומר ורשה: רגע, דבר נוסף

אליהו (אלי) רביבו: מי כמוך יודע שהוזלה לתאגיד בהכרח לא מתורגמת למעסיק בקצה

תומר ורשה: לא, לא, אני אסביר עכשיו את העניין הזה

תומר ורשה:  מה שנקש אמר על התאגידים זה דבר מאוד נכון

תומר ורשה:  ומה ששושנה אמרה, כנ"ל

תומר ורשה:  הקבלנים הקטנים לא יכולים לעמוד בכל הדרישות שרשות האוכלוסין שמה על הבאה של עובדים זרים, כי צריך את ההלנה, צריך את ההעסקה

אליהו (אלי) רביבו: א', אתה בהכרח טועה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא יודע כמה שנים אתה מתעסק בתחום, כנראה שאני קצת יותר

תומר ורשה: 20

אליהו (אלי) רביבו: אז אני קצת יותר, עם כל הצניעות

אליהו (אלי) רביבו:  שנית, רוב הקבלנים שזקוקים לעובדים וקבלני שלד שאינם מגיעים לשלב טיח

אליהו (אלי) רביבו:  שלישית, אין ספק שאם קבלן שבונה צמודי קרקע מעסיק עובדים פלסטינאים, זה אך ורק בגלל מי שגוזר עליו את הכסף בדרך

אליהו (אלי) רביבו:  כי אם עובד שמגיע לצורך העניין ממולדובה עולה לו 6,000 שקלים בחודש ועוד 1,750 שקלים ועוד 700 שקלים אם נחלק 8,000 ל-12, מביא אותנו לסכום שהוא הרבה פחות גבוה מהעסקת עובד פלסטינאי

אליהו (אלי) רביבו:  זה נכון שהוא צריך לדאוג ללינה שלו, אבל הוא מקבל אותו שישה ימים בשבוע

אליהו (אלי) רביבו:  הוא מקבל אותו בשעות עבודה נטו נקיות, פרט להפסקה קבועה מראש

אליהו (אלי) רביבו:  הוא מקבל אותו בקצב עבודה מדויק וגבוה

אליהו (אלי) רביבו:  הוא מקבל אותו ללא שום אג'נדות אידיאולוגיות, שבהכרח מלוות בזריעת נזקים שלפעמים מגלים אותם רק אחרי שהוא מסיים למסור את העבודה

אליהו (אלי) רביבו:       אז בואו, אז נשים את הדברים על דיוקם

אליהו (אלי) רביבו:  קודם כל תקלו את התנאים

אליהו (אלי) רביבו:  קודם כל שיאפשרו אפשרות בחינה של המעסיק באופן ריאלי ואז אנחנו נדע אם באמת זה מתיישב מול הצרכים, הרצונות ויכולות העסקה שלו

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אז בואו נתקדם

תומר ורשה: אני רק אתן את הבעיה האחרונה שהיא מאוד מאוד חשובה, אדוני, זה עניין המיונים העצמאיים על ידי הקבלנים

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני קודם כל כן הצעתי שהאיגודים - - -     

תומר ורשה: היום זה נעשה על ידי המדינה וזה קושי מאוד גדול של הקבלנים בשטח

אליהו (אלי) רביבו: זה בסדר גמור

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא אמרתי שמה שהיה הוא טוב ומשולם

אליהו (אלי) רביבו:  אדרבא, צריך לתקן אותו

אליהו (אלי) רביבו:  אני כן אומר שיהיה תאגיד

אליהו (אלי) רביבו:  רק אם יש תאגיד שהוא מייצג את האינטרס שלך, כי מי שמעסיק אותו זה האיגוד שאתה חבר בו והוא וולונטרי, התפקיד שלו הוא לייעל את התהליך ולהוזיל אותו

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא כמו המציאות שהיום אנחנו מכירים, שמדובר בקרטלים שהפכו להיות נשוא העניין ולא רק המתווכים

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? זו הנקודה

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אנחנו עוד נעמיק בנקודה

אליהו (אלי) רביבו:  מי גברתי? קשורה לענף הבניין אני מניח

רוית גרוס: לא, לא, לא

רוית גרוס:  אני עו"ד רוית גרוס, אני מנכ"לית התאחדות המלאכה והתעשייה

רוית גרוס:  אנחנו מייצגים תעשייה קטנה, זעירה

אליהו (אלי) רביבו: בסדר, זה לא עכשיו, שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  את כל רגע הצבעת, חשבתי שזה בשיח הזה

רוית גרוס: לא

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אבל ביקשת יפה, אז בבקשה

רוית גרוס: תודה רבה

סימון דוידסון: מה זה זעירה? רתכים, דברים כאלה?      

רוית גרוס: זה בעצם כל התעשייה הישראלית, 89% מכלל התעשייה הישראלית היא תעשייה שמעסיקה עד 20 עובדים, היא תעשייה קטנה

רוית גרוס:  רוב התעשייה הישראלית

רוית גרוס:  עכשיו, אני חייבת להגיד שזה כבר דיון שני שאני כאן, וכמובן אני נמצאת גם בוועדות כספים וכלכלה

רוית גרוס:  ואני פשוט המומה

רוית גרוס:  כמו שחה"כ דוידסון אמר, אתם לא שומעים את השטח

רוית גרוס:  אתם מדברים עם משרדי הממשלה וזה בסדר

רוית גרוס:  אבל זה אתם יכולים לעשות בדיונים ביניכם

רוית גרוס:  למה אתם צריכים להביא אותנו לכאן? תקשיבו, יש לי מפעלים קטנים שאין להם איך ללכת לסופר

רוית גרוס:  יש לי בעל מפעל למתכת, הוא סמג"ד מילואים, הוא נמצא בעזה

רוית גרוס:  הוא נכנס בכלל בקושי יש לו קשר עם המפעל

רוית גרוס:  אין לו עובדים

רוית גרוס:  העבודה שלו, השכר של המפעל שלו זה בהתאם לתפוקות עבודה

רוית גרוס:  כרגע אין לו עובדים, אז אין תפוקה

רוית גרוס:  הצ'קים שלו חוזרים

רוית גרוס:  הוא מתקשר אליי לפני כניסה לעזה ואומר לי אני כבר לא יודע ממה לדאוג, מהכניסה לעזה או מזה שמנהלת הבנק שלי אומרת לי שהצ'ק שלי חזר

רוית גרוס:  כי הצ'ק של השכירות של המפעל שלו חזר

אליהו (אלי) רביבו: באיזה תחום עבודה לדוגמה? תני לי דוגמה

רוית גרוס: אלומיניום

רוית גרוס:  הנה, מפעל אלומיניום, מפעל למתכת

רוית גרוס:  אין לו, היו לו עובדים פלסטינאים, עכשיו אין לו

רוית גרוס:  עכשיו, אני מבינה את העניין שאתם בוחנים

אליהו (אלי) רביבו: אז שנייה, אז תני לי

רוית גרוס: לא

רוית גרוס:  אבל חשוב לי להדגיש שנייה רגע את הסיטואציה

רוית גרוס:  אנחנו כל הזמן בוחנים וזה בסדר

רוית גרוס:  הנקודה היא שכבר עבר חודש מהסיפור הזה

רוית גרוס:  לעסקים הקטנים שאני מייצגת אין את אורך הרוח

רוית גרוס:  מנהלת חשבון הבנק שלהם, שלא נכנסות הכנסות, אבל יוצאות הוצאות כל הזמן, הוצאות שוטפות

רוית גרוס:  אין לעסקים האלה כסף להביא מהבית כדי לשלם את הדברים האלה

רוית גרוס:  העובדים, זה אומר שאין תפוקה

רוית גרוס:  אין תפוקה, אין הכנסה

רוית גרוס:  אין לו איך ללכת לסופר

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  הבנתי את זה מהר, תתפלאי

רוית גרוס: רגע, אבל אני רוצה להגיד כמה דברים

אליהו (אלי) רביבו: לא, אבל אני רוצה רגע לענות לך

אליהו (אלי) רביבו:  את דיברת על כמה נתונים

רוית גרוס: יש לנו גם פתרונות לנושאים

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אז תכף נעבור לשלב הפתרונות, ברשותך

אליהו (אלי) רביבו:  ראשית כל, משום מה, בתום לב, הייתי בטוח שכל הנוכחים שמבקרים בוועדות, בטח מי שמרבה לבקר בוועדות, מבין שאנחנו לא הממשלה, אנחנו הכנסת

אליהו (אלי) רביבו:  תפקיד שלנו הוא לפקח אחר עבודת הממשלה

אליהו (אלי) רביבו:  לא להחליף אותה, לא להיכנס במקומה

אליהו (אלי) רביבו:  לפקח, להמליץ, לטייב ולכוון

אליהו (אלי) רביבו:  הדרך שלנו לפקח זה באמצעות הזמנת הגורמים הרלוונטיים

אליהו (אלי) רביבו:  זה אחד

אליהו (אלי) רביבו:  שתיים, אני שומע את מה שאת אומרת

אליהו (אלי) רביבו:  ו-א', אני מתפלא מעט

אליהו (אלי) רביבו:  בואי תלמדי אותי באיזה נסיבות המעסיקים שדיברת עליהם העסיקו פלסטינאים, שכן לא הייתה להם מכסה? אז בואי נבדוק רגע אם זה היה חוקי או לא

רוית גרוס: חוקי, בטח שיש להם מכסה

רוית גרוס:  תעשייה? למה שאין להם מכסה? ברור שיש להם מכסה

משה נקש: לתעשייה יש מכסה, כן

אליהו (אלי) רביבו: לתעשייה קלה? אז ככה, אוקיי

רוית גרוס: ברור שתעשייה והיה להם עובדים

רוית גרוס:  ואני שוב אומרת, אני זועקת את הזעקה, אדוני, לא בגלל הכנסת

אליהו (אלי) רביבו: אני לא ידעתי עד היום שלמפעל אלומיניום הייתה מכסה להעסקת עובדים זרים

רוית גרוס: ברור שהייתה להם

אליהו (אלי) רביבו: לא הייתי חשוף לזה

רוית גרוס: האלומיניום בסופו של יום מגיע לפרויקט של בנייה

רוית גרוס:  והנגרות בסופו של יום מגיעה לפרויקטים של בנייה

רוית גרוס:  התעשייה יש לה מכסות, היו לה מכסות וזה נעלם

אליהו (אלי) רביבו: זאת אומרת, את אומרת לי עכשיו שאם יש לבן דוד שלי נגרייה, הוא זכאי לבקש ולקבל עובד זר להעסקה? פלסטינאי? תראו, בואו נגדיר, כל מי שהיה זכאי לפלסטינאי לא היה שלול לקבל עובד זר

רוית גרוס: אז פה אני רוצה לדייק

אליהו (אלי) רביבו: בסדר?     

סימון דוידסון: גם מוסכים למשל זכאים?     

רוית גרוס: כן

רוית גרוס:  אני רוצה לדייק

רוית גרוס:  אז אני רוצה לדייק בסיפור הזה

חזי אבירם שייב: אני אתן דוגמה דווקא מהענף שלנו

אליהו (אלי) רביבו: תגדיר, ענף המוסכים

חזי אבירם שייב: ענף הרכב

חזי אבירם שייב:  שבחודשים האחרונים עבדנו שניכנס למכסה של העובדים הפלסטינאים ובאמת הכניסו אותנו על בסיס התעשייה

חזי אבירם שייב:  אבל אנחנו חסומים לעובדים זרים

חזי אבירם שייב:  וזו הסיבה שאנחנו פה

חזי אבירם שייב:  גם אני חשבתי שזה ככה

רוית גרוס: גם התעשייה חסומה, זו בדיוק הנקודה

חזי אבירם שייב: אבל זה לא ככה

חזי אבירם שייב:  יש אפשרות להביא עובדים זרים, אבל לא, סליחה, עובדים פלסטינאים, אבל לא זרים

רוית גרוס: אני רוצה להגיד לאדוני, התעשייה חסומה לעובדים זרים

רוית גרוס:  לא לפלסטינאים, לזרים

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  אז זאת אומרת, שנייה, שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  מר נקש, נאמר ויש לי בן דוד שיש לו נגרייה

אליהו (אלי) רביבו:  אין כזה, אבל סתם נאמר

אליהו (אלי) רביבו:  הוא יכול היה עד ה-7 באוקטובר לפחות לבקש להעסיק עובדים פלסטינאים אצלו בנגרייה במרכז הארץ? משרד העבודה?     

סימון דוידסון: אלי, אתה יודע למה הגענו למצב הזה? אני פשוט בוועדת חינוך מתחיל לדון בזה

סימון דוידסון:  אני אגיד לך למה הגענו לזה

סימון דוידסון:  במדינת ישראל, בשנת 2023 לא לומדים לא מכונאות, לא נגרות, לא מכניקה, לא רתכות

סימון דוידסון:  זה דבר שאנחנו בכנסת הזאת, ואני אומר לך, אני הולך לשבת על זה עם קיש שבוע הבא, צריכים לעשות תוכנית ולהחזיר, לא בכל המדינה, במקומות מסוימים להחזיר תלמידים ללמוד את המקצועות האלה

סימון דוידסון:  ואז לא נצטרך נגרים, ולא מכניקה ולא מכונאות

אליהו (אלי) רביבו: למה לא בכל הארץ? למה לא? איפה היית מציע שילמדו?     

סימון דוידסון: פעם למדו באורט

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, באיזה אזורים במדינה היית ממליץ שילמדו? אמרת לא בכל המדינה

סימון דוידסון: אתה יודע מה? בכל הארץ

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  הבנת? יופי

סימון דוידסון: כמעט נפלתי

סימון דוידסון:  בכל הארץ

רוית גרוס: הם לומדים כרגע בתוך המפעלים

אליהו (אלי) רביבו: אנחנו רוצים לחזק את החלשים

אליהו (אלי) רביבו:  ולא להחליש את החלשים

אליהו (אלי) רביבו:  לא, אי אפשר כל רגע להצביע, תצטרכו להירשם

אליהו (אלי) רביבו:  יש פה מנהלת ועדה

מיכל וקסמן חילי: מיכל וקסמן חילי, ראש אגף עבודה בהתאחדות התעשיינים

מיכל וקסמן חילי:  אוקיי, אז קודם כל נדבר על המחסור בתעשייה, אז המחסור כרגע בתעשייה נובע משלושה מקורות: אחד זה באמת העובדים הפלסטינאים

מיכל וקסמן חילי:  אושרו ל-2,000, קצת יותר, עובדים פלסטינאים כן להיכנס לתחומי הקו הירוק

מיכל וקסמן חילי:  זה רק באותם מפעלים שהם מפעלים חיוניים

אליהו (אלי) רביבו: חיוניים

אליהו (אלי) רביבו:  חבר'ה, זאת לא הייתה השאלה שלי

אליהו (אלי) רביבו:  אל תיקחו אותי למקומות אחרים

מיכל וקסמן חילי: לא, לא, אני רוצה לעשות קשר

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, סליחה, סליחה

אליהו (אלי) רביבו:  בואו נגדיר

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה, ברשותך גברתי

מיכל וקסמן חילי: אני רוצה לעשות סדר, כי כנראה שהיה פה בלבול בנתונים

אליהו (אלי) רביבו: סליחה

אליהו (אלי) רביבו:  ראשית, הבהרתי, אולי בדיון הזה שכחתי להבהיר

אליהו (אלי) רביבו:  כל הנושאים שאנחנו דנים בהם הם אך ורק בנסיבות שהובילו בשל המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? זה נכון שאנחנו ניתן ביטוי למי שקולו לא נשמע קודם ויש צורך, ונבטא את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אבל לדבר על מה שהיה לפני המלחמה ולנסות לתקן את זה, זה קצת ייקח אותנו למקום אחר

אליהו (אלי) רביבו:  אני שאלתי שאלה, יש לי נגרייה בבת ים

אליהו (אלי) רביבו:  אני יכול לקבל, לבקש ולקבל אישור להעסקת פלסטינאי?     

רוית גרוס: ברור, ברור, כן

רוית גרוס:  אדוני, ברור

מיכל וקסמן חילי: אם יש מכסה, כן

חזי אבירם שייב: לפני המלחמה הייתה מכסה של תעשייה ושירותים של פלסטינאים

אליהו (אלי) רביבו: לא חיוניים

רוית גרוס: לא חיוניים

אליהו (אלי) רביבו: היא מסבירה כרגע חיוניים, חבר'ה

אליהו (אלי) רביבו:  חבר'ה, היא מסבירה על חיוניים

מיכל וקסמן חילי: אנחנו בדיוק אומרים את מה שצריך

אליהו (אלי) רביבו: אני מבקש לדעת

אליהו (אלי) רביבו:  לא חיוניים

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, נגרייה במרכז הארץ רוצה להעסיק פלסטינאי, יעסיק פלסטינאי

חזי אבירם שייב: אבל יש עלייה וקוץ בה

חזי אבירם שייב:  המכסות היו מלאות

חזי אבירם שייב:  אז בפרקטיקה לא יכולת להביא

אליהו (אלי) רביבו: זה לא מעניין

מיכל וקסמן חילי: אבל אולי כדאי לשמוע את נציג התעשייה

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה

מיכל וקסמן חילי: כך: אז באמת המכסה לתעשייה ושירותים הייתה בסביבות 12,500

מיכל וקסמן חילי:  זה היה לפני המלחמה

מיכל וקסמן חילי:  12,500

מיכל וקסמן חילי:  כרגע, בעקבות הסגר על יהודה ושומרון, 10,000 עובדים מתוכם לא יכולים להגיע ארצה

מיכל וקסמן חילי:  זה המצב

מיכל וקסמן חילי:  2,500 מה שהזכרתי, שהם כן יתנו לחלק מהדרישות, ואפילו לא נתנו מענה למחצית מהדרישות של אותם מפעלים חיוניים ומפעלים למתן שירותים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אין ספק שתחתם באופן מיידי חייבים להכניס את ה-10,000

אליהו (אלי) רביבו:  זה אין ספק

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא בא עכשיו, מי שהיה ואין עכשיו, בגלל המלחמה, צריך לקבל מענה

אליהו (אלי) רביבו:  אין על זה דיון

מיכל וקסמן חילי: עכשיו, בתעשייה, זה מה שצריך להבין, בתעשייה היום, בהבדל מענפים אחרים, אין היום שום פלטפורמה ושום מענה להעסקה של עובדים זרים

מיכל וקסמן חילי:  בהבדל מהענפים האחרים שדיברנו

מיכל וקסמן חילי:  עכשיו, בתעשייה יכול היה להיות

מיכל וקסמן חילי:  יש החלטת ממשלה מה-30 ביולי שמאפשרת להעסיק 3,000 עובדים זרים בתעשייה

אליהו (אלי) רביבו: תכף אנחנו נוגעים בזה

מיכל וקסמן חילי: אבל היא לא מיושמת

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, היא מיושמת

מיכל וקסמן חילי: יש ארבעה דברים שלא קורים, כולל ההסכמים הבילטרליים

אליהו (אלי) רביבו: אז אני רוצה רגע לעדכן אותך

אליהו (אלי) רביבו:  בוצעה עבודה בין משרדית בתוך משרד העבודה

מיכל וקסמן חילי: אנחנו חלק

אליהו (אלי) רביבו: ואני מבקש מכאן להודות להם על סיום עבודתם

אליהו (אלי) רביבו:  בדיון הקודם עמדנו על עניין השלמת פערים בנושא שכר

אליהו (אלי) רביבו:  זה הסתיים

אליהו (אלי) רביבו:  אני תכף אשמח לקבל סקירה, כפי שהתחייבתם שהפעם תתנו

אליהו (אלי) רביבו:  מה אנחנו עושים כדי שבפועל הם יגיעו

אליהו (אלי) רביבו:  אבל כן נעשית עבודה ובוצעה ויש התקדמות גם

מיכל וקסמן חילי: אנחנו חלק מזה

מיכל וקסמן חילי:  אני יודעת לומר שזה כרגע לא שם

מיכל וקסמן חילי:  זאת אומרת, אני אתן כמובן לנציגי הממשלה לדבר, ואני אוכל לדבר מה שאנחנו רואים בשטח

מיכל וקסמן חילי:  אני מבינה שנעשים מאמצים

אליהו (אלי) רביבו: מה זאת אומרת אנחנו לא שם?     

מיכל וקסמן חילי: זאת אומרת שאין עדיין נוהל

אביבית אסרף: כרגע אין

מיכל וקסמן חילי: רגע

מיכל וקסמן חילי:  אין נוהל, אין תקנות פיקדון, תקנות עובדים זרים

מיכל וקסמן חילי:  זה בסך הכול משפט שהיה צריך לתקן את תקנות פיקדון עובדים זרים

מיכל וקסמן חילי:  שהיה צריך לצאת 45 ימים אחרי החלטת הממשלה, זאת אומרת באמצע ספטמבר

מיכל וקסמן חילי:  התקנות האלה עדיין לא הונחו על שולחן הכנסת

מיכל וקסמן חילי:  בסך הכול משפט, זה הכול

מיכל וקסמן חילי:  נוהל שבסך הכול מעתיק וקצת משנה נהלים קודמים

מיכל וקסמן חילי:  ראינו טיוטה, הטיוטה לא דומה להחלטת הממשלה מה-30 ביולי

מיכל וקסמן חילי:  והדבר השלישי זה שאין עדיין הסכמות לגבי השכר של אותם עובדים

מיכל וקסמן חילי:  לפי החלטת הממשלה השכר של אותם עובדים בתעשייה הוא שכר ממוצע למשלח יד

מיכל וקסמן חילי:  הנתונים שאנחנו קיבלנו ממשרדי הממשלה לא דומים בכלל לנתונים שיש לנו לשכר ממוצע, לפי הנתונים של הלמ"ס

מיכל וקסמן חילי:  זה לא מתכנס לשם בכלל

מיכל וקסמן חילי:  עכשיו, אלה, החלק השלישי הוא מכשול משמעותי

מיכל וקסמן חילי:  השניים הראשונים שהזכרתי זה באמת עניין של מה בכך

מיכל וקסמן חילי:  צריך פשוט להגיש את התקנות המאוד פשוטות האלה ולהוציא נוהל

מיכל וקסמן חילי:       אבל אני רוצה להוסיף עוד משהו שנאמר פה בתחילת הדברים לגבי הסכם בילטרלי

מיכל וקסמן חילי:  בהחלטת הממשלה ב-30 ביולי בתעשייה דרך המלך זה הסכם בילטרלי, דרך המלך

מיכל וקסמן חילי:  לא אותם עובדים ממדינות תל"ג גבוה שמופיעות בהחלטת הממשלה

מיכל וקסמן חילי:  אלא דרך המלך זה הסכם בילטרלי

מיכל וקסמן חילי:  ודיברו על הסכם עם, אני לא יודעת אם מותר להגיד, הסכם עם אחת המדינות

מיכל וקסמן חילי:  אנחנו רואים עכשיו שכן מתבצעות חתימות כאלה, הסכמים בילטרליים

מיכל וקסמן חילי:  אבל משום מה בתעשייה זה לא מתקדם

מיכל וקסמן חילי:  עכשיו, התעשייה מספקת את החוסן של מדינת ישראל גם בחזית וגם בעורף

מיכל וקסמן חילי:  דוגמאות כמו שסיפרה רוית, על תעשיינים שמתקשרים ובוכים

מיכל וקסמן חילי:  עושים את העבודה גם בקו הייצור, גם מאחורי הקלעים, גם מול הבנקים

מיכל וקסמן חילי:  לא עומדים בהזמנות, מתקשרים ופשוט בוכים

מיכל וקסמן חילי:  זה המצב

מיכל וקסמן חילי:  כמובן שהיעדרות היא לא רק בגלל אותם עובדים פלסטינאים

מיכל וקסמן חילי:  אנחנו במעגלים מאוד רחבים של היעדרויות

מיכל וקסמן חילי:  בתעשייה אנחנו מדברים על 100,000 עובדים חסרים ומדובר במלחמה מאוד ארוכה

מיכל וקסמן חילי:  זה לא דבר שהולך להשתנות בעוד חודש

מיכל וקסמן חילי:  אז אני לא מבקשת לשנות ולתת ל-100,000 עובדים האלה עכשיו מענה דרך עובדים זרים

מיכל וקסמן חילי:  אבל זה ברור שה-3,000 האלה, אדוני, הם טיפה בים

מיכל וקסמן חילי:  ומה שחייבת התעשייה עכשיו זה את הפלטפורמה הזאת שאפשר עכשיו תוך 24 שעות לעשות אותה ולהגדיל אותה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  תאמיני לי שהבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר

אליהו (אלי) רביבו:  את קצת חוזרת

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין, יש עוד הרבה כאלה שמבקשים לדבר כבר כמה דיונים

רוית גרוס: אבל רגע, משהו קטן

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא, אין

אליהו (אלי) רביבו:  לא, אין

רוית גרוס: אבל זה קריטי

אליהו (אלי) רביבו: אין, אין

אליהו (אלי) רביבו:  תאמיני לי שהוא לא קריטי

אליהו (אלי) רביבו:  תאמיני לי שהוא לא קריטי, תודה

אליהו (אלי) רביבו:  הגב' אביבית אסרף ממשרד העבודה

אליהו (אלי) רביבו:  את מתבקשת להתייחס למה ששתי הנשים המכובדות הביעו כאן

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מתחיל ואומר, קודם כל, אין צל של ספק ש-10,000 שלא יכולים להיכנס והם כוח אדם חסר, מהמכסה שבין כה וכה כבר הועברו, חייבים לקבל מענה באופן מיידי

אליהו (אלי) רביבו:  אבל עכשיו תתייחסי בבקשה לעניין ה-3,000, כי היה לנו תיאום ציפיות

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מבקש, אבל לא בהסבר, אני רוצה פרקטיקה

אביבית אסרף: לא, לא, בפרקטיקה, כן

אביבית אסרף:  אז רק דקה שנייה לגבי מה שכבר כן ביצענו

אביבית אסרף:  מיכל כאן תעיד

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  אתם התרגלתם, אתם התרגלתם לספר לי מה ביצעתם

אליהו (אלי) רביבו:  מה ביצעתם כולנו יודעים

אביבית אסרף: לא, כי מה שהיא אמרה, אני פשוט רוצה לחדד משהו שהיא אמרה

אביבית אסרף:  היא אמרה אין הסכמות על השכר

אביבית אסרף:  אבל אנחנו הגענו להסכמות עם משרד הכלכלה על השכר והדברים האלה נפתרו

אביבית אסרף:  כך שאני קצת לא מבינה על מה הטענה הספציפית לגבי השכר

אביבית אסרף:      עכשיו, לגבי הפרקטיקה

אביבית אסרף:  אנחנו סיימנו באמת את העבודה עם הסכמות

אביבית אסרף:  השלב הבא של בעצם ההתקדמות עם הדבר הזה זה להעביר המלצות שמסכמות את כלל העבודה שנעשתה למנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה

אביבית אסרף:  אנחנו ישבנו על זה ממש היום כדי לסיים ולהעביר את ההמלצות האלה

אליהו (אלי) רביבו: למה, למה?     

