ועדת הבריאות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 103, 2023-10-23 00:00

יונתן מישרקי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח ישיבה משותפת של ועדת הבריאות והוועדה לזכויות הילד, ועדה בראשות חבר הכנסת אלי דלל, בנושא חשוב: "היערכות למתן מענים בתחום בריאות הנפש לנפגעי מלחמת תרבות ברזל בטווח הקצר והארוך"

יונתן מישרקי:  במצב החירום הנוכחי בו אנחנו נמצאים כולנו מבינים כי על המדינה להעניק מענה מהיר ומיידי של שירותי בריאות הנפש לכל המעורבים באירועים שאירעו בשבועיים האחרונים ולמעשה לכלל האוכלוסייה

יונתן מישרקי:       על המדינה חלה חובה לייצר חוסן נפשי לכל האוכלוסיות הזקוקות לכך, להגיע לכל אחד ואחד באופן פיזי

יונתן מישרקי:  לצערנו הרב, מערך הפסיכולוגיה הציבורית במדינת ישראל לא קיבל מספיק משאבים ואת היחס הראוי לו במשך השנים

יונתן מישרקי:  אנחנו יודעים שכרגע אנחנו נמצאים בתהליך של הסדר תנאי השכר שלהם, מה שגורם ומייצר תורים ארוכים מאוד, בפרט בשעת החירום הזו

יונתן מישרקי:      היות והוועדה לזכויות הילד כאן ויש אלמנטים של חשיפת אינפורמציה אני אקריא נוסח מחויב: כידוע, ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת והפרוטוקול וגם שידור הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת

יונתן מישרקי:  לאור העובדה שעלולים להעלות בישיבה נושאים הנוגעים לצנעת הפרט של קטינים אנו מבקשים מכלל הגורמים, כולל ההורים, להקפיד על שמירת פרטיותם ולהימנע מלחשוף מעבר לנדרש

יונתן מישרקי:       כמו כן, אם יעלה דבר הנוגע לקטינות וקטינים הקושר אותם לבדיקה, טיפול או אשפוז פסיכיאטרי, טיפול בהשגחה של עובד סוציאלי לפי חוק, התאבדות, ניסיון התאבדות, או להליך פלילי המתנהל בבית המשפט, חל איסור פרסום על פרטים מזהים שלהם ולכן הם לא יצולמו, יוקלטו ולא יכללו פרטים מזהים שלהם בפרוטוקול הדיון

יונתן מישרקי:      לאור האמור אני קובע בהתאם לסעיף 120 לתקנון הכנסת שככל שתהיה בקשה מטעם חבר כנסת, שר או נציגו, או אם יעלה צורך לשם הגנה על קטין או חסר ישע, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברות או דוברים קטינות וקטינים לבקשתם או לבקשת משתתף אחר אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עלולה לגרום להם נזק

יונתן מישרקי:  עד כאן ההודעה

יונתן מישרקי:       ידידי חבר הכנסת אלי דלל, בבקשה

אליהו דלל: תודה

אליהו דלל:  ידידי חבר הכנסת יונתן מישרקי, יושב-ראש ועדת הבריאות

אליהו דלל:  תודה למיכל וולדיגר, סגנית שר אוצר שנמצאת פה איתנו, אני מאוד מעריך את זה

אליהו דלל:  אין ספק שהאסון שקרה לנו הוא אסון שלא היו בממדים שלו מאז השואה

אליהו דלל:  גם התמונות המחרידות

אליהו דלל:  הייתי בשבוע שעבר בדרום והתמונות פשוט בלתי נסבלות, בלשון המעטה

אליהו דלל:  אני חושב שאדם רגיל לא יכול אפילו לדמיין אותן

אליהו דלל:      החלטנו לקיים ישיבה משותפת כדי לחסוך זמן גם לעובדי הכנסת וגם לשאר האנשים שהגיעו לפה

אליהו דלל:  מאוד חשוב לנו לשמוע, להקשיב

אליהו דלל:  הנושא הוא לא רק כספי

אליהו דלל:  גם בוועדת הכספים בדיונים בשבוע שעבר וגם הבוקר אנחנו מודעים לכך שהנושא הוא לא רק כלכלי, צריך לתת עזרה כלכלית אך גם עזרה לנפש

אליהו דלל:  זה דבר מאוד מאוד חשוב ולכן מאוד חשוב לנו לשמוע ולנסות לקבל גם החלטות בהמשך

אליהו דלל:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה לאדוני

יונתן מישרקי:  סגנית שר האוצר, חברת הכנסת מיכל וולדיגר, שהנושא מאוד קרוב ללבה כידוע, בבקשה

מיכל מרים וולדיגר: תודה על ההתכנסות

מיכל מרים וולדיגר:  תודה ליושבי-ראש שתי הוועדות ולכל המשתתפים בישיבה החשובה כל כך

מיכל מרים וולדיגר:  הלב דואב, מסרב להאמין, האבל עצום, השבר ענק

מיכל מרים וולדיגר:  אני עוברת בין לוויה ללוויה, בין בית אבלים אחד לבית אבלים שני, שומעת, שומעת ושומעת

מיכל מרים וולדיגר:  למעלה מ-1,400 עולמות שנגדעו באיבם

מיכל מרים וולדיגר:  בלתי נתפס

מיכל מרים וולדיגר:  למה זה קרה? איך זה קרה? מי הם האחראים? אני מבטיחה לכם שהכול ייבדק עד תום, אבל בינתיים עלינו להניח את זה רגע בצד ולהתרכז ולרכז את כל המשאבים לניצחון, ניצחון הגוף אבל לא פחות ניצחון הרוח, ניצחון הנפש

מיכל מרים וולדיגר:      אנחנו צריכים באמת לדאוג למערך המלחמתי – לנשק, לציוד, לאספקה, לחיילי הסדיר והמילואים – אבל באותה מידה גם לדאוג לעורף

מיכל מרים וולדיגר:  כשאני מדברת על דאגה לעורף ולחזית אני לא מדברת רק על ציוד לחימה, על מיגון, ציוד מתכלה, אוכל, שתייה, היגיינה

מיכל מרים וולדיגר:  כל אלה חשובים והכרחיים מאוד, אי אפשר בלעדיהם, הם קריטיים, אבל – וה"אבל" שלי פה הוא ענק – אני מדברת גם על חוסן

מיכל מרים וולדיגר:  בלי חוסן שום דבר לא יעבוד, לא בצבא ולא באזרחות, לא בחזית ולא בעורף

מיכל מרים וולדיגר:       כשאני אומרת את המילה חוסן, החוסן הזה נבנה מאמון – כן, גם אמון במערכת, שמאוד-מאוד נפגע – המערכת הצבאית, מערכת הבריאות, בכל מערכת של המדינה

מיכל מרים וולדיגר:  כשאני מדברת על חוסן אני מדברת על אמפתיה, על הקשבה והכלה, טיפול מונע, איתור אלה שלא מסוגלים כרגע להתקיים ולהתנהל, מתן עזרה מקצועית, פרטנית וקבוצתית

מיכל מרים וולדיגר:      לכן אני אומרת לכם שניתנה הנחיה ברורה למשרד האוצר לפשט, להסיר חסמים, לצמצם בירוקרטיה, כן לעשות את הדברים הרבה יותר פשוטים עד כדי one stop shop

מיכל מרים וולדיגר:  כשבן-אדם נכנס והוא צריך עזרה, מפשטים לו את כל התהליכים ונותנים לו אותה עד כמה שאפשר

מיכל מרים וולדיגר:  יש כאן צורך לא רק לפשט אלא גם לתכלל, לתכלל את בניית החוסן, את הטיפול המונע וכל מה שאמרתי, לתכלל לא רק את סוגי הטיפולים השונים אלא גם את שיתוף הפעולה בין החברה האזרחית לבין המדינה

מיכל מרים וולדיגר:      קרה כאן אירוע שגם למדינה חזקה כמו מדינת ישראל קשה להכיל את העוצמות, את הפגיעה, את השבר

מיכל מרים וולדיגר:  לכן רק שיתוף פעולה ותכלול של החברה האזרחית יחד עם משרדי הממשלה השונים, רק כך ננצח

מיכל מרים וולדיגר:  תודה רבה

מיכל מרים וולדיגר:  אני פה כדי להקשיב, לשמוע, לרשום ולקדם

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  למעשה נגעת בנקודה המרכזית שאליה אני מתכוון לנווט את הדיון – גורם מתכלל ואחראי לכל נושא בריאות הציבור בהקשר אזרחי וממשלתי

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, בבקשה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: שלום לכל הנוכחים

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  תודה, גברתי סגנית השר, מיכל

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  את יותר מכולם מרגישה ועסקת שנים בצמצום פערים בתחום בריאות הנפש

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  כל המדינה, החברה הישראלית ובעיקר תושבי הדרום, עברנו טראומה מאוד קשה ואנחנו עוד נחווה, לא רק הדור הנוכחי, גם הדור הבא, את התוצאות וההשלכות של השבת השחורה ההיא ומה שקורה עכשיו

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני לא מדברת על המעגל המצומצם של הנפגעים, גם החברים, בני משפחה מורחבת, לא מדברים עכשיו על בני זוג שלא היו נשואים אבל איבדו את בני ובנות זוגם גם ברצח הנוראי, בטבח, שהיה באותה שבת

טטיאנה (טניה) מזרסקי:      אם אנחנו לא נצליח לבנות מערך מסודר, מפוקח, של טיפול בתחום בריאות הנפש, הטראומה הזאת תמשיך ללוות אותנו ולא נרים את הראש

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני מדברת על מערך מסודר, להרחיב מעגלים של זכאים לטיפול

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  נפגשתי בימים האלה לא רק עם בני משפחה בהלוויות ולא רק בשבעה, נפגשתי עם הניצולים שברחו שעות מהמסיבה בדרום, שמעתי אותם ומה עברו המשפחות שלהם שישבו בבית

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       אז קביעת הזכאות לטיפולים האלה גם צריכה להיות מאוד מאוד קפדנית ולהרחיב כמה שיותר

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  צריך לעשות אומדן

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  קשה לעשות נכון להיום אומדן אבל צריך לפנות גם לגורמים שהעניקו עזרה ראשונה וזיהו את הגופות, מצאו את הפצועים וההרוגים בשטח

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  גם הם זכאים לטיפול וטיפול ממושך

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  לא מספיק רק שיחה לפני משמרת ובסוף משמרת, זה צריך להיות טיפול ממושך

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       אנחנו צריכים לחשוב על מערך מאוד מאוד מקצועי

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זה צריך להיות בסדר עדיפויות עליון של המדינה, שמשרד הבריאות ירכז את המערך הזה ובשיתוף פעולה עם כל המשרדים, גם שירותי הרווחה וגם משרד החינוך

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אני מודה מאוד

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זה רק דיון ראשון שאנחנו מקיימים ואני מקווה לשיתוף פעולה מלא

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  הדברים חשובים

יונתן מישרקי:  אנחנו כמובן גם נתעסק בארגונים שעסקו בזיהוי וכו', כמו זק"א וארגונים נוספים

יונתן מישרקי:  כמובן שהם צריכים לקבל

יונתן מישרקי:  אני גם קיבלתי את פנייתה של חברת הכנסת לימור סון הר מלך בעניין הזה

יונתן מישרקי:  לימור, בבקשה

לימור סון הר-מלך: קודם כל, יישר כוח על הדיון

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שזה דיון חשוב, במיוחד שאנחנו יודעים שיש חשיבות עליונה לטווח הזמנים, לסמיכות של האירועים והמפגש עם האירועים לטיפול

לימור סון הר-מלך:  יש לזה חשיבות רבה על תהליך ההבראה והריפוי של האדם

לימור סון הר-מלך:  אני באמת ביקשתי דיון ייעודי דווקא לאותם גורמי הצלה ופינוי, אלה שהתעסקו בנושאים של הטיפול בגופות, האיסוף, כי באמת אני חושבת שכרגע אלה שנחשפו וטיפלו נמצאים ברמת הסיכון היותר גבוהה

לימור סון הר-מלך:       אני פגשתי את האנשים, עברתי ארגון-ארגון, בדקתי מה קורה שם, לצערי הרב אין מענה ראוי, נכון, שעובד כמו שצריך

לימור סון הר-מלך:  אנחנו עדיין בקונספט מיושן של מוקדי מצוקה – שאני לא מזלזלת בהם, הם מאוד מאוד חשובים, אבל אני חושבת שאנחנו צריכים לדאוג שכל מי שנחשף, ופגש, וטיפל, ונכנס לתוך התופת הזאת וראה, לא יצטרך למצוא ולגייס מתוכו את הכוחות כדי לפנות כי אין להם את הכוחות

לימור סון הר-מלך:       אני יודעת שמה שעושים בשורה זה קונספט טוב, הוא הכי טוב בעיניי מכל האחרים שפגשתי עד עכשיו, יותר מזק"א, יותר ממד"א, יותר מהצלה, יותר מעזר מציון, יותר מכל אלה שעברתי עליהם ובדקתי מה קורה שם, איזה מענים נפשיים

לימור סון הר-מלך:  יש להם קונספט שבו הם מקבלים קבוצת תמיכה שהם מחויבים להגיע אליה כל יום, קבוצת תמיכה שהיא גם קבוצת איתור בעצם

לימור סון הר-מלך:  האנשים בשורה, גם בצבא וגם המשטרה דרך אגב, גם האזרחים שנמצאים שם, יודעים שיש להם כתובת וזה קונספט טוב

לימור סון הר-מלך:      אני חושבת שאנחנו צריכים לנסות לשנות את המחשבה של לבנות פה מיליון מוקדי מצוקה והם ימצאו – לא, הם לא ימצאו את הכוח

לימור סון הר-מלך:  אנחנו יודעים שיהיו הרבה מאוד שיפלו בין הכיסאות

לימור סון הר-מלך:  אנו מדברים על עשרות-אלפי אנשים שהתעסקו בנושאים האלה

לימור סון הר-מלך:  אנחנו מבקשים מהוועדה שתהיה איזושהי חשיבה של שינוי הקונספט של העבודה

לימור סון הר-מלך:  אני רוצה שתהיה חבירה חוץ מתכלול בין-משרדי של הארגונים שמעבירים

לימור סון הר-מלך:       ראיתי שבזק"א הקואליציה הישראלית לטראומה נכנסת וכנראה מתחילה לעשות שם עבודה מאוד טובה, אבל אני רוצה לייצר איזשהו מנגנון שאין דבר כזה שאדם שעבר, חווה, היה בתוך התופת הזאת, טיפל, פגש, ראה ולא פנו אליו

לימור סון הר-מלך:  אני לא רוצה שהוא ימצא, אלא שפנו אליו, שמעו אותו, זיהו, ראו מה עובר עליו

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שצריך לבדוק את זה ולעבור ארגון-ארגון ולבדוק מה קורה שם ולתת לזה מענה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  כמובן שהנושא שאת מעלה פה הוא מאוד חשוב ויש עליו קונצנזוס מלא

לימור סון הר-מלך: אני ביקשתי דיון ספציפי וייעודי לעניין הזה כי אני חושבת שפה זה קצת הולך לאיבוד

יונתן מישרקי: אני יודע והזכרתי זאת בדבריי

יונתן מישרקי:  עוד מעט נשמע כמובן את תשובת גורמי המקצוע אבל אני אומר שבוודאי שאם יש גורם מתכלל אחד שעליו מוטלת האחריות בכל נושא בריאות הנפש אז סעיף או פרק יהיה גם נושא של ארגוני ההצלה השונים שצריכים לקבל מענה, שהוא יתווך בין הארגונים האזרחיים אליהם וכו'

לימור סון הר-מלך: אני מסכימה, אני רק חושבת שהקונספט של מוקדי מצוקה הוא חשוב אבל אני רוצה לדעת – ואני חושבת שרק אז באמת יהיה לנו איזשהו סוג של ודאות – שבאמת פגשו, ראו, שמעו, שבאמת הצלחנו לעבור על כל האנשים האלה ושאנשים לא נעלמים לנו

לימור סון הר-מלך:  אנחנו יודעים מה ההשלכות של הדבר הזה, זה אלפי בתים שפשוט מתפרקים, זה אנשים שפשוט לא חוזרים לתפקד

לימור סון הר-מלך:  צריך להבין את המשמעויות של הדבר הזה

לימור סון הר-מלך:  אנחנו לא צריכים פה עוד בתים של הלומי קרב ועוד בתים של פוסט-טראומה קשה

לימור סון הר-מלך:  אנחנו רוצים שבאמת הדבר הזה יטופל

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שפה יש לנו עבודה בשינוי הקונספט

אליהו דלל: בראייה שלך, מי בעצם לעשות את זה – משרד הבריאות?      