אביבית אסרף: כי היינו צריכים לקבל את כל ההסכמות של כולם למתווה

אליהו (אלי) רביבו: כמה זמן עבר מאז הדיון הקודם שלנו?     

אביבית אסרף: מיום רביעי

אביבית אסרף:  באותו יום רביעי יצא סיכום

אליהו (אלי) רביבו: אנחנו היום יום שלישי

אביבית אסרף: נכון

אביבית אסרף:  היה עדיין עוד כמה דיונים סביב הדבר הזה

מיכל וקסמן חילי: בינתיים הצ'קים חוזרים, זה לא משנה להם

אביבית אסרף: היום ישבנו כדי לכתוב את ההמלצות כדי להגיש אותם

אביבית אסרף:  אני אעדכן שפשוט הגעתי לוועדה באמצע כתיבת המלצות

אביבית אסרף:  אני אסיים, אני אחזור ואנחנו - - -     

אליהו (אלי) רביבו: הרגע סיימת את הנציגות שלך פה

אליהו (אלי) רביבו:  תתפני, תסיימו את ההגשה

אביבית אסרף: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, הנה, אני אומר

אליהו (אלי) רביבו:  זה זמן יקר

אליהו (אלי) רביבו:  העבודה שלך נחוצה

אליהו (אלי) רביבו:  לא רוצה לבזבז לך פה זמן יקר

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה פרקטיקה

אליהו (אלי) רביבו:  פרקטיקה זה אומר שאני רוצה עכשיו לפני שאת יוצאת תעדכני אותי בבקשה מתי אתם מגישים את זה למר סיסו

אביבית אסרף: אנחנו מקווים להגיש את זה

אביבית אסרף:  זאת אומרת, הצפי הוא להגיש את זה היום

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  תעדכני אותי בבקשה מהרגע שהוא משיב לך מה עוד חסר לנו כדי שהם יראו את העובדים

אליהו (אלי) רביבו:  לא, עכשיו תעדכני אותי

אליהו (אלי) רביבו:  תגידי לי כשהוא החזיר

אליהו (אלי) רביבו:  מה תגידי לי, בדיון הבא תגידי הוא החזיר? עכשיו יש לנו עוד משהו? ספרי לי עכשיו מה חסר לי לצ'ק ליסט? עברנו כבר 99

אליהו (אלי) רביבו: 5%

אביבית אסרף: ברגע שהוא מאשר, יש נוהל, נוהל שנכתב כבר

אביבית אסרף:  יש טיוטה מוכנה של משרד הכלכלה, שהיא תאושר יחד עם ההמלצות

אליהו (אלי) רביבו: לא, אבל אושר

אביבית אסרף: אושר

אביבית אסרף:  עם ההמלצות האלה יחד

מיכל וקסמן חילי: מה שאנחנו ראינו, אגב, היה מאוד גולמי

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא מעניין אותי

אליהו (אלי) רביבו:  סיכמו את זה עם משרד הכלכלה, זה מאחוריי

אביבית אסרף: ואחר כך עבודה של - - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר סתם, בואי נדמה שמגיע עכשיו משה נקש ישירות מפגישה עם איל סיסו, אומר לך 'הנה, סיימנו'

אליהו (אלי) רביבו:  מה הלאה? מה קורה מאותו רגע עד שהם עולים על מטוס בדרך לפה?     

אביבית אסרף: קודם כל, מי שיש לו הסכמים בילטרליים, כאילו, הסכמים

מיכל וקסמן חילי: אין בתעשייה

מיכל וקסמן חילי:  צריך לדאוג לזה

אביבית אסרף: צריך לדאוג

אביבית אסרף:  אבל יש, אבל יש - - -     

אליהו (אלי) רביבו: זאת אומרת שאחרי זה נלך להסדיר את זה?     

אביבית אסרף: רגע

אביבית אסרף:  אבל יש שתי דרכים להבאת עובדים בתעשייה: יש הסכמים בילטרליים ויש מדינות תמ"ג ומעלה

אביבית אסרף:  שגם מהם אפשר להביא

מיכל וקסמן חילי: כי משוויץ מאוד מעוניינים לעבוד פה

מיכל וקסמן חילי:  הם מחכים

אליהו (אלי) רביבו: לא, בלי ציניות

אליהו (אלי) רביבו:  בלי ציניות

מיכל וקסמן חילי: אבל אדוני, מי ישלם 150%? העסקים הקטנים יכולים לשלם 150%?     

אליהו (אלי) רביבו: שנייה, אז אני אסביר לך משהו

אליהו (אלי) רביבו:  תקשיבי, אני הסברתי לכם בתחילת הדיון בסקירה שנתתי לחברי, חה"כ דוידסון, שיש מכלול שיקולים רחב יותר למדינת ישראל ולממשלות ישראל לדורותיהם

אליהו (אלי) רביבו:  בתוכם זה לוודא שמי שמועסק כאן לא מועסק במקום מישהו ישראלי

אליהו (אלי) רביבו:  להביא מישהו במחיר זול כל כך, חה"כ דוידסון, כי הוא משתלם, ועל ידי כך לדחוק ידיים עובדות ישראליות – לא מעניין אותי

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא שם

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא אתן לזה יד

אליהו (אלי) רביבו:  אני אכשיל את זה

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת שאם רוצים להביא ממדינה עם תל"ג נמוך צריכים להראות לי ששיפוט או מספיק כך שבוודאי שבסכום הזה הוא לא יכול למצוא עובד ישראלי

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? הנה, בזה זה גמור

אליהו (אלי) רביבו:  אז אל תגידו לי את זה

אביבית אסרף: אני רוצה רק להוסיף דבר אחד לגבי זה

אביבית אסרף:  אנחנו צריכים שנייה להפריד בין מה שאנחנו עשינו כעבודת צוות, שזה היה המנדט שלנו בהחלטת ממשלה, לבין ההגבלות של החלטת הממשלה

אביבית אסרף:  ברגע שיש החלטת הממשלה קובעת את שתי דרכי ההבאה אנחנו לא יכולים להחליט להביא אותם בדרך אחרת, בהתאם לאותה החלטת ממשלה ספציפית

מיכל וקסמן חילי: החלטת הממשלה קובעת הסכם בילטרלי

מיכל וקסמן חילי:  החלטת הממשלה קובעת שחור על גבי לבן, דרך המלך, כתוב במילים האלה, הסכם בילטרלי

אביבית אסרף: נכון, נכון

אביבית אסרף:  אז ברגע שההמלצות יועברו למנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה הוא אמור לקדם הסכם בילטרלי כדי להביא את העובדים

אליהו (אלי) רביבו: אני עדיין מנסה בבקשה לדעת - - -     

אביבית אסרף: אני לא יודעת

אביבית אסרף:  מדברים על הסכמים שנחתמו בכמה ימים

אליהו (אלי) רביבו: בואו חבר'ה, תקשיבו

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו רוצים לצפות פני עתיד

אליהו (אלי) רביבו:  אם אנחנו יודעים שאחרי השלב הנוכחי שבו אנחנו נמצאים אמורים לעבור עוד שלב, אנחנו צריכים להאיץ את אותו תהליך במקביל ולא לעבוד בטור

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אם אתם יודעים שהשלב הבא הוא התאמת הסכמים בילטרליים, מצופה מכם ומצופה מכם לפנות לרשות האוכלוסין ומרשות האוכלוסין כבר להבין ולטפל בזה ולהתאים את אותם הסכמים בילטרליים כדי שדרך אותן מדינות יהיה ניתן להביא

אליהו (אלי) רביבו:  מה, נגיע לעוד ישיבה ותגידו חסר עוד משהו

אליהו (אלי) רביבו:  אבל תן לנו יומיים ונשלים

אליהו (אלי) רביבו:  ואז בישיבה אחרי זה נגיד סיימנו את זה אפילו תוך יום, אבל עלינו על זה שיש עוד צורך

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא מעניין

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו לא רוצים שהניתוח יצליח והחולה ימות

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אנחנו רוצים פרקטיקה

אליהו (אלי) רביבו:  פרקטיקה

אליהו (אלי) רביבו:  תגידו לי הרגע מה הם עוד השלבים המאגמים שצריך לבצע

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לוודא שהם מבוצעים

אליהו (אלי) רביבו:  פשוט, אני אמרתי את זה גם בדיון הקודם

אליהו (אלי) רביבו:  פשוט, תגידו לי עכשיו מה עוד צריך

אביבית אסרף: הגשת המלצות, הסכם בילטרלי, תקנות

אביבית אסרף:  היא התייחסה לתקנות הפיקדון אז אני רוצה לדבר גם עליהן רק דקה אחת

אביבית אסרף:  כרגע יש תקנות בתעשייה שתקפות עד סוף 2023

אביבית אסרף:  אנחנו בעבודה מול המשרדים הרלוונטיים לאשר את התקנות ל-2024

אביבית אסרף:  כרגע אם יכנס היפותטית מחר עובד, חלות עליו תקנות הפיקדון עד סוף שנת 2023

מיכל וקסמן חילי: לא תכניסו, כי החלטת הממשלה אומרת, זה פשוט נאמר שחור על גבי לבן

אביבית אסרף: שמה?     

מיכל וקסמן חילי: שבלי תיקון תקנות הפיקדון העובדים האלה לא ייכנסו

מיכל וקסמן חילי:  זה כתוב

מיכל וקסמן חילי:  הרי אתם לא תביאו עובדים אם התקנות שחלות עד חודש מעכשיו

מיכל וקסמן חילי:  זה לא סביר

מיכל וקסמן חילי:  ואמרו שאתם צריכים להגיש את זה בתוך 45 ימים מההחלטה, זאת אומרת עד אמצע ספטמבר שהיה

מיכל וקסמן חילי:  וזה בסך הכול שורה

מיכל וקסמן חילי:  זו שורה שרק מאריכה

מיכל וקסמן חילי:  זה סעיף שאומר במקום 2023 יהיה 2024

מיכל וקסמן חילי:  זהו

מיכל וקסמן חילי:  וצריך להניח את זה על השולחן

מיכל וקסמן חילי:  זה מה שצריך לעשות

אליהו (אלי) רביבו: תראי, גב' אסרף, זה אבסורד, זה אבסורד שמצטרף כנראה למשהו שמושרש ישירות מהשר שלכם

אליהו (אלי) רביבו:  כי עד עכשיו זה לא נגע בכם

אליהו (אלי) רביבו:  הפעילות הלא ברורה שלו והמעורבות שלו במשרד שלו, הנעלמת כחידה, זה נושא שייבדק

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אין לנו זמן לזה

אליהו (אלי) רביבו:  רק עד היום אני יודע שזה לא התגלגל אליכם, הצוותים המקצועיים

אליהו (אלי) רביבו:  אם זה התגלגל גם אליכם, תגידו לי, שאני אדע עם מה אני צריך לעבוד

אליהו (אלי) רביבו:  תגידו לי

אביבית אסרף: לא מוסמכת לדבר בשם השר

אליהו (אלי) רביבו: אז אני מוסמך לדבר בשם עצמי, את לא חייבת לענות

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין את המקום שלך

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין

אליהו (אלי) רביבו:  יום אחד הוא יתעורר וישיב וישתף פעולה ויבין שלהיות שר זה מחייב מאוד, לא רק זכות

אליהו (אלי) רביבו:  ביטאתי את זה בעבר, אני לא חושש לבטא את זה גם עכשיו

אליהו (אלי) רביבו:  לא מתמקד בזה, כי אני בעת מלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק רוצה לוודא שזה לא מחולחל אליכם

אליהו (אלי) רביבו:  זה אבסורד מה שהיא אומרת

אליהו (אלי) רביבו:  לא מקבל את זה כגזרת גורל

אליהו (אלי) רביבו:  מה עוד יותר אבסורד? יש עוד 1,500 עובדים, נכון?      

אביבית אסרף: לא הבנתי את השאלה

אליהו (אלי) רביבו: יש החלטת ממשלה לעניין מכסה של 1,500 עובדים

אביבית אסרף: של תעשייה?     

אליהו (אלי) רביבו: כן

אביבית אסרף: לא, זו החלטת ממשלה

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, חוץ מה-3,000

אביבית אסרף: סך הכול 3,000

אליהו (אלי) רביבו: היא בתוקף עד ה-31 בדצמבר 2023

אביבית אסרף: שנייה

אביבית אסרף:  יש החלטת ממשלה קודמת שהקצתה 2,000 מכסות - - -, 500 לתעשייה

אביבית אסרף:  והחלטת ממשלה 860 ל-3,000

אליהו (אלי) רביבו: 3,000

אליהו (אלי) רביבו:  ספרי לי מה קורה עם ה-1,500?     

אביבית אסרף: שתי פעימות

אביבית אסרף:  הם לא הכניסו אותם

אליהו (אלי) רביבו: למה?     

אביבית אסרף: בעבר לא נכנסו עובדים מתוך המכסה של ה-1,500 שהייתה להם

אליהו (אלי) רביבו: למה?     

אביבית אסרף: כי לטענת התעשייה השכר שנקבע בעבר בהחלטת הממשלה היה גבוה מידי

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  את רוצה להתייחס לזה, גברתי המנכ"לית?      

אביבית אסרף: הוא נקבע כ-130% השכר הממוצע במשק

אביבית אסרף:  היום אנחנו הורדנו את זה לשכר מקביל לשכרו של עובד ישראלי

אביבית אסרף:  במטרה להצליח להביא עובדים לתעשייה

אליהו (אלי) רביבו: להקל

אליהו (אלי) רביבו:  אשריכם, ישר כוח

אליהו (אלי) רביבו:  עכשיו ספרי לי את, איך את רוצה את ה-3,000 כשאת לא מממשת את ה-1,500?     

מיכל וקסמן חילי: ה-1,500 לפי החלטת הממשלה - - -     

אביבית אסרף: הקודמת

מיכל וקסמן חילי: לא, החלטת הממשלה הקודמת הייתה 130% מהשכר הממוצע במשק

אליהו (אלי) רביבו: אז מה?     

מיכל וקסמן חילי: איך אפשר להעסיק ב-130%? להעסיק עובד, מרכיב, בתעשייה, ב-17,000 שקלים?      

אליהו (אלי) רביבו: קודם כל, קודם כל השכר הממוצע במשק הוא 12,000 ומשהו

מיכל וקסמן חילי: אוקיי

מיכל וקסמן חילי:  בואו נוסיף לזה עוד 30%

מיכל וקסמן חילי:  על זה מוסיפים עוד 30%

אליהו (אלי) רביבו: שניונת

אליהו (אלי) רביבו:  את רוצה לומר לי שהתחום שלכם לא יודע לגייס עובדים ישראלים מכל ישראל?     

אבי בן גיג: לא, לא בסכומים האלה

אבי בן גיג:  אף ישראלי לא בא לעבוד

אליהו (אלי) רביבו: באיזה סכומים לא?     

אבי בן גיג: בתחומי הפלדה אין ישראלים

מיכל וקסמן חילי: במאה אחוז

אליהו (אלי) רביבו: בוא תשב אדוני, כי יש לך רשות דיבור

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה רגע לדעת, מתקין חלונות אלומיניום

אבי בן גיג: אני לא מתקין חלונות

אליהו (אלי) רביבו: לא שאלתי

אליהו (אלי) רביבו:  אז למה אתה מתפרץ? עכשיו היא הביאה לי דוגמה

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לדעת אם מתקין חלונות אלומיניום או מנקה במפעל פלדה ישראלי, לא בא לעבוד ב-15,000 שקלים?      

קריאה: מנקה ב-15,000 שקלים?     

מיכל וקסמן חילי: זה לא שכר שמוצע גם לעובד ישראלי

אליהו (אלי) רביבו: תראי, 17,000 אתם לא מממשים כי זה לא כלכלי

אליהו (אלי) רביבו:  15,000 זה אמור להיות כלכלי

אליהו (אלי) רביבו:  למה? למה? כי אתם מבינים שהאינטרס של מדינת ישראל הוא לוודא שאתם לא דוחקים ידיים ישראליות עובדות

אליהו (אלי) רביבו:  זה האינטרס שלנו, חבר'ה

אליהו (אלי) רביבו:  הראשון במעלה

אליהו (אלי) רביבו:  ולצורך כך, אנחנו רוצים לוודא שאם מגיע מישהו הוא עד כדי כך אין לו מחליף בדמותו בישראל, שהשכר הוא גבוה יותר ועדיין אין בישראל

אליהו (אלי) רביבו:  כי אם יש בישראל, אני רוצה בישראל

קריאה: זו המציאות

קריאה:  שאין עובדים

אליהו (אלי) רביבו: שאין מתקין חלון ב-15,000 שקלים בחודש?     

מיכל וקסמן חילי: אף עובד ישראלי לא עומד בתור ומחכה לעבוד, גם בשכר גבוה יותר

קריאה: יש ענפים שבהם אין עובדים ישראליים

קריאה:  בנגריות השכר זה 12,000 שקלים

קריאה:  אין

אליהו (אלי) רביבו: חבר'ה, תעצרו רגע

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  חברים, תעצרו

אליהו (אלי) רביבו:  נמצא איתנו בזום נציג לשכת שירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו:  גל זוהר מלשכת התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו:  הוא יחכים אותנו

אליהו (אלי) רביבו:  למה אנחנו בחידות? אופיר פינטו? טוב

אליהו (אלי) רביבו:       מתי השוויתם, גב' אסרף, מתי השוויתם את עניין השכר של ה-1,500 הקודמים בפעימה הראשונה?     

אביבית אסרף: בהחלטת ממשלה 860 בעצם היא ביצעה תיקון

אליהו (אלי) רביבו: הזנתם גם את ה-1,500?     

אביבית אסרף: ודאי

אביבית אסרף:  היא חלה על הכול

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי, אז ה-1,500 כבר זמינים

אליהו (אלי) רביבו:  נכון?     

מיכל וקסמן חילי: לא

אביבית אסרף: ברגע, כן

אביבית אסרף:  זאת אומרת, אם היום הם מביאים, לא, רגע

אביבית אסרף:  ה-1,500 הראשונים, אם הם יביאו אותם היום בהחלטה, לפי ההחלטה 130, זה לא ריאלי

אליהו (אלי) רביבו: לא, אני אומר, בעקבות ההתאמה

אליהו (אלי) רביבו:  התאמת השכר

אביבית אסרף: כן, התאמת השכר היא לכל ה-3,000

אליהו (אלי) רביבו: אז ככה, בואו נבהיר לפרוטוקול

אליהו (אלי) רביבו:  ניתן להביא אותם היום, אתמול ועוד קודם, אבל ב-130%

אביבית אסרף: נכון

אליהו (אלי) רביבו: מי שלא הביא ב-130% ייאלץ להמתין

אביבית אסרף: הם לא הביאו

אליהו (אלי) רביבו: ייאלץ להמתין עד שהעדכון יעבור ביחד עם הפעימה השנייה

אליהו (אלי) רביבו:  אבל דיברה איתי פה הגברת המכובדת ואמרה שמג"ד מאוד מאוד ער ורגיש למצב, אבל בן אדם שעומדים לחזור לו צ'קים והמפעל עומד לקרוס והוא רוצה כל כך עובדים, ישלם 30% יותר

אליהו (אלי) רביבו:  ככה נדמה לי

אליהו (אלי) רביבו:  כך אני הייתי עובד אם אני הייתי המעסיק

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר לכם בכנות

אליהו (אלי) רביבו:  תחזרי אליו, אולי הוא לא יודע שהוא יכול להביא היום

מיכל וקסמן חילי: הוא לא יכול בפועל להביא

אליהו (אלי) רביבו: הוא יכול, הוא יכול

מיכל וקסמן חילי: הוא לא יכול

מיכל וקסמן חילי:  לא, לא, לא

אליהו (אלי) רביבו: הוא יכול

מיכל וקסמן חילי: בשביל היום להביא, זה לא נכון

מיכל וקסמן חילי:  כדי להביא היום צריך קודם כל לפתוח את המכסה הזאת מחדש

מיכל וקסמן חילי:  קודם כל, החלטת הממשלה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: הוא רוצה להביא היום ב-130% הוא מביא?     

קריאה: אדוני, אי אפשר

מיכל וקסמן חילי: החלטת הממשלה ביטלה את זה

מיכל וקסמן חילי:  אי אפשר

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה

אליהו (אלי) רביבו:  לא, לא, לא, אז בואו נעשה את זה פשוט

אביבית אסרף: אני רגע, אני שנייה חושבת, אבל אני רוצה לבדוק את זה

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי, אז תבדקי את זה

מיכל וקסמן חילי: החלטת הממשלה ביטלה את זה

רוית גרוס: אז אני אומרת לכם שזה לא נכון

מיכל וקסמן חילי: וגם אם היא לא הייתה מבטלת, יש תהליך שצריך לעבור מול משרד הכלכלה ורשות האוכלוסין, שהוא כמה חודשים

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, בבדיקה

אליהו (אלי) רביבו:  הבנתי, זה בבדיקה

אליהו (אלי) רביבו:  חברים, תאפשרו לה

אליהו (אלי) רביבו:  היא לא נרתעת, היא בודקת תוך כדי תנועה

סימון דוידסון: אני רוצה לשאול אותך שאלה רגע, לפני שעוברים אליו

סימון דוידסון:  גברתי, נתתם פה כל מיני נתונים

סימון דוידסון:  אני באמת קשה לי להאמין שב-15,000 שקלים אי אפשר למצוא עובדים ישראלים שיעבדו בעבודה זעירה, איך אתם מגדירים?     

אליהו (אלי) רביבו: תעשייה זעירה

רוית גרוס: תעשייה זעירה

סימון דוידסון: שזה גם מכונאות וגם, נכון, זה העולם הזה

רוית גרוס: אז אני רוצה להגיד שאנחנו מנסים, אנחנו מנסים להכשיר אצלנו במפעל

רוית גרוס:  ואני רוצה להגיד שהיום התעשייה, התאחדות מלאכה ותעשייה, במפעלים שלנו מכשירים עובדים שהם אין להם שום ידע קודם

רוית גרוס:  ואין לנו בעיה להכשיר

רוית גרוס:  הנקודה היא שאנחנו לא מוצאים עובדים עוד לפני המלחמה

רוית גרוס:  על אחת כמה וכמה אחרי

סימון דוידסון: משרד העבודה, סליחה שאני אומר את זה, אני חושב שזה כישלון של משרד העבודה

סימון דוידסון:  לא ראיתי פרסומת אחת במדינת ישראל בשנים האחרונות שמעודדת חבר'ה צעירים, אחרי צבא, לבוא ולעבוד ב-15,000 שקלים

סימון דוידסון:  לא ראיתי

אליהו (אלי) רביבו: לא יודע

אליהו (אלי) רביבו:  נדמה לי, נדמה לי שחייל משוחרר - - -     

סימון דוידסון: אם אתם תתנו להם ללמוד ומשכורת של 15,000 שקלים

אליהו (אלי) רביבו: לא צריך ללמוד

רוית גרוס: הם לומדים אצלנו

סימון דוידסון: מכונאי צריך ללמוד

סימון דוידסון:  נהג אוטובוס צריך ללמוד

אליהו (אלי) רביבו: בוא, תקשיב

אליהו (אלי) רביבו:  מה שלא, אני רוצה לחזק את דבריך

סימון דוידסון: נשמע לי, לא יודע, לא נשמע לי הגיוני

אליהו (אלי) רביבו: חייל משוחרר, בשביל לקבל מענק - - -     

קריאה: זה האוצר, זה לא העבודה

סימון דוידסון: מה זה האוצר?     

קריאה: האוצר לא מעוניין עבודה מועדפת

אליהו (אלי) רביבו: בואי, לא נתתי לך רשות דיבור

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? תודה

אליהו (אלי) רביבו:  חייל משוחרר, בשביל לזכות במענק של עבודה מועדפת, עובד בתחנת דלק

סימון דוידסון: זה כבר לא תחנת דלק, זה למכור גלידות

אליהו (אלי) רביבו: שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  עובד בתחנת דלק, בקור אימים, ימים ולילות

אליהו (אלי) רביבו:  חשוף לסכנות של שודים והתרעויות בכבישים

אליהו (אלי) רביבו:  או שנאלץ לרדת לאילת לעבוד במלצרות יומם ולילה, מסביב לשעון

אליהו (אלי) רביבו:  לא יסכים לעבוד במפעל ממוזג שמחבר חלונות אלומיניום או מתקין אותם? בהרבה יותר כסף? לא מצליח להבין את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אבל את הרמת לי, מה שנקרא, קוראים לזה להנחתה

אליהו (אלי) רביבו:  אני הולך להיפגש עם הנציגים הבכירים ביותר של לשכת התעסוקה, שירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו:  רוצה ללמוד מהם איזה פניות, אני יודע שתודה לאל, מדינת ישראל הגיעה למצב כזה מתפתח, שאחוזי האבטלה פה הם מהנמוכים בעולם

אליהו (אלי) רביבו:  אבל עדיין יש כאלה שדורשים עבודה, עדיין יש כאלה שרוצים לשפר את ההכנסה שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  עדיין יש כאלה, לא יודע, כאילו

סימון דוידסון: לא כולם זה הייטק

אליהו (אלי) רביבו: מה זה לא כולם זה הייטק? תשמע, עם כל הצניעות, נדמה לי, עם כל הצניעות, שאתה ואני עובדים הרבה יותר שעות מאשר עובד במפעל אלומיניום

אליהו (אלי) רביבו:  נאלצים לעמוד לביקורת ציבורית

אליהו (אלי) רביבו:  חשופים לאין ספור קיטונות יומם ולילה, אנחנו ובני משפחתינו

אליהו (אלי) רביבו:  נאלצים להגיע לבוחר ולקבל את המנדט ממנו כל פעם מחדש, בשכר מעט מעט יותר גבוה מאותם סכומים שאתם מדברים

אליהו (אלי) רביבו:  מעט יותר גבוה

סימון דוידסון: טוב, אף אחד לא בא לבניין הזה בשביל כסף

סימון דוידסון:  זו דוגמה לא טובה

אליהו (אלי) רביבו: לא, עדיין, אז בוא תיקח, תיקח פקידים ממשלתיים

סימון דוידסון: לא, אבל הולכים למלצרות, לא מרוויחים את הסכומים האלו

סימון דוידסון:  שטיפת כלים 20,000 שקלים

סימון דוידסון:  דרך אגב, אני מאוד אוהב לשטוף כלים, אולי אני אבוא לעבוד?      

יצחק ברמן: בוא, בוא

יצחק ברמן:  איפה יש שוטפי כלים?     

סימון דוידסון: אני יודע שאין

יצחק ברמן: איפה? מתי שטפו ישראלים כלים? איפה יש פה מכונאים, איפה יש רתכים? אתם חיים בסרט

יצחק ברמן:  אתם פשוט חיים בסרט

רוית גרוס: זה השטח

רוית גרוס:  חברים, זה השטח

יצחק ברמן: אתם לא מבינים מה קורה

יצחק ברמן:  זה כל המדינות המערביות ככה

יצחק ברמן:  תתעוררו, תביאו לפה ידיים עובדות

יצחק ברמן:  אתם לא מבינים את המציאות

אליהו (אלי) רביבו: מר ברמן היקר, מיד אני אתן לך אפשרות להתייחס

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אל תערבב בין נושא אחד לשני

אליהו (אלי) רביבו:  כי יש לי איזה שהוא שכנוע מסוים, ותכף אנחנו נשמע את זה בהתייחסות של נציג שירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו:  שיהיה יותר קל למצוא בן אדם שיעבוד בסכומים כאלה בהתקנת חלונות אלומיניום מאשר מי שירצה לשטוף כלים

אליהו (אלי) רביבו:  אז אתה אירוע אחד בפני עצמו

אליהו (אלי) רביבו:  צריך להתייחס אליו

אליהו (אלי) רביבו:  חייבים להתייחס אליו

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא שייך

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אל תעשו מי-מש

אליהו (אלי) רביבו:  אז הצלחנו ליצור קשר עם נציג שירות התעסוקה?     

גל זהר: ד"ר גל זהר, מנהל יחידת המחקר והמדיניות של שירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו: מה הסיבה שלא הגעת לכאן, ארז היקר?      

גל זהר: אני גר ליד נהריה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  ענית לי

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר גמור

אליהו (אלי) רביבו:  אוקיי, בוא תתייחס בבקשה למה שאנחנו שומעים פה

גל זהר: תראו, מה שאנחנו יודעים בעצם שיש פערי היצע ביקוש

גל זהר:  זאת אומרת, יש הרבה מאוד משרות במשק ויש פערי היצע ביקוש במשרות שונות

גל זהר:  זאת אומרת, יכול להיות שחסר לנו עובדים, אבל בחלק מהמקצועות יש לנו עודף עובדים

אליהו (אלי) רביבו: קוראים לזה השמה

אליהו (אלי) רביבו:  קוראים לזה השמה, נכון?      

גל זהר: כן

אליהו (אלי) רביבו: שינוי ייעוד, התאמה

אליהו (אלי) רביבו:  נכון? אני רוצה לדעת האם - - -     

גל זהר: מנסים לייצר גם את שינויי הייעוד וההתאמות

גל זהר:  אבל זה מאוד קשה

גל זהר:  זאת אומרת, גם מה שמיכל אמרה מקודם

גל זהר:  זאת אומרת, יש פה קושי לפעמים לייצר את ההשמות

גל זהר:  והרבה פעמים זה בתהליך מאוד איטי

גל זהר:  אנחנו ראינו גם שיש מעבר של אנשים למקצועות

גל זהר:  דווקא עלייה, זאת אומרת בדרך כלל זה עלייה של מקצועות, פחות מנסים להיכנס למקצועות רלוונטיים

גל זהר:  גם כשמעלים את השכר לפעמים אז אנחנו רואים שזה, גם דובר על זה מקודם, ראינו שלא כולם נכנסים, למרות שיש עלייה בשכר

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, אתה מנהל סניף מסוים? אתה יודע לתת לי אינדיקציה?     

גל זהר: לא, לא, אני מנהל יחידת המחקר של שירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו: אתה יודע לתת לי אינדיקציה לסניף שירות שלכם? אינדיקציה כמה רשומים, לאיזה מקצועות? אולי מגיעים רק טייסים? בואו תנו לי קצת אינדיקציה, אני רוצה לדעת עם מה לעבוד

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לעשות match, בסדר? אני רוצה לעשות עכשיו match עכשיו ביניכם

גל זהר: מצוין

גל זהר:  אנחנו יודעים, תראו, מה שאנחנו ראינו, אפילו בחל"ת, בנרשמים של החל"ת, אנחנו רואים שמה שחסר בעיקר, שעלה בצורה משמעותית, זה בעיקר נותני שירותים לצורך העניין

גל זהר:  זאת אומרת, במצב רגיל יש לנו הרבה עובדים בשכר נמוך ולא מקצועיים

גל זהר:  העליות משמעותיות היו בעיקר בקרב נותני שירותים למיניהם

גל זהר:  קצת חקלאות גם ראינו את זה

גל זהר:  אם כי אין לנו עובדים זרים שמתייחסים אצלנו

גל זהר:  בשירות יש בחודש הקודם, באוקטובר, בסופו של דבר היו כ-227,000 דורשי עבודה

גל זהר:  רובם באמת, העלייה הגדולה, עוד פעם, נבעה מאותם נותני שירותים ופחות במקצועות האחרים

גל זהר:  כי דווקא במקצועות אחרים שחסר חלק מהם גם לא מתייצבים בשירות התעסוקה

גל זהר:  אם זה חקלאות זה עובדים זרים, אם זה חלק מהעניין של אנשי הצבא

גל זהר:  ולכן צריך לקחת בחשבון תמונה רחבה ולאו דווקא בתוך שירות התעסוקה בהקשר הספציפי הזה

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  אני ממש מבקש לדעת את האפיון של דורשי העבודה אצלכם בשירות התעסוקה

אליהו (אלי) רביבו:  לנסות ללמוד האם ישנם אנשים שהם בלתי מקצועיים, אבל מבינים עניין

אליהו (אלי) רביבו:  אם יקבלו חניכה והסמכה לעסוק בתחום או למידה מקצועית על ידי אותם מעסיקים

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, הם גם לא שילמו על זה כסף, הרוויחו מקצוע ובזמן מאוד מאוד קצר יתחילו לקבל סכומים גבוהים מאוד

מיכל וקסמן חילי: זה לא מה, אני יכולה להוסיף?     

אליהו (אלי) רביבו: אני רוצה קודם כל לשמוע ממנו

אליהו (אלי) רביבו:  אולי באמת, חברים, אם הגענו למצב ששירות התעסוקה ריק ואפשר לסגור אותו כי אין דורשי עבודה, once בואו נביא מחו"ל ולא נצטרך גם לדבר על הכפלות שכר ועל הכבדות והגבלות של עניין מדינות עם תל"ג גבוה או נמוך

אליהו (אלי) רביבו:  אבל בואו, תלמדו אותי רגע מה קורה אצלכם

גל זהר: אנחנו, מה שאנחנו רואים, זו שאלה טובה, תודה על השאלה

גל זהר:  מה שאנחנו רואים, בשנה האחרונה ראינו שהיה מחסור בעובדים בשכר נמוך

גל זהר:  זאת אומרת, היה בצורה מאוד בולטת בצורה יותר משמעותית

אליהו (אלי) רביבו: לא דיברתי על גובה שכר

אליהו (אלי) רביבו:  שכר הוא בהתאם לעבודה

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אולי אני לא, אני לא דיברתי על גובה שכר

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר, עובד בלתי מקצועי שמגיע לבקש עבודה, או מקצועי שיש פחות דרישה לענף שלו ואולי ניתן יהיה ליישם אותו בהתאמה לתפקיד אחר, בשכר גבוה מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  מאוד מאוד

סימון דוידסון: אבל הם לא יודעים מזה

גבי בן הרוש: אף אחד לא יודע מזה

אליהו (אלי) רביבו: אבל לשם אנחנו הולכים

גבי בן הרוש: מה שנאמר פה הציבור לא יודע

אליהו (אלי) רביבו: לשם אנחנו הולכים

גבי בן הרוש: יודעים על שכר מינימום

אליהו (אלי) רביבו: אני רוצה לדעת מה השיווק והחשיפה והעידוד והתמרוץ ששירות התעסוקה עושה? יכול להיות שבן אדם לא יודע, הוא אומר וואלה בכיף שלי לנהוג

אליהו (אלי) רביבו:  אני יכול לקבל אוטו או אוטובוס וילמדו אותי גם לנהוג ולקבל על זה גם כסף

אליהו (אלי) רביבו:  מתאים לי

רונן לוי: אבל עכשיו אנחנו צריכים עובדים דחוף

סימון דוידסון: האם אצלכם ברשות התעסוקה, תן לי רגע לשאול את השאלה

רונן לוי: כרגע העסקים עומדים

רונן לוי:       צריך פתרון דחוף עכשיו

רונן לוי:  אחר כך תעשה פילוסופיה

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, זה לא פילוסופיה

רונן לוי: אנחנו עכשיו צריכים, העסקים שלנו עומדים

אליהו (אלי) רביבו: זה לא פילוסופיה

אליהו (אלי) רביבו:  להביא עובד מחו"ל מורכב יותר מאשר לשלוח בן אדם מלשכת התעסוקה

רונן לוי: צריך פתרון מחר

אליהו (אלי) רביבו: אז הנה אני עניתי

אליהו (אלי) רביבו:  אין פתרון מחר

אליהו (אלי) רביבו:  להביא עובד מחו"ל, אם נעשה אברה קדברה ייקח הרבה יותר זמן מאשר לשלוח מישהו מלשכת התעסוקה

רונן לוי: צודק, נסגור את העסקים

רונן לוי:  אתה צודק

אליהו (אלי) רביבו: אם זה מה שהבנת מדבריי, אז זה בסדר

גבי בן הרוש: רונן, אם הוא משנה את הרגולציה, יש לך מחר עובדים

גבי בן הרוש:  אם הוא משנה את הרגולציה

גבי בן הרוש:  הבעיה פה במשרדי הממשלה

גבי בן הרוש:  ואת צודקת גברתי, מה שאמרת

גבי בן הרוש:  יש הבדל, כשאנחנו באים לוועדות, שהנציגים באים לפה ואני לא מקנא בכם

גבי בן הרוש:  נשמע כל כך הרבה דעות, יוצא, מה שנאמר פה על ידיכם והשכר, אף אחד לא יודע את זה במשק

גבי בן הרוש:  אנחנו מעסיקים עשרות אלפי עובדים

גבי בן הרוש:  אין שכר כזה

גבי בן הרוש:  פעם ראשונה אני שומע

אליהו (אלי) רביבו: מר בן הרוש, רק תציג את עצמך

אליהו (אלי) רביבו:  ארגון המובילים והנהגים

קריאה: כמה מרוויח נהג משאית היום?     

גבי בן הרוש: נהג משאית ונהג אוטובוס משתכר, אני גם בכובע נוסף, אני יו"ר התאחדות מפעלי הובלה, אני חותם על הסכמים קיבוציים אחת לארבע-חמש שנים, עם צווי הרחבה

גבי בן הרוש:  נהגים משתכרים אצלנו ב-14,000 ו-15,000 שקלים נטו

גבי בן הרוש:  וחסרים לנו נהגים, לא בגלל שאני עכשיו מחפש נהגים

גבי בן הרוש:  אלא, הנה, יושב פה אבנר, משרד התחבורה

גבי בן הרוש:  בגלל רגולציה ממשלתית אנחנו תקועים

גבי בן הרוש:  ואם היו מפשטים את זה היינו במקום אחר לגמרי היום

גבי בן הרוש:  וזו הבעיה אדוני

אליהו (אלי) רביבו: מה היית מצפה שיפשטו?     

גבי בן הרוש: 	לפשט את הרגולציה

גבי בן הרוש:  לא יכול להיות שאני רוצה עכשיו, השתחרר מצה"ל, ויש לי נהגים כאלה מצה"ל שמשתחררים, 3,300 בשנה

גבי בן הרוש:  בשביל לקבל את המענק הוא הולך לחנות יילו, לשבת למכור מצופים, אתם צודקים

גבי בן הרוש:  בשביל לקבל המענק, את ה-7,000 שקלים

גבי בן הרוש:  למה הוא לא בא אלינו?      

אבי בן גיג: אסור לו בכלל לנהוג בשנה הראשונה

גבי בן הרוש: עזוב רגע, זו הרגולציה שאני מדבר

אבי בן גיג: נהג משתחרר מהצבא אסור לו בכלל לנהוג בשנה הראשונה

אבי בן גיג:  בצבא הוא יכול לנהוג על סמיטריילר, לא באזרחות

גבי בן הרוש: פה אנחנו נופלים בין הכיסאות, כשיש לנו עובדים ישראלים ואנחנו לא יודעים לנצל אותם

גבי בן הרוש:  וחבל מאוד

גבי בן הרוש:  עכשיו, זה לא רק למגזר העסקי

גבי בן הרוש:  הנה, אני בימים האלה, בחודש הזה, אתם עוד לא צריכים להבין מה המשאיות עשו

גבי בן הרוש:  לצערי, גם מתים הובלנו בתוך המשאיות

אליהו (אלי) רביבו: אני יודע

גבי בן הרוש: שום דבר לא זז במדינה הזאת

גבי בן הרוש:  ואני צועק כבר שנים

גבי בן הרוש:  לתת לזה העדפה

גבי בן הרוש:  ואנחנו תקועים

גבי בן הרוש:  והשכר והתנאים הם בסדר

גבי בן הרוש:  אני תקוע ברגולציה ממשלתית של המשרדים

אליהו (אלי) רביבו: לבטל את ה-ג1 גם

אבנר פלור: אפשר להתייחס, אדוני יושב הראש? משרד התחבורה

אליהו (אלי) רביבו: כן

אליהו (אלי) רביבו:  צריך, לא אפשר

אבנר פלור: כן

אבנר פלור:  סמנכ"ל בכיר במשרד

אבנר פלור:  מתעסק גם בנושא תשתיות

גבי בן הרוש: רק מילה אבנר, אבנר, מילה קטנה, ברשותכם

גבי בן הרוש:  למה אני אומר רגולציה? אנחנו חברים, מדינת ישראל, ב-OECD

גבי בן הרוש:  57 מדינות

גבי בן הרוש:  הסתובבתי בעולם

גבי בן הרוש:  נהגים, מרומניה מצאתי אותם באיטליה

גבי בן הרוש:  מצאתי מקסיקנים בארצות הברית

גבי בן הרוש:  מדינה, כשבאה וקובעת איזה תנאים שייכנסו ומכתיבה את הכול מראש זה פשוט מאוד

גבי בן הרוש:  רק אצלנו אנחנו תקועים

גבי בן הרוש:  זה קיים בכל העולם המעבר הזה

גבי בן הרוש:  רק פה אנחנו תקועים, לצערי

גבי בן הרוש:  אנחנו מחזיקים נהגים, שיהיו בריאים עד 120, בני 82 ו-86, נהגי אוטובוסים

גבי בן הרוש:  האם יעלה על הדעת? איפה אנחנו חיים? ואני בוועדות הכלכלה, וביטן יעיד, וגם קודמיו

גבי בן הרוש:  וכל פעם אנחנו עושים צעד אחד קדימה, ואבנר, תגיד את זה, ומחזירים אותנו עשרה אחורה

אליהו (אלי) רביבו: טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אז מכיוון שנהוג, כמקובל, כמתבקש, מי שמטריח את עצמו עד שעה כזאת להיות בוועדה, צריך גם לתת לו מענה

אליהו (אלי) רביבו:  כמו שהצבא צועד על קיבתו, אז גם אנחנו צריכים לאכול משהו

אליהו (אלי) רביבו:  אז אחרי הסקירה של מר אבנר הוועדה יוצאת להפסקה קטנה

אליהו (אלי) רביבו:  יש כריכים בחוץ שמחכים לכם

אליהו (אלי) רביבו:  מי שיהיה מעונין גם תהיה תפילת מנחה לפני השקיעה

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

אבנר פלור: תודה אדוני יושב הראש

אבנר פלור:  אנחנו בעצם ריכזנו במשרד את הכמות העובדים הנדרשת

אבנר פלור:  אני תכף אתייחס לנושא של הנהגים, שמתייחסת לשלושה תחומים: האחד, הנושא של התשתיות

אבנר פלור:  כמו שאתם יודעים, יש מספר חברות תשתית בנוגע לכבישים, רכבות, רכבות קלות, כבדות וכו'

אבנר פלור:  שתיים, הנושא של הרכב

אבנר פלור:  מה שנאמר פה, הנושא של המוסכים

אבנר פלור:  וריכזנו גם את הכמויות של העובדים הנדרשים

אבנר פלור:  והנושא השלישי הנהגים, גם ברכב כבד וגם לאוטובוסים

אבנר פלור:  ואני אבהיר שבנושא של הנהגים יצאנו שבוע וחצי מאז תחילת המלחמה לקול קורא וגייסנו למעלה מ-3,000 נהגים שיתגייסו לנו ונמצאים גם בחברות ההובלה וגם בחברות האוטובוסים

אבנר פלור:  בחברות האוטובוסים יש 1,500 נהגים שנקלטו שם כבר בשלושה-ארבעה שבועות אחרונים

אבנר פלור:  וגם לגבי הנושא של חברות ההובלה

אבנר פלור:       לגבי הנושא של הנהגים: הנהגים, אנחנו בעצם זקוקים ללמעלה מ-3,500 נהגים, שמתוכם 2,000 לסמיטריילר, עם מה שנאמר של תומך ונתמך

אבנר פלור:  ועוד 1,500 למשאיות בודדות

אבנר פלור:  אני מדבר על הובלה

אבנר פלור:  תכף אני אתייחס גם לנושא של האוטובוסים

אבנר פלור:  לגבי הנושא של האוטובוסים, אז גם למעלה מ-3,500 נהגים

אבנר פלור:  זה אחרי ה-1,500 שגייסנו

קריאה: כמה מתוכם יהודים? זה חשוב, אנחנו בזמן מלחמה

קריאה:  כמה מתוכם יהודים? אנחנו בזמן מלחמה

קריאה:  ואם חס וחלילה קורה משהו בצפון?      

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, סליחה, סליחה

אליהו (אלי) רביבו:  בוא תעצור פה

סימון דוידסון: סליחה, זו שאלה לא רלוונטית

אליהו (אלי) רביבו: בוא, תקשיב

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה, סליחה

אליהו (אלי) רביבו:  מכיוון שאנחנו תכף יוצאים להפסקה, אז אני לא אבצע את זה באופן אקטיבי, אבל להבא דובר שקיבל רשות דיבור וקיבל אפשרות לשבת סביב השולחן, כשסיים לקבל את רשות הדיבור שלו באותו רגע הוא מפנה את זה לבא אחריו

אליהו (אלי) רביבו:  ככה יהיה גם כשאנחנו חוזרים מהפסקה

אליהו (אלי) רביבו:  תודה

אבנר פלור: אז זה לגבי הנושא של הנהגים

אבנר פלור:  והנה, אני כבר אומר כאן, יש עוד צעדים שאנחנו הולכים לעשות

אבנר פלור:  כל השאלות שעלו פה בנוגע לאלה שיוצאים מהשירות הצבאי עם רישיון E מקבלים אוטומטית רישיון E גם באזרחות

אבנר פלור:  זה לא מדויק ולא נכון להגיד שהם לא מקבלים

אבנר פלור:  כי לא יעלה על הדעת שנהג - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אלה צעדים שאתם מבצעים אדוני או שאתם עומדים לבצע?     

אבנר פלור: לא, לא, זה קיים

אבנר פלור:  זה קיים

אליהו (אלי) רביבו: קיים כבר

אבנר פלור: הצעדים שאנחנו הולכים לבצע, עוד צעדים נוספים, להקל מרישיון C שזה עד, מעל 12 טון, לרישיון סמיטריילר, שגם זה בהליך מזורז וקל

אבנר פלור:  זה מה שאנחנו הולכים לבצע וזה מתואם גם עם הנושא, עם מועצת מובילים וכו'

אליהו (אלי) רביבו: היה, כמו שאני זוכר מעבר זה עד 4 עד 15, מעל 15

אליהו (אלי) רביבו:  כך היה, נכון?     

גבי בן הרוש: היה ככה, אימצנו את התקינה האירופאית ב-2007

גבי בן הרוש:  וסיבכנו, אנחנו מתאימים את עצמנו לאירופה, וסליחה על הביטוי, אנחנו נמצאים בעזה

גבי בן הרוש:  עזוב אותי מאירופה

גבי בן הרוש:  היום להוציא רישיון אתה כאילו בתואר אקדמי

גבי בן הרוש:  אתה צריך להמתין מרישיון סוג אחד לשני שנה

גבי בן הרוש:  גם אם לא נהגת יום אחד

גבי בן הרוש:  ואני שואל למה?      

קריאה: זאת אומרת מ-C לסמיטריילר שנה צריך לחכות?     

גבי בן הרוש: לא, מ-C1 12 טון ל-15 טון אתה צריך לחכות עוד שנה

גבי בן הרוש:  ואחרי, אם אתה רוצה להוציא סמיטריילר, להמתין עוד שנה, גם אם לא נהגת יום אחד

אליהו (אלי) רביבו: אבל זה אומר שדילגת על שלב שהיה בעבר

אליהו (אלי) רביבו:  כי בעבר היה מעל 15 טון

אליהו (אלי) רביבו:  מעל 15 טון שלא היה סמי

אליהו (אלי) רביבו:  אז דילגת על שלב משמעותי

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא נכון

גבי בן הרוש: לא, אבל זה שלוש שנים

גבי בן הרוש:  השתחררנו מצה"ל עם רישיונות סמיטריילר וזה הוכר

גבי בן הרוש:  היום זה לא מוכר

אבנר פלור: גבי, בוא, כמו שאמרתי, זה לא הסיבה של מ-C ל-E שיש מחסור גדול בנהגים

אבנר פלור:  זאת לא הסיבה

אבנר פלור:  בסדר? אני לא רוצה להיכנס כרגע

אבנר פלור:  אבל מה שאני בא ואומר מבחינתנו יצאנו לקול קורא

אבנר פלור:  עשינו, נעשה צעדים נוספים כדי להכניס עוד נהגים

אבנר פלור:  אבל אני אומר, כל ההקלה ברגולציה וכל מה שעשינו גם במהלך השנים לא נכנסו נהגים מהסיבות שגם נאמרו פה

אבנר פלור:  לא כולם רוצים להיות נהגים, לא כולם רוצים להיות מדיחי כלים, מכל מיני סיבות

אבנר פלור:  בסדר? זה גם צריך להגיד

אבנר פלור:  אבל אנחנו מבחינתנו עושים כל מה שנדרש

אבנר פלור:  ועובדה, עובדה שיצאנו בקול קורא לפני שלושה ארבעה שבועות וגייסנו 3,000 נהגים

סימון דוידסון: אבל יש לי שאלה קצרה

סימון דוידסון:  אני עכשיו חייל ואני נהג סמיטריילר בצבא

סימון דוידסון:  ואני מוביל עכשיו את הטנקים לחיילים המדהימים שלנו

סימון דוידסון:  אני יוצא מהצבא אחרי שלוש שנים

סימון דוידסון:  האם יש לי רישיון סמיטריילר?     

אבנר פלור: כן

אליהו (אלי) רביבו: באופן מיידי?     

אבנר פלור: כן, כן

סימון דוידסון: גבי

גבי בן הרוש: מה כן?      