יונתן מישרקי: בהקשר הזה בואו נחכה לתשובות

יונתן מישרקי:  לימור, תודה על הדברים שיוצאים מן הלב, מרגישים את זה

יונתן מישרקי:  יש בהקשר הזה כמה גורמים שדיברו איתי מטעם חברי הכנסת, חלק אמרו פיקוד העורף, חלק משרד הבריאות, תכף נשמע את עמדת גורמי המקצוע

לימור סון הר-מלך: פיקוד העורף עושה דבר נפלא

לימור סון הר-מלך:  עם כל משפחה, להבדיל, שבאים להודיע לה את הבשורה הקשה, מגיע איש טיפול, רואה אותם, שומע אותם, אני רוצה שאותו דבר יקרה עם אלה שנפגשו עם התופת הזאת, עם המראות האלה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת שלי טל מירון, בבקשה

שלי טל מירון: תודה רבה

שלי טל מירון:  אדוני היושב-ראש, באתי גם לדיון הקודם והיה לי חשוב מאוד להיות בדיון הזה כי אני רואה בנושא בריאות הנפש בעת הנוכחית נושא באמת קריטי

שלי טל מירון:  אני רוצה להגיד תודה רבה לכל מי שנמצא בחזית הרפואית ובחזית בריאות הנפש

שלי טל מירון:  עד עכשיו הם כבר עשו עבודה מטורפת ומדהימה

שלי טל מירון:  אני יודעת שגם מסתמכים על הרבה מאוד מתנדבים שהגיעו לכל המסגרות כדי לסייע ומכאן צריך לשלוח להם תודה רבה וגדולה על מה שהם עושים

שלי טל מירון:  זה הדבר הראשון

שלי טל מירון:      דבר שני

שלי טל מירון:  כחברי כנסת, בשבועיים האחרונים התגייסנו בכוחות באמת משותפים והקמנו פה חמ"ל שעוסק בהרבה מאוד תחומים, לוגיסטיים וכו', חלק מהנושאים שאנחנו מתעסקים בהם זה גם המשפחות המפונות, המשפחות שנפגעו, שזועקים את זעקת המצוקה הנפשית שנמצאים בה, ובסוף התפקיד שלנו כנבחרי ציבור זה להשמיע את קול העם ואני פה כי אני מרגישה צורך אדיר להביא את המצוקה מהשטח

שלי טל מירון:      אני רוצה לציין כמה דברים בודדים ולתת את הבמה לאנשים החשובים שיושבים פה, הם יותר חשובים מכולנו, נקשיב להם ונלמד מהם וביחד נמצא את הפתרונות

שלי טל מירון:  אני לא יודעת אם ראיתם אתמול את הכתבה בטלוויזיה של הילדה בת השמונה שמתעקשת לישון מתחת למיטה במלון

שלי טל מירון:  מדובר במשפחה שהבת והבן הסתתרו בארגז המצעים, ההורים החביאו אותם שם והם הסתתרו שם שעות ארוכות, ופינו אותם למקום בטוח והילדה הזאת לא מוכנה ללכת לישון אלא אם כן ישנה מתחת למיטה כי רק שם היא מרגישה בטוחה

שלי טל מירון:  אני חושבת שזו דוגמה מובהקת למה שעוד מחכה לנו

שלי טל מירון:       אני רוצה להגיד שיש מעגלים שלמים מסביב שאנחנו אפילו עוד לא חושבים עליהם, אבל כשאני מקבלת סרטונים של אבא שליווה את הבת שלו כשהיא בורחת מהמחבלים במסיבה עד לרגעיה האחרונים, כשהיא נורית וצועקת לו שירו עליה והיא פצועה, והוא מנסה להרגיע אותה ומלווה אותה עד שהיא נושמת את נשמתה האחרונה, אנחנו מבינים שיש לנו פה הרבה מעגלים של אנשים עם טראומה מטורפת שאנחנו לא מתחילים להבין אותה

שלי טל מירון:       יש לנו גם את המשפחות שעברו את התופת עצמה בעוטף עזה, בשדרות, בנתיבות, אופקים וכו', ויש לנו את המשפחות של הנרצחים והפצועים מהמסיבה שליוו אותם בלייב ברשתות החברתיות, בטלפונים, בדרכים שהן בלתי נתפסות והיו שם גם ברגעים האחרונים של הילדים שלהם, קהילות וישובים שלמים שעברו שואה

שלי טל מירון:  אין מילה אחרת

שלי טל מירון:  אני חושבת שבגלל שהמעגלים הולכים ומתרחבים וזה נוגע בכל אחת ואחד מאתנו אנחנו צריכים גם, מלבד האנשים שחוו את התופת באופן מידי, לחשוב איך אנחנו מלווים את המעגלים הרחבים

שלי טל מירון:      אני חושבת שאולי שווה לנו לחשוב איך אנחנו משתפים פעולה עם משרד החינוך כי בסוף כל ילדי ישראל חוו טראומה, ילדי ישראל חשופים לרשתות חברתיות

שלי טל מירון:  כמה שההורים מנסים למנוע מהילדים לקבל זה רץ בוואטסאפ, זה רץ ברשתות, זה בחדשות

שלי טל מירון:  קשה מאוד למנוע את המראות הקשים האלה מהילדים שלנו בכל הגילים ואני מניחה שנצטרך לטפל בזה דרך משרד החינוך ממש, לבנות מערכת שקשורה במערכת החינוך בתוך תוכנית הלימודים איך אנחנו נוגעים בדבר הזה

שלי טל מירון:      מלבד זה אני חושבת שיש מקום לחשוב גם על איך עוד אנחנו משתפים פעולה עם החברה האזרחית

שלי טל מירון:  אתמול למשל הייתי באקספו, בחמ"ל האזרחי של "אחים לנשק" - באמת שאפו ענק

שלי טל מירון:  עזבו פוליטיקה בצד, מה שהם עושים שם זה פשוט מדהים בכל סדר גודל, אין מילים לתאר את העבודה שנעשית שם ע"י עשרות אלפי מתנדבים במדינה, ויש להם שם מערך עזרה ראשונה נפשית של מאות מתנדבים

שלי טל מירון:  זה לא פסיכולוגים קליניים, זה לא אנשים שילוו, אבל הם נותנים עזרה ראשונה

שלי טל מירון:  שווה לנו לפגוש את החברה האזרחית ולהיעזר בה עוד יותר, לפחות בטווח הזמן המיידי

אליהו דלל: הייתי שם, דרך אגב

שלי טל מירון: זה פשוט באמת מדהים ומגיע להם תודה ענקית

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  מה שהזכרת כרגע זו מהות הדיון, משרדי הממשלה, החברה האזרחית, אנחנו רוצים לגרום לכך שיהיה גורם אחד אחראי שיודע לנתב את כל סוגי האוכלוסיות השונות כמו ששמענו עכשיו

יונתן מישרקי:  חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה

אליהו דלל: יזמה את חמ"ל הכנסת

יונתן מישרקי: מגיע לך ולכל חברי הכנסת, קואליציה ואופוזיציה

קטי קטרין שטרית: תודה רבה לשני יושבי הראש

קטי קטרין שטרית:  לא, אני לא יזמתי, כל חברי הכנסת יזמו, כולם עשו

קטי קטרין שטרית:  אני מבקשת לציין שזה כל חברי הכנסת

קטי קטרין שטרית:  108 חברי כנסת שעשו עבודת קודש ויש לזה תוצאות מאוד טובות

קטי קטרין שטרית:  עוד אנחנו מדברים, ממש לפני חמש דקות, חשד לרצח והתאבדות בחיפה, בן דוקר את אביו וקופץ מהחלון

קטי קטרין שטרית:  אם אנחנו מדברים על טיפול מניעתי – והלוואי שאנחנו יכולים לדבר כאן על טיפול מניעתי ולא טיפול שורש – אנחנו בשלב של כיבוי שריפות, אנחנו בכלל לא במצב של טיפול שורש

קטי קטרין שטרית:      יושב פה אדם צנוע מאוד, מנכ"ל ער"ן

קטי קטרין שטרית:  אני רוצה להגיד לכם שער"ן, שבאמת עושים עבודת קודש, אני לא יודעת מה אני, כנבחרת ציבור, הייתי עושה בלעדיהם, כי אני מפנה לשם הרבה מאוד מקרים

קטי קטרין שטרית:  אם בזמן רגיל יש להם 600-700 פניות ליום, המספרים הם מעל ל-3,000 פניות ליום

קטי קטרין שטרית:  אנחנו מדברים על יום

קטי קטרין שטרית:  הם אמורים להקשיב, להפנות ולטפל

קטי קטרין שטרית:  אני אגיד לכם עוד משהו, גם קיצצו להם את התקציב

קטי קטרין שטרית:  תבינו על מה אנחנו מדברים

קטי קטרין שטרית:  לצערי הרב, הנתונים מגיעים אלינו עכשיו מהקורונה

קטי קטרין שטרית:  הקורונה הפכה לאיזשהו - - -     

מיכל מרים וולדיגר: קטי, אני רק רוצה לתקן, לא קיצצו להם את התקציב, הייתה להם חבילה שהם קיבלו בקורונה כתוספת ולא נתנו אותה

מיכל מרים וולדיגר:  בואי נדייק רק במינוחים

קטי קטרין שטרית: היינו בחמ"ל משרד הבריאות שעושים עבודה נהדרת

קטי קטרין שטרית:  הטענה היחידה שהייתה לי ביום חמישי כשביקרנו בחמ"ל זה למה הציבור לא יודע את זה

קטי קטרין שטרית:  אני מצאתי את עצמי שולחת לכל מיני קבוצות את הפרסומת הזו, אפילו קבוצות מהתקופה שהייתי מרצה באוניברסיטה

יונתן מישרקי: את מתכוונת למוקד שפתח משרד הבריאות יחד עם ער"ן?     

קטי קטרין שטרית: כן, הציבור לא יודע את זה

קטי קטרין שטרית:  אמרתי לך בסוף הדיון שאני אכעס אם אני לא אראה את זה בעיתונים של סוף השבוע ולא ראינו את זה שם

קטי קטרין שטרית:  למה? למה זה לא מפורסם? למה לא שומעים ולא רואים? מדובר בדברים אלמנטריים

קטי קטרין שטרית:      נחזור לנושא שלנו

קטי קטרין שטרית:  קופות החולים שמפעילות מוקדים טלפונים ייעודים לנושא הזה זה טיפה בים

קטי קטרין שטרית:  היום אתה מגיע לבתי החולים רק בסוף התהליך

קטי קטרין שטרית:  אני מדברת על המניעה

קטי קטרין שטרית:  הנתונים כתוצאה מאותה שבת ארורה הם נתונים שאני מאוד מקווה שמשרד הבריאות – ואני בטוחה שזה יקרה – וגם משרד האוצר יבינו שזו רק ההתחלה

קטי קטרין שטרית:  צריך ללוות את המשפחות האלה עוד הרבה שנים

קטי קטרין שטרית:  הטראומה של ילדים שראו את הוריהם נרצחים, הורים שראו את הילדים שלהם נרצחים והסיפורים מזעזעים ברמות שזה לא המקום להגיד מה ראו עיניהם של אותם ארגוני חסד שפינו את הגופות

קטי קטרין שטרית:       אבל אני רוצה להביא נתונים

קטי קטרין שטרית:  אני בן-אדם של נתונים כי מהנתונים אני יוצאת לתוכנית עבודה

קטי קטרין שטרית:  הטיפול הנפשי ערב מגפת הקורונה לא היה מספק אבל בכל זאת לאחר המגפה הנתונים של התאבדויות עלו, 13% גברים 32% נשים לפי הנתונים של משרד הבריאות

קטי קטרין שטרית:  אני לא רוצה להגיד לך מה הולך לקרות עכשיו כשכל המדינה נמצאת באזעקות, כל המדינה נכנסת למקלטים

קטי קטרין שטרית:  אני נכחתי בחמ"ל של רמת גן, אחת המתנדבות רעדה, לקח לנו כמה דקות טובות להרגיע את הרעד של הגוף שלה, זה בוודאי ובוודאי משהו שהוא לחלוטין לא נראה בריא וזקוק לטיפול

קטי קטרין שטרית:      שים לב לנתון הבא: יש היום במדינת ישראל 16,000 פסיכולוגים

קטי קטרין שטרית:  שאלתי איפה הם

קטי קטרין שטרית:  מחצית מהם לא התמחו בטיפול קליני

קטי קטרין שטרית:  תחתכו עוד קצת מהעוגה של הפסיכולוגים שעובדים בפרטי לעומת השירות הציבורי, נשארנו בסך הכל עם 300 פסיכולוגים שעובדים בשירות הציבורי, בקופות

קטי קטרין שטרית:  הנתון עוד הרבה יותר גרוע מפני שהם בחצאי משרות, ברבעי משרות, ואני לא מתפלאת שיש פסיכולוגים שהולכים לעבוד במלצרות כי במלצרות מקבלים יותר כסף

קטי קטרין שטרית:  זה שכר מינימום

קטי קטרין שטרית:       כששאלו אותי באיזה ועדות אני רוצה להיות, הדבר הראשון שאמרתי זו ועדת בריאות

קטי קטרין שטרית:  כדאי יותר להיות בוועדת כספים, כדאי יותר להיות בוועדות אחרות, אני רוצה בוועדת בריאות כי אני חושבת שהגיע הזמן להתחיל לטפל בנושא בריאות הנפש, שאגב, אתה רואה את האדם, הוא נראה לך בסדר גמור, אתה יודע כמה קשה לו בפנים? כמה בפנים הכול פגוע? לכן, אם אנחנו כמדינה לא יכולים להכיל את כל הטיפול הזה, יש מגזר שלישי

קטי קטרין שטרית:  אני לא מתביישת להגיד

קטי קטרין שטרית:  זה כמו שאנחנו היום אוספים תרומות לצבא הגנה לישראל, זה לא בושה להגיד שאנחנו יכולים גם לטפל דרך המגזר השלישי בנושא בריאות הנפש

קטי קטרין שטרית:  עדיף לי להציל נפש אחת בישראל מאשר לשבת ולהתבייש

יונתן מישרקי: תודה על הדברים היוצאים מן הלב

יונתן מישרקי:  חבר הכנסת משה רוט, בבקשה

משה רוט: כשאנחנו מדברים על הגופים, ואני מתייחס גם למה שגברתי אמרה, למשל זק"א, שטיפלו בגופות, או איחוד הצלה שטיפלו גם בזה וגם בזה, להם יש מערכת חוסן

משה רוט:  אני בדקתי את זה פעמיים, גם עם המנכ"ל שלהם וגם עם האנשים בשטח וגם נכחתי בשטח

משה רוט:  אפשר להגיד שבאופן טבעי זה מטופל

משה רוט:  הם גם יוצרים קשר עם הפעילים, עם המתנדבים, כדי לבדוק האם הם קיבלו את נקודת החוסן

משה רוט:  לכן אני לא חושב ששם הדגש

משה רוט:       לעומת זאת, יש חוסר גדול מאוד בנושא של הסברה, במודעות

משה רוט:  אני לא מדבר על ילדים שהיו בתוך התופת, כל אחד מבין לבד שהם צריכים טיפול

משה רוט:  אני מדבר על ילדים שלא היו בתוך התופת אבל נפגעו ואף אחד לא שם לב, לא ההורים, לא המורים

משה רוט:  לדברים האלה צריך יותר מודעות כי חס ושלום אם ילד נפגע – ולא רק ילד – אם אין מודעות לאן אפשר לפנות ודרכים לפנות בקלות אנשים שנפגעו לא יפנו לבד אלא אם זה ממש מגיע למצב קריטי

משה רוט:      הצד השני של הסיפור זה השכר

משה רוט:  אין ספק שהיום השכר למטפלים הוא ממש ממש לא מצדיק את המאמץ, לא מצדיק את הלימודים ולא מצדיק את ההשקעה הגדולה

משה רוט:  לכן זה עניין לאומי שיצטרכו פשוט לגרום לכך שהאנשים האלה יקבלו את השכר שבאמת מגיע להם, שהם השקיעו

משה רוט:       הדבר האחרון שאני אגיד הוא שצריכים מאוד להיזהר – ואני אומר את זה ככלל – שברגע שהמדינה מעורבת מדי יש לזה גם חיסרון, והוא לא להפוך את המצב לכך שכל ילד חייב שיחה עם פסיכולוגית אוטומטית

משה רוט:  פרויד פעם אמר שבעצם כל אחד יכול להיות על הספה, שכולנו צריכים טיפול נפשי

משה רוט:  לכן אני אומר שאפשר להגזים בדבר הזה

משה רוט:  כן צריך בתבונה ובדעת להביא למצב שיש הסברה מתאימה, מודעות נכונה, ומלמעלה למטה, דהיינו דרך המורים ודרך ההורים, ושהאפשרות ליצור קשר עם איש מקצוע תהיה בקלות

משה רוט:  שכר ומודעות יפתרו את הבעיה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  ד"ר גלעד בודנהיימר, ראש מערך בריאות הנפש במשרד הבריאות

יונתן מישרקי:  אבקש ממך, גלעד, מעבר למצגת שאתה רוצה להציג לנו, להתייחס בבקשה לשלל הדברים שהועלו ע"י חברי הכנסת – הנושא של גורם מתכלל, מגוון האוכלוסיות, סוגי הטיפולים, עצם זה שאנחנו נשענים הרבה מאוד על מתנדבים בתקופה הזו, לטווח ארוך מה אנחנו עושים, הסכמי השכר של הפסיכולוגים וכו'

יונתן מישרקי:  אשמח לתשובה כוללת

אליהו דלל: אני רק מבקש דבר אחד – אם אפשר לעשות את ההפרדה בין ילדים מגיל לידה עד גיל 18 כדי לתת איזושהי במה גם בנושא הזה

גלעד בודנהיימר: כדי לענות על הדברים שנשאלתי צריך שעות מרובות

גלעד בודנהיימר:  נגיד בצניעות שבריאות הנפש, כפי שנאמר, נכנסה לאירוע הזה בחסר מאוד מאוד עמוק ומשמעותי

גלעד בודנהיימר:  התחלנו לעבוד על תוכניות עוד טרם המלחמה הנוכחית והאסונות שפקדו אותנו ואנחנו נצטרך להמשיך ולעבוד על תוכניות עומק ארוכות שייתנו באמת שינוי משמעותי לבריאות הנפש של מדינת ישראל

גלעד בודנהיימר:  התחלנו לעבוד על הדברים אבל באמת צריך לומר בצניעות שהגענו לאירוע בחסר מאוד מאוד גדול ומה שלא עובד טוב בשגרה, זה יומרני לצפות שהוא יעבוד מאוד מאוד טוב בחירום

גלעד בודנהיימר:       אנחנו מתמודדים מול כאוס מאוד גדול

גלעד בודנהיימר:  אף אחד מאתנו לא יכול לדמיין את היקפי הזוועות שעברנו ואני אגיד כנקודת פתיחה: כל אנשי בריאות הנפש בישראל, מרמת עובדי הציבור ועד רמת העובדים בפרטי, התגייסו באירוע הזה כדי לתת כמיטב יכולתם ולא ישנים לילות כדי לתת מענים

גלעד בודנהיימר:  זו אמירה מאוד מאוד חשובה

גלעד בודנהיימר:       אני אגיד שהגישה של משרד הבריאות לאורך הדרך היא לתת פתרונות היכן שאפשר

גלעד בודנהיימר:  אני אענה על השאלה על התמיכה בכל מי שעומדים בחזית, מזק"א דרך רבנות, משטרה, מכבי אש, גורמים צבאיים ודרך אנשי מערכת הבריאות

גלעד בודנהיימר:  אנחנו מייצרים מענים כל הזמן תוך כדי כשמבקשים מאתנו, גם אם יש למסגרות את המענים בשגרה שכרגע לא מספיקים לתת להם את המענים, כשפונים אלינו אנחנו ממציאים את הפתרונות

יונתן מישרקי: אתה יכול להתייחס ספציפית? ארגונים ספציפיים שאתם נותנים להם מענה היום?     