אבנר פלור: כן, כן

גבי בן הרוש: מה כן? אני שלחתי לך רישיונות שבוע שעבר, אזרחיים

אבנר פלור: גבי, לפני הדיון, לפני הדיון באת אליי עם מקרה ספציפי, אמרנו שנבדוק

אבנר פלור:  אני לא יודע מה זה המקרה

גבי בן הרוש: פונים אליי עשרות חיילים

אבנר פלור: אבל גבי

גבי בן הרוש: אבל למה אנחנו צריכים לדבר על זה פה בכנסת?     

אבנר פלור: לא מדברים על זה בכנסת, דיברנו גם על זה מקום

אבנר פלור:  הנה, אני אומר את זה פה

אבנר פלור:  אדם שמסיים רישיון E בצבא

אליהו (אלי) רביבו: חברים, סמנכ"ל בכיר, נו, באמת

אליהו (אלי) רביבו:  אמר לכם מילה, הוא יודע מה הוא אומר

קריאה: יש לנו מובילים שעובדים איתנו, לא נותנים להם לנהוג

אבנר פלור: אל תאמרו סתם, בואו תביאו דוגמאות

אליהו (אלי) רביבו: שאלה קטנה ואז אני מסכם את הנושא

עופר חוגי: עופר גבאי, חבר מועצה בראש העין

עופר חוגי:  א', אני מאוד מברך על הדיון הזה שיושב ראש עושה אותו

עופר חוגי:  אני חייב להגיד לכם, הנתונים מהשטח הם מאוד מדאיגים

עופר חוגי:  והדיון שאתם מקיימים הוא מאוד מאוד חשוב

עופר חוגי:  אני רוצה לדבר דווקא על העניין של נהגי אוטובוס

עופר חוגי:  בסופו של יום אנחנו כבר כמה שנים סובלים

עופר חוגי:  הנוסעים, המשתמשים בתחבורה ציבורית סובלים מחוסר נהגי אוטובוס

עופר חוגי:  זה אומר קווים שלא מגיעים, אני לא מדבר על קווים שמאחרים, זה עוד מה שנקרא זכות כשאנחנו רואים דבר כזה

עופר חוגי:  חוסר בנהגים גורם למצב כזה שמשבש את ההגעה של התושבים למקומות עבודה שלהם וגם בחזרה

עופר חוגי:  עם כל ההשלכות של דבר הזה

עופר חוגי:  גם אחרי הדבר הזה של ה-1,500 איש שגייסתם בקול קורא, עדיין חסרים 3,500 איש

עופר חוגי:  אני חושב שזה נכון שיקודם גם הנושא של הבאת עובדים זרים

עופר חוגי:  לא יודע

אליהו (אלי) רביבו: אבל זה הדיון עכשיו, לא הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  עצרנו הכול, הפסקתי את המסקנות

אליהו (אלי) רביבו:  ואתה אומר לי את מה שלשמו התכנסנו

עופר חוגי: לא, אז אני אומר, אני רק בא לחזק את הדבר הזה

עופר חוגי:  שהעניין של להביא עובדים זרים לענף התחבורה הציבורית, לנהגי אוטובוס הוא הכרחי ומחויב המציאות

אבנר פלור: זה כל הבקשה

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי, בסדר

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

אבנר פלור: הנושא השני והנוסף זה הנושא של המוסכמים

אבנר פלור:  המוסכים, גם מהבדיקות שעשינו, גם עם גורמי המשק השונים, חסר למעלה מ-4,000 אנשי מקצוע

אבנר פלור:  גם מתחום הפחחות והצבע, גם בתחום של אוטו-טק של מאבחנים יותר לעומק מבחינת העבודה המקצועי שם

אבנר פלור:  ואת זה חייב כמה שיותר מהר

אליהו (אלי) רביבו: למה אתה מגיע עם זה אליי? יש לך שרה נמרצת, חזקה

אליהו (אלי) רביבו:  קולה נשמע היטב במגוון רחב של נושאים

אליהו (אלי) רביבו:  שתגיש, שתעביר הצעת מחליטים בממשלה ונקדם את זה

אליהו (אלי) רביבו:  למה אתם מגיעים עם זה אליי? אתם באים להגיד לי שהם צריכים? אתם הממשלה

אבנר פלור: אבל אני באתי אליך אחרי שהמכתב נשלח לרשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  סיכום

אבנר פלור: ודבר נוסף, למעלה מ-6,000 עובדים בחברות תשתית, שזה המנוע הצמיחה

אליהו (אלי) רביבו: חד משמעית

אליהו (אלי) רביבו:  אבל ניתן אישור שבוע שעבר, אדוני, על זה ניתן אישור שבוע שעבר

אליהו (אלי) רביבו:  מפעילי צמ"ה, תשתית

אליהו (אלי) רביבו:  תשתית

אליהו (אלי) רביבו:  חברות תשתיות ופיתוח יכולות להגיש בקשה ולקבל עובדים

אליהו (אלי) רביבו:  סיכמנו את זה כבר שבוע שעבר, זה מאחורינו

אליהו (אלי) רביבו:  לא צריך לפתוח את זה עוד פעם

אליהו (אלי) רביבו:  סכם את הנושא שלך ואז עוברים למר ברמן לפני שיוצאים להפסקה

אליהו (אלי) רביבו:       הוועדה דורשת ממר בן הרוש לקבל לידיה מקרים שבהם חיילים משוחררים עם רישיון נהיגה למשא כבד בדרגה כזו או אחרת אינם מוכרים מ-day one

אליהו (אלי) רביבו:  הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  לא, גם מה שאתה אומר לא מוצג לפרוטוקול וחבל

אליהו (אלי) רביבו:  הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  בכפוף לזה, בכפוף לזה יש סמנכ"ל בכיר, לא הכרתי אותו קודם, עושה רושם של בחור מאוד מאוד רציני שיודע בדיוק מה הוא עושה

אליהו (אלי) רביבו:  יודע בדיוק מה הוא אומר

אליהו (אלי) רביבו:  מצד שני, יש פה נציג איגוד ותיק בשנים, מכיר את העבודה, מכיר את התחום בארץ ומחוץ לארץ

אליהו (אלי) רביבו:  יש פה התנגשות בין המסרים, בין המסקנות ביניים ביניכם

אליהו (אלי) רביבו:  תביא לי

אליהו (אלי) רביבו:  מרגע שהבאת לי זו הפכה להיות בעיה שלי

אליהו (אלי) רביבו:  נגמר

אליהו (אלי) רביבו:      השלב הבא מדבר, הנושא הבא אתה דיברת על מוסכים

אליהו (אלי) רביבו:  מראש אני מחליט כמו שדיברתי על תעשייה, גם תעשייה קלה

אליהו (אלי) רביבו:  כל מי שהיה לו עובד פלסטינאי באישור ותפס מכסה והיום לא יכול לקבל, מ-day one צריך לקבל עובדים זרים באופן מיידי, בלי שום שאלה בכלל

אליהו (אלי) רביבו:  אז קודם כל, הנה יש לכם נציג של שר ויש החלטת ממשלה

אליהו (אלי) רביבו:  ושר הכלכלה שנציגיו והוא דיבר גם בשמכם

אליהו (אלי) רביבו:  ובאופן צודק, ניתנה הסכמה מרגע זה הוא צריך להגיש בקשה למכסות לרשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו:  תתחילו לקדם, לאפיין, להזמין תאגידים

אליהו (אלי) רביבו:  תביאו קצר, לא מסובך

אליהו (אלי) רביבו:  לא מסובך, זה פשוט

אליהו (אלי) רביבו:  מר ברמן, בבקשה, איגוד המסעדות

יצחק ברמן: שי ברמן, איגוד המסעדות

אליהו (אלי) רביבו: ישר כוח על זה שהמתנת כמה ישיבות

אליהו (אלי) רביבו:  נרשמת ולא דיברת וגם עכשיו כשהיית צריך ללכת המתנת

אליהו (אלי) רביבו:  בגלל זה דחיתי את ההפסקה

יצחק ברמן: אז אני קודם כל מודה לך

יצחק ברמן:  ואני רוצה להגיד לך שאנחנו מסתובבים, גם אדוני מסתובב עכשיו בין הוועדות השונות בדיונים מאוד מאוד חשובים, על סיוע לעסקים

יצחק ברמן:  והדיון הזה שאתה מקיים פה הוא חשוב לא פחות, לדעתי אפילו יותר, למשק הישראלי וזו המצוקה הכי גדולה

אליהו (אלי) רביבו: מכיר בצורך

יצחק ברמן: מצוקה רוחבית, לא רק אצלנו במסעדות

יצחק ברמן:  אבל אני ברשותך רוצה לתת לך תמונה של ענף המסעדות

יצחק ברמן:  הענף שלנו זה ענף שנשען על עבודה עברית, על עבודה ישראלית

יצחק ברמן:  מעל 200,000 עובדים ישראלים עובדים בתעשייה הזאת ואנחנו מאוד שמחים מזה

יצחק ברמן:  ואנחנו רוצים שזה יישאר ככה

יצחק ברמן:  יש לנו בעיה אקוטית, שהיא בעיה גם שהולכת אחורה, של עבודות ניקיון ושטיפת כלים וקצת גם טבחות, ששם אנחנו לא מצליחים במהלך השנים, היסטורית

אליהו (אלי) רביבו: תבודד בבקשה טבחות, בסדר? כי על זה תהיה לי שאלה אליך

יצחק ברמן: לא, לא, טבחות לא

יצחק ברמן:  טבחות קלה אני מתכוון

קריאה: זה עובדים אסיאתיים בעיקר, הסושי

יצחק ברמן: אנחנו לא מצליחים למצוא עובדים ישראלים

יצחק ברמן:  עובדים ישראלים לא רוצים לעבוד בעבודה הזאת

אליהו (אלי) רביבו: פניתם למקומות הכשרה של טבחים?      

יצחק ברמן: אין היום הכשרה בעצם

יצחק ברמן:  אין היום איזה שהוא מסלול הכשרה

אליהו (אלי) רביבו: יש כל מיני קורסים שמעודדים

אליהו (אלי) רביבו:  כאלה שנרשמים

אליהו (אלי) רביבו:  מי שהיה טבח בצבא

אליהו (אלי) רביבו:  לא יודע

יצחק ברמן: יש קורסים

אליהו (אלי) רביבו: אני רוצה לדעת מה אתם מצידכם עושים כדי לקלוט ידיים עובדות ישראליות, לפחות בפלח הזה של הטבחים

אליהו (אלי) רביבו:  ניקיון אני מבין, שים את זה בצד

יצחק ברמן: רוב גורף של הטבחים הם ישראלים

יצחק ברמן:  הם לא, טבחים שלנו הם ישראלים

יצחק ברמן:  יש לנו לפעמים בעבודות מטבח קלות ופחות מקצועיות אנחנו צריכים קצת עזרה זרה

יצחק ברמן:  אבל הבעיה היא בעיקר הניקיון ושטיפת הכלים שזו פונקציה מאוד מהותית ואקוטית בדינמיקה של מסעדה

יצחק ברמן:  בעצם אנחנו היום יש לנו מכסה של 2,000 עובדים פלסטינאים שמטבע הדברים אנחנו לא יכולים להעסיק אותם כעת

יצחק ברמן:  אנחנו מעסיקים, אין בענף המסעדות מכסה של עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו: ניסיתם להעסיק אריתראים?     

יצחק ברמן: שנייה, תכף אני אסביר

יצחק ברמן:  אין לנו מכסה של עובדים זרים

יצחק ברמן:  כל הדיון הזה על הסכם בילטרלי כן או לא פחות נוגע לנו, כי אנחנו עוד לא שם

יצחק ברמן:  אבל יש לנו בהחלט, אנחנו מעסיקים את מבקשי המקלט או המסתננים או איך שכל אחד, מהגרי עבודה, כל אחד לפי איך שהוא מגדיר אותו

יצחק ברמן:  העסקה שלהם היא מאוד מאוד קשה, בגלל שהדבר הזה אפשר להגדיר אותו במילה אחת, פרטץ' ישראלי

יצחק ברמן:  איזה שהיא קומבינה שאנחנו מעסיקים אותם על ידי איזה שהוא אישור של בית משפט

אליהו (אלי) רביבו: הסכמה שבשתיקה, ידוע

יצחק ברמן: הסכמה שבשתיקה

אליהו (אלי) רביבו: מר ברמן, שאלה, ברשותך

סימון דוידסון: גם הם לא רוצים כבר לעבוד

יצחק ברמן: אני רק אסיים

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, אני לא רוצה שתסיים, רק שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  כמה אתם משלמים לעובד ניקיון אצלכם במסעדות?     

יצחק ברמן: עובד, מבקש מקלט היום, עלות

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא אמרתי עובד מבקש מקלט

אליהו (אלי) רביבו:  כמה אתם משלמים שעתי לשוטפי כלים או עובדי ניקיון במסעדה?     

יצחק ברמן: בין 50 ל-60 שקלים לשעה, נטו

יצחק ברמן:  נטו

יצחק ברמן:  לא תמצא עובד ישראלי

יצחק ברמן:  מבקשי המקלט שהם עושים את העבודה הזאת, עלות מעביד שלהם זה 20,000 שקלים בחודש

יצחק ברמן:  20,000 שקלים

יצחק ברמן:  עכשיו, אני אגיד לך יותר מזה, זה אחד

יצחק ברמן:  יש לנו גם מעבר לזה עובדים מומחים

יצחק ברמן:  עובדים מומחים זה עובדים שעובדים בכל מיני מסעדות אסיאתיות בעיקר, של טבחות, שהם עובדים קצת יותר יקרים משוטפי הכלים

יצחק ברמן:  כי המדינה אומרת לנו תשלמו להם דאבל מהמשכר הממוצע במשק

יצחק ברמן:  כלומר, אנחנו צריכים לשלם להם סדר גודל של 24,000 ברוטו

יצחק ברמן:  עלות מעביד של בין 37,000 שקלים ל-40,000 שקלים

יצחק ברמן:  הם באו לפה והם חושבים שהם הגיעו לארץ המובטחת

יצחק ברמן:  כי מדינת ישראל החליטה לפנק אותם

יצחק ברמן:  ואחרי זה, אחרי זה מתפלאים

אליהו (אלי) רביבו: כאמור, כפי הידוע לך, הדאגה היא לא להם

אליהו (אלי) רביבו:  הדאגה היא לוודא

יצחק ברמן: שלא יהיו מגלגלי סושי ישראליים שאנחנו נזרוק אותם

אליהו (אלי) רביבו: נכון

אליהו (אלי) רביבו:  נכון

יצחק ברמן: אין מגלגלי סושי ישראלים אדוני יושב הראש

אליהו (אלי) רביבו: וואלה

יצחק ברמן: אין

יצחק ברמן:  הם רק יודעים לעשות חומוס ויודעים לעשות דברים אחרים

סימון דוידסון: אבל צריך להבין, ברמן, רק תבין

סימון דוידסון:  בסוף זה מתגלגל לצרכן

יצחק ברמן: ברור

סימון דוידסון: כשמדברים על יוקר המחיה, תתעוררו

סימון דוידסון:  זה מה שמעלה את יוקר המחיה

יצחק ברמן: אז אנחנו עשינו אדוני מחקר

יצחק ברמן:  עשינו עבודת מחקר

יצחק ברמן:  שכרנו את שירותיו של פרופ' אשר בלס, שהיה חוקר ראשי בבנק ישראל וביקשנו ממנו לבדוק

יצחק ברמן:  קודם כל, כמה חסר? חסרים מעל 30,000 עובדים לתעשיית המסעדות

יצחק ברמן:  ה-30,000 עובדים האלה יביאו עוד עובדים ישראלים איתם

יצחק ברמן:  הם יתנו לנו ליזום, הם יתנו לנו לפתוח עסקים חדשים

יצחק ברמן:  הם יכניסו לתעשיית המסעדות בין 4 ל-8 מיליארד שקלים בשנה

יצחק ברמן:  שזה הכול הכנסות למיסים, שאנחנו באהבה גדולה נשלם אותם כדי שמדינת ישראל תוכל להתפתח ולהביא זה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  מר נקש, יש לך עמדה שאתה יודע להתייחס? בנושא ההקצאה?      

עמית גרוס: אדוני, אם אני יכול להשלים

יצחק ברמן: עוד משפט אדוני

עמית גרוס: אם אני יכול להגיד כמה מילים

יצחק ברמן: רגע, רגע, רק שנייה, עמית

יצחק ברמן:  שנייה אחת, אני רק אסיים

יצחק ברמן:  אני אגיד לך עוד משהו

יצחק ברמן:  הקונספציה הזאת של עובדים ישראלים לא להביא אותם כי הם מחליפים את הישראלים, זה הכול קרס

אליהו (אלי) רביבו: בוא נתקדם

יצחק ברמן: זה קשקוש אחד

אליהו (אלי) רביבו: שנייה, מר ברמן, אני רוצה להקל עליך

אליהו (אלי) רביבו:  רוב העובדים הנדרשים הם עובדים למקצועות שאין בנמצא עובדים ישראלים, שזה אומר שטיפת כלים, ניקיון

אליהו (אלי) רביבו:  נכון?      

קריאה: ומומחים

אליהו (אלי) רביבו: לא, עזוב רגע מומחים בצד

אליהו (אלי) רביבו:  עזוב

אליהו (אלי) רביבו:  על זה אין חולק

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה, תכף אני אתן לך

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה רגע לסיים איתו

אליהו (אלי) רביבו:  מר נקש, המציאות הזאת ידועה לך

אליהו (אלי) רביבו:  נכון?     

משה נקש: של מה? של עובדים זרים למסעדות אתניות?     

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  האם ברור לך - - -     

משה נקש: אמרתי קודם, אדוני יושב הראש, לגבי ענפים נוספים, צריך לקדם את הדברים האלה בצורה מסודרת בהחלטת ממשלה

משה נקש:  אין כרגע החלטת ממשלה שאומרת להביא עובדים זרים לענף המסעדות

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  נציג משרד הכלכלה איתנו עדיין על הקו?     

משה נקש: יש את החריגים של המסעדות האתניות, שנכנסים תחת - - -

קריאה: משרד הכלכלה כן מקדם

קריאה:  גם לניקיון

אליהו (אלי) רביבו: שנייה, חבר'ה

אליהו (אלי) רביבו:  נושא אחד מהותי, מרכזי

אליהו (אלי) רביבו:  ניתן מענה על הדרך לאיגוד וארגון עובדי הניקיון

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  יאיר ממשרד הכלכלה, תעלו אותו בבקשה

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נמשיך לעסוק בזה אחרי הפסקה

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

עמית גרוס: אם אני יכול להגיד, אפרופו מה ששי אמר ומה שנקש אמר, כי אני עובד מול נקש ומול שושנה

עמית גרוס:  אני מייצג למעלה מ-1,000 מסעדות

עמית גרוס:  עו"ד עמית גרוס, ואני מייצג עמותות שונות, גם בתחום המסעדות

אליהו (אלי) רביבו: הופעת פה שבוע שעבר

עמית גרוס: נכון

עמית גרוס:  ואדוני נגע גם בשני דברים: אחד, גם בג'וב ליאו, זה סיפור בפני עצמו, לא ניגע בזה

עמית גרוס:  אבל זה בדיוק הדבר הנכון לפה, רק שאין מספיק זמן בשביל לגעת בזה

עמית גרוס:  אז אני אגע בשתי נקודות אחרות

עמית גרוס:  יש מסלול, הרי עד, נקש אומר החלטת ממשלה

עמית גרוס:  עד שתעבור החלטת ממשלה לעובדים זרים בענף המסעדות יוקר המחיה יגיע לא 60 שקלים, זה יגיע ל-80 שקלים

עמית גרוס:  כי חלק מהעובדים עזבו

אליהו (אלי) רביבו: שלושה ימים

עמית גרוס: החלטת ממשלה?     

אליהו (אלי) רביבו: שלושה ימים

עמית גרוס: אוקיי

עמית גרוס:  אז זה חדש לי

אליהו (אלי) רביבו: הנה, אני אומר לך

עמית גרוס: אם בשלושה ימים אפשר להעביר פה החלטת ממשלה

אליהו (אלי) רביבו: הנה אני אומר לך, ואני נותן מכאן, אני מוציא מכאן קריאה נוספת לשר הכלכלה הנכבד והנמרץ, שהוא ידוע עם המון יוזמות

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? שייתן מענה, כפי שהוא אמר

אליהו (אלי) רביבו:  הרי בשביל לדבר על מספר 170 צריך להתחיל לבנות את התשתית לזה

אליהו (אלי) רביבו:  גם אליכם וגם לארגון עובדי הניקיון, חברות הניקיון

קריאה: סליחה, זה גם עובדי ניקיון גם למערכת הבריאות

אליהו (אלי) רביבו: כן, כן, זה משליך גם לזה, אין ספק

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא מבטל, זה משליך גם לזה

אליהו (אלי) רביבו:  גם לאיגוד המוסכים ולתעשיות הרכב ולתעשייה הקלה

אליהו (אלי) רביבו:  הרי כשאמרנו 170 זה לא למשהו עלום

אליהו (אלי) רביבו:  אתם מרכיבים חלק נכבד מהמצרף של הצורך של ה-170

אליהו (אלי) רביבו:  מי שאמר 170 לבטח יודע שזה אמור לעבור בהחלטת ממשלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני כאן יכול לעודד, אני יכול לקדם, אני יכול לבקר, אני יכול לפקח

עמית גרוס: לא, אני אגיד לך למה לא

עמית גרוס:  כי אם יש נוהל של העסקת עובדים זרים בעבודות טכנולוגיה נגיד ומיכון ייחודיים, כמו לאינטל

קריאה: אבל זה לכלל הענפים וגם כאלה שלא - - - זה חייב

עמית גרוס: אז פשוט מוסיפים את זה במקום רק לאינטל, אלא לענף המסעדות לדוגמה

משה נקש: לא, לא, עמית, אל תבלבל

אליהו (אלי) רביבו: משה יסביר לך

אליהו (אלי) רביבו:  טכנולוגיה ייחודית זה ענף נפרד

עמית גרוס: אפשר ליישם פתרונות קיימים שיש

משה נקש: אומר לך יושב הראש שיודעים להעביר החלטת ממשלה בשלושה ימים

עמית גרוס: בבקשה, אם יודעים

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, תעצרו

אליהו (אלי) רביבו:  משה עונה לך עד כמה שאתה טועה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מנחש שאני יודע מה הוא רוצה לענות לך

אליהו (אלי) רביבו:  הוא רק יעשה את זה כשנחזור מהפסקה

אליהו (אלי) רביבו:  הישיבה יצאה להפסקה עד 17:32

אליהו (אלי) רביבו: חזרנו מהפסקה

אליהו (אלי) רביבו:  לקראת מתן התייחסות מצד מר נקש, בשם מנהל עובדים זרים לעניין לתחום המסעדות

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

משה נקש: אז כמו שאמרתי, אם רוצים בונים פה החלטת ממשלה שכוללת ענפים חדשים

משה נקש:  הענף הזה היום אין לו מענה בעובדים זרים

משה נקש:  המענה, מה שתואר פה, שמעסיקים את אלה שנמצאים פה עם ס2, א5

משה נקש:  ולגבי המסעדות האתניות כרגע השפים הזרים שבאים, הם באים במסלול של ענף המומחים

משה נקש:  אוקיי? על כל המשתמע מכך

משה נקש:  בין היתר שכר, בין היתר זה שאין שם מכסה וכל הדברים האלה

אליהו (אלי) רביבו: נכון

אליהו (אלי) רביבו:  נכון, מקובל, תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נעבור לשמוע את מר אבירם אלון, מנכ"ל התאחדות בעלי האולמות

אליהו (אלי) רביבו:  ולאחר מכן את מר נוימן, בן גיגי

אברהם כלפון: תודה רבה ליושב הראש, תודה רבה לוועדה

אברהם כלפון:  אנחנו בדומה מאוד למסעדות, אנחנו ענף שבאמת זקוק לידיים עובדות בנושאים, בתפקידים מאוד ספציפיים

אברהם כלפון:  אנחנו מדברים על שוטפי כלים, עובדי משק, עובדי מטבח

אברהם כלפון:  בסופו של דבר לנו אין את היכולת היום להעסיק עובדים פלסטינאים

אברהם כלפון:  אני מניח שאחרי המלחמה יהיה עם זה גם בעיות מסוימות

אברהם כלפון:  מעבר לזה, גם אין לנו מכסה ייעודית לענף בעובדים פלסטינאים

אברהם כלפון:  אנחנו צריכים להיאבק יחד עם כל ענף שירותים בעצם בקבלת המכסות

אליהו (אלי) רביבו: לא צריך להיאבק כבר

אברהם כלפון: אני יודע לפני המלחמה

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, אני לא נוגע לפני המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  יש פה עכשיו פרדיגמה חדשה

אליהו (אלי) רביבו:  שר הכלכלה ביטא אותה בצורה מאוד מאוד ברורה ונחרצת

אליהו (אלי) רביבו:  רשות האוכלוסין התייחסה לכך בכובד ראש ובחיוב

אליהו (אלי) רביבו:  מכאן זה חונה אצלו

אברהם כלפון: מעולה

אליהו (אלי) רביבו: בסדר? תודה רבה

אברהם כלפון: סלח לי, אני רק רוצה להשלים

אברהם כלפון:  עובדים שעתיים גם בעייתיים מבחינת עובדי נוער, שבסוף עובדי נוער אני יכול להעסיק עד שעה מאוד מסוימת

אברהם כלפון:  מבקשי מקלט, מחדרה עד גדרה יש לי בעיה להעסיק אותם

אברהם כלפון:  עבודה מועדפת אין לי

אברהם כלפון:  בסופו של דבר אני נותר עם כמות עובדים מאוד מאוד מצומצמת ולכן עובדים זרים כן יכולים לייצר לי את ההקלה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אז ככה: לעניין עובדים זרים גדרה חדרה, כמובן שישנה, ניתנה התייחסות של רשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו:  אין אכיפה לגבי עניין העסקת אריתראים ודרפורים

אליהו (אלי) רביבו:  ניתן להעסיק אותם

אליהו (אלי) רביבו:  לא רק שאין אכיפה, ניתן להעסיק אותם

אברהם כלפון: למרות ההנחיה שאי אפשר?     