גלעד בודנהיימר: פנו אלינו מהמשטרה וממכבי אש למשל וארגנו להם קבוצה של מטפלים שיוכלו לתת מענה

גלעד בודנהיימר:  פנו אלינו מזק"א וחיברנו אותם לקואליציה שהיא ספק של משרד הבריאות, מרכזי החוסן

גלעד בודנהיימר:  אנחנו נותנים מענים

גלעד בודנהיימר:  אני יכול לומר, ואומר בכנות, כוח האדם שקיים למשרד הבריאות וקופות החולים זה בתי החולים וספקים מהחברה האזרחית שנותנים שירות בכל מיני דרכים למשרד הבריאות

יונתן מישרקי: שאתם רותמים אותם?     

גלעד בודנהיימר: שאנחנו רותמים אותם

גלעד בודנהיימר:  לצערנו, לא תמיד הם מזדהים כמשרד הבריאות ואת זה צריך לתקן כי מרכזי החוסן למשל שפעילים במלונות ועושים באמת עבודת קודש זה משרד הבריאות

גלעד בודנהיימר:  כשמישהו מגיע למלון הוא לא תמיד מבין שזה משרד הבריאות ויש חשיבות גדולה להזכיר את הדבר הזה

יונתן מישרקי: אני רוצה לחדד לפני שמגיעים למפונים

יונתן מישרקי:  דיברת על אותם ארגונים שמתעסקים בזיהוי חללים וכו'

יונתן מישרקי:  אתם יוזמים איתם קשר, אומרים: שלום, אני מדבר פה ממשרד הבריאות, אני מבקש לדעת האם אתם זקוקים לאיזושהי משענת נפשית? האם המתנדבים שלכם זקוקים? ארגון הצלה, הארגונים האחרים? אני לא רוצה להיכנס לשמות

יונתן מישרקי:  אתם יוזמים באופן אקטיבי או מחכים שיפנו אליכם ואז אתה מחברים אותם לגורמים?     

גלעד בודנהיימר: אני אגיד שאנחנו עושים מה שאנחנו יכולים

גלעד בודנהיימר:  אנחנו לא נמצאים בסטטוס שאנחנו עושים reaching out לכל האנשים שאינם באחריותנו

גלעד בודנהיימר:  אנחנו נותנים מענים למי שבאחריותנו

יונתן מישרקי: הם מתנדבים

יונתן מישרקי:  הם גם לא חייבים אבל הם מתנדבים

גלעד בודנהיימר: אני אגיד בצורה מדויקת: אין יכולת כרגע לעשות reaching out לכל מי שנחשף

גלעד בודנהיימר:  אנחנו נמצאים בשורה

גלעד בודנהיימר:  מהיום הראשון של המלחמה יצרנו צוותים שמלווים את המשפחות שמזהות את הגופות בשורה והנחנו את הצוותים האלה שככל שיש מישהו מסביב שצריך סיוע מסייעים להם ותומכים בהם והם באמת נתנו את התמיכות

גלעד בודנהיימר:  במקביל ראינו שהמלחמה התחילה עם עומס מאוד מאוד גדול במרכזים הרפואיים סורוקה וברזילי ומיד הצענו שירותים של תמיכה לסורוקה וברזילי

גלעד בודנהיימר:  אנחנו נמצאים בחסר מאוד גדול

גלעד בודנהיימר:  אין יכולת – אני אומר את זה בכאב – כרגע להרים טלפון לכל אדם שהתמודד עם סיטואציה

גלעד בודנהיימר:  אין יכולת מעשית

יונתן מישרקי: החוסר הוא כשאתה לוקח בחשבון גם את הארגונים האזרחיים או שאתה מדבר על חוסר מבחינת מה שאתה יודע היום שיש לך כמשרד? אתה לוקח בחשבון את כל המכלול?     

גלעד בודנהיימר: אני לוקח בחשבון את כל המכלול מכיוון שלפני המלחמה הנוכחית אנחנו יודעים לומר שכ-30% מאזרחי ישראל צרכו או צורכים לאורך השנים שירותי בריאות נפש

גלעד בודנהיימר:  בוודאי שאנחנו נמצאים פה בחסר גדול שבעתיים

גלעד בודנהיימר:  אני רוצה להסביר קצת מה אנחנו עושים

גלעד בודנהיימר:  אנחנו כן יצרנו קו שעושה reaching out לכל נפגעי המעגל הראשון, ככל שאנחנו מצליחים לייצר רשימות של כל המעגל הראשון כי אני אזכיר שלמדינת ישראל עדיין אין רשימות מסודרות

אליהו דלל: אם אני מבין נכון, אתה אומר שהעדיפות שלכם כרגע זה לתת מענה למעגל הראשון?     

גלעד בודנהיימר: אנחנו מייצרים דחיפות יותר גבוהה אצל המעגל הראשון

קטי קטרין שטרית: מה זה מעגל ראשון?     

אליהו דלל: משטרה, זק"א וכך הלאה

מיכל מרים וולדיגר: לא, משפחות ונפגעים

גלעד בודנהיימר: המשפחות שנפגעו בתופת במעגל הראשון

גלעד בודנהיימר:  זה התעדוף שלנו, בהחלט

קטי קטרין שטרית: גם למשפחות הנעדרים?     

גלעד בודנהיימר: גם למשפחות הנעדרים

גלעד בודנהיימר:  יצרנו מוקד שנקרא נמ"ל בשיתוף עם הרווחה

גלעד בודנהיימר:  עובדות סוציאליות ופסיכולוגיות שעובדות איתנו, שנותנות מענים למשפחות הנעדרים

גלעד בודנהיימר:  מהר מאוד, כשראינו שקמה מנהלת גל הירש, יצרנו איתם שיתוף פעולה

גלעד בודנהיימר:  אני רוצה שוב להדגיש, גם דברים שאינם באחריותנו, אנחנו יוזמים את שיתוף הפעולה ואומרים: יש לנו את היכולת לתת את המענה, ככל שצריך אותנו אנחנו כן

לימור סון הר-מלך: אתם עובדים בשיתוף עם פיקוד העורף?     

גלעד בודנהיימר: אנחנו עובדים גם בשיתוף עם פיקוד העורף, עם הרווחה, עם החינוך, עם הרשויות המקומיות

גלעד בודנהיימר:  אנחנו באמת מנסים לייצר את כל החיבורים

גלעד בודנהיימר:  החיבורים מאוד מאוד מאתגרים בזמן מלחמה

גלעד בודנהיימר:  אני אגיד שוב, מה שלא עובד טוב בשגרה, אל לנו לצפות שיעבוד מושלם בחירום

גלעד בודנהיימר:  אנחנו עושים כמיטב יכולתנו

גלעד בודנהיימר:  אני חושב שחברי הוועדה שהיו אצלנו בחמ"ל ראו את היקף המאמצים שאנחנו עושים

יונתן מישרקי: אני רוצה לומר, להדגיש ולחדד בשמי ובשם חברי הוועדה, אנחנו מאוד מאוד מעריכים ואסירי תודה לכל הצוותים הרפואיים באשר הם, אחים, אחיות, רופאים, רופאות, וכמובן עובדי השירות, מי שמתעסק בצורך הנפשי וכמובן עובדים סוציאליים, אנחנו מלאי הערכה

יונתן מישרקי:  כל השאלות שאנחנו שואלים פה כרגע בוועדה ומעלים הן סוגיות שאנחנו רואים לנכון שעולות לנו מהשטח ואנו חושבים שנכון יהיה לטפל בהם בצורה מערכתית אחרת אבל זה לא מוריד מההערכה שלנו

לימור סון הר-מלך: גם קיבלנו מידע על הפעילות שלכם מול משפחות המפונים בפיקוד העורף והם גומרים עליכם את ההלל

לימור סון הר-מלך:  הם אומרים שאתם עושים שם עבודה מדהימה, מלאכת קודש ממש, בכל הנושאים הנפשיים ובדברים נוספים שמתעסקים עם המפונים

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה להציע רק הצעה

מיכל מרים וולדיגר:  כמו שפונים אלינו, ואני מניחה שפונים גם אליכם, כל מיני אנשים מדהימים מהחברה האזרחית שהקימו סטארט-אפ וזה כבר מתחיל לפעול, וכל מיני רעיונות מחוץ לקופסה – כי ברור שכל אחד מאזרחי מדינת ישראל צריך איזו עזרה אך אין לנו יכולת לתת לכל אחד ואחד את העזרה שלו, כל אחד ברמה שלו, לכן צריך לחשוב מחוץ לקופסה כדי לייצר מענים שיהיו יותר רחבים

מיכל מרים וולדיגר:       לכן השאלה היא האם אין לכם איזה מוקד – אני כל כך לא אוהבת להגיד את המילה מוקד כי יש כבר כל כך הרבה מוקדים אבל עדיין – מוקד טלפוני שאליו תוכלו לקבל את כל הפניות מהאזרחים שיש להם כל מיני רעיונות שכבר ברי ביצוע, לא בשלב פיתוח אלא כבר פותחו, של איך אתה מגיע ותופס יותר מעגלים, ואתם אלה שתבדקו את זה ותראו שזה באמת מקצועי

מיכל מרים וולדיגר:  כי אנחנו נתקלים גם בלא מעט שרלטנים שעלולים לעשות יותר נזק מתועלת

מיכל מרים וולדיגר:  השאלה אם יש לכם דבר כזה שקורה לחברה האזרחית לכל מי שיש לו כבר רעיונות מעבר לקופסה

יונתן מישרקי: גלעד, תענה לסגנית השר אבל אחרי זה אני מבקש לתת לו להשלים את הדברים ואת השאלות במרוכז בסוף

גלעד בודנהיימר: עבדנו לפני ואנחנו חוזרים ועובדים על פתרונות טכנולוגיים כאלה ואחרים ואנחנו עובדים בשיתוף עם המועצה הלאומית לפוסט-טראומה כדי לייצר את המענים האלה ולתקף אותם

גלעד בודנהיימר:  יש מורכבות של תיקוף של אפליקציות ויצירת רגולציה לדבר הזה אבל אנחנו עובדים על זה

גלעד בודנהיימר:  בדיוק אתמול בערב הייתה לי שיחה על הדבר הזה

גלעד בודנהיימר:  אנחנו על זה לגמרי ותודה לסגנית השר

גלעד בודנהיימר:      אנחנו יצרנו מענים בכל מיני רמות כשהיה את הצורך

גלעד בודנהיימר:  מוקד נמ"ל, שעכשיו חיברנו גם לצרכים של משפחות החטופים

גלעד בודנהיימר:  יצרנו קו טלפוני שעושה reaching out לנפגעי המעגל הראשון ומשדך אותם לטיפולים שיינתנו להם בטווח הקצר

גלעד בודנהיימר:  אתגר המלונות והמפונים במלונות, או העקורים במלונות, הוא אתגר מאוד מאוד גדול

גלעד בודנהיימר:  יש לנו אוכלוסייה שמאוד-מאוד נפגעה והועברה מבתיה

גלעד בודנהיימר:  הם נמצאים בסיר לחץ, בלי תעסוקה, כשכוחות הקהילה מאוד פורקו בתוך האירוע הזה

גלעד בודנהיימר:  מהצד השני אני אגיד שהכוח והסיכוי להשתקם בתוך האירוע הזה זה הכוח הקהילתי, הכוח של הרשויות המקומיות, הכוח של הקהילה עצמה, ואנחנו דואגים בגלל זה שבעתיים דווקא למרחבים העירוניים שנמצאים במלונות וצריך לייצר שם מנגנונים קהילתיים

גלעד בודנהיימר:       אבל מאוד מאוד חשוב לומר אל מול כל הדאגות שעלו פה קודם, הכוחות שיש בקהילה של העם שלנו הם כוחות מאוד חזקים

גלעד בודנהיימר:  אנחנו יודעים מחקרית שרוב האנשים שעברו טראומה יוצאים מהטראומה בעזרת כוחותיהם וכוחות הסביבה שלהם בלי צורך באנשי מקצוע

גלעד בודנהיימר:  אני מסכים שזה אירוע של בריאות נפש מאוד גדול אבל צריך להבין שבסוף זה אירוע שהוא אירוע קהילתי, של כוחות קהילתיים, ושנוכל לצאת ממנו ברוב המקרים, ואנשים, עם כוחות הנפש המופלאים שלהם, שתמיד מפתיעים אותנו מחדש, מצליחים להוציא את האנשים ממצבים מאוד מאוד קשים

גלעד בודנהיימר:       צריך להיזהר מפתולוגיזציה של מה שקורה

גלעד בודנהיימר:  אני לא הייתי רוצה שבן-אדם שעבר את התופת הזאת יחשוב שמה שהוא יצטרך זה חס ושלום אשפוז פסיכיאטרי כי הוא לא יצטרך

גלעד בודנהיימר:  זה אירוע של קהילה

גלעד בודנהיימר:  זה אירוע של קהילה וחשוב לומר את הדבר הזה

גלעד בודנהיימר:  בשביל לאפשר את הדבר הזה אנחנו צריכים לחזק את הקהילות ולכן המודל שהצענו במלונות בשלב הראשון היה לחזק את מרכזי החוסן שמכירים את הקהילות בשגרה ובחירום ועובדים איתן, עובדים גם ברמה הפרטנית וגם ברמה הקהילתית

גלעד בודנהיימר:       בשלב הראשון הרחבנו את מרכזי החוסן, פתחנו מרכז חוסן ארצי כדי שייתן גם למקומות שבהם אין מרכזי חוסן את המענים הנדרשים

גלעד בודנהיימר:  אבל ראינו במלונות שמרכזי החוסן בשלבים הראשונים לא הצליחו להיעמד על הרגליים ולכן עברנו גישה

גלעד בודנהיימר:  ראינו גם שהמלונות הולכים ומתרבים ועברנו מגישה פרטנית של מלון וקהילה לתפיסה – לפחות בחודש הראשון – אזורית, שמחלקת את המלונות בארץ לאזורים והטלנו על בתי החולים לשלוח צוותים מרפאתיים כדי לייצר אחיזה בשטח ולתת מענים

יונתן מישרקי: אתם מתכללים את כל האירוע הזה? אתם יודעים מספר מטפלים, מספר נפגעים, כאלה שהם קשים יותר ופחות? המנגנון עובד בצורה כזו שאתם חשופים לכל הנתונים?     

גלעד בודנהיימר: אני אגיד משהו על המילה "מתכלל" כי זאת מילה שהולכת וחוזרת שוב ושוב ושוב

גלעד בודנהיימר:  כולם רוצים שכולם יתכללו

גלעד בודנהיימר:  אני אגיד על זה משהו חשוב

גלעד בודנהיימר:  יש לנו מנגנונים שעובדים בשגרה

גלעד בודנהיימר:  קופות חולים עובדות בשגרה, מרכזי חוסן עובדים בשגרה

גלעד בודנהיימר:  אם אנחנו נתחיל להמציא להם כל מיני תכלולים אנחנו עלולים גם להסתבך

גלעד בודנהיימר:  כרגע יש מודל שבשיתוף עם משרד הרווחה והחינוך אנחנו מייצרים כדי להגדיר בדיוק את מוטת העבודה בתוך המלונות

גלעד בודנהיימר:  אנחנו הוצאנו מתווה בריאות נפש שמתאר מה אנחנו עושים בחודש הקרוב ביחד עם בתי החולים, כשהמשימה של בתי החולים, שהצוותים המרפאתיים שירדו לשטח קיבלו, זה קודם כל להבין את הצרכים בשטח

גלעד בודנהיימר:  תגיעו לכל מלון, תראו מה צריך בכל מלון

אליהו דלל: משרד הבריאות מגיע לכל מלון? כי אני יודע שיש נציגות של הרשות המקומית

אליהו דלל:  אני ביקרתי במספר מלונות, ראיתי נציגות של הרשות המקומית, שהם לוקחים את המענים, מדברים וכך הלאה

אליהו דלל:  אני שואל האם משרד הבריאות ומשרד הרווחה נמצאים שם ממה שאתה מכיר?     