אליהו (אלי) רביבו: כן, כן

אליהו (אלי) רביבו:  מהמלחמה ישנה מדיניות שהובהרה כאן, ביארנו אותה חזור ואמור

אליהו (אלי) רביבו:  לעניין העסקת נערים בגיל צעיר נצטרך לקבל את התייחסות משרד העבודה לכשיחזרו אני אתבטא לכך

אליהו (אלי) רביבו:  מר נוימן, בבקשה

אבי בן גיג: ערב טוב, תודה אדוני יושב הראש

אבי בן גיג:  אני למעשה רוצה להתייחס לתעשייה שהיא תעשיה תומכת בנייה, שאנחנו נמנים עליה

אבי בן גיג:  במידה ויגיעו כמות העובדים הזרים שהם מדברים עליהם, שיגיעו לענף הבנייה, אין שום מצב שאתרים יוכלו לעבוד

אבי בן גיג:  כי התעשיות תומכות בנייה לא יוכלו לספק להם את מה שהם אמורים לקבל

אליהו (אלי) רביבו: מייצרות סטים לממ"דים

אבי בן גיג: כל הדברים

אבי בן גיג:  אנחנו במקרה עוסקים בברזל לבניין ורשתות לזיון בטון

אבי בן גיג:  אבל כל, אני יודע שגם חלק גדול מציבור הקודחים יש להם הרבה עובדים פלסטינאים

אליהו (אלי) רביבו: לא, בוא תדבר על מה שקשור אליך

אבי בן גיג: מה שקשור אלינו

אבי בן גיג:  אצלנו הבעיה שחלק מהעובדים במפעלים שהם נמצאים בתוך הקו הירוק הם היו עובדים פלסטינאים במסגרת המכסה שמאושרת לתעשייה

אבי בן גיג:  כיום הם בוודאי לא יכולים להגיע

אבי בן גיג:  כתוצאה מזה, שני מפעלים שלנו עובדים במשמרת אחת במקום בשתי משמרות

אבי בן גיג:  המפעל הגדול שלנו נמצא באזור תעשייה אריאל מערב, שם כרגע מותר לנו להעסיק רק 50% מכוח העבודה

אבי בן גיג:  שזה 360 עובדים

אבי בן גיג:  ועל כל 15 אנחנו צריכים לשים שומר חמוש על חשבוננו

אבי בן גיג:  זה עלות של חצי מיליון שקלים בחודש, רק השמירה הזאת

אבי בן גיג:  ומצד שני, זה גם לא מספיק

אבי בן גיג:  זאת אומרת, כבר היום יש ציבור לקוחות שלנו, היה פה לקוח קודם, שלא הגיע להמשך הישיבה

אליהו (אלי) רביבו: אתה אומר לי שעכשיו במציאות החדשה אתם נאלצים להעסיק 25 חמושים

אבי בן גיג: 24, כן

סימון דוידסון: מה זה אומר? עליית מחירים

אבי בן גיג: בסופו של דבר מישהו יצטרך לשלם את זה

אבי בן גיג:  אבל אני גם מבין את הדרישה של הצבא

אבי בן גיג:  דרך אגב, אמרנו שיחתימו אותנו על נשקים ארוכים, שאנחנו נארגן כיתות כוננות שלנו פנימיות

אבי בן גיג:  לא קיבלנו לזה בינתיים אישור, למרות שדיברנו על זה גם בוועדת הכלכלה, אצל השר ביטן כשזה עלה

אבי בן גיג:  ואז שם אמרו שכן, יגיעו נשקים ארוכים ויחתימו אותנו

אבי בן גיג:  לא מחתימים אותנו

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אז אני אתייחס לזה ולכל השאר אני קצת חוזר על עצמי, אבל בכל זאת אני אעשה את זה

אליהו (אלי) רביבו:  בעניין כיתות כוננות, את זה צריך להסדיר בהסדר מול הפיקוד הרלוונטי ופיקוד העורף עם משרד הבל"מ

אליהו (אלי) רביבו:  לעניין הכרה בצורך, כפי שאמרתי, אין צל של ספק שכל מעסיק שהייתה לו זכאות במכסה להעסיק פלסטינאים רשאי והמשרדים מחויבים לטפל אד הוק בהכנסת עובדים זרים במקום הפלסטינים

אבי בן גיג: כבוד יושב הראש, אבל במידה ויתנו לנו להגדיל את המכסה מ-50 זה גם יקל על כמות - - -     

אליהו (אלי) רביבו: זה לא יושב אצלי

אבי בן גיג: אני יודע

אבי בן גיג:  אבל אנחנו פנינו כבר

אליהו (אלי) רביבו: אני לא דן במקום ועדת חוץ וביטחון ואני לא נכנס לשיקולים של הצבא

אליהו (אלי) רביבו:  ואני ואתה לא חשופים לכלל השיקולים וצריך להשאיר להם את המקום שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  ואם יש לכם הסתייגויות תבקשו הבהרות

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא נכנס לשיקולים ביטחוניים ולא מחליף את תפקיד ועדה אחרת

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר?     

אבי בן גיג: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו: כל תשובה אחרת סתם תמרח אותך

אליהו (אלי) רביבו:  נמצא כאן מר עידן, עידן שגב שחי במשך שנים ממושכות בפיליפינים

אליהו (אלי) רביבו:  קיים וממשיך לקיים שם עסקים ענפים

אליהו (אלי) רביבו:  בקשר עם איגודים ובעלי חברות שמתמחות בקליטה ואפיון והשמה של עובדים בפיליפינים

אליהו (אלי) רביבו:  אומר שיש אפשרות באופן מיידי להזרים לשוק עובדים מהפיליפינים למגוון מקצועות

אליהו (אלי) רביבו:  ואני אשמח לקבל את התייחסות רשות האוכלוסין לעניין היוזמה הזאת ולדעת למה היא לא מניעה תהליך

אליהו (אלי) רביבו:  כבר חמישה-שישה ימים מאז

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

עידן שגב: אז קודם כל תודה אדוני יושב הראש, על הזכות לדבר

עידן שגב:  אני חושב שאולי אני הבן היחידי בחדר, גם היום וגם בשבוע שעבר, שבעצם לא מעלה בעיה, אלא מביא פתרון

עידן שגב:  ודיברו פה בצורה יוצאת דופן, גם חה"כ ברקת בשבוע שעבר וגם חה"כ כהן בשבוע שעבר

אליהו (אלי) רביבו: לא חבר כנסת, השר

עידן שגב: שר החוץ, סליחה, כן, ושר הכלכלה ברקת

עידן שגב:  דיבר נפלא היום חה"כ דוידסון ואתה מדבר נפלא, פשוט על אותם נושאים בדיוק

עידן שגב:  הנושא הוא מיידיות הבאת עובדים זרים

עידן שגב:  לא ניירת, לא בירוקרטיה, לא אולי, לא ועדות

עידן שגב:  מיידיות

עידן שגב:  המספרים שנעו פה נעו בין, היום ציינה הגברת החביבה 100,000 אנשים והשר ברקת ציין 170,000 עובדים שצריך באופן מיידי

עידן שגב:  אני אומר יש מדינה תומכת ישראל באופן נלהב, מדינה עם 120 מיליון בני אדם, דוברי אנגלית אחד אחד

עידן שגב:  עובדים חרוצים

עידן שגב:  כמו שאמרתי, אוהבי ישראל, נמצאים פה לדעתי במכסות אולי רשות האוכלוסין תדע להגיד יותר טוב, סדר גודל של 30,000-40,000 איש בכל רגע נתון לפני המלחמה

אליהו (אלי) רביבו: מה זאת אומרת לפני המלחמה?     

עידן שגב: לפני המלחמה, כי אני מניח שעזבו עכשיו במהלך המלחמה

אליהו (אלי) רביבו: אז למה שיבואו מאותה מדינה אחרים?     

עידן שגב: תראה, היה פה בלגן ובהלה

אליהו (אלי) רביבו: מי אמר שלא יהיה בעוד שבועיים או יומיים או שעתיים?     

עידן שגב: אני לא אומר

עידן שגב:  אני רק אומר שאפשר להעלות את כל הנושא הזה בפיליפינים, לקמפיין מרוכז, שיכול להביא ברצותכם 5,000 איש, ברצותכם גם 50,000 איש

אליהו (אלי) רביבו: אז אני אבטא רגע את ברצוני, המיידי, לשנייה הזאת

אליהו (אלי) רביבו:  כל עובד מהפיליפינים שעבד עד פתיחת המלחמה, עד פרוץ המלחמה, מוזמן להגיע היום בלילה

אליהו (אלי) רביבו:  היום

אליהו (אלי) רביבו:  לא צריך פרוצדורות, לא ניירת ולא בירוקרטיה, כמו שאמרת

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  תכליתי זה תכליתי

אליהו (אלי) רביבו:  אני מקבל הצעות לקליטת עובדים ממגוון מדינות בלי סוף

אליהו (אלי) רביבו:  משום מה, תמיד כשאני צולל לפרקטיקה, אוקיי, בואו תביאו, קורה משהו בדרך

אליהו (אלי) רביבו:  או שלא שומעים או שלא, יעיד על זה גם יענקל'ה מוסקוביץ

אליהו (אלי) רביבו:  אז כאות רצינות ויכולת, בוא נתחיל קודם כל עם שתי קבוצות: אלו שעבדו עד פרוץ המלחמה, שישובו מיד

אליהו (אלי) רביבו:  ואלו שעבדו פה בעבר וסיימו את העסקתם ואין מניעה מהותית לכניסתם לישראל, מוזמנים להגיע מחר בבוקר

אליהו (אלי) רביבו:  פשוט

אליהו (אלי) רביבו:  בוא נתחיל עם זה

אליהו (אלי) רביבו:  זה משהו

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא הכול, זה משהו

עידן שגב: זה נפלא וזה משהו וזה כמה אלפים בטוח

עידן שגב:  צריך אבל את הפרוצדורות אני מניח שלכם בשביל לאשר אותם כשהם נכנסים

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  מאושר, מאושר

אליהו (אלי) רביבו:  תביא אותם

אליהו (אלי) רביבו:  תגיד להם להגיע לקונסוליה

אליהו (אלי) רביבו:  הנה, אני מודיע לך

אליהו (אלי) רביבו:  תגיד להם להגיד לקונסוליה

אליהו (אלי) רביבו:  מיד כשהיא פותחת את שירותיה בבוקר

אליהו (אלי) רביבו:  להגיע באופן מרוכז

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נדאג להעביר את ההנחיה אם היא לא מספיק ברורה, שהקונסוליה מטפלת באופן מיידי, לאלתר, באפשרות מתן אשרת עבודה שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  מר נקש, מקובל?      

משה נקש: אני לא עד הסוף הבנתי על איזה ענף הוא מדבר

עידן שגב: אני לא מדבר על ענף

עידן שגב:  אני מדבר על מדינת ישראל, שחסר בה 170,000 עובדים

עידן שגב:  לא על ענף

עידן שגב:  על ענף דיבר ענף הברזלנות, דיבר ענף - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מר נקש

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה, שנייה

אליהו (אלי) רביבו: עובדים לסיעוד מפיליפינים לא נכנסים כי הפיליפינים לא מוכנים לשלם לפי החוקים אצלם, לא מוכנים לשלם את האגרה שהם צריכים לשלם פה ללשכות, לפי התקנות שעברו בישראל

אליהו (אלי) רביבו:  ולכן כבר כמעט שנה לא נכנסים עובדים מהפיליפינים בסיעוד

אליהו (אלי) רביבו:  העובדים הפיליפינים שנכנסים מגיעים למלונאות, הגיעו עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  יש פה עובדים זרים מהפיליפינים בענף המלונאות

אליהו (אלי) רביבו:  זהו, מעבר לזה אני לא מכיר שיש פיליפינים עובדים בעוד

סימון דוידסון: נו, מה רע במלונאות? לא חסרים לכם עובדים? חסרים המון עובדים במלונאות

משה נקש: לא, לא, המכסה כמעט מלאה במלונאות

עידן שגב: קודם כל, אני שמעתי שחסרים אלפים במלונאות

עידן שגב:  לא, אבל מדובר על שינוי המכסות, אדון נקש

עידן שגב:  נראה לי שמדובר גם על שינוי המכסות, הגדלתן

משה נקש: זה מה שאמרנו קודם

משה נקש:  אז זה כבר חונה בפתח החלטת ממשלה

עידן שגב: לא משנה

עידן שגב:  אני אומר, דובר גם בישיבה הקודמת פה שכתוב על הזה ועדה מיוחדת לעובדים זרים

עידן שגב:  כלומר דיברו כל השרים, גם חברי הכנסת המכובדים, על הצורך המיידי ב-170,000

עידן שגב:  אז אי אפשר עוד פעם להגיד כן, אבל המכסה

עידן שגב:  אז אני אומר, אם רוצים 170,000 איש צריך להגיד טוב, המכסה החדשה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: א', אני לא אמרתי שאנחנו רוצים 170,000 איש

אליהו (אלי) רביבו:  אני שיקפתי את מה שאמר שר הכלכלה

עידן שגב: כן, כן, כן

עידן שגב:  לא משנה, יכול להיות שרוצים 50,000 אבל הם עדיין - - -      

אליהו (אלי) רביבו: אין ספק שאנחנו צריכים ורוצים באופן מיידי כמות גדולה מאוד

עידן שגב: אני אומר, הצורך הוא פרו בכל הענפים שמדברים פה כבר בשתי הוועדות האלה

עידן שגב:  צורך, אתה יודע, היא מדברת על עסקים שקורסים, על סגן אלוף שנמצא שלא יכול

עידן שגב:  דיבר ענף הלולים על זה שעזבו לו כמה מאות, אם לא יותר, של זרים

עידן שגב:  הפלסטינאים לא יכולים להגיע

עידן שגב:  ניתן לשים את הכפפה על היד

אליהו (אלי) רביבו: אז אני אומר שזה בוודאי ניתן

אליהו (אלי) רביבו:  אבל יש משהו שהוא נגיש יותר

אליהו (אלי) רביבו:  אתה יודע להביא פיליפינים שעבדו בישראל, שרוצים לדוגמה לבוא לעבוד בחקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? עבדו בישראל

אליהו (אלי) רביבו:  אין מניעת כניסה שלהם, רובם הם כאלה

אליהו (אלי) רביבו:  תביא אותם באופן מיידי לקונסוליה, נסביר את זה

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא מסובך

עידן שגב: לא, זה לא מסובך

אליהו (אלי) רביבו: זהו

אליהו (אלי) רביבו:  אז בואו נתחיל, תראה, קל להביא את מי שרוצה והוא ממדינה ידידותית

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? קל

אליהו (אלי) רביבו:  עוד יותר קל להביא את מי שכבר עבד פה, שמכיר, שמבין, שהשתלם

אליהו (אלי) רביבו:  בוא נביא אותו קודם

אליהו (אלי) רביבו:  אם אני יכול להביא כמות בלתי מוגבלת מתוך 100 ומשהו מיליון, אני יכול בוודאי להביא כמה אלפים שעבדו פה

עידן שגב: חד משמעית

אליהו (אלי) רביבו: אז בוא נתחיל עם זה

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

יעקב מושקוביץ: במסגרת פרויקט משתלמים מגיעים לארץ כל שנה אלפי פיליפינים שעובדים בחקלאות עם ניסיון בחקלאות

יעקב מושקוביץ:  ובהתאם להחלטת ממשלה שהתקבלה בשבוע שעבר בסיוע של יושב ראש הוועדה פה ניתן להביא מכל מקום בעולם עובדים

יעקב מושקוביץ:  אז אנא, תעבירו דרכונים

יעקב מושקוביץ:  תתחילו להעביר

אליהו (אלי) רביבו: זה מה שאמרתי הרגע

יעקב מושקוביץ: בדיוק, בואו נתחיל לעבוד, חבל על הזמן

אליהו (אלי) רביבו: חד משמעית

יעקב מושקוביץ: קדימה, לעבודה

עידן שגב: נפלא

עידן שגב:  אז קודם אני רוצה לדעת פרקטית עם מי צריך לדבר בשביל להנחית פה בחודש הקרוב, חודש נובמבר, 5,000 איש

עידן שגב:  עם מי צריך לדבר?     

אליהו (אלי) רביבו: נשמח שיהיה יותר

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר פשוט, שלח לי דרכונים

משה נקש: מדובר בעובדי חקלאות והמתווה אומר שצריך לדבר עם הלשכות הפרטיות שיביאו את עובדי החקלאות שרוצים לבוא לעבוד בחקלאות במסגרת המכסה

אליהו (אלי) רביבו: חבר'ה, חבר'ה

אליהו (אלי) רביבו:  משה הסביר נכון, אבל יכול להישמע מלחיץ קצת

אליהו (אלי) רביבו:  הכי פשוט שבעולם

אליהו (אלי) רביבו:  לארגן אותם בתוך אקסל, בצילומי דרכונים

אליהו (אלי) רביבו:  להעביר אותם ליענקל'ה מוסקוביץ

אליהו (אלי) רביבו:  לא תספיק לסיים כוס קפה, הנושא יוסדר

עידן שגב: יופי

אסתר צאנגאוקר: אני אשמח להוסיף שם ברשותכם גם, לגבי משה

אסתר צאנגאוקר:  שמי אסתר, אני בעיקרון הגעתי מפורום המסעדות בבאר שבע

אסתר צאנגאוקר:  אני תכף אגע בנקודה של באר שבע לגבי בכלל עולם המסעדות

אסתר צאנגאוקר:  אבל אם כבר משה העלה את הנקודה של פיליפינים, אז אני גם מנהלת עסק שהוא מרכול למוצרי מזון אסיאתיים

אסתר צאנגאוקר:  ויש לי גם שירות של העברות כספים פיננסיים

אסתר צאנגאוקר:  שירותים פיננסיים להעברות כספים לחו"ל

אסתר צאנגאוקר:  כך שאני באמת נתקלת בהמון המון לקוחות

אסתר צאנגאוקר:  מה שגם אפשר להציע אולי זה אז יפנה כבר לוועדה של משרד העבודה, לגבי נושא של עובדים זרים שהם לא חוקיים בארץ

אסתר צאנגאוקר:  האם יש איזה שהיא תקנה לגביהם?      

שושנה שטראוס: לגבי החקלאות זה ברור שהם יכולים

אסתר צאנגאוקר: לא, באופן כללי, באופן כללי

משה נקש: כל ענף יש לו את ההנחיות שלו

אסתר צאנגאוקר: אוקיי

אסתר צאנגאוקר:  לדוגמה, אני נתקלת בעובדים שהם סיעודיים שהם לא חוקיים בארץ

אליהו (אלי) רביבו: זה לא רלוונטי כרגע

אסתר צאנגאוקר: איזה פתרון יש להם כרגע?      

משה נקש: זה לא רלוונטי

אליהו (אלי) רביבו: עובדי סיעוד, עובדי סיעוד זה נושא שדנו בו בדיון שסיימנו אותו בשלוש ומשהו בצוהריים

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא שייך

אסתר צאנגאוקר: אוקיי

אסתר צאנגאוקר:  ואפשר להמיר אותם, כמו שהצגת עכשיו למשה, שאפשר להמיר את העובדים הפיליפינים לחקלאות

אסתר צאנגאוקר:  אז כנ"ל כאן, עובדי סיעוד, הם יכולים לעבור לחקלאות

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אם יש כאלה תביא אותם

קריאה: זה עובדים עם משפחות אני מתארת לעצמי

קריאה:  שגם אולי כל המשפחה תרצה

אליהו (אלי) רביבו: היא מדברת על לא חוקי

קריאה: הם בדרך כלל בעלי משפחות

אליהו (אלי) רביבו: חבר'ה, בואי, גברת, ביקשת רשות דיבור, קיבלת אותה שלא על פי הסדר

אליהו (אלי) רביבו:  הצעת הצעה

אליהו (אלי) רביבו:  קיבלת מענה

אליהו (אלי) רביבו:  אני שמח

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח לקבל את הנתונים לגבי העובדים הזרים שנמצאים פה באופן בלתי חוקי ונמצא דרך ליישם אותם גם בענף החקלאות, גם בענף הניקיון

אליהו (אלי) רביבו:  אני מחכה, אני אשמח

אסתר צאנגאוקר: אוקיי

אסתר צאנגאוקר:  אני יכולה לומר משהו לגבי המסעדות? או שזה אחר כך?      

אליהו (אלי) רביבו: אני חושב שהיו פה שני נציגים שביטאו באופן מיטבי את נושא המסעדנות ומיצינו את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אתה רוצה לסיים משהו?     

עידן שגב: כן, אני רוצה רק להבין יותר טוב וגם כן לצורך הפרוטוקול

עידן שגב:  מהו המספר שעליו אנחנו מדברים? אני צריך עכשיו להפעיל מערכות שם בשביל שיגייסו

עידן שגב:  מדובר על 1,000, 5,000, 20,000? 100,000? אמרת כל מי שיש

עידן שגב:  כל מי שיש זה קשה לי להבין את המספר

אליהו (אלי) רביבו: אני אומר בואו נתחיל עם אוכלוסייה שכבר הייתה פה ורוצה לבוא

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? כל כמות שיש לך כאלה, כל כמות שיש לך כאלה תשלח את הדרכונים שלהם עם דוח אקסל מסודר ליענקל'ה אנחנו נניע את התהליך

עידן שגב: וזה לחקלאות, נכון?     

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, כל מקום

ורוניקה רוזנברג: גם אם אפשר לניקיון

עידן שגב: אז זה בדיוק העניין

ורוניקה רוזנברג: כן, גם לניקיון

עידן שגב: פנו אליי אנשים מעולם המסעדנות ומעולם הניקיון ומעולם הלולנות

עידן שגב:  אז אני רק צריך להבין

אליהו (אלי) רביבו: ככה, לולנות זו חקלאות

עידן שגב: כן, כן, תת קטגוריה

אליהו (אלי) רביבו: אז כפי שאתה נמצא פה במשך שני דיונים ומקשיב בקשב רב

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מבין שלכל ענף יש התייחסות עם יכולת קיימות בפני עצמו

אליהו (אלי) רביבו:  יש את המשרד הרלוונטי שאמור להעביר בהצעת מציעים בממשלה החלטה לגבי הכרה בצורך במכסה של עובדים

אליהו (אלי) רביבו:  אותם עסקים כל אחד על פי המשרד הרלוונטי שאמון ומטפל בצרכים שלו ישקף לו והוא מקבל את זה

אליהו (אלי) רביבו:  משרד הפנים ביטא את המחויבות שלו לתהליך, נתן את הסכמתו לזירוז, הקלות במה שניתן

אליהו (אלי) רביבו:  צריך להתחיל

אליהו (אלי) רביבו:  רוב מה שדיברת עד עכשיו קשור למשרד הכלכלה, שר הכלכלה כמו שאתה בעצמך ביטאת

אליהו (אלי) רביבו:  יזם איזה שהוא תהליך עם הבאת כמות מאוד גדולה

אליהו (אלי) רביבו:  בוא, הוא מאוד מאוד חפץ בזה, הוא פרטנר טוב, שיקדמו את זה באמצעותו

אליהו (אלי) רביבו:       טוב, אנחנו נעבור בבקשה לחיים שחר, מנהל משק ארצי בשירותי בריאות כללית

חיים שחר: ערב טוב

חיים שחר:  כמו שהגדרת, אני מנהל המשק הארצי של הכללית, הארגון הבריאות השני בגודלו בעולם

חיים שחר:  יש לנו 14 בתי חולים, 1,600 מרפאות, ועכשיו צמחו עוד 400 מרפאות, בגלל הטיפול בכל המפונים

חיים שחר:  אנחנו מנקים ביום 1,6000,000 מטר באמצעות 5,000 עובדים, כשיש לנו מחסור של 25 עובדים

חיים שחר:  עובדי ניקיון

סימון דוידסון: זה המחסור שלכם?      

חיים שחר: כן

סימון דוידסון: מתוך 5,000 יש לכם מחסור של 25?     

חיים שחר: כן

חיים שחר:  אבל בוא ברשותך, מר דוידסון

אליהו (אלי) רביבו: אם אתה יכול בבקשה רק לחזור

אליהו (אלי) רביבו:  מתוך 5,000 מועסקים?     

חיים שחר: יש לנו 25%

סימון דוידסון: אה, אחוז

אליהו (אלי) רביבו: אחוז

סימון דוידסון: אמרת 25, לא הבנתי

חיים שחר: סליחה, סליחה

סימון דוידסון: חשבתי לחבק אותך

חיים שחר: סליחה

חיים שחר:  25%

חיים שחר:  תראו, ענף המשק הוא תחום חשוב בכל ארגון ועל אחת כמה וכמה במוסדות הבריאות

חיים שחר:  אין תחום, אין מקום שיכול להתבצע פעילות רפואית ללא ניקיון

חיים שחר:  שערו לעצמכם מה היה קורה לפני חודש ביום שבת השחורה כשהגיעו מאות פצועים לבית חולים סורוקה ולא היינו מצליחים לג'נגל בצורה כזאת שחדרי הניתוח יהיו נקיים, היינו סופגים עוד תמותה ועוד אסון

חיים שחר:  ואני חושב שבמסגרת כל הדיונים מעולם לא עלה הצורך לעלות למערכת הבריאות את הטיפול בעובדים זרים

חיים שחר:  אני לא פוסל עבודה ישראלית, חלילה

חיים שחר:  אם היו מגיעים אלינו עובדים ישראלים, בשמחה הייתי מחבק אותם וקולט אותם

חיים שחר:  אבל אין לנו

חיים שחר:  הענף הזה נשחק

חיים שחר:  הענף הזה אנשים לא רוצים להגיע אליו, כי זה לא נעים לעבוד בבית חולים

אליהו (אלי) רביבו: מר שחר, שאלה

חיים שחר: כן?     