גלעד בודנהיימר: כן

גלעד בודנהיימר:  משרד הרווחה נמצא במלונות, משרד הבריאות נמצא במלונות, משרד החינוך נמצא במלונות

גלעד בודנהיימר:  לא מספיק

גלעד בודנהיימר:  לא מספיק

גלעד בודנהיימר:  אני מזכיר שהתחלנו את האירוע כשאנחנו מנסים לייצר הבנה מה המיפוי של המלונות, ראינו בהתחלה ארבעים מלונות, זה צמח לשישים, זה צמח לשמונים, צמח למאה ועשרים

גלעד בודנהיימר:  מצאנו את עצמנו מעדכנים טבלאות מבוקר עד ערב והחלטנו שאנחנו צריכים לייצר למשרד הבריאות חמ"ל אחוד שינהל את הדבר הזה בכוחות עצמו, כי עברנו, לפי מה שאמרו לי אתמול, את השלוש-מאות מלונות

גלעד בודנהיימר:       צריך להבין שזה אירוע מתגלגל

גלעד בודנהיימר:  היכולת שלנו להעמיד איש מקצוע בכל רגע נתון בכל מלון היא יכולת מוגבלת, ולכן התפיסה שלנו כרגע, עד שאנחנו מתייצבים, היא תפיסה אזורית-מרחבית שבה חילקנו גזרות

גלעד בודנהיימר:  נשאלתי על ילדים ונוער, הצוותים המרפאתיים כוללים אנשי טיפול ייעודים, פסיכיאטרים, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים שמטפלים גם בילדים ונוער והם יורדים לשטח וממפים את הצרכים

גלעד בודנהיימר:  הם גם מנסים להסדיר את נושא המתנדבים דרכם, הם גם מבינים איפה הקופות נמצאות ואיפה ארגונים אזרחיים כאלה ואחרים נמצאים ובאמת יש המון התארגנויות יפות

גלעד בודנהיימר:  הם ממפים את הדברים, מבינים את הצרכים ולפי זה אנחנו בעצם מנסים להתחיל לייצר שליטה בשטח

יונתן מישרקי: אני מקבל את הגישה שיש מחוזות וזה מנוהל כך, אין בעיה, אבל אנחנו היינו רוצים לחדד קצת שכל ראש מחוז כזה לפחות יהיה חשוף למספר המטפלים, מספר העו"סים, מספר הפסיכיאטריים, מספר המטופלים, מספר המטופלים קשה וכו'

גלעד בודנהיימר: בוודאי, זו המשמעות של מה שאמרתי שאנחנו מייצרים חמ"ל

גלעד בודנהיימר:  התחילו להציג לנו בישיבות היומיות עם בתי החולים טבלאות של מספרים של כוח אדם שנמצא

גלעד בודנהיימר:  אבל זה מאוד מאוד ראשוני

גלעד בודנהיימר:  אני מזכיר שאנחנו במערכת כאוטית מאוד עדיין ואנחנו מנסים לייצר בה סדר

גלעד בודנהיימר:      בשלב הבא השאיפה מבחינתנו היא שמרכזי החוסן יעמדו בצורה יותר טובה על הרגליים

גלעד בודנהיימר:  הם מחוברים לקהילות והם ידעו הכי טוב לשקף מה הקהילה צריכה, ואנחנו נרצה בסופו של דבר להגיע למצב שבו קופות החולים יכולות לחזור למבנה שהם מכירים אותו, שזה מרפאות קהילתיות, באזורים של בתי מלון ויוכלו לתת את המענה, כשלא נרצה בסופו של דבר שבכל בית מלון נייצר סעדים בתוך המלון כי אנחנו רוצים בסוף לרענן לאנשים את הכוחות, לראות את עצמם כמסוגלים לעזור לעצמם ולצאת ולהיעזר ככל שהם צריכים אבל בכוחות עצמם, כשהקהילה תדע לאפיין מי צריך יותר ומי צריך פחות

גלעד בודנהיימר:      בעיניי התקווה הגדולה לריפוי של כולנו זה היכולת הקהילתית של הרשויות המקומיות ושל הקהילות להיעמד ולהיתמך ולעזור כי כוחות הנפש, מנגנוני ההגנה שלנו גם מבחינה פסיכולוגית, היכולות שלנו לתת עזרה אחד לשני, הן היכולות הרצויות ואנחנו צריכים לחזק את הכוחות במקומות האלה

מיכל מרים וולדיגר: זה הנושא של ההסברה והעלאה למודעות, כי כשבן-אדם מתחבא בבית ולא מדבר על זה הקהילה לא יודעת

מיכל מרים וולדיגר:  יש את הנורמה ויש גם כאלה, והם לא מעטים, שאי אפשר יהיה לחשוף, ולכן ה-reaching out  שדיברנו עליו הוא מאוד מאוד חשוב

מיכל מרים וולדיגר:  אני מסכימה איתך שחוסן קהילתי הוא מאוד מאוד חשוב אבל אי אפשר להסתמך רק על הקהילה

מיכל מרים וולדיגר:  יש פה דברים שצריך להסתמך עליהם, כולל הסברה, העלאה למודעות, והכי חשוב מניעה, לתת כלים כבר בילדות

יונתן מישרקי: אני מקבל בברכה את ראש מועצת אשכול, גדי ירקוני, ידידנו, שעומד בגבורה יחד עם התושבים שלו בתקופה המאוד מאוד קשה הזו

אליהו דלל: גדי, תודה רבה שבאת, זה מאוד חשוב לנו

אליהו דלל:  שמעתי אותך גם בוועדת הכספים והדברים שאמרת כל כך נכונים

אליהו דלל:  אנחנו באמת צריכים לתת גיבוי לתושבים ולכל הישובים שנמצאים בדרום וגם בצפון

אליהו דלל:       גלעד, ציינת את המעגל הראשון קודם ואני שואל האם תושבי הצפון המפונים הם גם במעגל הראשון

אליהו דלל:  ושאלה שנייה: מאחר שאנחנו יודעים שכמעט בכל בתי המלון נמצאים מפונים, האם יש לאנשים כתובת? מי יודע שהשלטון המקומי, או לפחות העירייה או הישוב, שם איזושהי פקיד/ה שנותן או מתכלל פחות או יותר את כל הפניות? כשאני מגיע למשל למלון ומישהו אומר לי: תשמע, אני זקוק לעזרה כזאת או אחרת, האם יש איזשהו מוקד או טלפון של משרד הבריאות? כי אמרת שכרגע הוא אזורי

אליהו דלל:  האם יש דבר כזה?     

גלעד בודנהיימר: לצערי, אין קו אחד של משרד הבריאות בגלל שאנחנו נשענים על זרועות ביצוע שונות - קופות חולים, ספקים כאלה ואחרים

גלעד בודנהיימר:  לשאלתך לגבי הצפון, הצפון הוא דוגמה לכך שבשלב הזה נראה שאנחנו מצליחים כן לפעול במודל המקורי שרצינו מכיוון שמהיום הראשון נערכנו עם מרכזי החוסן שם ואמרנו להם: בואו תתרחבו, אנחנו צופים שהולך להיות אירוע כזה, תתחילו להתארגן

גלעד בודנהיימר:  הדיווחים, לפחות שאנחנו מקבלים ממרכזי החוסן בצפון, זה שהם נערכו, הם יורדים לתושבים ומנסים לנהל את האירוע ונשמע ששם האירוע באמת יותר מנוהל כי יכולנו להיערך מלכתחילה

יונתן מישרקי: ראש מועצת אשכול גדי ירקוני, בבקשה

יונתן מישרקי:  אני בטוח שיש לו הרבה מה להשפיע על הדיון הזה בנושא בריאות הנפש

גדי ירקוני: לפני שאני מתייחס ברשותך, יושב-הראש, אני לא יכול לא להתייחס קודם לשבויים ולנעדרים שלנו

גדי ירקוני:  יש לנו הרבה מאוד שבויים ונעדרים

גדי ירקוני:  אני יודע שממשלת ישראל עושה הכול בשביל להחזיר אותם בשלום הביתה ואני סומך על ממשלת ישראל בנושא הזה

גדי ירקוני:  בכלל, אין היום בשבילי פוליטיקה כזאת או אחרת

גדי ירקוני:  אני לא מתעסק בזה

גדי ירקוני:  יש לנו צה"ל אחד, מדינה אחת וממשלה אחת

גדי ירקוני:       לעצם הנושא הזה, אני פונה דווקא לאלה ששחטו אותנו באותו יום וחתכו אותנו גם אחרי זה בלי בושה – וזה לא רק החמאס, זה גם תושבי עזה שהיו שם – באו וגם לקחו אנשים

גדי ירקוני:  היום האחריות שהאנשים האלה יחזרו בשלום הנה היא עליהם

גדי ירקוני:  חס וחלילה, אם יקרה משהו לאחד הילדים – ויש שם תינוקות בני שנתיים, אולי גם פחות, אני לא יודע – ואנשים הרבה יותר מבוגרים, אם משהו יקרה לאחד מהחטופים האלה, הערבים צריכים לדעת בעזה שאין רחמים יותר, זה על אחריותם, גם תושבי עזה

גדי ירקוני:  אם הם רוצים, הם יכולים עכשיו לפרוץ להיכן שהחמאס נמצא ולהוציא את השבויים שלנו

גדי ירקוני:  הם אזרחים והם החליטו שהם יהיו השליטים שלהם, לא משנה אם בכוח או לא, על אחריותם

גדי ירקוני:  זה הדבר הראשון והכי חשוב

גדי ירקוני:      עכשיו אני אעבור לנושא הספציפי שנדון פה

גדי ירקוני:  אנחנו באשכול, שבאמת עברנו אירוע מחריד, הדבר הראשון שהפעלנו כמו שצריך מבחינתנו זה נושא בריאות הנפש הכללית

גדי ירקוני:  כשאני מדבר על בריאות הנפש אני מדבר גם על החוסן ועל הכל ביחד

גדי ירקוני:  היום, מתוך 17,000 תושבים, רק 700 נשארו אצלנו, כל השאר במקומות אחרים

גדי ירקוני:  אנשי בריאות הנפש שלנו עובדים שם יום ולילה, מסודרים לפי מרכזים, בכל מקום יש מנהל/ת

גדי ירקוני:  יש לנו צוותים שקיבלנו גם לעזרה ותמיכה

גדי ירקוני:  הצוותים שלנו תוגברו מאוד

גדי ירקוני:  עשיתי אתם שיחת זום לפני יומיים, רבע שעה לפני השיחה הם קיבלו בשורה שאחת מהחברות היקרות שלהם נרצחה

גדי ירקוני:  היה קשה מאוד להמשיך את השיחה ולראות אותם כך

גדי ירקוני:  ואלה אלה שמטפלים בנו

גדי ירקוני:  גם ראית על העיניים ושמעת מהן שהן נופלות מהרגליים ונופלות בנפש אבל הן עושות הכול בשביל להציל ולעזור לאנשים

גדי ירקוני:      בטווח הבינוני והארוך אנחנו יודעים להסתדר, יודעים להיערך

גדי ירקוני:  ארגנו עכשיו שלושה מקומות של מרכזי חוסן שלנו במקום אחד, וגם בבריאות הנפש השנייה עובדים שם במקביל עד שיחזרו הביתה

גדי ירקוני:  אנחנו מקבלים מתנדבים וביקשנו כוח אדם נוסף ונענינו

יונתן מישרקי: אתה מדבר על מתנדבים במלונות?     

גדי ירקוני: לא

גדי ירקוני:  מתנדבים קיבלנו ישר, אי אפשר להמשיך עם מתנדבים

גדי ירקוני:  ביקשנו בקשה לצרכים מאוד גדולים ממשרד הבריאות

גדי ירקוני:  משרד הרווחה עוד לא ענה אבל הוא יענה, אני בטוח, וייתן לנו

גדי ירקוני:  צריך לזכור, חברי הכנסת, שזה לא לשבוע, לא לשבועיים, לא לשנה, אני מקווה שלחמש שנים ולא יותר

גדי ירקוני:  יש כאלה שזה יהיה לכל החיים

גדי ירקוני:  אם פעם אני היינו מטופלים אחת ל – אין לי את המספרים – אני חושב שעכשיו זה אחד לשניים, אחד לא, שניים כן

גדי ירקוני:  משהו כזה

גדי ירקוני:      ברור שחלק ייצאו, אני מקווה, אבל יש כאלה שזה לכל החיים

גדי ירקוני:  בגלל זה אנחנו צריכים להתארגן במדינה ולראות – עכשיו אנחנו בטיפול נמרץ, כשיוצאים מטיפול נמרץ ועוברים לשיקום ארוך ארוך – איך מעבים את הטיפולים ולא חוסכים כהוא זה

גדי ירקוני:  אם הנפש לא תבריא, לא שווה כל מה שנעשה מסביב

גדי ירקוני:  הנפש זה העיקר

גדי ירקוני:  תחשבו כמה קרובי משפחה עכשיו הולכים לגור ליד בית הקברות שבו קבור מישהו ממשפחתם, כמה זה יהיה קשה להם, כמה אנחנו צריכים לעזור להם

גדי ירקוני:  במקרים הכי קשים יש גם משפחות שלמות

גדי ירקוני:       אנחנו חייבים, כבוד היושב-ראש, לראות איך אנחנו עושים פה תכנון ארוך-טווח כי בלי התכנון ארוך הטווח הזה אשכול לא תחזיק מעמד

גדי ירקוני:  אני אומר את זה בכל פעם

גדי ירקוני:  זה לא המבחן שלנו, של אשכול, זה המבחן של המדינה עכשיו

גדי ירקוני:  אם לא נצליח בנפש להחזיר את האנשים הביתה, הם לא יחזרו לאשכול

גדי ירקוני:  אם אני אהיה הדור האחרון באשכול והילדים שלי לא ירצו להישאר, או לא נצליח להביא אנשים אחרים מתל אביב, אין סיכוי למדינת ישראל להתקיים כמו שהיא היום

גדי ירקוני:  הגבולות יצטמצמו פלאים, אני לא יודע אם עד נתניה או תל אביב אבל קרוב לזה

גדי ירקוני:      אנחנו צריכים לדעת שזו עכשיו המטרה שלנו

גדי ירקוני:  אנחנו צריכים שהילדים, אחרי שנחזיר – אני מדבר כך, התושבים בכלל עוד לא שם, יש כאלה שעוד לא קברו את מתיהם, את היקר להם מכל, והם במלונות, שזה זוועה

גדי ירקוני:  אין להם יציבות נפשית בכלל

גדי ירקוני:  הייתי בוועדת הכספים, אני מקבל פתק שכולם במלונות קיבלו עכשיו הודעה מהמדינה שהם צריכים לפנות את החדרים

גדי ירקוני:  ישבתי עם גפני, הוא הלך לשר האוצר והם ביטלו את זה

גדי ירקוני:  אתה יודע מה הודעה כזאת עושה לנפש? אתם אנשי טיפול פה הרבה יותר ממני

גדי ירקוני:  מה זה עכשיו להוציא אותם מזה? זה נורא

גדי ירקוני:  בגלל זה אני, בתור ראש מועצה, קיבלתי דבר ראשון החלטה, אמרתי להם: אתם עד סוף השנה שם, בגלל שאנחנו מעריכים שהמלחמה תהיה ארוכה

גדי ירקוני:  אם תתקצר נשנה, אבל הודאות חשובה

גדי ירקוני:       אתם הדבר הכי חשוב, יותר מהבטונים, יותר מהכל

גדי ירקוני:  הנפש, אם לא נבריא את הנפש של משפחות שלמות, לא תהיה תקומה לנו שם, אני חושב שלא תהיה תקומה להרבה בעם ישראל ולדורות הבאים

גדי ירקוני:  אז האחריות עכשיו, כמובן שהיא גם עלי בייחוד, אבל גם על ממשלת ישראל וגם עליכם, חברי הכנסת

גדי ירקוני:  תראו איך לא שוכחים אחרי חודשיים, שלושה, שנה, את הדבר הזה

גדי ירקוני:  רק טיפולי בריאות הנפש יחזירו לנו שפיות לאזור

יונתן מישרקי:  תודה על הדברים היוצאים מן הלב

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להוסיף משהו שראש המועצה ישמע

קטי קטרין שטרית:  אנחנו, חברי הכנסת, הקמנו חמ"ל לטפל בכל מיני דברים

קטי קטרין שטרית:  אני רוצה להגיד לך מה החמ"ל הזה יצר

קטי קטרין שטרית:  כל אחד מחברי כנסת יאמץ יישוב כך שאנחנו נזעק את הזעקות שלכם פה

קטי קטרין שטרית:  אנחנו לא נניח , נהיה כאן ונהיה לצדכם כמה שזה ייקח

קטי קטרין שטרית:  זה ייקח כמה שזה ייקח, אנחנו מאמצים את הישובים

קטי קטרין שטרית:  יישובי אשכול, שער הנגב, כל עוטף עזה יקבל חברי כנסת שיאמצו אותו ואנחנו נהיה הדוברים שלכם בכל ועדה וועדה, במליאה, בכל מקום

קטי קטרין שטרית:  דע לך שלא נניח לזה אפילו לא יום אחד, וזה לא משנה אם זה קואליציה או אופוזיציה, לא משנה מה אנחנו נהיה אתכם לאורך כל הדרך

יונתן מישרקי: גדי, אני מוכרח לומר שגם בדיון הקודם שדיברנו על המפונים והכל, גם אז שמעתי את הזעקה שלך בנושא החוסן

יונתן מישרקי:  דיברת איתי על פתיחת מרפאות, הסברת לי כמה זה חשוב, מיד כמובן יצרנו קשר, גם השר דיבר איתך אחרי שיחה שלי איתו בעניין הזה

יונתן מישרקי:  פתחת עם השבויים והנעדרים, כולנו כאן בתפילה ובהחלט נמצאים עם הכאב והסבל של המשפחות ומתפללים לחזרתם מהר בריאים ושלמים

יונתן מישרקי:      בהקשר של הטווח הארוך, אני הייתי מאוד מאוד שמח שאתה תשמע את התשובה של ד"ר גלעד בודנהיימר בהקשר הזה, מה משרד הבריאות רואה ואיך הוא מתכנן את העבודה לטווח הארוך, לפחות לחמש השנים הקרובות כמו שהזכיר ראש המועצה

גלעד בודנהיימר: תודה לגדי על הדברים ושיתופי הפעולה

גלעד בודנהיימר:  אני בקשר עם מרכזי החוסן כל הזמן

גלעד בודנהיימר:  ההשקעה הנכונה במרכזי החוסן, בחיבור לקהילה ולהעמיד את הכוחות של הקהילה מחדש, זאת הדרך הנכונה

גלעד בודנהיימר:  כבר מהשבוע הראשון של המלחמה הזאת התחלנו לחשוב על היום שאחרי בהבנה שאין לנו את הפריבילגיה של הזמן כדי להשתהות

גלעד בודנהיימר:  אנחנו מבינים שהאירוע הוא בראש ובראשונה קהילתי, בכל הקהילות עם כל מעגלי הפגיעה

גלעד בודנהיימר:       כלומר, בסוף גם הילדה מירושלים או הילדה מתל אביב צריכה מענים, לא את אותם מענים כמו הילדה שהייתה במעגל הראשון ונפגעה אבל אנחנו צריכים לחשוב במעגלים על כל האוכלוסיות בישראל

גלעד בודנהיימר:  אנחנו צריכים ללמוד ולקבל השראה מהקהילות בדרום איך אנחנו יכולים לייצר קהילות חזקות שיודעות לעבוד עם הכוחות שלהם בכל רחבי הארץ

גלעד בודנהיימר:  אנחנו נצטרך לייצר מנגנונים קהילתיים בכל רחבי הארץ

גלעד בודנהיימר:  לכן גם פעלנו בשיטה שמרחיבה בראש ובראשונה את מרכזי החוסן, מתוך התפיסה הזאת שכוחנו בא מתוכנו ולא נוכל רק לצפות שמשהו יקרה מבחוץ

גלעד בודנהיימר:  בסוף זאת הדרך הכי בריאה להתמודד עם טראומה

גלעד בודנהיימר:      מעבר לזה אנחנו נצטרך לחזק מאוד את מעגלי הרפואה הראשונית בכל ההיבטים ולהכשיר את כל מקצועות הבריאות כדי שידעו לטפל ברמות כאלה ואחרות ולתת את המענים הנדרשים כדי להוריד תסמינים שקשורים לפעמים לטראומה, לפעמים מספיק להסדיר את השינה של אדם כדי לעזור לו מאוד מאוד לצאת מהמצב

גלעד בודנהיימר:  זאת אולי הזדמנות להזהיר משימוש בחומרים לא מתאימים או בתרופות בלי להתייעץ עם רופאים כי בשלבים שונים של טראומה דברים יכולים להזיק וכדאי מאוד להיזהר בדברים האלה

יונתן מישרקי: אתם חושבים שמטפלים שפגועים בעצמם, כמו שהזכיר ראש המועצה, שחוו זאת בעצמם, מסוגלים לטפל באחרים?     

גלעד בודנהיימר: בהחלט, בהחלט

גלעד בודנהיימר:  זה הדבר הכי נכון והכי טוב שיכול לקרות

גלעד בודנהיימר:  זה מחזק גם את המטפל עצמו, גם מייצר שיתוף פעולה נכון וטוב

גלעד בודנהיימר:  אני אגיד בזהירות שכל אחד עושה את מה שנכון לו כי כוחות הנפש שלנו עובדים בקצבים שונים, עם כלים שונים, כדי להתמודד עם טראומה

גלעד בודנהיימר:  לא טוב לדחוף מישהו למשהו שהוא עדיין לא בשל לו

גלעד בודנהיימר:  זה נכון לאנשים

גלעד בודנהיימר:  אנחנו באופן כללי מעודדים שיחה אבל לא נכון לדחוף מישהו לשיחה על משהו שהוא לא בשל עדיין להתמודד איתו

גלעד בודנהיימר:  לכן אנחנו מדגישים כמה חשוב שאנשי מקצוע שיש להם מיומנות בטראומה יהיו

גלעד בודנהיימר:  מכיוון שאין לנו מספיק ואנחנו נמצאים באירוע רב-נפגעים אנחנו מייצרים וממליצים להמשיך ולייצר את המענים ברמה של רפואה ראשונית, ברמה של כלל המטפלים, כדי שכל אחד ידע לפחות את הבסיס של איך לתת מענים בתוך הדבר הזה

גלעד בודנהיימר:       דיברתי על רפואה ראשונית, בסוף למה שלא יחזיק בקהילה וברפואה הראשונית נצטרך את העולם הטיפולי

גלעד בודנהיימר:  בעולם הטיפולי אני אגיד שאנחנו מקווים שהזירה תהיה בעיקר שיחתית

גלעד בודנהיימר:  יש מצבים שגם צריך פסיכיאטרים וצריך תרופות אבל אנחנו ננסה להמעיט עד כמה שאפשר בזה, כי באמת הטיפולים השיחתיים, הפסיכותרפיה, הם הטיפולים הנכונים, ונצטרך לראות איך אנחנו בונים את המערכת בצורה נכונה ומדויקת שתדע להתאים את הטיפולים למי שצריך

גלעד בודנהיימר:  נצטרך להשקיע מאמצים רבים בלראות איך אנחנו מגייסים את כוח האדם שזלג בהיקפים עצומים בשנה האחרונה מהשוק הציבורי לפרטי

גלעד בודנהיימר:  נצטרך לראות איך אנחנו מגייסים אותם חזרה לשוק הציבורי על מנת לייצר מערכות חזקות ואיתנות שיכולות לתת את המענים בצורה מדויקת

גלעד בודנהיימר:       ברור שיש היבטים רוחביים, גם כלכליים, לעניין הזה, כדי לייצר מערכת אטרקטיבית כי כל התמחורים בבריאות הנפש באמת היו מאוד נמוכים בשנים האחרונות בכל הרמות, מרמת המשכורות ועד רמת התמחורים של הפעולות שנעשות במרכזים הרפואיים השונים

גלעד בודנהיימר:  נצטרך לראות איך אנחנו נותנים את המענה בצורה נכונה כדי שמערכת בריאות הנפש תהיה מערכת איתנה שיכולה להחזיק את הטיפול בכל אוכלוסיית ישראל, בתקווה שהיא לא תצטרך לתת את הטיפול לכל אוכלוסיית ישראל אלא הקהילות יוכלו להחזיק בעצמן ונחזק גם את הקהילות

קטי קטרין שטרית: עדיין לא מובן הנושא של משרד הרווחה מול עוד משרד הבריאות, זה לא יושב לי טוב

יונתן מישרקי: אכן תשובה עוד לא התקבלה בעניין הזה

יונתן מישרקי:  על כל עניין התכלול, שגלעד לא כל כך אוהב לשמוע אותו, עדיין לא התקבלה תשובה

גלעד בודנהיימר: אנחנו עובדים בצמוד לרווחה ולחינוך ומשתפים פעולה

גלעד בודנהיימר:  אנחנו נפגשים עם פיקוד העורף ויצרנו חמ"לים משותפים במלונות ויש מודל שהרווחה מובילה של נושא התכלול במלונות ושיח על הדברים

גלעד בודנהיימר:  אני רק אומר להיזהר מרצונות להמציא דברים שלא עובדים בשגרה ולצפות שהם יקומו עכשיו

גלעד בודנהיימר:  אנחנו צריכים להיזהר מהמצאות חדשות, אנחנו צריכים להישען ככל האפשר במה שאנחנו יודעים שעובד בשגרה כדי לממש אותו גם בחירום

גלעד בודנהיימר:  אני לא נגד שיתופי הפעולה, אני מאוד בעד

קטי קטרין שטרית: לא זאת הנקודה

קטי קטרין שטרית:  יש את רח"ל שהוקמה אבל זה יותר דואג לצרכים חומריים, אנחנו מדברים על תכלול ברמה של בריאות נפש

קטי קטרין שטרית:  אחרי המלחמה הזו נקבל הרבה מאוד מהציבור, כולל עוטף עזה וכולל גם מרכזים אחרים, מתמודדי נפש והמדינה לא מוכנה לזה, ויפה שעה אחת קודם

קטי קטרין שטרית:  אנחנו לא מוכנים לזה

קטי קטרין שטרית:  תמיד אנחנו מגיעים למצב של כיבוי שריפות ולא טיפול שורש, תמיד, בגלל שכל הזמן אומרים שהכל בסדר

עדית סרגוסטי: קטי, זה בידיכם לשנות את זה

עדית סרגוסטי:  זה לא גלעד, זה אתם

קטי קטרין שטרית: אני לא תוקפת את גלעד

גלעד בודנהיימר: בוודאי שמשרד הבריאות יתכלל את נושא בריאות הנפש עם שיתופי הפעולה הנדרשים

יונתן מישרקי: מול כל משרדי הממשלה והגופים האזרחיים

גלעד בודנהיימר: בנושא בריאות הנפש, בוודאי

קטי קטרין שטרית: אנחנו הרי נקבל אותם אחר כך בביטוח הלאומי, נוציא את אותו כסף

יונתן מישרקי: גלעד, העברתם דרישה תקציבית למשרד האוצר באשר להסכמי שכר, באשר לגיוס משאבים, פסיכיאטרים, עובדים וכו', לטובת הטיפול לטווח הארוך?     

גלעד בודנהיימר: הדרישות התקציביות שהעברנו עד כה לאוצר, וגם נענינו, זה פתרונות שהיו בטווח הקצר ואנחנו מכינים כרגע את הדרישות התקציביות לטווח הארוך

יונתן מישרקי: תודה, זה מה שרציתי לשמוע

יונתן מישרקי:  סיגל אלון סידליק, שירותי בריאות כללית, בבקשה

סיגל אלון סידליק: אנחנו כמובן עומדים בקשר עם גלעד ממשרד הבריאות לגבי המענים וגם לגבי השאלה החשובה שלכם בעניין המענים בהמשך

סיגל אלון סידליק:  אני רק אומר שקודם כל צריך לקחת בחשבון שיש לנו גם המשך בטווח הקצר, כמו למשל המלונות, גם המשך בטווח הארוך, וגם שיש לנו כמה סוגי אוכלוסיות, מיישובי העוטף שנמצאים כקהילות במלונות, יש לנו את הישובים העירוניים שהמענה עבורם צריך להינתן בצורה מותאמת

סיגל אלון סידליק:  גלעד הזכיר קודם את המיפוי שנעשה

סיגל אלון סידליק:       בכללית, ובכלל הקופות, יש גם את מוקד החירום הטלפוני שעובד 24/7 ומקבל פניות

סיגל אלון סידליק:  מעל 4,500 פניות כבר התקבלו ונענו

סיגל אלון סידליק:  זה צורך חיוני שאדם בכל הארץ שמרגיש מצוקה וחרדה מיד מקבל את המענה ע"י עובדים סוציאליים ופסיכולוגים, וככל שצריך לתת מענה נרחב יותר אז אנחנו עושים העברה מסודרת בלי ביורוקרטיה, בלי המתנה בתורים, להמשך מענה במסגרות האזורים שבהם הוא גר במרפאות בריאות הנפש

יונתן מישרקי: אתם ערוכים לתת מענה לטווח הארוך למבוטחים שלכם?     

סיגל אלון סידליק: אנחנו כל הזמן נותנים מענה בבריאות הנפש

סיגל אלון סידליק:  כמובן שיש התאמות

סיגל אלון סידליק:  לכן אמרתי, גם מוקד החירום, גם מענה שלוש שיחות טלפוניות, שזה פרויקט עם משרד הבריאות לתקופת הקורונה שהורחב בצורה ניכרת והם מקבלים שם מענה מידי לטיפול קצר מועד

סיגל אלון סידליק:  אני חושבת שיש יותר ויותר אנשים שצריכים לקבל מענה יזום, חלקם מקבלים, במלונות ניגשים ונותנים מענה יזום

סיגל אלון סידליק:  רק צריך לקחת בחשבון שזה כל הזמן בתקשורת עם מיפוי עם הקהילה, עם מנהיגי הקהילה, עם נציגי הרשויות המקומיות שנמצאות שם

סיגל אלון סידליק:       אני רוצה להגיד בעניין הזה שני דברים: אנחנו מפיקים לטווח הארוך סרטוני הסבר כדי שהמידע יהיה מונגש לכמה שיותר אנשים באוכלוסייה, ומצד שני מאוד חשוב לקחת בחשבון את הילדים הצעירים בגיל הרך שיצטרכו לקבל מענה

סיגל אלון סידליק:  בכללית אנחנו ערוכים גם לגיוס ניכר של מטפלים, של עובדים סוציאליים ופסיכולוגים, כבר במידי ונותנים מענים גם באזורי המגורים וגם באזורים שאליהם המפונים הגיעו בכל התחומים

אליהו דלל: לילדים אתם נותנים מענה פרונטלי?     

סיגל אלון סידליק: כמובן

סיגל אלון סידליק:  יש לנו צוותים שמגיעים לשטח, במקומות אחרים אנשים מגיעים אלינו, איפה שצריך כמובן שניתן מענה פרונטלי, הרבה פעמים משפחתי

סיגל אלון סידליק:  חלק ממה שכרגע אנחנו נערכים זה הרחבת מענים מסוגים שונים

יונתן מישרקי: טלי שמואלי, נציגת מכבי שירותי בריאות, בבקשה

טלי שמואלי: אני אתן סקירה קצרה לגבי מה שמכבי פועלת מתחילת הלחימה

טלי שמואלי:  אנחנו מתייחסים לשלוש חזיתות: האחת, מענה למעגל הראשון, שהזכירו אותו כאן לא מעט, גם במלונות, גם באזורים נוספים שדורשים מענה מידי

טלי שמואלי:  אנחנו פועלים למתן מענה חירום במרפאות שלנו ובמערך העצמאים שלנו, ובמקביל אנחנו מאוד מנסים לשמור על השגרה, כולל reaching out למטופלים עם severe mental illness כדי לבדוק שהם באמת מטופלים ומקבלים את המענה שהם צריכים

טלי שמואלי:      מיום שני שאחרי השבת השחורה למכבי יש מוקד של בריאות הנפש במלונות ים המלח

טלי שמואלי:  אנחנו עושים שם גם reaching out למטופלים בתוך חדרי המלון, עוברים ממלון למלון, עוברים בין החדרים

טלי שמואלי:  הצורך הלך וירד והיום אנחנו יותר פועלים במתן מענה של איזושהי שגרת חירום שתימשך

טלי שמואלי:  יש לנו קרוב לאלפיים פניות לקו החם שמכבי מפעילה, בדומה לקו החם שהקופות האחרות מפעילות

טלי שמואלי:  מענה של טיפול פסיכולוגי של שלוש שיחות, יש לנו כבר נכון להיום הבוקר מעל אלף פניות, ופתחנו קו נוסף של פסיכולוגים מכוחותינו שייתנו את המענה בנוסף למענים הללו

טלי שמואלי:      אנחנו עושים גם reaching out למטפלים שלנו, בודקים שהם בטוב, עושים קבוצות ב-Briefing, קבוצות תמיכה, פותחים קבוצות בתוך המרפאות גם לאוכלוסייה שלא נפגעה מהמעגל הראשון כי אנחנו יודעים שיש גם כמובן טראומה משנית לאותם אנשים שצופים בטלוויזיה, אותן משפחות, אותם האנשים שהיו במעגלים שונים ואנחנו גם נותנים להם מענה

אליהו דלל: חשוב לי גם לדעת מה חסר לכם, איפה חסר ומה המענים שלכם לטובת הילדים במקרים האלה

טלי שמואלי: אני חושבת, כמו שגלעד אמר וציין קודם, שהמערכת התחילה בחסר, והחסר המאוד מאוד גדול הוא כמובן בתחום הילדים והנוער

טלי שמואלי:  האנשים שאנחנו דואגים לתגבר ולתת מענה הם כמובן מכל הדיסציפלינות, כולל טיפולים בילדים ונוער

טלי שמואלי:  אנחנו עושים מיפוי של מתנדבים כדי להוסיף אותם

טלי שמואלי:  מה שחסר לנו כרגע זה דברים שאנחנו לא נפתור אותם בנקודת הזמן הנוכחית אלא איזושהי היערכות קדימה, חשיבה קדימה על איך אנחנו פותרים את המשבר שקיים בבריאות הנפש שהולך ומתעצם

יונתן מישרקי: אתם בקשר עם משרד הבריאות בהקשר הזה?     

טלי שמואלי: כל הזמן

טלי שמואלי:  אנחנו עובדים בצורה מאוד מאוד צמודה

יונתן מישרקי: אני מודה לך על הדברים

יונתן מישרקי:  פרופ' ערד קודש, קופת חולים מאוחדת, בבקשה

ערד קודש:  אני רוצה להזכיר שהמלחמה הקשה הזו וה-7 באוקטובר תפסו את מערכת בריאות הנפש במערכת מאוד רזה ובמצוקה

ערד קודש:  יחד עם זאת, חשוב לציין שמערכת הבריאות הייתה המערכת הראשונה שהתעשתה כבר בשעות הראשונות על מנת לתת מענה

ערד קודש:  תוך שעתיים כבר כל מוקדי החירום היו בפעילות וכמובן שלוש השיחות

ערד קודש:  חשוב להזכיר, כל קופות החולים, כמובן כולל מאוחדת, נותנות עוד היום כמויות אדירות של מענה ושלוש שיחות, שזה בעצם מענה למצבי משבר שנמצאו כמאוד מאוד אפקטיביים בשלב הזה

ערד קודש:      לגבי החוסרים, הדבר החשוב ביותר שחסר לנו זה נתונים

ערד קודש:  אנחנו עדיין לא יודעים את המיפוי המדויק של השוהים בתוך המלונות

ערד קודש:  יחד עם זאת, מאוחדת, יחד עם כל הקופות האחרות, משתפות פעולה

ערד קודש:  צריך לזכור שיש פה אירוע שהוא ייחודי, קופות החולים כולן נותנות מענה לכל מבוטחי הקופות ללא קשר לשיוך הקופתי

ערד קודש:  בפועל, יש פה שיתופי פעולה בין קופות החולים על מנת לתת מענה למפונים בבתי המלון וזה דבר שחשוב לזכור

ערד קודש:      אנחנו נצטרך להשתמש באירוע הזה, בהזדמנות שנכתבת בדם, על מנת לשנות את התפיסה של מערכת בריאות הנפש

ערד קודש:  אנחנו בקשר ישיר עם מנכ"ל משרד הבריאות, כמובן עם גלעד, על מנת לחשוב איך אנחנו יוצאים מתוך האירוע הזה, מתוך מחשבה שמערכת בריאות הנפש אינה יכולה להשתמש בכלים של אתמול כדי לתת פתרונות למחר

ערד קודש:  יש פתרונות, יש חשיבה יצירתית, כמובן גם הכנסה בחזרה של כוח אדם שנפלט מתוך המערכת הציבורית למערכת הפרטית, אבל גם הדבר הזה לא יספק

ערד קודש:  אנחנו נצטרך לעשות חשיבה מחודשת לגבי הפרדיגמות שעליהן אנחנו נשתית את מערכת בריאות הנפש העתידית, מכיוון שמחסור כוח אדם הוא מחסור שלא נוכל להשלים אותו, בטח לא בחמש או שש השנים הקרובות

יונתן מישרקי: אני מודה לך על הדברים

יונתן מישרקי:  אני רק רוצה שתיקחו בחשבון תמיד שהשוטף לא ייעלם לנו בתוך המלחמה שאנחנו נמצאים בה, אותם אלה שזקוקים לאותה תמיכה, לאותה עזרה, במהלך הזמן, מתמודדי הנפש

ערד קודש: חד-משמעית

ערד קודש:  השוטף לא נפגע בשום מקום

ערד קודש:  זה חלק מהאתגר

ערד קודש:  האתגר הוא לעבוד בשני ערוצים מקבילים, מצד אחד לתת מענה לאוכלוסייה המורכבת, ודאי לאוכלוסייה שסובלת מתחלואה פסיכיאטרית קשה, לצד זה שאנחנו צריכים להמציא את עצמנו מחדש מול אירוע שמעולם לא התמודדנו אתו

ערד קודש:  על פי מה שאנחנו רואים כבר עכשיו יש עדויות לכך שהמערכת עובדת בכיוון הנכון

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  ד"ר מרנינה וונטיק שוורץ, קופת חולים לאומית, בבקשה

מרנינה וונטיק שוורץ: אני מודה על כינוס הוועדה החשובה הזאת

מרנינה וונטיק שוורץ:  בהתייחס לשאלה האחרונה שלך לפרופ' קודש, אנחנו עובדים בוויסות שגרה וחירום

מרנינה וונטיק שוורץ:  ברור שהשגרה צריכה להתמשך והיא נמשכת, אבל ברור שאנחנו נדרשים לתת מענה חירום

מרנינה וונטיק שוורץ:  אני חייבת להגיד שגם קופת חולים לאומית ביום הראשון פתחה קו חם לקוחותיה בצירוף שלוש שיחות והרחבנו את הספקים של שלושת השיחות כדי שנוכל לעמוד בעומס