אליהו (אלי) רביבו: אתם המעסיקים של אותם עובדים נדרשים?     

חיים שחר: לא, לא

אליהו (אלי) רביבו: ולכן לא אתה אמור לבטא את הצורך

אליהו (אלי) רביבו:  פשוט, אתה לקוח קצה

חיים שחר: אני לקוח קצה

אליהו (אלי) רביבו: אתה לא הולך להיות המעסיק הישיר ולא הולך לקלוט ולא הולך לגייס

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מקבל שירות מחברות כוח אדם

חיים שחר: נכון

אליהו (אלי) רביבו: שאמורים לשקף את המצוקות והצורך, בין היתר שלך, בכלל הענף

חיים שחר: נכון

חיים שחר:  אבל אנחנו צריכים אישור שבמערכת הבריאות נוכל לעבוד, להעסיק עובדים זרים

חיים שחר:  אין לנו אישור כזה

אליהו (אלי) רביבו: מעולה

אליהו (אלי) רביבו:  אתה צודק

אליהו (אלי) רביבו:  אתה צודק, אז בוא נטפל בזה

אליהו (אלי) רביבו:  אפשר להתחיל?      

חיים שחר: תודה

אליהו (אלי) רביבו: אפשר להתחיל לטפל בזה? אז בוא נחלק בינינו את התפקידים

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מתחיל מזה שאתה ניגש לוועדת הבריאות, מבקש מהם שיתפעלו את המערכת הבריאותית, יושב ראש ועדת בריאות מדהים, שר בריאות חרוץ

אליהו (אלי) רביבו:  הם צריכים, השר אמור בהצעת מחליטים בממשלה לסכם על הקצאת מכסה לטובת העניין

אליהו (אלי) רביבו:  מהרגע הזה אתם חוזרים עם זה אליי

אליהו (אלי) רביבו:  אני אפנה למר נקש ושאר שותפיו ונוודא שההחלטה הזאת מיושמת לאלתר, אי אפשר לדחות את זה בדקה

חיים שחר: תודה

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה

ורוניקה רוזנברג: אם יורשה לי, סליחה

אליהו (אלי) רביבו: כן?     

ורוניקה רוזנברג: ורוניקה רוזנברג, מנכ"לית ארגון חברות הניקיון

ורוניקה רוזנברג:  זה ארגון חברות, לא עובדים

ורוניקה רוזנברג:  למרות שאי אפשר לנתק את החברות מהעובדים

ורוניקה רוזנברג:  כפי שהעליתי גם בישיבה הקודמת, המחסור הוא עצום ואנחנו מדברים על בריאות הציבור, בוודאי במפעלים חיוניים כמו מוסדות רפואה

ורוניקה רוזנברג:  הדעה הרווחת שיש עובדים ישראלים למקצוע הניקיון אבדה מהעולם

ורוניקה רוזנברג:  לא קיימים

ורוניקה רוזנברג:  אנחנו עשינו תהליך בשנתיים האחרונות

אליהו (אלי) רביבו: ביטאת את זה בדיונים הקודמים

ורוניקה רוזנברג: אז אוקיי, אז אני מבקשת מיושב הראש

אליהו (אלי) רביבו: אני לא חולק עלייך

ורוניקה רוזנברג: לא, אני יודעת

ורוניקה רוזנברג:  אבל אני מבקשת מיושב הראש שכפי שהוא תמך במוסדות הבריאות הוא גם יתמוך בחברות הניקיון לכלול אותן

סימון דוידסון: יש לי רק שאלה לפני

סימון דוידסון:  אצלכם, חברות הניקיון, היו עובדים שהיו מגיעים מהרשות הפלסטינאית?     

ורוניקה רוזנברג: לא, אין לנו היתר

ורוניקה רוזנברג:  אנחנו למעשה היינו בתהליך הזה שנתיים והיינו לקראת אישור

ורוניקה רוזנברג:  ועכשיו מה שקרה אין סיכוי כבר לפלסטינאים

ורוניקה רוזנברג:  ולכן המוצא האחרון זה רק עובדים זרים, כי אין לנו שום פתרון אחר

ורוניקה רוזנברג:  גם לא עבודה מועדפת, דרך אגב

אליהו (אלי) רביבו: שואל שאלת תם, בסדר? אני מניח שאם אני הייתי במקומך, הייתי מנסה לבדוק למשל בשגרירות האוקראינית אם הם יודעים לקשר אותי לפחות לעת הזו עם פליטים מאוקראינה, שבין כה וכה נמצאים בארץ וירצו גם כן להתפרנס ולהתקיים

אליהו (אלי) רביבו:  בחנתם את האפשרות הזאת?     

ורוניקה רוזנברג: אני בחנתי עם חברת השמה מחו"ל שיש לה את היכולת

ורוניקה רוזנברג:  אני יכולה

אליהו (אלי) רביבו: קשה לי לקבל תשובה שהיא שונה מהשאלה ששאלתי

ורוניקה רוזנברג: אז אני רוצה לענות

ורוניקה רוזנברג:  אין לי היתר

ורוניקה רוזנברג:  אם יהיה לי היתר אז אני אוכל לפעול

ורוניקה רוזנברג:  אתה אומר לי לפעול במקביל להיתר? אין בעיה

ורוניקה רוזנברג:  יגידו לי, אם יאשרו לי אני עושה את זה עוד היום

אליהו (אלי) רביבו: משה? בעלת חברת ניקיון מבקשת להעסיק פליטים מאוקראינה שנמצאים פה בארץ

אליהו (אלי) רביבו:  אוקיי?     

ורוניקה רוזנברג: מי שנמצא פה מועסק

ורוניקה רוזנברג:  מדיניות משרד הפנים אישרה

אליהו (אלי) רביבו: שמעי, אני תמיד ממושמע

אליהו (אלי) רביבו:  אמרת לי, הייתי פה, אמרת אין לי היתר

אליהו (אלי) רביבו:  אני פונה לשיבר

אליהו (אלי) רביבו:  ככה זה עובד

אליהו (אלי) רביבו:  עכשיו מגיע איזה שהוא בחור שמארגן 30 בנות דודות שלו מאוקראינה שנמצאות בארץ כפליטות מלחמה מאוקראינה או מרוסיה

אליהו (אלי) רביבו:  והוא רוצה להציע אותן לתעסוקה אצל הגברת הנכבדה הזאת

אליהו (אלי) רביבו:  מותר לה להעסיק אותן?     

משה נקש: מי שנמצא פה במעמד הזה הוא נמצא פה תחת אי אכיפה

משה נקש:  הסדר אי אכיפה

אליהו (אלי) רביבו: זאת אומרת שמותר לה להעסיק

משה נקש: זאת אומרת שלא יוכלו לאכוף העסקה בלתי חוקית אצלה במקרה הזה

ורוניקה רוזנברג: זה כמו האריתראים ומבקשי המקלט, בדיוק אותו דבר

ורוניקה רוזנברג:  אבל זה לא נותן לנו מענה ופתרון למחסור העצום

אליהו (אלי) רביבו: אין ספק

אליהו (אלי) רביבו:  את יודעת, בואי נתחיל step by step

ורוניקה רוזנברג: לא

ורוניקה רוזנברג:  מה שיש אנחנו מעסיקים, זה לא שאנחנו לא מעסיקים

ורוניקה רוזנברג:  אין היתר לעובדים זרים

ורוניקה רוזנברג:  אם יאשרו לי עובדים זרים אני אוכל לפעול מול מדינות נוספות

אליהו (אלי) רביבו: אני רוצה לענות לבקשה שלך ולהיענות לה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אני מקדם בברכה את הבקשה שלכם וכמו שהפניתי את אדוני למשרד הבריאות, אני אפנה אתכם למשרד הכלכלה, שכאמור פועל באופן נמרץ מאוד להעביר החלטת מחליטים

אליהו (אלי) רביבו:  הוא שמע אתכם גם בעבר, יראה אתכם בעתיד

אליהו (אלי) רביבו:  תפנו אליו עוד לפני שמעבירים את הצעת ההחלטה

ורוניקה רוזנברג: אני בקשר שוטף עם מנכ"ל משרד הכלכלה והם אכן ממליצים

ורוניקה רוזנברג:  ואנחנו נלקחים בחשבון

אליהו (אלי) רביבו: לא, זה לא שהם ממליצים

אליהו (אלי) רביבו:  הם מעבירים הצעת מחליטים בממשלה

ורוניקה רוזנברג: נכון, נכון

אליהו (אלי) רביבו: זהו

ורוניקה רוזנברג: אוקיי, אבל יש את האוצר

אליהו (אלי) רביבו: ועדיין, הם מעבירים הצעת החלטה

ורוניקה רוזנברג: שמתנגד

ורוניקה רוזנברג:  לא רק לחברות הניקיון, גם לענפים אחרים שלא כלולים ואין להם היתר

אליהו (אלי) רביבו: כמו שאני זוכר, מזיכרוני הדל, בממשלה לוקחים חלק גם נציגי האוצר, גם שר האוצר

ורוניקה רוזנברג: אין פה נציגות

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נעבור בינתיים בבקשה להקשיב למר אהרון קאופמן, סמנכ"ל ויועמ"ש השופרסל

אהרן אוזן: כן, תודה

אהרן אוזן:  תודה כבוד יושב הראש

אהרן אוזן:  למרות השעה המאוחרת, אני אמנם פה מטעם שופרסל, אבל דה פקטו אני מייצג לצורך העניין את רשתות הקמעונאות, גם לבקשת איגוד לשכות המסחר, שהנציג שלה נאלץ לעזוב

אהרן אוזן:  ביקש ממני לדבר

אהרן אוזן:       אנחנו הגשנו מכתב בנושא לוועדה, כולל נתונים והסברים לצרכים של רשתות קמעונאות המזון

אהרן אוזן:  כל מה שקשור לעובדים זרים

אהרן אוזן:  היום אין לרשתות המזון, לרשת קמעונאות המזון, אפשרות להעסיק עובדים זרים לפי החלטות הממשלה

אליהו (אלי) רביבו: באיזה נושא? באיזה תחומים?     

אהרן אוזן: אנחנו מתמודדים באופן כללי וביתר שאת

אליהו (אלי) רביבו: מה? תן לי דוגמה

אליהו (אלי) רביבו:  הנהלת חשבונות?      

אהרן אוזן: אני נותן דוגמאות, רק שנייה

אהרן אוזן:  ביתר שאת בתקופה הזאת, בתפקידים העיקריים הם תפקידים של מלקטים, תפקידי עובדים במרכזים לוגיסטיים, סדרנים בסניפים ועובדי מחסן

אליהו (אלי) רביבו: לא שכנעת אותי עם הצורך

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא תומך בזה

אהרן אוזן: מה זאת אומרת?     

אליהו (אלי) רביבו: לא שכנעת אותי בצורך

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה ללמוד ולראות שהתקיים ניסיון כן ואמיתי בלקלוט עובדים ישראליים

אהרן אוזן: אדוני, אנחנו מעסיקים 17,000 עובדים בשופרסל

אהרן אוזן:  יש לנו את מערך משאבי האנוש אחד הטובים, אם לא הטוב בישראל

אליהו (אלי) רביבו: מדהים

אליהו (אלי) רביבו:  צריך עוד

אליהו (אלי) רביבו:  אתם זקוקים לעוד

אליהו (אלי) רביבו:  אני משוכנע שיש לשוק להציע

אהרן אוזן: יש תפקידים, כמו שנאמר פה על ידי אחרים, יש תפקידים שעובדים ישראלים לצערי - - -     

אליהו (אלי) רביבו: צודק לחלוטין

אליהו (אלי) רביבו:  צודק לחלוטין

אליהו (אלי) רביבו:  אני עדיין לא משוכנע, כיושב ראש הוועדה הרלוונטית, שאין בנמצא כוח ידיים ישראלי למלקטים

אהרן אוזן: אבל אלה עובדות בשטח

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לבדוק את זה עם רשות התעסוקה

אהרן אוזן: בבקשה, אתה מוזמן לבדוק אדוני

אהרן אוזן:  העובדות האלה נבדקו על ידי הגורמים הרלוונטיים שאנחנו היינו איתם בקשר

אהרן אוזן:  אנחנו העברנו נתונים

אליהו (אלי) רביבו: מי הם?     

אהרן אוזן: איגוד לשכות המסחר

אהרן אוזן:  אסף נתונים מכלל רשתות קמעונאות המזון, לא רק מאיתנו

אהרן אוזן:  העביר את הנתונים האלה

אליהו (אלי) רביבו: אני מדבר עליכם, אתם תיתנו לי אינדיקציה

אהרן אוזן: שכנע את שר הכלכלה

אהרן אוזן:  כי שר הכלכלה באותה פנייה שהוא דיבר על 170,000 עובדים דיבר גם על רשתות קמעונאות המזון

אליהו (אלי) רביבו: ועדיין, אני יושב ראש הוועדה

אליהו (אלי) רביבו:  ואני רוצה לדעת מה הניסיון שהתחום שלכם קיים בשביל לנסות להביא ידיים ישראליות

אהרן אוזן: כל מה שאתה יכול להעלות על הדעת

אליהו (אלי) רביבו: אז אני רוצה לבדוק את זה

אהרן אוזן: בבקשה, אדוני מוזמן לבדוק את זה

אהרן אוזן:  אני סמוך ובטוח שאדוני ימצא שנעשו כל המאמצים

אהרן אוזן:  אין לנו שום אינטרס

אהרן אוזן:  ואגב, כל התפיסה הזאת שמסתכלת על העסקים כאילו הם מחפשים לנצל איזה שהיא הזדמנות - זאת לא הסיטואציה

אליהו (אלי) רביבו: אני לא יודע על מי אתה מדבר את זה

אהרן אוזן: הצרכים, אז אני אומר, אנחנו שמענו

אליהו (אלי) רביבו: אני לא יודע על מי אדוני מדבר פה

אליהו (אלי) רביבו:  כי אני לפחות, לפחות בדיון הזה, עזוב דיונים אחרים

אליהו (אלי) רביבו:  עד עכשיו אף אחד לא שמע ממני את התשובה הזאת

אליהו (אלי) רביבו:  את ההתייחסות הזאת

אליהו (אלי) רביבו:  אף אחד

אליהו (אלי) רביבו:  אף תחום

אהרן אוזן: אבל ההתייחסות הזאת נאמרת כלפיי

אליהו (אלי) רביבו: נכון

אהרן אוזן: אני לא מבין למה

אהרן אוזן:  אין לזה שום הצדקה

אליהו (אלי) רביבו: מר קאופמן הנכבד

אהרן אוזן: יש צורך אמיתי

אהרן אוזן:  הצורך הזה, אני מבטא אותו

אליהו (אלי) רביבו: מר קאופמן הנכבד, לכל הפחות תאמר שזוהי תחושתך

אהרן אוזן: זוהי תחושתי אדוני

אהרן אוזן:  אני חי את השטח

אהרן אוזן:  אני יודע מה קורה בשטח

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, אפשר רק לסיים את המשפט? תודה

אליהו (אלי) רביבו:  כשאדוני אומר 'לא יודע למה אומרים שבעלי עסקים מנצלים את ההזדמנות, שלא צריך'

אליהו (אלי) רביבו:  תגיד שזוהי תחושתך, לא תחושת עסקים אחרים

אליהו (אלי) רביבו:  למה? לא, הוא מסתדר יופי, ממש הוא מסתדר יופי

אליהו (אלי) רביבו:  שהגיע אליי עכשיו נושא ניקיון, אמרתי לכם את מה שאמרתי לו? לא

אהרן אוזן: ועל איזה נתונים מתבססת התשובה? איך אנחנו יודעים שהניקיון יש להם צורך אמיתי? למה את הניקיון יש צורך אמיתי ובקמעונאות המזון אין צורך אמיתי?     

קריאה: בודקים, בודקים

אהרן אוזן: אה, בודקים? אוקיי, בבקשה, תבדקו

אהרן אוזן:  אנחנו נספק כל מידע שהוועדה תבקש עד הפרט האחרון

אהרן אוזן:  כי אני אומר שהצורך הוא אמיתי

אהרן אוזן:  ולא רק שהוא אמיתי, בשבוע הראשון, אני לא יודע אם אנשים זוכרים

אליהו (אלי) רביבו: כמה עובדים חסרים בשופרסל?     

אהרן אוזן: בשבוע הראשון של המלחמה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: כמה עובדים חסרים בשופרסל?     

אהרן אוזן: רגע, אני רק אשלים

אהרן אוזן:  בשבוע הראשון של המלחמה היה 50% מכוח העבודה נעלם

אהרן אוזן:  נעלם

אהרן אוזן:  בעיקר עובדים בתחום של הלוגיסטיקה ושל הליקוט

אהרן אוזן:  וזה בין היתר אחת הסיבות שגרמה לחוסרים שהיו במדפים ברשתות הקמעונאות, בכל הסופרים

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא

אהרן אוזן: לא נכון? ואתה, אוקיי, אז מה הסיבה? אתה אומר את זה בצורה כזאת

אליהו (אלי) רביבו: אני אספר לך

אהרן אוזן: בבקשה

אליהו (אלי) רביבו: כשעגלות יוצאות עמוסות לעייפה זה מסביר שני דברים: זה מסביר תבהלה שנגמרה בציבור

אליהו (אלי) רביבו:  וזה מסביר שהיה מה לקחת מהמדפים

אליהו (אלי) רביבו:  וזה טבעי שגם יהיה קשה לעמוד בקצב

אהרן אוזן: אדוני, אני בא מהשטח, אני יודע מה קרה

אהרן אוזן:  היו שתי סיבות

אהרן אוזן:  הסיבה שאדוני מדבר עליה היא כמובן הייתה אחת הסיבות

אהרן אוזן:  אבל הייתה אפשרות לספק מוצרים בהיקפים הרבה יותר רחבים אם היה כוח אדם

אהרן אוזן:  לא היה כוח אדם

אהרן אוזן:  והדבר הזה יכול לקרות בעוד רגע בלי שום בעיה

אהרן אוזן:  הסלמה אחת קטנה בתהליך הזה ואנחנו באותה סיטואציה

אליהו (אלי) רביבו: אני שואל את אדוני כמה עובדים בשופרסל כדוגמה חסרים?     

אהרן אוזן: אנחנו זקוקים בסביבות ה-1,000 עובדים

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  כמה, לכמה הייתם זקוקים לפני פרוץ המלחמה?     

אהרן אוזן: אותם 1,000

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת שהעובדים שהיו חזרו

אהרן אוזן: לא, לא אדוני

אהרן אוזן:  לא, לא, ממש לא

אהרן אוזן:  ממש לא

אהרן אוזן:  אנחנו מצאנו פתרונות מן הגורן ומן היקב בתקופה הזאת, כדי למלא את החסר

אהרן אוזן:  אבל אלה פתרונות פלסטר

אהרן אוזן:  הם פתרונות שמחר לא עובדים והם גם לא עובדים לא בסיטואציה של הסלמה ולא בסיטואציה של פוסט המלחמה

אהרן אוזן:  פשוט לא יהיה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אז בוא ננסה רגע להתקדם

אהרן אוזן: העבירו עובדים, הייתה החלטה שהעבירה עובדים מענפים מסוימים, עובדים זרים מענפים מסוימים לענפים שנחשבים שירות חיוני

אהרן אוזן:  אגב, התחום שלנו זה ענף שנחשב שירות חיוני

אהרן אוזן:  העבירו לשירות חיוני עובדים בהיקפים מסוימים

אהרן אוזן:  ואנחנו קלטנו אותם

אהרן אוזן:  אבל זה זמני בלבד

אליהו (אלי) רביבו: נכון

אהרן אוזן: זה עניין שמחר לא שם

אליהו (אלי) רביבו: נכון

סימון דוידסון: אני חייב להגיד משהו, שנייה אני עוצר אותך

סימון דוידסון:  אנחנו ישראלים, חיים במדינה הזאת

סימון דוידסון:  ויש לנו גם ילדים

סימון דוידסון:  ואני מרגיש פה, אני הכי הכי רוצה לדחוף את הנושא של העובדים זרים ולשנות את כל הקונספציה

סימון דוידסון:  ודיברתי בהתחלה על דוגמה של פולין וכדומה

סימון דוידסון:  וישבתי עם יושב הראש ובאמת רוצים לעשות שינוי

סימון דוידסון:  אבל בסוף צריך להבין, אנחנו לא יכולים להפוך את מדינת ישראל למדינה של עובדים זרים

אהרן אוזן: אנחנו לא מדברים על זה

אהרן אוזן:  אדוני, אנחנו מעסיקים 17,000 עובדים

סימון דוידסון: שנייה רגע

סימון דוידסון:  תן לי, קאופמן, תן לי משפט

סימון דוידסון:  ולמה אני אומר את זה? כי יש באמת ענפים שאם לא נביא עובדים זרים לא יהיו הענפים האלו: חקלאות, בנייה, תעשייה, תשתיות

סימון דוידסון:  לא יחיו

סימון דוידסון:  ניקיון, לא יהיו

אהרן אוזן: אני מסכים עם אדוני, בוודאי, אני מסכים

אהרן אוזן:  אבל יש תפקידים מסוימים

סימון דוידסון: רגע, תן לי לסיים אבל

סימון דוידסון:  לכן מה שאני מציע לך, זה לא הזמן

סימון דוידסון:  ולמה זה לא הזמן? כי אנחנו באמת בתקופת מלחמה בסוף

אהרן אוזן: אבל אני מסביר לאדוני את הצורך בתקופת מלחמה

סימון דוידסון: כל הענפים יבקשו, בסוף לא יקבלו

אהרן אוזן: הלוגיסטיקה של הרשתות, לא רק של הרשת שאני מייצג אותה, אלא של כלל הרשתות, קורסת

אהרן אוזן:  המערכות האלה לא עובדות

אליהו (אלי) רביבו: כשאני עונה לך אני עונה גם לגבי השאר

אליהו (אלי) רביבו:  אתה אמור לדעת יותר פרטים לגבי החברה שאתה מייצג

אליהו (אלי) רביבו:  אבל התשובה היא כלפי כלל החברות שאתה מדבר בשמן, שהן זהות לך

אליהו (אלי) רביבו:  אני שואל שאלה פשוטה: ב-5 באוקטובר היו חסרים לכם 1,000 עובדים

אהרן אוזן: לא

אהרן אוזן:  ב-5 באוקטובר 50% מכוח העבודה נעלם ביום אחד, ב-7 באוקטובר יותר נכון

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא מה ששאלתי

אליהו (אלי) רביבו:  שאלתי את אדוני כמה עובדים היום, אמרת 1,000

אליהו (אלי) רביבו:  שאלתי אותך כמה היה חסר לפני המלחמה אמרת 1,000

אליהו (אלי) רביבו:  זה מה שאמרת

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני לוקח את זה כ-ראה וקדש

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק אשמח לדעת מהן הפעולות שאתם עשיתם באופן אופרטיבי בשביל לקלוט עובדים ישראלים שישלימו את ה-1,000 החסרים

אהרן אוזן: כל פעולה שאפשר להעלות על הדעת

אליהו (אלי) רביבו: תן לי דוגמה

אהרן אוזן: חברות כוח אדם

אהרן אוזן:  גיוסים

אהרן אוזן:  כל דרך אפשרית

אהרן אוזן:  אנחנו גייסנו

אהרן אוזן:  אדוני, רק שתבין, 50% מכוח העבודה שלנו, שזה אלפי עובדים, בבת אחת נעלמו

אהרן אוזן:  היינו צריכים למלא את החסר הזה

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  אתה עוד פעם מדבר איתי על פרוץ המלחמה והאנדרלמוסיה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מדבר איתך על לפני תחילת המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  חסרים לכם 1,000, ביצעתם פעולות אופרטיביות, במגוון מאוד מאוד רחב

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין, אני מקבל

אליהו (אלי) רביבו:  כיוון שאני באמת רוצה ללמוד ולהשתכנע בהצדקה ולפעול במידה ואני אשתכנע, הוועדה מבקשת ממך שתגיש לה בשלושה ימים מהיום

אהרן אוזן: אין בעיה, אנחנו נגיש

אהרן אוזן:  נגיש מסמך מפורט עם כל הנתונים שאתה מבקש לגבי הפעולות

אליהו (אלי) רביבו: אני אשמח

אליהו (אלי) רביבו:  פירוט על הפעולות והוכחתן

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת 'שלום, אנחנו פנינו ל-30 חברות כוח אדם'

אליהו (אלי) רביבו:  אוקיי, שלחו לי בבקשה את חברות כוח האדם והמועדים שפניתם אליהם, עם הבקשות

אליהו (אלי) רביבו:  וכן הלאה

אהרן אוזן: בסדר

אהרן אוזן:  אני רק מזכיר לאדוני שאין לנו היתר להעסיק עובדים זרים, כן?     