מרנינה וונטיק שוורץ:  למחרת נפתח קו לעובדים

מרנינה וונטיק שוורץ:  פתחנו סדנאות חוסן גם ללקוחות וגם לעובדים בתחום של הורים לחיילים והורים לילדים ואנחנו נותנים הרצאות לקבוצות ייעודיות כשאנחנו מזהים צרכים מסוימים

מרנינה וונטיק שוורץ:  הדבר הוא דינמי וכל יום עולים צרכים אחרים ואנחנו קשובים ואוספים אותם

מרנינה וונטיק שוורץ:       יש לנו קשר יומי בתוך התקופה בין הגורמים האחראיים במחוזות על בריאות הנפש וקשר יומי עם האגף לבריאות הנפש ולגלעד

מרנינה וונטיק שוורץ:  תודה על כל העבודה והעזרה

מרנינה וונטיק שוורץ:  לאומית היא הקופה הקטנה ביותר בין כולן

מרנינה וונטיק שוורץ:  בשגרה אנחנו נעזרים בספקים חיצוניים ועכשיו גם כן הרחבנו את העזרה לספקים חיצוניים ממוקדי תחום טראומה

מרנינה וונטיק שוורץ:  חברנו לבתי החולים אשר בבתי המלון

מרנינה וונטיק שוורץ:  באופן אישי פרטי אני מתנדבת בשפיים אז ראיתי את העבודה מבפנים ובאמת צריך למפות את האנשים שם לפי עצימות הפגיעות שלהם כדי שאחר כך גם כן נוכל להמשיך ולטפל בהם ולפזר את הכוחות באופן מתאים

מרנינה וונטיק שוורץ:      גיוס מתנדבים – אני חושבת שאת המתנדבים, אני קוראת לזה במירכאות, לאט-לאט אנחנו נהפוך לעובדים שיקבלו תגמול כפי שמגיע להם, כי זה אנשי בריאות הנפש, אנחנו בונים על זה כדי להגדיל את הכוחות שלנו, גם לגבי טיפולים פרונטליים וגם לגבי טיפולים בטלמדיסין

מרנינה וונטיק שוורץ:  אני שוב מצרה על כך שאנחנו נכנסנו בחסר אבסולוטי לאירוע אבל אנחנו עושים את כל המאמצים כדי לתקן את החסר הזה ולמזער נזקים

יונתן מישרקי: תודה על הדברים

יונתן מישרקי:  נציגת משרד הרווחה, שגית ארבל, בבקשה

שגית ארבל אלון: כמו שכבר צוין קודם, העבודה עם משרד הבריאות משולבת יחד עם קופות החולים יד ביד

שגית ארבל אלון:  אנחנו שותפים בתהליך ואני רוצה רק לייצר רצף בין שני נושאים

שגית ארבל אלון:  יש את הסוגיה של חוסן, שכמו שנאמר פה מתבסס על קהילות, לא תמיד זו הקהילה דווקא של המקום שבו אתה גר, כמו שאנחנו רואים בצורה מאוד מאוד משמעותית בקיבוצים או בישובים שיצאו כמקשה אחת לעומת קבוצות אחרות שיצאו שלא בקבוצה אחת

שגית ארבל אלון:  לכל אחד יכולות להיות קהיליות מסוגים שונים ואני חושבת שאחת העבודות המשמעותיות שיהיו בתקופה הקרובה היא לאתר את הקהילה של כל אחד עבור עצמו כדי לפתח חוסן

שגית ארבל אלון:      חשוב מאוד, כמו שכבר צוין קודם אבל אולי נרחיב את המעגל, לייצר תהליך של הכשרה של מגיבים ראשונים, בין אם זה אנשים שהם במערכת הבריאות הכללית, בין אם זה עובדים סוציאליים, שכמו שכבר נאמר, היו במקום ובאירוע כבר ביום הראשון ועושים מהרגע הראשון עבודה - - -     

יונתן מישרקי: אני מתנצל שאני קוטע אותך, החברים בטוח ישמחו לשמוע מה את חושבת על המנגנון של שיתוף הפעולה או העבודה מתחת משרד הבריאות או במקביל למשרד הבריאות, או מה הפלטפורמה הנכונה בעינייך לרכז בסוג של פירמידה את כל העובדים תחת מטרייה אחת

אליהו דלל: שלא תהיה כפילות

שגית ארבל אלון: אני חושבת שהתהליך הזה כרגע עובר דיוק בדיאלוג בין משרד הבריאות למשרד הרווחה, הן בעבודה של המלונות – ציין את זה ד"ר בודנהיימר כבר לפניי – והתהליך הזה כרגע בשלבים אחרונים של גיבוש ואני מניחה שהוא יונח בצורה משותפת על השולחן

שגית ארבל אלון:       אני מנסה להגיד שיש את העניין של החוסן הכללי, שהוא תהליך יותר נרחב ופחות בתחום ישיר של בריאות הנפש, וגם את הרצף הזה אנחנו עסוקים ביחד לתכלל

שגית ארבל אלון:  אם יש משהו שהוא לא נכון זה לייצר עבודה מבוזרת ולכן, כדי לדייק את זה עד הסוף, אנחנו נדרשים לעבוד גם עם משרד הבריאות, עם משרד החינוך, בעיניי גם עם השלטון המקומי, בצורה מאוד מאוד הדוקה, וכמובן החברה האזרחית

שגית ארבל אלון:  אני חושבת שאנחנו לקראת סוף גיבוש התהליכים ואני חושבת שיחד נגיש את זה ולא כל אחד לחוד

שגית ארבל אלון:  הנכונות היא לשתף פעולה

יונתן מישרקי: אנחנו חושבים שזה האירוע, גם שיתוף פעולה אבל גם גורם אחד שינהל את כל הדבר הזה

יונתן מישרקי:  ציינת את משרד החינוך, אתם, משרד הרווחה, משרד הבריאות, שיהיה גורם אחד שיתכלל את זה

קטי קטרין שטרית: כמה עו"סיות יש במרפאת בריאות הנפש בשדרות?     

שגית ארבל אלון: במרפאה בריאות הנפש בשדרות זה לא עו"סיות של הרווחה - - -     

קטי קטרין שטרית: במרכז החוסן

קטי קטרין שטרית:  אני אתן לך את הנתון – עו"סית ורבע כל שדרות

קטי קטרין שטרית:  מכאן תביני מה בסופו של דבר יהיה בתהליך, טיפול מהיר-מהיר וכולם יעברו לביטוח הלאומי

שגית ארבל אלון: זו לא הכוונה

שגית ארבל אלון:  אני חושבת שהכוונות הן גם לייצר איזשהו מענה ראשוני אוניברסלי, גם לייצר ריבוד של טיפולים, מי צריך את זה ומי צריך אחר, לייצר תהליכים שהם מדויקים, ריבוד של אוכלוסיות, וגם בסופו של דבר לגייס או לייצר ממתנדבים לעובדים

שגית ארבל אלון:  אני חושבת שכל הדברים כבר נאמרו ע"י קודמיי

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  אלישבע לב-רן, פסיכולוגית קלינית מפורום הארגונים למען הפסיכולוגיה הציבורית

אלישבע לב-רן: שלום לכם

אלישבע לב-רן:  לא קל לדבר בימים כאלה ואני אקצר ולא אחזור על הדוברים הקודמים כיוון שברור לכולם שהאירוע הוא בקנה מידה אחר ודרוש תכלול

אלישבע לב-רן:  התפקיד של הפסיכולוגים הציבוריים מגלם את הקהילתיות שדיברו עליה

אלישבע לב-רן:  הפסיכולוגים בשירות הציבורי פזורים על כל הארץ והם גם בכל המערכות, בחינוך, בבריאות, בשיקום, בהתפתחות הילד

אלישבע לב-רן:  זה לא רק קליניים, גם פסיכולוגים חינוכיים שיקומיים רפואיים הם גם מטפלים

אלישבע לב-רן:  כמו שראיתם, קפצו המון פסיכולוגים, אנחנו כולנו מודים, מתרגשים, מעריכים, באו למלונות להתנדב, אבל זה טוב בטווח המיידי, זה ברור לכם שזה לא לטווח הארוך

אלישבע לב-רן:      לטווח הבינוני, הקרוב – וזה לא סוד, יש פה הרבה אנשים שיודעים את זה – אנחנו קוראים כבר שנים להחזיר את הפסיכולוגים לשירות הציבורי וזה דרך שכר

אלישבע לב-רן:  אני רוצה שתדעו, לא נעים לי להטריד אתכם באמצע מלחמה, אבל הסכם השכר שלנו עכשיו, בימים אלה, הוא פתוח, אפשר לסגור אותו בחודש

אלישבע לב-רן:  אנחנו יודעים משמועות שמחכה לנו איזו קופסה קטנה של החרגה - - -     

יונתן מישרקי: הדברים ברורים, אנחנו נשמע את נציגת האוצר

אלישבע לב-רן: משפט אחרון

אלישבע לב-רן:  עם ישראל אמר בשבועיים האחרונים שהוא רוצה סולידריות, אני חושבת שכולם פה בחדר מבינים על מה אני מדברת, אין צורך להרחיב

אלישבע לב-רן:  אנחנו מצפים שגם הסולידריות הזאת תשתקף במדיניות של הרווחה, של הבריאות ושל החינוך

יונתן מישרקי: תודה על הדברים

יונתן מישרקי:  עדי סגל, בבקשה

עדי סגל: אני מטעם "בנפשנו", פסיכולוגים קליניים שנאבקים להצלת בריאות הנפש

עדי סגל:  אני אגיד שבהכשרה שלי אני גם פסיכולוגית קלינית מומחית וגם חינוכית מומחית

עדי סגל:  שמחתי לשמוע פה שני דברים: אחד, הרצון למנוע פתולוגיזציה והשני להחזיר את כוח האדם שזלג מהמערכת אל הפרטי

עדי סגל:       מזה שמונה שנים קופות החולים אמורות לספק את על פי חוק את שירותי בריאות הנפש בקהילה ולמרות זאת קופות החולים עוד לא נתנו דין וחשבון בשמונה השנים האחרונות על איך נראה מערך בריאות הנפש ואיך נראות ההוצאות שלהן

עדי סגל:  אנחנו יודעים שהשנה יש תקצוב של ארבעה מיליארד לטיפול בקהילה – אני מדגישה בקהילה, לא לאשפוז לקופות החולים – ואנחנו יודעים שהתקציב הזה לא מנוצל

עדית סרגוסטי: מאיפה המספר הזה?     

עדי סגל: בפסיקה של בג"ץ מה-20 באוקטובר יש חיוב למדינה ולקופות החולים לתת מענה עד ה-4 בדצמבר

עדית סרגוסטי: זו עתירה שלנו אז במקרה אני יודעת

עדי סגל: עכשיו לעניינים הדחופים שלשמם התכנסנו

עדי סגל:  משרד החינוך הוציא מכתב מה-22 באוקטובר למנהלי השירותים הפסיכולוגים החינוכיים והוא מבין שזה אירוע של פסיכולוגים, אבל פה כרגע אנחנו מדברים על אירוע שמנוהל ע"י פסיכיאטרים

עדי סגל:  אנחנו רוצים דבר נורא נורא פשוט – שהרגולטור יורה לקופות החולים לגייס את הפסיכולוגים, לא באופן כללי, פסיכותרפיסטים, אותנו, את המומחים לטיפול

עדי סגל:  יש היום בשירות הציבורי כ-1,300 פסיכולוגים קליניים, לעומת זאת יש 4,000 מאיתנו במגזר הפרטי

עדי סגל:  אנחנו לא נבוא לעבוד עם 40 שקלים לשעה ויש תקציבים שאפשר להפעיל

עדי סגל:      ברור שקופת חולים כללית לא יכולה בגלל שהיא מחושקת בהסכמים קיבוציים, אבל אתם יכולים לתת צו חירום ולהגיד להם לגייס אותנו, הפסיכולוגים, ואנחנו נבוא ונעבוד, אנחנו מוכשרים לעבוד בטיפול בטראומה

יונתן מישרקי: הנושא ברור

עדי סגל: אפשר להורות לקופות החולים גם במערך שניתן פה, והוא מערך טוב, אבל אם אחרי פגישה עד שלוש נדרש קוד F, זאת אומרת שנדרשת הערכה פסיכיאטרית, אז גם אנשים לא יבואו וגם אנחנו מייצרים פה צוואר בקבוק

עדי סגל:  אם תיתנו לנו לעבוד, תגייסו אותנו ושפשוט יהיה walk-in ואחרי זה יפתרו את טופס 17 וכל העניין אז אפשר יהיה לעבוד

עדי סגל:  יש פה כוח אדם שיכול לתת מענה

יונתן מישרקי: תודה על הדברים

יונתן מישרקי:  נציגת האוצר, מאי שמואל, בבקשה

מאי שמואל: מאי שמואל, רפרנטית מאקרו מאגף שכר והסכמי עבודה

מאי שמואל:  סוגיית השכר של הסכם הפסיכולוגים היא סוגיה מוכרת

מאי שמואל:  היא סוגיה שכבר עלתה אצלנו ונמצאת בראש סדר העדיפויות כבר בהסכם המסגרת שנחתם ביולי האחרון, שבו ניתנו תוספות שכר שקליות ואחוזיות רוחביות לכלל המגזר הציבורי, ביניהם גם לפסיכולוגים

מאי שמואל:  מלבד התוספות האלו גם הוסכם עם ההסתדרות שהפסיכולוגים יהיו אוכלוסייה מתועדפת, זאת אומרת אוכלוסייה שאנחנו נטפל בה בהסכם שכר ייעודי נוסף על אותן תוספות וההסכם הזה אמור לטפל בבעיית מבנה השכר

יונתן מישרקי: מה לוחות הזמנים? אנחנו מדברים על מצב מלחמה

יונתן מישרקי:  ולאיפה אתם שואפים? כמה אתם רוצים שהשכר יהיה לשעה?     

מאי שמואל: מבחינת לוחות הזמנים, האוכלוסייה הזאת נמצאת בראש סדר העדיפויות

מאי שמואל:  הדיונים מול ההסתדרות היו אמורים להתחיל כבר מיד אחרי החגים והדיונים האלה נדחו בגלל המצב ובגלל המלחמה

מאי שמואל:  מבחינת הסוגייה התקציבית, אנחנו עדיין לא בשיח על המגבלה התקציבית וזה אמור להיות בשיח מול ההסתדרות

גאיה עפר: גאיה עפר מאגף התקציבים במשרד האוצר

גאיה עפר:  חשוב לי להגיד שהטווח המיידי זה הדבר שאנחנו כרגע בפוקוס עליו ואנחנו לא ממתינים להסכם שכר, למסגרת ולמשא-ומתן בשביל להנחות את קופות החולים ביחד עם משרד הבריאות לגייס כמה שיותר מטפלים

יונתן מישרקי: באיזה שכר?     

גאיה עפר: לקופות החולים יש כמה כלים לגייס מטפלים, כמובן בתשלום

גאיה עפר:  לגייס אנשים שקודם לכן התנדבו ועכשיו יגויסו בתשלום

גאיה עפר:  יש אפשרות להעסיק עצמאים, יש אפשרות להתקשר עם עמותות וארגונים שהיום כבר מעסיקים בשכר ומן הסתם לא מפוקחים

גאיה עפר:  תהיה לקופות גמישות להעסיק באופן מידי את כל מי שיהיה מוכן להתגייס לשירות הציבורי

גאיה עפר:  תצא הנחיה היום

אליהו דלל: באיזה שכר? זו הנקודה

יונתן מישרקי: היא אמרה שיש גמישות בשכר

יונתן מישרקי:  אני רוצה רק לוודא שהבנתי נכון – כמו שהיום הקופות מגייסות עובדים בהתאם לשכר שהן מחליטות, כמה לשלם לשעה לאותו עובד - - -     

גאיה עפר: יש כל מיני סוגי התקשרות וכל מיני דרכי אספקה שקופת החולים באמצעותם נותנות מענה לצרכים בבריאות הנפש

גאיה עפר:  דרך אחת היא באמצעות שכירים ואלה מוגבלים - - -     

יונתן מישרקי: האם המחיר נשאר 40 שקל לשעה או לא?     

דניאל אוסטר: דניאל תור, מצוות בריאות באגף השכר במשרד האוצר

דניאל אוסטר:  הגענו היום שלושתנו גם בגלל שאנחנו מדברים בסופו של דבר בעולם בריאות הנפש על מספר גורמים שמתנהלים בצורה שונה

דניאל אוסטר:  כשאנחנו מדברים על קופות החולים – על קופת חולים כללית הסכם השכר שמדברים עליו במדינה חל גם, אך יש שלוש תקופות נוספות שאינן מתנהלות רק לפי הסכם השכר

דניאל אוסטר:  כשמדברים על גמישות – וגאיה בעצם התחילה לפרט פה – לא  נפרט את כלל הכלים שעומדים אבל אחד הדברים המרכזיים בעבודתנו, בטח תחת מצב חירום כרגע, זה לתת גמישות להנהלות, לתת להן את הכלים ואת היכולת

דניאל אוסטר:  זה היה עוד לפני

דניאל אוסטר:  דובר פה על כללית כמחושקת בגלל הסכם שכר, לא נכנס למורכבויות האלה אבל שלושת הקופות האחרות זה קופות שעובדות מולנו - - -     

יונתן מישרקי: היא הקופה הגדולה

יונתן מישרקי:  יש לכם פתרון בשבילה?     