אליהו (אלי) רביבו: לא מדבר על עובדים זרים, אדוני

אליהו (אלי) רביבו:  לא מדבר על עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  כשפנית לחברת כוח אדם ואמרת שאתה רוצה לקלוט עובדים התכוונת לישראלים

אהרן אוזן: אני אעביר את הפירוט

אליהו (אלי) רביבו: אני רוצה לקבל את האסמכתה

אליהו (אלי) רביבו:  כשפנית לשירות התעסוקה, הגשת בקשה לקלוט עובדים ישראלים

אליהו (אלי) רביבו:  תביא לי בבקשה את מספר הפנייה, את המועדים, את הכמויות

אליהו (אלי) רביבו:  ואת התשובות שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  נצטרך לפנות אליהם, לדרוש מהם תשובות והתייחסות

אליהו (אלי) רביבו:  איך אני אעשה את זה? רק בעקבות מה שתשלח לוועדה

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נעבור הלאה ברשותכם למר צפריר בלזברג, סמנכ"ל אלקטרה

אליהו (אלי) רביבו:  ערב טוב אדוני, ברוך הבא

צפריר בלזברג: ערב טוב

צפריר בלזברג:  שמי צפריר בלזברג, אני מייצג את אלקטרה מעליות

צפריר בלזברג:  הנושא שאני מבקש לעלות זה את הצורך העז שלנו בפתיחה של האפשרות להביא מומחים זרים לתחום התקנת מעליות ממדינות עם תל"ג נמוך מהתל"ג שלנו

אליהו (אלי) רביבו: למה?     

צפריר בלזברג: הסיבה היא שבענף המעליות, קודם כל אנחנו מתמקדים בנושא של התקנה, לא בנושא של תחזוקה

צפריר בלזברג:  בנושא של התקנה, כמות המעליות שמתקינים בזמן האחרון או בשנים האחרונות עולה בצורה אקספוננציאלית

צפריר בלזברג:  זה מקצוע שצריך ללמוד

אליהו (אלי) רביבו: מה עשיתם בשביל להכשיר ולקלוט?     

צפריר בלזברג: מה שקורה זה שאנחנו גידלנו את עצמנו באמצעות עובדים מקומיים בסדר גודל של בערך 30% ממה שהיינו לפני חמש שנים

צפריר בלזברג:  לצד זה, צריך להבין שכאשר אנחנו מדברים על מעליות מהירות, זה מעליות שרמת המומחיות שאתה צריך עבורם היא פי כמה יותר גבוהה

צפריר בלזברג:  אין צורך שיסביר, שכאשר מדינת ישראל בונה לגובה זה מצריך מעליות מהירות יותר

אליהו (אלי) רביבו: חכמות יותר

צפריר בלזברג: חכמות יותר, מהירות יותר

אליהו (אלי) רביבו: כמה עובדים בארץ עושים את זה, בכלל החברות?     

צפריר בלזברג: את המעליות המהירות אני מעריך, בכלל החברות, אנחנו מעסיקים כעובדים שכירים שלנו אנחנו מעסיקים כ-1,000 עובדים

אליהו (אלי) רביבו: מי זה אנחנו?     

צפריר בלזברג: אלקטרה מעליות

אליהו (אלי) רביבו: לא דיברתי על אלקטרה

אליהו (אלי) רביבו:  אוקיי, אז בוא נדבר רק על אלקטרה, אין בעיה

אליהו (אלי) רביבו:  אתם מעסיקים 1,000?     

צפריר בלזברג: אנחנו מעסיקים 1,000 באלקטרה מעליות

צפריר בלזברג:  בתחום של התקנת מעליות אנחנו מעסיקים כ-100 עובדים

צפריר בלזברג:  אוקיי? אנחנו גם שוכרים שירותים של קבלנים

אליהו (אלי) רביבו: פרילנסרים?     

צפריר בלזברג: בדיוק

אליהו (אלי) רביבו: כמה כאלה?      

צפריר בלזברג: עוד סדר גודל של 150 עובדים

אליהו (אלי) רביבו: 250, אוקיי

צפריר בלזברג: נכון

אליהו (אלי) רביבו: עוד כמה אתם צריכים?     

צפריר בלזברג: אנחנו צריכים רק עבורנו סדר גודל של עוד 40 עובדים

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  ואני שואל שאלה

צפריר בלזברג: קודם כל, אני רגוע

צפריר בלזברג:  לא מדובר בכמות זה

קריאה: זה בערך פי ארבע

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  אז אלקטרה מעליות מסתייעת במומחים בהתקנת מעליות מורכבות, בכ-250 עובדים, שמורכבים חלק פרילנסרים, חלק עובדים ישירים

אליהו (אלי) רביבו:  איך אותם 250 מכירים את העבודה? איך הם מומחים במעליות כאלה מורכבות?      

צפריר בלזברג: בוא אני אדייק את הדברים שלי

צפריר בלזברג:  מרבית העובדים לא מתקינים מעליות מורכבות

אליהו (אלי) רביבו: לא, שאלתי, אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  אז בוא נדבר על - - -     

צפריר בלזברג: בתוך האוכלוסייה הזאת אנחנו מדברים על 10% עד 15% שמסוגלים להתקין מעליות מהירות

צפריר בלזברג:  וזה רק בהתנסות בשטח

צפריר בלזברג:  אין בית ספר לעניין הזה

צפריר בלזברג:  בסדר? אתה לא יכול לשלוח אותם לא לאורט ולא לאף - - -     

סימון דוידסון: אבל מה אתם מחפשים? הנדסאים?     

צפריר בלזברג: אנחנו מחפשים חבר'ה שמתקינים, אם אני מחפש בחו"ל, אני מחפש חבר'ה שמתקינים את המעליות בדיוק אלה, אוקיי? כדי שמה שנקרא מרגע שהם יורדים מהמטוס אני יכול ללכת ולתת להם את המפתח, לכו תתקינו

אליהו (אלי) רביבו: ואני שואל אותך, אם יש לכם 250 עובדים מתקיני מעליות, מתוכם כ-30 מומחים בהתקנות מורכבות

אליהו (אלי) רביבו:  ויש גידול הולך וגואה, בלי עין הרע

אליהו (אלי) רביבו:  מן הסתם הייתם אמורים בזמן הזה להכשיר אחרים שהם לא בתחום, שיהיו מתקיני מעליות ואת מתקיני המעליות להכשיר אותם ולקדם אותם שיהיו מומחי התקנת מעליות מורכבות

צפריר בלזברג: מסכים איתך

צפריר בלזברג:  וזה בדיוק מה שאנחנו עושים

צפריר בלזברג:  רק הקצב הוא קצב איטי

צפריר בלזברג:  בסדר? הגידול בביקושים הוא פי כמה יותר

אליהו (אלי) רביבו: אז נו, אז עוד שנה תצטרך 80?     

צפריר בלזברג: לא, עוד שנה אני, לצורך העניין, גם אכשיר חלק מהאנשים שלי

אליהו (אלי) רביבו: ולמה לא עשית את זה שנים שעברו?     

צפריר בלזברג: אנחנו עושים

צפריר בלזברג:  רק אנחנו מגדילים אותם לצורך העניין בעוד 10, כשאני צריך עוד 50

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  ואיך אנחנו משנים את הגרף שאתה תכשיר יותר ממה שהולך להיות גידול בשביל לצמצם את הפער?     

צפריר בלזברג: אז אני אסביר מה שאנחנו נוהגים לעשות

צפריר בלזברג:  מה שאנחנו נוהגים לעשות זה לצוות מומחים מחו"ל אנחנו מצמידים גם ישראלים

אליהו (אלי) רביבו: למה צוות ישראלי אתה לא מצמיד לו גם צוות ישראלי?     

צפריר בלזברג: מכיוון שאני צריך שיהיה איזה שהוא מומחה

אליהו (אלי) רביבו: לא, אני מדבר על המומחה הישראלי

צפריר בלזברג: גם לו אנחנו מצמידים, אוקיי? אנחנו חברת המעליות היחידה היום שיש לה מה שנקרא שכירים שלה שיודעים להתקין חלק מהמעליות האלה

צפריר בלזברג:  אוקיי? אין עוד חברת מעליות בישראל ששכירים שלה עושים את העבודות האלה

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי, טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אז אתה אומר אין מנוס מהעסקת עובדים מומחים מחו"ל

צפריר בלזברג: נכון

אליהו (אלי) רביבו: ואני מקבל את הבקשה שלך

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק אומר שככל ואתה מבקש להביא אותם ממדינה שהתל"ג שלהם נמוך, אתה תצטרך להביא אותם במסגרת עובדים מומחים, שהשכר המשולם יהיה בהתאם

צפריר בלזברג: fair enough

צפריר בלזברג:  מה זה מחיר, מה שתאשרו לי אני אעשה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אוקיי

צפריר בלזברג: זו בדיוק הבקשה

אליהו (אלי) רביבו: אז יצאה מדיון בוועדת הכספים

צפריר בלזברג: רק אני רוצה לחדד שאנחנו מדברים גם על סין

אליהו (אלי) רביבו: יצא מדיון בוועדת הכספים שאני נעדר שם וכנראה שזה עושה לה חיים קלים יותר

אליהו (אלי) רביבו:  הגב' נועה שוקרון מאגף התקציבים באוצר היא באמת יצאה בשעה מאוד מאוד מורכבת, כדי לתת מענה והתייחסות לכלל הנושאים הפתוחים שנשארו, שדנו בהם ושהם לא היו והיא עודכנה לגביהם

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

נועה שוקרון: אז תודה יו"ר הוועדה

נועה שוקרון:  אמרתי שהחיים שלי יותר קשים בוועדת הכספים כשחבר הכנסת רביבו נמצא שם, כי באמת שסוגיות הרות גורל על הפרק, עם השלכות תקציביות כבדות

נועה שוקרון:  וחשוב שניגש אליהם באחריות

אליהו (אלי) רביבו: לכי תדעי, אולי אני אהיה מהמכבידים? מתוקעי העזים?     

נועה שוקרון: לא, לא קשור לעזים או לא עזים

נועה שוקרון:  אבל איזה שהיא ראייה באמת מתכללת והוליסטית

נועה שוקרון:  ועד כה באמת נקטת בה ואנחנו בהחלט מעריכים את זה במשרד האוצר

נועה שוקרון:       לענייננו אנו

נועה שוקרון:  יש סוגיות רבות שהן סוגיות שככה גם בשגרה אנחנו עוסקים בהם בדיוני הוועדה רבות והן באמת שאלות קשות ומורכבות, של איזה שהם איזונים בין מדיניות תעסוקה, מדיניות הגירה

אליהו (אלי) רביבו: הרחבתי על כך

נועה שוקרון: צרכים כלכליים של המשק

נועה שוקרון:  אז אני אקצר מאוד

נועה שוקרון:  ויש איזה שהם אירועים שהם באמת אירועי חירום, כתוצאה מדברים שקרו בלחימה

נועה שוקרון:  כשאנחנו ניגשים לניתוח הזה אז אנחנו מסתכלים על ענפים שבהם הייתה באמת התבססות גדולה על עובדים פלסטינים או שהיה שיעור מאוד גדול של עובדים זרים שיצאו משם

נועה שוקרון:  ואז מסתכלים באמת על איזה שהן תופעות שהן תופעות מאוד מאוד ייחודיות ללחימה

נועה שוקרון:  כאשר שאר הדברים והצרכים הם באמת צרכים שאנחנו גם דנים בהם במהלך היום יום

נועה שוקרון:  ואנחנו לפחות לא רואים שינוי בין הצורך שעולה כרגע לבין הצורך שעולה בעתות שגרה

נועה שוקרון:       אז הניתוח הזה מוביל אותנו לאיזה שהיא תובנה בעיקר לגבי ענפי החקלאות והבניין

נועה שוקרון:  ששם באמת יש גם ירידה משמעותית בענפים שהיו מבוססים על עובדים פלסטינים וגם בעולם החקלאות יש נטישה יחסית מסיבית של עובדים זרים

נועה שוקרון:  אנחנו לא רואים את התופעה הזאת, בוודאי לא בהיקפים האלה בענפים אחרים

נועה שוקרון:  ובהחלט כמו שאמרתי, מבחינתנו בשאר הענפים אלה דיונים שהם דיוני שגרה ואנחנו גם נאמר בכנות שאנחנו פחות פנויים אליהם כרגע

נועה שוקרון:  אני לא חושבת שזה, אני אומרת את זה בכנות

נועה שוקרון:  ואני חושבת שבסופו של דבר כל משרד צריך לעשות סדרי עדיפויות ואני גאה ושלמה מקצועית עם סדרי העדיפויות של משרד האוצר

קריאה: אבל הוקצו 12,500 לתעשייה והם אינם כתוצאה מהמלחמה

קריאה:  לא כתוצאה מאירוע שהיה קודם

נועה שוקרון: לא, בסדר

נועה שוקרון:  אז אני תיארתי את - - -     

קריאה: צריך לתת לזה מענה עכשיו

נועה שוקרון: אז שוב, כשאנחנו מנהלים איזה שהיא מצוקה ומדברים על 90,000 בענף הבניין ו-1,5000 בענף התעשייה, כן, אני ניגשת ראשית לפתור את ענף הבניין

קריאה: זה 20,000 מעבר לקו הירוק

קריאה: הבניין יעמוד יום אחרי זה, כי התעשייה שתומכת בנייה תעמוד

קריאה:  אתם תפתרו בעיה אחת ותצרו בעיה אחרת

קריאה: הדברים קשורים אחד לשני

קריאה:  מעבר לקו הירוק חסרים 20,000 עובדים, על זה לא דיברתי בכלל, כי שם זה לא היתרים

סימון דוידסון: נועה, מה שלומך? אני יודע שאתם באמת באמת בעומס בלתי רגיל וחצי מהמשרד לא נמצא

סימון דוידסון:  אבל אני חייב לומר לך משהו

סימון דוידסון:  היה פה דיון, זה הדיון השני, היה לפני זה עוד דיון

סימון דוידסון:  זאת אומרת, חמש שעות אנחנו דנים בנושא של עובדים זרים וההשלכות של זה

סימון דוידסון:  היו גם שני דיונים שבוע שעבר ויהיו עוד בהמשך

סימון דוידסון:  ואת לא היית פה, זאת אומרת, את לא שמעת את הדיונים

נועה שוקרון: אז כן חשוב לי לציין שהתעדכנתי גם בדיונים של שבוע שעבר

סימון דוידסון: לא, בסדר

נועה שוקרון: ואתה צודק, אתה צודק

סימון דוידסון: אני אגיד לך למה אני אומר את זה

סימון דוידסון:  כי להישאר, גם איינשטיין אמר את זה, לעשות אותו דבר מאותו דבר, אנחנו לא נתקדם לאף מקום

סימון דוידסון:  זה נכון שאנחנו בזמן לחימה

סימון דוידסון:  אבל הבעיות והדגלים האדומים של עובדים זרים זה לא רק מהלחימה

סימון דוידסון:  זה הרבה לפני וזה בתחומים רבים שלא קשורים גם ללחימה, אבל הם במצוקה אמיתית

סימון דוידסון:  לכן זה לא חייב לקרות מחר בבוקר, אבל צריך להיות איזה תהליך של עבודה משותפת ולהבין את הצרכים האמיתיים של הרבה מאוד אנשים שיושבים פה ובאמת הם במצוקה אמיתית

סימון דוידסון:  והדברים האלו, בגלל שאת מהאוצר ואני יודע שזה חשוב לך, משפיעים בסוף על האזרחים ועל יוקר המחיה

סימון דוידסון:  כי כשהפלדה תעלה ומחירי הדיור יעלו, כי אין עובדים ואין פלדה, זה ישפיע בסוף על הילדים שלנו

סימון דוידסון:  וכשלא יהיו עובדי ניקיון ויצטרכו לשלם 70 שקלים לשעת עובד ניקיון, אז זה ישפיע בסוף על הצרכים שלנו, על יוקר המחיה

סימון דוידסון:  זה פשוט גלגל

סימון דוידסון:  וצריכים ללמוד ממה שקורה בעולם

סימון דוידסון:  אני אמרתי את זה בתחילת, אני מוכן להציג לכם ואני מוכן שנעשה את זה

סימון דוידסון:  יש מדינות בעולם שיודעות לעשות את זה הרבה יותר טוב מאתנו וטוב למדינה

סימון דוידסון:  לכן אני אומר, זה לא יקרה מחר בבוקר, אבל זה תהליך שאני נדבקתי לרביבו כדי בסוף התהליך לשנות את הדברים

אליהו (אלי) רביבו: ברשותך, חה"כ דוידסון, אגב, תכף אתה מחליף את מקומי, ברשותך

אליהו (אלי) רביבו:  אז אתה תצטרך להישאר פה עוד טיפה

אליהו (אלי) רביבו:  אז כפי שאמרתי, אנחנו נתעדף, כמו שאמרה גם הגב' שוקרון

אליהו (אלי) רביבו:  בעת הזו אנחנו רוצים לטפל קודם כל בהשלכות הישירות של המלחמה ותוך כדי זה לראות אם ניתן לתת סעד גם למי שזקוק עוד קודם

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לדעת מה ההתייחסות המרכזית וההצהרתית שלכם לכל אותם ענפים שאנחנו כמדינה עודדנו ודחפנו אותם להסתייע ולהסתמך על קיימות העסק שלהם על ידי העסקת עובדים פלסטינאים והיום הם לא נמצאים

אליהו (אלי) רביבו:  איך ההתייחסות שלכם לעניין החלפתם באופן מיידי על ידי הבאת עובדים זרים? בוודאי ובוודאי שיש יוזמות לאיתור עובדים שמסכימים להגיע לעבוד בארץ בעת הזו באופן מרוכז ומהיר

נועה שוקרון: אז עוד סוגיה אחת מקרו כלכלית שחשוב לי כן להתייחס אליה ושגם השולחן הזה יחשוב עליה

נועה שוקרון:  אני מאוד מקווה שאנחנו נסיים את הלחימה והבעיה הזאת לא תהיה על הפרק, אבל כרגע יש לנו מספר אינדיקציות על כך שבעצם עלולה להיות ירידה משמעותית בשיעור ההשתתפות של החברה הערבית בתעסוקה

אליהו (אלי) רביבו: ככל שכן זה מחזק את השאלה

נועה שוקרון: השאלה ממה זה נובע? מחוסר רצון לעבוד או מחוסר רצון להעסיק

נועה שוקרון:  ובהקשר הזה אנחנו גם רגע צריכים לשאול את עצמנו האם שוק העבודה הולך להיראות אותו דבר או שבעצם בעיית הידיים העובדות במובן מסוים עלולה להצטמצם ויהיה היצע עובדים שהוא יותר גבוה במשק

נועה שוקרון:  אף אחד מאתנו לא נביא, אנחנו לא יודעים, אבל זו בהחלט נקודה שצריך לחשוב עליה

נועה שוקרון:       לשאלתך, יו"ר הוועדה

נועה שוקרון:  אנחנו בהחלט פתוחים תמיד לעבודה משותפת ולשמוע

סימון דוידסון: אני לא יו"ר הוועדה, הוא יו"ר הוועדה

נועה שוקרון: לא, לא

נועה שוקרון:  יודעת

אליהו (אלי) רביבו: יש לנו כמה מאות שעות משותפות

נועה שוקרון: הסוגייה של הפלסטינים קודם כל תיקבע על ידי המל"ל וגופי הביטחון

אליהו (אלי) רביבו: נתתי לזה ביטוי

אליהו (אלי) רביבו:  הנה, אני אחסוך לך, נתתי לזה ביטוי

אליהו (אלי) רביבו:  יש אינטרסים רחבים יותר עם שיקולים שלא תמיד חשופים

אליהו (אלי) רביבו:  על פי הצהרת ממשלת ישראל, בהסתמך על חוות דעת שראש הממשלה מקבל מראש המל"ל, ראש השב"כ, הרמטכ"ל ושר הביטחון

אליהו (אלי) רביבו:  ידוע פה

אליהו (אלי) רביבו:  בינתיים ישנם עסקים שאם לא ניתן להם מענה באופן מיידי כי הם קורבנות של הסיטואציה, עוד מעט לא יהיה למי להביא עובדים, כי הם יקרסו לתוך עצמם

אליהו (אלי) רביבו:  יכבידו על המשק

אליהו (אלי) רביבו:  ובוודאי ובוודאי יורידו את רוח הלחימה האזרחית שמנסה להראות שהמשק חוזר לפעולה

אליהו (אלי) רביבו:  השאלה היא איך ההתייחסות שלכם באה לידי ביטוי

אליהו (אלי) רביבו:  קחי לדוגמה מוסכים, שהעסיקו פלסטינאים או תעשייה זעירה שהעסיקה פלסטינאים ולא מצליחה לתפקד ועומדת לקרוס

אליהו (אלי) רביבו:  ואנחנו רוצים לתת לה מענה

אליהו (אלי) רביבו:  ובתוך זה יש עוד המון המון ענפים שאנחנו לא מפסיקים לדון עליהם, אבל קודם כל בואי נדבר על אלה

נועה שוקרון: רק שאלה לרשות האוכלוסין

נועה שוקרון:  מוסכניקים זה במסגרת תעשייה?     

משה נקש: לפלסטינאים? כן

נועה שוקרון: כן

נועה שוקרון:  הבנתי

רונן לוי: כן

רונן לוי:  היה לנו 12,000 מתוך 30,000

רונן לוי:  שתביני את המכה, זה שליש

נועה שוקרון: אז אנחנו בעצם, אם הבנתי נכון, מדברים בעיקר על תעשייה כענף שבעצם קיבל פלסטינים

נועה שוקרון:  הבנתי נכון? רק לוודא

נועה שוקרון:  נכון? בסדר, אז זו סוגיה שאנחנו נצטרך לדבר עליה ולחשוב עליה ביחד

נועה שוקרון:  זה גם ענף שעל פניו יש לו מכסות זרים ולכן אני חושבת שנוכל לחשוב על מנגנונים שיאפשרו את זה

נועה שוקרון:  אנחנו נקיים את החשיבה המשותפת הזאת ונתקדם

ורוניקה רוזנברג: ומה לגבי הניקיון?     

נועה שוקרון: מה, כמה?     

ורוניקה רוזנברג: אישור עובדים זרים

נועה שוקרון: אבל שוב, אנחנו כרגע באים לתת מענה על פגיעה במלחמה

ורוניקה רוזנברג: יש פגיעה מתמשכת ומצטברת

נועה שוקרון: מה הפגיעה מהמלחמה, אני מתכוונת כמה עובדים לא נכנסים היום שנכנסו ב-6 באוקטובר?     

סימון דוידסון: לא

סימון דוידסון:  לא היו, לא היו עובדים פלסטינאים בניקיון

ורוניקה רוזנברג: לא, היא יודעת שאין פלסטינאים

נועה שוקרון: לא, ולכן אני אומרת שוב, זו סוגיה שהיא סוגיה שהיא נמצאת על שולחן הממשלה כבר לא מספר חודשים

נועה שוקרון:  עמדתנו המקצועית ידועה לגביה

נועה שוקרון:  אני כן חושבת שבעת הזו נכון קודם כל לטפל בדברים שהם תוצאה של פגיעה ישירה של המלחמה

קריאה: מה לגבי המסעדות?     

חיים שחר: אבל תראי, אם את מדברת על הנושא של הניקיון ואני שייך לכללית, אנחנו מדברים על מקום שהוא מציל חיים

חיים שחר:           (היו"ר סימון דוידסון)         

סימון דוידסון: לא, אני אקצר את התהליך

ורוניקה רוזנברג: יש פה פגיעה גם מצטברת

סימון דוידסון: הייתה פה אמירה של הוועדה, של יושב ראש הוועדה

סימון דוידסון:  זה אומר שאנחנו נתקדם בנושא הזה

סימון דוידסון:  אנחנו נשב עם האוצר, אנחנו נשב עם המשרדים הנוגעים בדבר

סימון דוידסון:  אנחנו בעד ואנחנו נרצה לקדם את זה

סימון דוידסון:  כמובן שנצטרך הסכמות גם של האוצר בנושא הזה

סימון דוידסון:  זה לא יקרה מחר בבוקר, אבל זה יהיה תהליך שבסופו של דבר אני מקווה שנצליח

סימון דוידסון:  כי אנחנו מאמינים בזה

סימון דוידסון:  אני אתן זכות דיבור לרונן לוי, יושב ראש איגוד המוסכים, בבקשה

רונן לוי: תודה

רונן לוי:  קודם כל, אנחנו ענף שמעסיק 46,000 עובדים בערך

רונן לוי:  מתוכם 32,000 בערך מקצועיים ו-12,000 לפני המלחמה היו פלסטינאים

רונן לוי:  רק בשביל לסבר את האוזן, חלק מהאזורים שלנו שנסגרו כתוצאה מהמלחמה, כמו אשקלון ואזורים קרובים, לא מדבר על אופקים, כרגע סגורים

רונן לוי:  וכרגע מוסכים אחרים שצריכים לתת פתרונות גם לצבא, גם כרגע לענפים כמו המזון וכדומה, כרגע לא מתפקדים

רונן לוי:  אני אתן לך דוגמה, יש לי מוסך בבאר שבע שהיה לו רק מחברון

רונן לוי:  רוב המוסך, מוסך עם שלושה מוסכים

רונן לוי:  מוסך ענק שמטפל במשאיות ואוטובוסים והיה לו לפני כן כמעט 60 עובדים, הוא כרגע מתפקד עם 12 עובדים

רונן לוי:  שהם, ששני בעלי הבית עובדים פיזית בידיים בשביל להוציא מכוניות, גם צבאיות

רונן לוי:  ועכשיו פתחו שתי משמרות, גייסו את הילדים ואת הילדים הוציאו אותם מצווי 8 והחזירו אותם לעבודה כדי שנוכל לתפעל את המשק מהבחינה הזאת

רונן לוי:       זאת אומרת, אנחנו לא באנו, אנחנו אף פעם לא דיברנו על עובדים זרים, לא התעסקנו בזה

רונן לוי:  כי זה פשוט, היה לנו את העובדים האלה

רונן לוי:  כרגע אנחנו במצוקה מטורפת

סימון דוידסון: של כמה? מה המספר?     