דניאל אוסטר: אני אגיד שזה היה אנדרסטייטמנט, אנחנו לגמרי מבינים את הגודל של כללית, המשמעות והאימפקט

דניאל אוסטר:  זו העבודה שלנו, זה מה שהם עושים ביום-יום

דניאל אוסטר:  גאיה אמרה, אנחנו לא מחכים

יונתן מישרקי: אני רוצה בכל זאת לשמוע מכם אמירה ברורה שבטווח המיידי, לפני שאתם עושים את התוכניות לטווח הארוך, תאפשרו לכל הקופות לשכור שירותי בריאות נפש איכותיים במחיר נורמלי, מחיר שיוכל להעסיק, שיבואו לשירות הציבורי, ושלא למצוא את עצמנו עוד פעם מוגבלים בזה

יונתן מישרקי:  זה הכל

אלישבע לב-רן: אבל השירות הציבורי לא פרילנסרים, כך קשה לתת טיפול

יונתן מישרקי: יש את הטווח הקצר ויש את הטווח הארוך, אני מדבר כרגע על הטווח הקצר

יונתן מישרקי:  קודם כל הבשורה שכביכול הם באים להשמיע לנו, אני רוצה לשמוע שזה באמת ירד בצורה מעשית לשטח ושאני לא נתקל עכשיו בכל מיני מגבלות

גאיה עפר: אנחנו לא מכירים קושי שעולה כרגע מקופות החולים לגייס

גאיה עפר:  אנחנו שומעים שכולם כרגע בשיח ויש נכונות של ציבור המטפלים להגיע ולעבוד בתגמול שהקופות מציעות, בטח בטווח הקצר, וכאמור, בטווח הארוך אנחנו דנים

קריאות: זה לא נכון

יונתן מישרקי: יושבים פה נציגי קופת חולים, הם יגידו לנו כבר אם זה נכון או לא, הם יודעים אם מגייסים או לא

יונתן מישרקי:  לגבי הטווח הארוך, דווקא בגלל המלחמה, דווקא בגלל הסיטואציה שבה אנחנו נמצאים, סיטואציה קשה, זה הזמן לשבת על הסכם ולגמור אותו

יונתן מישרקי:  זו לא סיבה לדחייה, כמו שהציגו פה, ההפך, זו סיבה לבוא ולגמור את ההסכם

יונתן מישרקי:  אני קורא מפה להסתדרות, לכם, האוצר, מנהל השכר, לשבת יחד ולגמור את זה דווקא עכשיו

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שזה לא רק שכר, אני חושבת שיש דרכים נוספות

מיכל מרים וולדיגר:  זה גם שכר, חד וחלק, אבל יש עוד דרכים נוספות לתגמל עובדים שעובדים בשירות הציבורי מעבר לשכר ולתת להם את כל האפשרות

מיכל מרים וולדיגר:  אני על התחום הזה לא מעט, כל המערך לא עובד נכון וצריך לייעל אותו

מיכל מרים וולדיגר:  בסוף זה גם כסף אבל לאו דווקא שכר

מיכל מרים וולדיגר:  צריך לתת וצריך להעלות, בוודאי, אבל השאלה היא אם זה משהו יותר רחב וזה לא רק אוצר אלא אוצר ובריאות ביחד, איך אנחנו גורמים באמת לשירות הציבורי לעבות את אנשי המקצוע

מיכל מרים וולדיגר:  שכר, הרבה פעמים זה ייצור מעגל קסמים, שאתם תעלו והציבורי יעלה וזה לא ייגמר

מיכל מרים וולדיגר:  שכר הוא חשוב אבל יש עוד הרבה דרכים אחרות למשוך כוח אדם כל כך חשוב וכל כך חיוני – עובדים סוציאליים ופסיכולוגים – לתוך המערך

טטיאנה (טניה) מזרסקי: וגם מחסור בפסיכיאטרים שממונים לנהל את המרפאה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  זאת הבעיה שאנחנו חוזרים אליה שוב ושוב

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  לפני הנוהג הקיים במשרד הבריאות, רק פסיכיאטר רשאי לנהל את המרפאה, אבל יש מחסור והמרפאות נסגרות

מיכל מרים וולדיגר: זה לא נכון כבר

גלעד בודנהיימר: אני רוצה לומר שזה לא נכון

גלעד בודנהיימר:  יכולה להיות מדיניות מקצועית במקום כזה או אחר אבל הגישה העקרונית אומרת שגם פסיכולוגים וגם עובדים סוציאליים יכולים לנהל מרפאות, לא חייבים פסיכיאטר שינהל מרפאה

גלעד בודנהיימר:  זה נכון שלפעמים בשביל הכרה להתמחות יש אילוצים כאלה ואחרים שמייצרים את זה, אבל חלק מהקופות שיושבות פה יוכלו לספר לכם שמיטב המנהלים הם פסיכולוגים או עובדים סוציאליים וזה מתקיים במערכת

יונתן מישרקי: גלעד, אתה מכיר קושי של הקופות לגייס אנשים בתקופה זו?     

גלעד בודנהיימר: בשנה האחרונה הייתה זליגה מאוד גדולה של כוח אדם מהציבורי לפרטי

גלעד בודנהיימר:  כרגע, בנקודת זמן זו, אני לא יודע לענות על השאלה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  מאי שמואל, לגבי ההסכם, קראתי פה קודם, ואני קורא לכם גם עכשיו, לשבת בזמן המלחמה, ולסיים את זה, כי אנחנו צריכים את המענה הזה

יונתן מישרקי:  אני אעמוד על זה, אני אעקוב אחרי זה, הוועדה תשב על הנושא הזה

מאי שמואל: העבודה נעשית גם עם בעלי המקצוע, גם אלו שיושבים פה, גם עם גלעד נפגשנו וגם עם חברת כנסת מיכל

מאי שמואל:  כדי להגיע למבנה שכר שהוא נכון לפסיכולוגים והסכם שכר שהוא לא תוספות רוחביות, צריך לעשות פה עבודת שורש והיא מצריכה עזרה של כל בעלי המקצוע שיושבים פה וחלקם גם לא יושבים פה

יונתן מישרקי: אבל אני מבקש שזה לא יידחה בגלל המלחמה

יונתן מישרקי:  דוד קורן, מנכ"ל עמותת ער"ן, ידידי, בבקשה

דוד קורן: תודה על הדיון

דוד קורן:  אנחנו למעשה חדר המיון הקדמי

דוד קורן:  אנחנו מקבלים בכל יום 2,000-2,500 פניות

דוד קורן:  את המודל שגלעד סיפר עליו, שמפנה אנשים לטיפול בטראומה, אנחנו מפעילים

דוד קורן:  הוא התחיל לפעול אתמול

דוד קורן:  אנחנו כבר מקבלים את המאות הראשונות של הפניות האלה

דוד קורן:  זה גם נוגע לפונים שחברת הכנסת לימור הר מלך דיברה עליהם וציינתי בפניה שהמודל הזה קיים

דוד קורן: אני מסכים עם הדברים שגלעד אומר, שמה שעבד בשגרה יעבוד בחירום

דוד קורן:  כן, יש לנו חילוקי דעות עם גלעד, עם משרד הבריאות, בנושא התקצוב, אני לא רוצה להיכנס לדיון הזה כאן

דוד קורן:  אני חושב שאנחנו מצפים לקשב אחר גם בשגרה וגם בחירום

יונתן מישרקי: המוקד שלכם מתוקצב עכשיו ע"י משרד הבריאות?     

דוד קורן: עוד לא

דוד קורן:  לא, הוא עוד לא מתוקצב

דוד קורן:  אני רוצה להגיד שהפניות שמגיעות אלינו מטופלות ברמה מאוד מקצועית של 1,700 המתנדבים שלנו שעובדים יום ולילה, ואנחנו מגייסים עוד מתנדבים היום, גם בארץ וגם בחו"ל

דוד קורן:  הפניות קורעות לב, של ילדים מגיל 6 עד גיל 100

דוד קורן:  אנחנו נעזרים גם בקואליציה לטראומה וגם בעשרות ארגונים אחרים שאנשים מועברים אליהם להמשך טיפול, בעיקר בחברה האזרחית אבל גם באנשים של משרד הבריאות

דוד קורן:      אכן מערך בריאות הנפש הורעב, הורעב במשך שנים

דוד קורן:  אני חושב שאם אנחנו רוצים לצאת מהמשבר הזה – וישב פה ראש מועצת אשכול, שלדעתי אפשר היום לשנות את השם שלו לאש ושכול – נדמה לי שאנחנו מדברים על מרתון ולא על ספרינט

דוד קורן:  לכן האירוע הזה צריך להשתקף בתקציב המדינה של 24, שלדעתי צריך לפתוח אותו – אני מדבר פה לאנשי האוצר וחברי הכנסת כמובן – והנושא של בריאות הנפש חייב להיות שם, כי אם לא נגע בבריאות הנפש בצורה שמשנה סדרי העדיפויות לא נחזור להיות המדינה שאנחנו רוצים שנהיה

דוד קורן:  אני מאמין שיש לעם הזה כוחות נפש אדירים

דוד קורן:  אני לא חושב שנהיה פה עם מאות-אלפים של פוסט-טראומטיים, אני ממש לא חושב כך, אבל צריך לטפל בהם עכשיו

יונתן מישרקי: תודה רבה ותודה על מה שאתם עושים

יונתן מישרקי:  גלעד, יש לך משהו להגיד לגבי נושא התקצוב?     

גלעד בודנהיימר: מודל התשלום – מכיוון שיש עוד עמותות שפותחות קווים – הוא מודל של מבחן תמיכה

גלעד בודנהיימר:  זה נכון שההיקף של ער"ן הוא אכן מרשים והם לוקחים את התפקיד על כתפיהם, הרחבנו כרגע את התקציב של מבחן התמיכה ואנחנו נבחן אפשרויות שער"ן הציעו כדי לבחון איך אפשר לתמוך

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  הרב אריה מונק, מנכ"ל בית חם, בבקשה

אריה מונק: תודה על הדיון החשוב הזה

אריה מונק:  אנחנו ב"בית חם" מתכללים כבר עשרות שנים מגוון שירותים של בריאות הנפש, החל ממרפאות פסיכיאטריות וכלה בכל מה שקשור בשיקום מתמודדים

אריה מונק:  מתחילת האירוע אנחנו מקבלים אלפי שיחות במוקד שלנו ואחד הדברים שאני מאוד מאוד מוטרד מהם – ובשביל זה ביקשנו גם את הדיון הזה – זה העניין של היום שאחרי, למרות שאנחנו לא רואים אותו אבל אנחנו כבר מתכננים אותו, כי אנחנו מבינים שבשלב הראשון יש הרבה התנדבות, כל הכבוד לכל העובדים הסוציאליים, הפסיכולוגיים וכולם, אנחנו רוצים לדעת בסיום הוועדה הזו מי לוקח את האחריות ביום שאחרי לכל אותם פוסט-טראומטיים שיהיו

אריה מונק:      אני גם אחרי כמעט 30 שנה בתחום חושב שאנחנו לא נהיה מדינה בטראומה, זה קצת הגזמות, אבל בהחלט יהיו פה הרבה מאוד אנשים שצריכים טיפול

אריה מונק:  כיום אנחנו יודעים שבטווח המיידי יש את המוקדים השונים, יש את שלוש השיחות שמשרד הבריאות נותן באמצעות קופות החולים, יש את נוהל חרדה שנותן ביטוח לאומי עם משרד הבריאות, מרכזי החוסן, ואנחנו לא יודעים שיש מי שייתן את הטיפול ארוך הטווח אחרי שהאירוע הזה ייגמר

אריה מונק:  קופות החולים יגידו שאין להן כסף, ובצדק

אריה מונק:  אנחנו עובדים אתן המון שנים ואם לא תהיה תוספת לא יהיה להן את הכסף לזה

אריה מונק:  ביטוח לאומי, זה כבר לא יהיה אירוע שלא כי זה לא נפגעי פעולות איבה, ואין מי שלוקח אחריות

אריה מונק:       אני מאוד מבקש שנצא מהוועדה הזאת עם אמירה ברורה מי לוקח אחריות על הדבר הזה כי צריך גם להכין תקציב לזה וגם להכין מערכים

אריה מונק:  אני חושב שמשרד הבריאות הוא זה שצריך לתכלל את האירוע של בריאות הנפש ולא כל השאר כי אי אפשר שהרבה מידיי ידיים יגעו פה כי אז אף אחד לא מקבל את השירות

יונתן מישרקי: בהחלט

יונתן מישרקי:  תודה רבה, הרב אריה מונק

יונתן מישרקי:  שרגא יעקבסון, מעמותת עזר מציון, בבקשה

שרגא יעקבסון: אני רוצה לעלות את נושא נפגעי הנפש שכבר אנחנו מטפלים במהלך השנה בעזר מציון ובעמותות אחרות

שרגא יעקבסון:  האנשים האלה צריכים את הפוקוס הכי גדול עכשיו, כי אם לנו קשה אז להם קשה שבעתיים, במיוחד אלה שפינו אותם מהצפון והדרום

שרגא יעקבסון:  אנחנו מנסים לקלוט אותם גם אצלנו באזור המרכז אבל משרד הבריאות והוועדה צריכים לקחת בחשבון שהאנשים האלה בסופו של דבר הם הנפגעים הראשונים מהטראומה שקורית כאן לכל העם הזה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  גלעד, בהמשך לשאלתו של הרב מונק, אני חושב שזה אך טבעי שמערך בריאות הנפש של משרד הבריאות הוא זה שיהיה אחראי על הטווח הארוך

גלעד בודנהיימר: בוודאי

גלעד בודנהיימר:  אמרתי את זה לפני כן בצורה מאוד ברורה – בטווח הארוך משרד הבריאות לוקח אחריות על בריאות הנפש בשיתופי פעולה נדרשים ביחד עם כל הגורמים המעורבים

מיכל מרים וולדיגר: עזר מציון, לגבי מתמודדי נפש שאתה משקם, אתה יודע היום על כאלה שלא מקבלים את הטיפול כמו שצריך, שהשגרה פגעה בהם ואין לך מענים? אני לא שמעתי על זה אבל אשמח לשמוע

שרגא יעקבסון: אנחנו קלטנו במרכזים שלנו נפגעי נפש שמפונים מהדרום, כמובן ביחד עם אישור הצוות של גלעד

שרגא יעקבסון:  אנחנו קולטים אותם אצלנו ואני מאמין שגם אחרים עושים זאת

שרגא יעקבסון:  לקחנו בחשבון שהאוכלוסייה הזו בסופו של דבר נפגעת בצורה משמעותית במיידי מפינוי כזה או אחר, משינוי אורח החיים שלה

מיכל מרים וולדיגר: השאלה איך זה קורה בפועל

מיכל מרים וולדיגר:  אתה רואה שיש בעיות ואין לך מענים או שאתה מצפה שיקרו?     

שרגא יעקבסון: אצלנו יש מענים ואני מאמין שגם אחרים עושים את אותו דבר

שרגא יעקבסון:  ברגע שמקבלים פניה כזו או אחרת מרשות מקומית שהתפנתה אליהם משפחה מהדרום או משוקם נפש מהצפון, אנחנו פשוט קולטים אותם אצלנו

אריה מונק: אנחנו מלווים 1,400 אנשים ביום שהם נפגעי נפש ומתמודדי נפש

אריה מונק:  כולם מקבלים ברמה יומית שיחה טלפונית, כולל כל הצרכים, תרופות ומזון, וגם אלה שמפונים

אריה מונק:  אז דווקא האוכלוסייה הזאת, שבאמת היא כל כך רגישה, זו אוכלוסייה שיש עליה את הפוקוס כי יש את האנשים שעוטפים אותם כל השנה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  אליקו שליין, בבקשה

אליקו שליין: אני נכה ופעיל חברתי, מתמודד עם פוסט טראומה, שאמנם לא קשורה למצב אבל היא מחריפה עקב המצב

אליקו שליין:  אין פה מענים אמיתיים למי שכבר לצערנו הרב עם פוסט-טראומה

אליקו שליין:  לצערי הרב, נאמרו הרבה חצאי אמיתות, בלשון עדינה

אליקו שליין:  אני כבר שנים בוועדות הרווחה והבריאות בכנסת - - -     

יונתן מישרקי: איפה אתה נמצא?     

אליקו שליין: אני נמצא כרגע באילות

אליקו שליין:  יש לנו המון בעיות

אליקו שליין:  ברמת השר – אנחנו מבקשים, דורשים, ודרשנו, למשל בנושא חידוש הקנאביס הרפואי

אליקו שליין:  המומחים שמגיעים לכאן לא עושים שום רישום וגם לא העובדים הסוציאליים

אליקו שליין:  אני מבקש ודורש שיהיו רישומים, שלא ניפול בנושא הבירוקרטי מול הביטוח הלאומי

אליקו שליין:  צריך ליזום באופן אקטיבי הגעה למלונות - - -     

יונתן מישרקי: אתה קצת מקוטע אבל שמענו את תוכן הדברים של מה שרצית לומר בהקשר של הקנאביס הרפואי ולגבי הפניה האקטיבית של ביטוח לאומי

יונתן מישרקי:  תישאר בהאזנה, נשמע את התשובות בהמשך

יונתן מישרקי:       אנחנו עוברים לנושא של הוועדה המיוחדת לזכויות הילד

יונתן מישרקי:  נתחיל עם עו"ד ורד וינדמן, המועצה לשלום הילד

יונתן מישרקי:  בבקשה     

ורד וינדמן: תודה

ורד וינדמן:  אנחנו בתוך אסון שפוגש מערכת בריאות נפש חלשה ומורעבת, בתת ספיקה, ועבור הילדים האתגר עכשיו הוא כפול

ורד וינדמן:  כדי לתת את המענה שצריך, צריך לשקם ולעבות את המערכת הזו בתנועה, כי אחרת אין לנו סיכוי

ורד וינדמן:  היום כל הילדים, מי יותר ומי פחות, עומדים בגרון ניחר אל מול שוקת שבורה והשוקת השבורה הזו היא מערכת בריאות הנפש במובן הרחב שלה, שבמקום שיהיו בה מים חיים יש בה רסיסים של שבר

ורד וינדמן:  אבל מהקטסטרופה הזו צריך לצמוח ולבנות עבור הילדים בישראל את הקרקע הבטוחה לעמוד עליה מחדש והזעקה של כל מי שיושב פה סביב השולחן ובזום חייבת הפעם ליפול על אוזניים כרויות ואסור שמה שהיה הוא שיהיה

ורד וינדמן:      כדי להיות קונקרטית אני רוצה למנות פעולות מבלי להעמיק באף אחת כדי לדעת מה, לפחות לדעתי, לדעת המועצה לשלום הילד, צריך לעשות עכשיו ובהמשך הקרוב

ורד וינדמן:  קודם כל, בטווח המיידי צריך להקים מאגר לאומי של מטפלים שמתמחים בילדים, לא הכול תחת מערכת בריאות הנפש

ורד וינדמן:  צריך בעל תפקיד אחד שיתכלל את כל המערך הבין משרדי הזה

ורד וינדמן:  הדבר השני שצריך לעשות זה להסיר חסמים שקשורים לרפורמה, לא כולם צריכים להיכנס לאבחנות נפשיות למיניהן

ורד וינדמן:       הדבר השלישי זה להרחיב באופן מידי הכשרות ייעודיות לטיפול בילדים ולטיפול גם בטראומה וגם בחרדה ובשביל זה צריך תקציב