רונן לוי: 12,000

סימון דוידסון: היו לכם גם לפני זה? היו 12,000?     

רונן לוי: כן

רונן לוי:  נעלמו לגמרי

רונן לוי:  עכשיו הבעיה השנייה שהעובדים המזרח ירושלמים, כמו שאת אמרת עכשיו לגבי העובדים מהאוכלוסייה הערבית, שעבדו בתחום הפחחות והצבע, שעיקר העובדים כרגע לא מגיעים לאזורים האלה

רונן לוי:  לא לאשקלון, לא ללוד, לא לתל אביב

רונן לוי:  מוסכים, יש לי רשתות מוסכים של פחחות וצבע שאין שם עובדים בכלל

רונן לוי:  שאין עובדים בכלל

רונן לוי:  באים בבוקר, מדברים עם הפקידה והמכוניות עומדות וכרגע לא, אי אפשר לתקן אותם

רונן לוי:  זאת אומרת, המצב הוא מאוד מאוד חמור

רונן לוי:  דחוף

רונן לוי:  אני מקבל ביום עשרות טלפונים

סימון דוידסון: אבל רונן, יש לי, אני רוצה להבין משהו

סימון דוידסון:  יאשרו לכם

סימון דוידסון:  מה שהיה זה מה שיהיה, תקבל את המספר

רונן לוי: אנחנו צריכים מהר

רונן לוי:  אני לא יודע, אנחנו לא יודעים איך לעשות את זה וגם אף אחד לא הבין איך עושים את זה

סימון דוידסון: לא, השאלה שלי איך אתה בעצם מלמד אותם, מכשיר את אותם עובדים שמגיעים

רונן לוי: אנחנו עכשיו התחלנו בתהליך של קליטה של פה בתוך הארץ, קליטה מהירה של 100 שעות

רונן לוי:  אבל זה, זה בטל בשישים

רונן לוי:  יש לי 120, עכשיו הצלחתי בקול קורא להביא 120 ואני מתחיל עכשיו בכיתות של 30

רונן לוי:  יש לנו אישור ממשרד הכלכלה לעשות

רונן לוי:  לנו יש מכללה

רונן לוי:  שאלו פה מה אנחנו עושים בשביל לשמר עובדים ולהביא עובדים

רונן לוי:  אנחנו בנינו מכללה באיגוד המוסכים על מנת לעשות את זה

רונן לוי:  אבל נורא קשה להביא

רונן לוי:  מעבר לזה, שבבתי הספר לא רוצים ללמד, זה סיפור אחר

רונן לוי:  אבל זה כרגע אני רוצה לדבר בדחוף, לא בחשוב

חזי אבירם שייב: ברשותך, רונן, אני רוצה, חזי שייב, מנכ"ל איגוד יבואני הרכב

חזי אבירם שייב:  השאלה שלך היא שאלה מאוד טובה

חזי אבירם שייב:  בגלל שהיא בעיה פדגוגית

חזי אבירם שייב:  להכשיר היום אנשים לתקן מנועים וגירים, אתה בעצם גורם להם בעוד 10 שנים להיות מובטלים

חזי אבירם שייב:  זאת אומרת, היום אנחנו נמצאים במצב שיש צורך מאוד גדול

חזי אבירם שייב:  גם בגלל המלחמה וגם לפני

חזי אבירם שייב:  אבל בעוד 10 שנים, כשיהיו רכבים חשמליים מה נעשה עם האנשים? ואז אנחנו כל הזמן אמרנו שנכון במקום להכשיר אנשים ולדון אותם לאבטלה בעוד 10 שנים, נכון להביא לטווח הזמן של השלוש חמש שנים הבאות עובדים זרים

חזי אבירם שייב:  אז באמת פתרנו את הבעיה הזאת עם עובדים פלסטינאים

חזי אבירם שייב:  אבל אני מודיע לכם, אני לא רואה דרך שעובדים פלסטינאים יחזרו לעבוד בענף הרכב יותר

חזי אבירם שייב:  זה לא יקרה

חזי אבירם שייב:  והענף הזה הוא ענף שבסוף אם הוא מושבת כל המשק מושבת

חזי אבירם שייב:  התעשיינים מושבתים, המסעדות מושבתות

חזי אבירם שייב:  אם רכבים לא ייסעו, שום דבר לא ייסע

חזי אבירם שייב:  היום בצבא אנחנו מתמודדים עם דברים שאני לא רוצה לדבר עליהם כרגע פה

סימון דוידסון: תגיד לי, אתם מגייסים יוצאי צה"ל שעבדו בזה בצבא?      

חזי אבירם שייב: אנחנו בעזרת משרד התחבורה, בעזרת משרד התחבורה עשינו קול קורא להביא פנסיונרים שיבואו קודם כל לסגור את הפערים

חזי אבירם שייב:  אנחנו עושים הכול, אבל זה טיפה בים

רונן לוי: יש לי אנשים שבאים לעבוד עכשיו בלי כסף, שמאים, כל מיני כאלה שמוכנים לעבוד בהתנדבות

רונן לוי:  אמיתי

רונן לוי:  ועובדים

רונן לוי:  אבל זה כלום

רונן לוי:  מבחינת הצרכים זה יפה מאוד, זה ציוני מאוד, זה נחמד, זה על הכיפאק, אבל זה שום דבר מבחינת הכמות שאנחנו צריכים

רונן לוי:  זה בטל בשישים

חזי אבירם שייב: זה לא סוג שאף אמא לא רוצה שהילדים שלה יהיו מכונאים

חזי אבירם שייב:  אנחנו נתקלים בבעיה הזאת כבר עשר שנים

סימון דוידסון: משה, יש עם זה בעיה, עם הדרישה שלהם, עם הבקשה שלהם?     

משה נקש: שמה?     

סימון דוידסון: בנושא של עובדים זרים לענף הזה

משה נקש: הסברתי

משה נקש:  כמו ביתר הענפים החדשים, שלא קיימים היום במשק

משה נקש:  זה דברים שצריכים החלטת ממשלה, צריכים חשיבה, דיון בין משרדי

סימון דוידסון: משרד האוצר אמר שזה משהו שיעבור

משה נקש: יש שיקולים של משרד העבודה, של תעסוקת ישראלים

משה נקש:  צריך לקחת הכול בחשבון

משה נקש:  ככל והמשרדים יחליטו ורוצים לעשות החלטת ממשלה על ענפים מסוימים, מכסות מסוימות, אז צריך לקדם את זה

רונן לוי: ומה נעשה בינתיים? מה נעשה בינתיים? איזה רכבים נעצור?     

סימון דוידסון: כן, אבל אתה צריך להבין, עובדים זרים זה לא מהיום למחר

סימון דוידסון:  לא תקבל מחר בבוקר 12,000 עובדים זרים

רונן לוי: לא, אני רוצה 4,000, לא 12,000

רונן לוי:  אני רוצה 4,000, אני אסתדר עם 4,000

רונן לוי:  אנחנו, מה אני עושה מחר בבוקר? איך אני מתקן את הרכבים שאני לא יכול לתקן עכשיו? מחר בבוקר הרכבים שלכם עוד יעמדו, מה תגידו?      

סימון דוידסון: תקשיב, אנחנו איתך

סימון דוידסון:  הוועדה איתך

רונן לוי: אני יודע

רונן לוי:  אתה איתי בטוח

סימון דוידסון: גם יושב ראש הוועדה

רונן לוי: גם יושב ראש הוועדה

רונן לוי:  שזה אחד הדיונים הכי מעמיקים שאני ראיתי בנושא של עובדים המון המון שנים

רונן לוי:  אבל מה אני עושה מחר בבוקר? אני צריך 4,000 עובדים מחר, אחרת רכבים יעמדו פה

רונן לוי:  משאיות יעמדו, המשק יעמוד

רונן לוי:  כולכם, כולכם תעמדו

רונן לוי:  מי לא משתמש ברכב? תגידו לי

רונן לוי:  מה, נביא חמורים שיחליפו את הרכבים? אז אני צריך 4,000

רונן לוי:  לא 12,000, צריך 4,000

רונן לוי:  תגידו לי שלחתם את אבנר פלור לשרה שלו

רונן לוי:  תסבירו לי, מה אני צריך לעשות מחר בבוקר בשביל להביא 4,000 עובדים? מה אני צריך לעשות?     

אבנר פלור: אני רוצה לשאול אותך מר משה נקש

אבנר פלור:  תן לנו מתווה, אנחנו לא נישן בלילה, נעשה אותו

אבנר פלור:  יחד איתו

אבנר פלור:  אני מכיר את החבר'ה במשרד התחבורה

אבנר פלור:  אנחנו לא מכירים את זה

אבנר פלור:  תגיד לנו מחר מה לעשות, אחת, שתיים, שלוש

אבנר פלור:  נעשה אותם

אבנר פלור:  תגיד לנו שבועיים, שלושה

מיכל וקסמן חילי: אם זה לא יקרה מעבר המשק פשוט יתכווץ

משה נקש: כדי לפתוח ענף חדש ולהביא עובדים זרים לענף הזה צריך - - -     

רונן לוי: מחר נפגשים איתך, אתה מתחיל להניע?     

משה נקש: לא

משה נקש:  אתם צריכים לפנות למשרד הרלוונטי שלכם, משרד התחבורה

חזי אבירם שייב: הוא פנה אליכם היום

משה נקש: לקדם החלטת ממשלה

משה נקש:  אנחנו יודעים להיכנס לתמונה

משה נקש:  כמובן ניתן את השיקולים שלנו כשיקולי מדיניות הגירה של מדינת ישראל

משה נקש:  שוב, יש שיקולים תעסוקה, אוצר

משה נקש:  כולם יתנו את העמדות שלהם

משה נקש:  כך עובדות החלטות ממשלה

משה נקש:  בסדר? אפשר לעשות את הדברים האלה גם מהר

משה נקש:  אנחנו יודעים לעשות את העבודה, אחרי שיש החלטת ממשלה ומנחים אותנו להביא עובדים בכמויות שצריך, מהמדינות שצריך, בדרך שצריך, אנחנו יודעים לעשות

סימון דוידסון: תן לסמנכ"ל לענות

אבנר פלור: אבל רגע, אני רוצה להבין משהו

אבנר פלור:  בדיון הקודם אמרתם שנפנה לראש מנהל עובדים זרים

אבנר פלור:  הכנו את המכתב, עשיתי סבב עם כל הגורמים אצלנו

אבנר פלור:  זה מה שנאמר פה בדיון, זה מה שנמסר לי

רונן לוי: הוועדה ביקשה מאתנו

אבנר פלור: פניתי לראש מנהל זרים, תגידו לי מה עכשיו הצעד הבא

אבנר פלור:  אני רוצה לדעת

משה נקש: אז הנה אמרתי עכשיו

משה נקש:  אני יכול לחזור או שאתה יכול לראות בהקלטה

אבנר פלור: לא, אני רוצה להבין

משה נקש: אז אתה משרד התחבורה ואלה הלקוחות שלך

אבנר פלור: זה גם תשתיות, זה גם נהגים, זה גם המון

סימון דוידסון: נו, אז תקשיב לו מה שהוא אומר

משה נקש: אתה שואל שאלה, תקשיב לתשובה

אבנר פלור: כן

משה נקש: אתם, הם הלקוחות שלכם

משה נקש:  אתם רוצים לעזור להם בעניין הזה

משה נקש:  מה שצריך לעשות, ככה זה עובד בענפים אחרים

משה נקש:  הענפים מתכללים דיון בין משרדי

משה נקש:  מביאים הצעה להחלטת ממשלה, הצעת מחליטים

משה נקש:  כמה עובדים, לאיזה ענפים, איך מקצים אותם, כל התהליכים האלה ומעבירים את זה בהחלטת ממשלה

חזי אבירם שייב: מחילה מכל האנשים המכובדים שיש פה, לא הפנמתם שאנחנו בסיטואציה אחרת

חזי אבירם שייב:  אתם שולחים אותנו עכשיו לתהליכים, לממשלה

משה נקש: אני לא זוכר שהמדינה הזאת של אבא שלי, שאני יכול להודיע מתי הוא יכול להביא, מי ומאיפה

רונן לוי: אני צריך 4,000 עובדים, תגידו לי איך להביא אותם

רונן לוי:  חבר'ה, משהו אחר קרה ב-7 באוקטובר

סימון דוידסון: בואו נסכם את הלופ הזה, אתם, זה בידיים שלכם בסוף מול משרדי הממשלה

סימון דוידסון:  זאת אומרת, אתם צריכים לגשת, אתם, המשרד עצמו, להחלטת מחליטים בממשלה

סימון דוידסון:  צריך לעשות את זה כמה שיותר מהר

סימון דוידסון:  וזה אפשרי שזה יקרה מהר, מירי רגב יודעת לעשות את זה

סימון דוידסון:  וצריכים לקדם את הנושא הזה

סימון דוידסון:  ואתם צריכים, אתם בקשר איתו כל הזמן

סימון דוידסון:  פשוט תקדמו את זה

סימון דוידסון:  אנחנו כוועדה כמובן שאנחנו בעד

סימון דוידסון:  אנחנו לא נעצור ולא נבלום דברים

חזי אבירם שייב: אנחנו נשב כאן בעוד שנה ושום דבר לא יקרה

סימון דוידסון: אני מקווה שלא

חזי אבירם שייב: לצערי הרב

חזי אבירם שייב:  למרות שאני יודע שהוועדה איתנו, אני אומר לך, אנחנו נשב פה עוד שנה ושום דבר לא יקרה, כי מסובבים אותנו עכשיו

חזי אבירם שייב:  הממשלה, להחלטות, להצעת מחליטים

חזי אבירם שייב:  אלה דברים של שגרה, זה לא דברים של חירום, זה לא דברים של חירום

חזי אבירם שייב:  עכשיו, אני יודע מה המצוקה שלי

חזי אבירם שייב:  אני מתאר לעצמי שכל האנשים שהטריחו את עצמם להגיע לפה יש להם מצוקות אולי עוד יותר גדולות ממני

חזי אבירם שייב:  ואתם לא מפנימים שאנחנו בסיטואציה אחרת

חזי אבירם שייב:  תנו לנו תשובות ופתרונות מהירים

סימון דוידסון: אוקיי, חזי, בוא, אני רוצה, פשוט אנחנו בעוד חמש דקות מסיימים

רונן לוי: רק שנייה, עוד מילה אחת

סימון דוידסון: שנייה, שנייה, רגע

סימון דוידסון:  אני רוצה לענות לחזי

רונן לוי: רק לתודעה

רונן לוי:  אתה הלקוח שלנו, הצבא וזה, ואני ואתה הלקוח שלנו

רונן לוי:  לא אני הלקוח שלנו

משה נקש: ידידי, אני לא מכיר דרך להביא עובדים זרים בלי שיש לי החלטת ממשלה שמורה לי לעשות את זה

רונן לוי: בסדר, אז תעשו לנו משהו זריז

רונן לוי:  נוזל זריז

חזי אבירם שייב: אז אולי להעלות החלטת ממשלה - - -     

משה נקש: אמר יושב הראש, שתדע חה"כ דוידסון, אפשר היום לעשות החלטות ממשלה מהירות יותר מהשגרה

סימון דוידסון: אני רוצה רגע, חבר'ה

סימון דוידסון:  סליחה, אל תדברו ביחד איתי

סימון דוידסון:  בסופו של דבר, יש פה עובדי משרדים, יש פה עובדי משרדים שעושים רק מה שהממשלה אומרת להם לעשות

סימון דוידסון:  אי אפשר לקצר את התהליך הזה

סימון דוידסון:  אני מבטיח לך שאנחנו נעשה, אני אדבר גם עם אלי

סימון דוידסון:  אנחנו נעשה דיון המשך שבוע הבא כדי לזרז את התהליכים האלה, כדי לוודא שכל ארגון וכל גוף לפי מה שמגיע לו אנחנו נוכל לקדם דברים

סימון דוידסון:  ואנחנו לא סתם, כמו שאמרת, אנחנו לא סתם עושים את הדיון הזה ככה כדי לסתום פיות

סימון דוידסון:  אנחנו רוצים לקדם

סימון דוידסון:  אנחנו פה כדי שהדברים יתקדמו

גבי בן הרוש: בבקשה, אל תרפו, בגלל שאף אחד אחר לא עושה את זה

סימון דוידסון: אותו דבר גם משה נקש

סימון דוידסון:  אבל משה נקש כבול בהחלטות של הממשלה

סימון דוידסון:  מה לעשות? הוא לא יכול לכופף ידיים לאף אחד

ורוניקה רוזנברג: אני אוכל לבקש להיות?      

סימון דוידסון: לא, לא, אנחנו פשוט עוד שלוש דקות מסיימים

ורוניקה רוזנברג: כי צריך לדעת מה לבקש מהם בעוד שבוע

ורוניקה רוזנברג:  צריך לדעת מה לבקש בעוד שבוע

סימון דוידסון: תכיני לנו דף, אנחנו נדאג לזה

סימון דוידסון:  תכיני לנו מסמך מסודר

גבי בן הרוש: אתה יודע מה אני למד מהדיון היום? על מה שאנחנו כבר 20 שנה מבקשים מהכנסת

גבי בן הרוש:  לקחת חיילים לכל מיני מקצועות, עם מענקים, כמקצועות מועדפים

גבי בן הרוש:  תראו מה קרה פה

גבי בן הרוש:  אנחנו יצרנו את כל התלות בהם, להפעיל את כל המשק

גבי בן הרוש:  זה יעלה על הדעת שמדינה מקבלת? וזו הבעיה, לא לטווח הקצר

משה נקש: אני רוצה להוסיף חצי משפט, זה דברים חשובים

משה נקש:  כי בסופו של דבר לא כל הפתרון לכל הבעיות זה עובדים זרים

משה נקש:  אי אפשר, כמו שאי אפשר להיות תלויים רק בפלסטינאים, וראינו את זה, אותו דבר אי אפשר להיות תלויים רק בעובדים זרים

משה נקש:  צריך כאן מכלול פתרונות ועובדים ישראלים וחיילים משוחררים וסטודנטים

גבי בן הרוש: עבודת כפיים לפרויקט לאומי

קריאה: זה חלקית נכון

סימון דוידסון: חבר'ה, אני מבקש לא לעזור לי

סימון דוידסון:  אני רוצה לסכם

יעקב מושקוביץ: יש לי רק משפט אחד

יעקב מושקוביץ:  אני ביקשתי, ישבתי כבר פה שעות

יעקב מושקוביץ:  אני רוצה, לי קוראים יענקל'ה מוסקוביץ, אני הייתי בתחילת הדיון שהיה לפני מספר ימים

יעקב מושקוביץ:  את הדיון פתח שר הכלכלה ואמר במילים מאוד מאוד פשוטות, אנשים ישבו פה ושמעו

יעקב מושקוביץ:  מה שהיה לא יהיה

יעקב מושקוביץ:  אמר במפורש

יעקב מושקוביץ:  אנחנו סומכים על הוועדה הזאת, כי אלי משקיע שעות ונשמה בוועדה הזאת

יעקב מושקוביץ:  תרימו את הכפפה

יעקב מושקוביץ:  הוועדה הזאת צריכה להרים את הכפפה ולעשות שינוי דרמטי בכל הנושא של העסקת עובדים זרים

יעקב מושקוביץ:       כבר דברים קורים

יעקב מושקוביץ:  ענבל משש בשליחות לאומית להציל את ענף החקלאות, כי נחתם כבר הסכם בילטרלי

יעקב מושקוביץ:  דברים קורים

יעקב מושקוביץ:  זו השעה לעשות את המהפכה בתחום הזה של עובדים זרים

יעקב מושקוביץ:  תרימו את הכפפה, אנחנו סומכים עליכם כמנהיגים

יעקב מושקוביץ:  תרימו את זה, זה הזמן לעשות את כל התיקונים הנדרשים בעניין הזה

יעקב מושקוביץ:       אני שמעתי מה אמרת, כבוד יושב הראש, בתחילת הדיון, שצריך לשנות את הכול

יעקב מושקוביץ:  ודיברנו גם על זה אחר כך במסדרון

יעקב מושקוביץ:  אני אתן לכם דוגמה, רק שתבינו, אני חייב לתת לכם את הדוגמה

יעקב מושקוביץ:  ממשלת ישראל החליטה, באמת תוך שעות, לאפשר להביא לחברות כוח אדם 5,000 עובדים זרים שאין הסכם בילטרלי

יעקב מושקוביץ:  ואני דיברתי עם אחת המדינות ודיברתי עם אחת החברות ואתה הזכרת לי את זה פשוט

יעקב מושקוביץ:  ואמרתי לו בוא, איך אנחנו זה? הוא אומר לי אני אשלח לך דוגמה של חוזה עם פולין

יעקב מושקוביץ:  אתה דיברת על פולין, אז זה קפץ לי הפיוז

יעקב מושקוביץ:  אני אשלח לך חוזה עם פולין

יעקב מושקוביץ:  אז חברת כוח האדם במדינה הזאת חותמת מול החקלאי

יעקב מושקוביץ:  בפולין, תקשיבו, אני ראיתי את המחיר שכתוב שם, חשבתי שאני חולה

יעקב מושקוביץ:  חשבתי שאני חולה כמה החקלאי משלם בפולין וכמה החקלאי משלם במדינת ישראל, פי ארבע

יעקב מושקוביץ:  למה? בגלל השרשרת משתמשים

יעקב מושקוביץ:  בגלל כל השרשרת סביב העניין הזה

יעקב מושקוביץ:  את זה יש עליכם לפרק

יעקב מושקוביץ:  זה לא פשוט

יעקב מושקוביץ:  זה לא פשוט, אבל אנחנו סומכים עליכם כמנהיגים לעשות את המהלך הזה

יעקב מושקוביץ:  ותצליחו בעניין הזה, אנחנו מאחוריכם

סימון דוידסון: יענקל'ה, אני מתחבר למה שאמרת ואני אסכם לאחר הדברים שלך

סימון דוידסון:       כשפתחנו את הישיבה היום וגם בישיבה הקודמת, אני חד משמעית אמרתי שאנחנו צריכים ללמוד ממה שקורה בעולם

סימון דוידסון:  אני אספר לך, משה

סימון דוידסון:  אני הייתי בעברי, לפני יושב ראש איגוד השחייה, חבר ועד אולימפי

סימון דוידסון:  והבנתי שאם נעשה אותו דבר לא נצליח ופיטרתי את כולם

סימון דוידסון:  והבאתי מאמנים זרים ולמדתי מה שקורה בחו"ל

סימון דוידסון:  והבאנו את השחייה להישגים הכי גדולים

סימון דוידסון:  אז זה בעולם קטן שנקרא ספורט, שבשבילי הוא עולם גדול

סימון דוידסון:  אבל בכל ישיבה שאני יושב בכנסת, כבר שנתיים וחצי, אני כל הזמן יוצא באמת בדיכאון, שקשה מאוד לשנות

סימון דוידסון:  מאוד מאוד, אתה צריך להיות קוסם

סימון דוידסון:       הנושא הזה של עובדים זרים לא סתם נכנסתי אליו, כי אני הבנתי שהוא דרמטי למשק הישראלי

סימון דוידסון:  הוא בעצם הקטר של יוקר המחיה

סימון דוידסון:  כי הוא בסוף, אתה יודע, זה יורד למטה

סימון דוידסון:  ולא משנה מאיזה תחום

סימון דוידסון:  ואם אנחנו לא נדע ככנסת ישראל, כי בסוף זה הכנסת ביחד עם הממשלה, וזה יגיע מהוועדה הזאת, לעשות שינוי

סימון דוידסון:  כדי שהמעסיק ישלם לא יודע אם רבע, אבל שישלם לפחות חצי פחות ושזה יהיה הרבה יותר קל ושיגיעו עובדים גם יותר מקצועיים, דרך אגב, אז אנחנו לא נצליח לשנות שום דבר, אנחנו נשים פלסטר

סימון דוידסון:  בגלל זה ועדות זה עוד פלסטר ועוד פלסטר

סימון דוידסון:  פה צריך לעשות שינוי רדיקלי בכל הנושא הזה של הבאת עובדים זרים

סימון דוידסון:  זה צריך להיות קל יותר, ברור יותר, זול יותר וצריכים לשנות את הדבר הזה, אין מה לעשות

סימון דוידסון:  וזה ייקח זמן

סימון דוידסון:       אבל אני יכול להבטיח לכם, בגלל שאני גם מכיר את אלי

סימון דוידסון:  לא סתם אני באתי לפה, אני לא יושב עם כל יושב ראש

יעקב מושקוביץ: אנחנו סומכים עליו

סימון דוידסון: בגלל זה אני אומר, צריכים לפעמים אנשים אמיצים לעשות דברים אמיצים

סימון דוידסון:  ואנחנו נעשה את זה ואנחנו נעבור עוד ועדה ועוד ועדה

סימון דוידסון:  זה ייקח, זה תהליך, זה לא פשוט

סימון דוידסון:  ובסוף נסביר לכולם למה צריך לעשות את זה אחרת

סימון דוידסון:  ואני מודה לכם שהגעתם ואני מאחל לכם בריאות ושנעבור את התקופה הזאת כמה שיותר בשלום

סימון דוידסון:  תודה רבה