ורד וינדמן:  מבחינת כוח אדם, צריך לעודד מעבר של העובדים במערכת הציבורית למשרה מלאה – יש הרבה במערכת שהם במשרה חלקית – להעסיק פנסיונרים, להכשיר באופן מהיר וייעודי מתמחים

ורד וינדמן:  צריך להסיט תקציבים לתוך מערכת בריאות הנפש ואנחנו לא מדברים על מיליונים, אנחנו מדברים על לפחות מיליארד שקלים שצריכים להיות מחולקים לא רק במשרד הבריאות אלא גם במשרד הרווחה וגם במשרד החינוך

ורד וינדמן:      צריך להישען על תוכניות קודמות, או לפחות על מרכיבים עיקריים מהתוכנית הלאומית שנבנתה בתקופת הקורונה, להרחיב את שירותי השפ"ח, השירות הייעוצי החינוכי במשרד החינוך, להחזיר עובדים סוציאליים לבתי ספר, להרחיב את המענים בקופות החולים ולהרחיב את מרכזי ההתערבות במשבר

ורד וינדמן:  יש אפשרות להגיע לכלל תלמידי ישראל וזה מאוד חשוב

ורד וינדמן:  צריך לטפל במצוקות נפשיות לפני שהן מחריפות וזה נמצא תחת משרד החינוך

ורד וינדמן:  חסרים 700 פסיכולוגים בשפ"חים

ורד וינדמן:  צריך ליצור הסכם שכר, אני רוצה לצרף את הקול שלי להסכם השכר ולאייש חלק ניכר מהמרכזים הללו

ורד וינדמן:      עוד שתי נקודות: הגדרה של מקצוע פסיכיאטריה של הילד והמתבגר כמקצוע במצוקה עם המענקים הרלוונטיים ולדבר על ה-wellbeing, על השלמות, על הבריאות הכללית הרגשית של ילדים ונוער, לטפל בפעילויות של חוסר מעש שעלולים להוביל להידרדרות במצבם הנפשי של ילדים ולתת להם שגרה

ורד וינדמן:  יש פה מערכת שצריך לטפל בה ואלה הנקודות

ורד וינדמן:  אנחנו לא מדברים רק על מערכת בריאות הנפש, אלא על מערכת החינוך, מבוגר משמעותי, תנועות הנוער וכו'

ורד וינדמן:       שורה אחרונה שקשורה לבריאות הנפש של כולנו אבל גם של הילדים שנמצאים עכשיו בשבי – אני רוצה לנצל את המיקרופון שיש לי עכשיו ולקרוא, כפי שעשינו גם בכתב בימים הראשונים למלחמה, לכל הממשלות שיכולות לקבל תפקיד מתווך, לכל הארגונים הבינלאומיים, כולל לצלב האדום, ששלחנו מכתב, ולקרוא לשחרור המיידי של החטופים ובהם הילדים

ורד וינדמן:  יש כשלושים ילדים, חלקם רכים בשנים, לקרוא לשחרור המיידי שלהם וכל הזמן נגיד את זה, כל הזמן, בלי להתעייף לרגע

אליהו דלל: תודה, ורד

אליהו דלל:  ד"ר חנה פרידמן

שמחה פרידמן: צהריים טובים

שמחה פרידמן:  אני שמחה לדבר אחרי המועצה לשלום הילד משום שאנחנו מדברים כאן על אירוע שמצריך באמת את הכפר כולו, את כל מה שהוזכר כאנשי מקצוע של טיפול

שמחה פרידמן:  אנחנו מקצים לכל מרכזי הפינוי, לכל המלונות ברחבי הארץ, שירות פסיכולוגי חינוכי מטעם משרד החינוך באמצעות הרשויות המקומיות, עם מודל מיוחד למלונות ים המלח, אילת ועין גדי

שמחה פרידמן:       כרגע צריך לקחת בחשבון שאנחנו עדים למצב שלא כל הילדים יכולים רגשית ונפשית לקבל טיפול עכשיו

שמחה פרידמן:  אנחנו צריכים להסתכל על הטווחים הבינוניים והארוכים ולהיערך לתשתיות

שמחה פרידמן:  אי אפשר בטווחים בינוניים וארוכים להסתמך על מתנדבים, שעכשיו יבורכו כולם

שמחה פרידמן:  אנחנו גם מעבירים פסיכולוגיים מרשויות כאלה ואחרות, בשכר צריך להגיד, אל מקומות שהם עם חסר מאוד מאוד עמוק ועושים שותפויות עם מרכזי החוסן, עם הרווחה ועם מערך הבריאות

שמחה פרידמן:       אבל אנחנו צריכים לקחת בחשבון שני דברים: אחד זה טווח הזמן, שאז יתגלו יותר ויותר ילדים שזקוקים לטיפול, כשאנחנו עדיין מניחים שחלק יחלימו ספונטנית, מתוך הציבור הרחב

שמחה פרידמן:  אנחנו מפרידים את זה למעגלי פגיעות שונים ורואים את ההבדלים בין הצרכים של מעגלי הפגיעות

שמחה פרידמן:  האתגר הגדול הוא ליצור טיפולים ממושכים לאותה קבוצה שתזדקק לכך והיא קבוצה גדולה, לצד פעולות מניעה

שמחה פרידמן:  אם לא תטופלנה התשתיות של שירות פסיכולוגי ציבורי, של פסיכיאטריה ציבורית, של מענים של עו"סים ציבוריים, אלה יהיו מילים, כי התשתיות הן שתחזקנה למשכי הזמן שאנחנו צריכים לטפל

שמחה פרידמן:      הדבר השני שאני רוצה להדגיש הוא הסוגייה של המבוגרים המשמעותיים

שמחה פרידמן:  במערכת החינוך, כדי שנוכל לחזק חוסן, ליצור מניעה, להגביר את ההחלמה הספונטנית בקרב קבוצות גדולות – ויש לנו מלחמה גם בצפון, עוד חזית – אנחנו צריכים לעבוד גם עם המבוגרים, עם ההורים, עם מורים, עם גננות

שמחה פרידמן:  אנחנו צריכים לחזק את תשתיות ההחלמה והן נמצאות בעבודה השוטפת שעושים פסיכולוגים חינוכיים, יועצים, מורים בפני עצמם

שמחה פרידמן:  הקהילה היא קהילה טבעית וקהילה גם של צוותי חינוך

אליהו דלל: את ממליצה שזה יקרה בתוך בתי הספר כשאת אומרת קהילה?     

שמחה פרידמן: ודאי

שמחה פרידמן:  זה צריך לקרות בתוך המערכת החינוכית ולשם כך יש פסיכולוגים חינוכיים שגם מטפלים, עושים פסיכותרפיה, וגם תומכים במבוגרים משום שבדרך הזאת אנחנו יוצרים זירות החלמה, מרחבים שמחלימים בהם

שמחה פרידמן:  המטרה שלנו כאן היא ליצור פירמידה של צרכים, להגביר את ההחלמה ולטפל ייעודית במשכי הזמן הנדרשים

שמחה פרידמן:  יש ילדים שיתגלו בשלבים הרבה יותר מאוחרים ונצטרך לטפל בהם במהלכים האלה

שמחה פרידמן:  לכן התשתיות הן תשתיות של שירות ציבורי שנעזר בכל מי שיכול לסייע לו

שמחה פרידמן:  אבל אם לא יהיו מענים, תיקון התשתיות הציבוריות, זה לא יחזיק לאורך זמן

שמחה פרידמן:  אנחנו חייבים לתקן את הבסיס כדי שהשירות הציבורי ייעזר בכל מי שיכול לסייע לו אבל הוא יהיה התשתית המרכזית

שמחה פרידמן:  אנחנו עושים תכלול בין המשרדים, חשוב לי לציין את זה כאן, יש תיאום עם הרווחה ועם הבריאות

שמחה פרידמן:  צריך לחזור לתוכנית הבין-משרדית שמתקופת הקורונה מחכה לגאולה

אליהו דלל: פרופ' דורון גוטהלף, בבקשה

דורון גוטהלף: שלום

דורון גוטהלף:  אני מבית חולים תל השומר ויושב ראש האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה של הילד

דורון גוטהלף:  קיימת הפלטפורמה של מרכזי ההתערבות במשבר במימון של משרד הבריאות ומבחני תמיכה יצאו לדרך בתחילת 2023

דורון גוטהלף:  זה משאב לאומי שאפשר לנצל אותו

דורון גוטהלף:  מדובר ב-9 מרכזים שפרוסים בבתי החולים בארץ, פסיכיאטריית ילדים ונוער עד גיל 18, מהעמק בצפון ועד סורוקה בדרום, בירושלים, באזור המרכז ובחיפה

דורון גוטהלף:  כשהצענו את המרכזים האלה, בגלל שידענו שאין מומחים זמינים בפסיכאטריית הילדים, זה מצרך מאוד נדיר, מתבססים על מתמחים בפסיכיאטריה של הילד ועל מקצועות בריאות

דורון גוטהלף:       אנחנו חושבים שכעת צריך להרחיב אותם

דורון גוטהלף:  למה? קודם כל הזכירו פה את הטראומה ואת הפוסט-טראומה, אבל אנחנו נהיה מוצפים בגל נוסף של הנרטיב הבא: הילד לא כל כך הצליח לצאת מהקורונה ומהסגרים של בית ספר ונהיה לנו גל ואז הגיעה המלחמה שהוציאה אותו עוד יותר מהשגרה ואחרי זה הוא הפסיק ללכת לבית הספר, פיתח בעיות

דורון גוטהלף:  אז חוץ מהבעיות שיש לנו מהעוטף והמלחמה אנחנו צפויים לגל של ילדי ישראל ותרומתנו הצנועה היא להציע להרחיב את מרכזי ההתערבות במשבר, להוסיף עוד מרכז אחד שחסר בצפת ולעבות את המרכזים

דורון גוטהלף:      הוזכר פה ע"י קודמיי שצריך לעשות הכשרה – גם מרכזי ההתערבות במשבר לא קיבלו הכשרה, אנחנו רוצים לעשות הכשרה ממוקדת לטיפול בטראומה, בחרדה, מה שהכי מוכיח את עצמו בילדים זה CBT, לעשות את זה מדורג

דורון גוטהלף:  כלומר, סדרת פגישות מוגבלת

דורון גוטהלף:  אנחנו צריכים לעבוד בתיאום ולהחליט מה ייקחו על עצמם בתי הספר עם הפסיכולוגים החינוכיים, מה ייקחו על עצמם מרכזי החוסן

דורון גוטהלף:  זה מה שאני מציע, הכשרות, השתלמויות ועיבוי של מרכזי החוסן

אליהו דלל: אתה מדבר על כל ילדי ישראל?     

דורון גוטהלף: אני מדבר על כל ילדי ישראל כי אנחנו כבר אחרי הקורונה היינו בהצפה

אליהו דלל: אתה מדבר בעצם על מספר של קרוב לשני מיליון תלמידים

דורון גוטהלף: כן, עליהם אני מדבר

יונתן מישרקי: גב' מיה אוברבאום, איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית, בבקשה

מיה אוברבאום: אני אשמח לדבר ממש בקצרה על הנושא של טיפולים נפשיים לטראומה מינית, נושא שלא כל כך אוהבים לדבר עליו עכשיו אבל אנחנו יודעות שזה מגיע בכמה מעגלים

מיה אוברבאום:  הגיעו אלינו מספר פניות כבר בנושא

מיה אוברבאום:  אני אציין שלושה מעגלים של הנושא הזה: המעגל הראשון זה נפגעות ישירות שנפגעו כחלק מהטבח הנורא שנעשה וגם עדויות שאנחנו מעריכות שיגיעו מהחטופים וחטופים

מיה אוברבאום:  יש את המעגל השני, של נפגעים ממעגל שני שבעצם ראו את הזוועות האלה, גברים שראו את הנשים שלהן נאנסות

מיה אוברבאום:  והמעגל השלישי זה נפגעות שנפגעו בעבר וכל המראות הקשים עכשיו של המלחמה מאוד מטרגרים אותן

מיה אוברבאום:      מאוד קשה לטפל בטראומה מינית בהקשר של מלחמה

מיה אוברבאום:  לנשים מאוד קשה לפנות לטיפול בגלל שהן כל כך שבורות והסביבה שלהן עסוקה באיחוי השברים של כל החיים שלהם ופינוי שלהן ממקום מגוריהן, לכן מאוד מאוד חשוב לנו לציין שכמובן שצריך טיפולים נפשיים, זה הברור מאליו לכולם, אבל חשוב שזה יהיה לאורך זמן, לאורך שנים

מיה אוברבאום:  אנחנו יודעות שהטיפול בטראומה מינית היום במערכת בריאות הנפש עומד על כשנתיים

מיה אוברבאום:  אנחנו מאוד מברכות את הרווחה שישר נחלצו להציע טיפול מידי, זה מעולה, אבל באמת הכוונה היא לטיפול ארוך-טווח

מיה אוברבאום:      הדבר השני בנושא הזה זה שאני רוצה להגיד שמאז ומתמיד יש מחסור בכוח אדם, דיברו על זה הרבה, אבל ספציפית בכוח אדם שמוכשר לטפל בטראומה מינית, זה דבר שונה, במיוחד בפריפריה, שזה בדיוק המקום שאנחנו צריכות היום שיהיה כוח אדם מוכשר לטפל בטראומה מינית

מיה אוברבאום:      שתי נקודות אחרונות: הגיעה אלינו פניה בסוף שבוע של נפגעת שנפגעה כחלק מהטבח, גם נאנסה, כרגע נמצאת באילת כחלק מהפינוי והיא ביקשה טיפול פרטי, לא טיפול דרך הרווחה, לא מטפלת שהגיעה דרך הרווחה

מיה אוברבאום:  אנחנו חושבות שזה הזמן להוריד את הבירוקרטיה ואת המחסומים שהמטפלת חייבת להגיע דרך הרווחה

מיה אוברבאום:  אם הנפגעת הזו מבקשת מטפלת פרטית אין שום סיבה לא לאפשר לה את זה

מיה אוברבאום:      נקודה אחרונה, שנאמרה בהקשר הכללי אבל אני אגיד בהקשר הספציפי, היא שהמטפלות והמטפלים חייבים ליווי צמוד, חייבים שדות חוסן, חייבים הכשרות והדרכות והחזקה כי הסיפורים שהם שומעות ושומעים הם פשוט בלתי נתפסים

מיה אוברבאום:  תודה רבה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  תגובה של שגית ארבל אלון ממשרד הרווחה כדי לשמוע על הנושא של הורדת הבירוקרטיה

שגית ארבל אלון: השאלה של הורדת הבירוקרטיה היא סוגיה מאוד מאוד נקודתית

שגית ארבל אלון:  אני חושבת שכל הנקודה של העבודה כרגע היא הפשטת כל מנגנוני העבודה

שגית ארבל אלון:  ספציפית מנגנוני בריאות הנפש, כמו שאמר ד"ר בודנהיימר, נמצאים באחריות בריאות הנפש והקופות

שגית ארבל אלון:  לגבי המנגנונים של משרד הרווחה, משרד הרווחה כרגע עסוק בתכלול המענה הביו-פסיכוסוציאלי, שכבר כמו שצוין ע"י משרד הבריאות, זה מנגנון שכבר גובש לתקופה הקרובה ולתת לו מענים - - -     

אליהו דלל: יש פה שאלה ספציפית

אליהו דלל:  מה יותר פשוט מזה? היא לא רוצה את הטיפול דרך משרד הרווחה, לא קרה שום דבר, מביאה חשבונית, משרד הרווחה ישלם

שגית ארבל אלון: אני לא יודעת, אני לא רוצה לתת מענה על משהו שלא בדקתי אותו

אליהו דלל: אז אני מבקש שתנסו לבדוק את האפשרות הזאת, בלאו הכי גם חסרים אנשים

שגית ארבל אלון: אני אבקש להבין את הסוגייה הספציפית, להביא אותה בצורה מסודרת למשרד ולתת מענה בזמן הקרוב

שגית ארבל אלון:  אני לא מכירה את המנגנון ולא רוצה להתחייב על משהו שאני לא יודעת

יונתן מישרקי: אנחנו גם נעקוב אחרי העניין הזה

יונתן מישרקי:  תודה

יונתן מישרקי:  דניאל רז, הסיוע המשפטי במשרד המשפטים

דניאל עטר: תודה על הדיון החשוב הזה

דניאל עטר:  משרד המשפטים, הסיוע המשפטי, ערוך

דניאל עטר:  הקמנו מוקד דרך ייצוג של נפגעי רצח ופעולות איבה

דניאל עטר:  אנחנו נמצאים שם, גם יש לנו מוקד ייעודי ואנחנו גם מגיעים לבתי המלון ונותנים מענה מידי לכל המקרים בכל תחומי המשפט האזרחי וכמובן יש הרבה צורך

דניאל עטר:      לגבי בריאות הנפש, זו אחריות שלי

דניאל עטר:  אני אחראי על מרבית האנשים שמאושפזים היום בכפייה ומבקשים להשתחרר מאשפוז

דניאל עטר:  כבר לפני כשבוע וחצי הגיע אלינו מקרה ראשון של מישהי שבעלה נרצח ואשפזו אותה בכפייה בבית חולים פסיכיאטרי על מעשה אובדנות

דניאל עטר:  זה רק המקרה הראשון

דניאל עטר:  הייתי פה כמה פעמים, הזהרתי ואמרתי שככל שהקורונה תסתיים תהיה פה עליה משמעותית, הייתה עליה משמעותית, 20% מקרים

דניאל עטר:  אנחנו מייצגים ב-14,000 דיונים בוועדות פסיכיאטריות במצב רגיל, מה שקורה כיום

דניאל עטר:  ברגע של המלחמה הזאת, ובעזרת השם, תסתיים בניצחון, הניצחון הוא של כולנו אבל אנשים יישארו פה

דניאל עטר:       זה משפיע בשלושה מעגלים: אחד, המעגל של אנשים שנפגעו ישירות, וכבר ראינו את זה

דניאל עטר:  מעגל שני, אנשים שהיו על יד, מעגל שלישי זה אנשים שהיום נמצאים במערכת בריאות הנפש ומושפעים מהאירועים שקורים כרגע, בין אם זה ילדים ובין אם זה מבוגרים

יונתן מישרקי: מה אתה מבקש או מציע כרגע?     

דניאל עטר: זה לגבי האשפוז הכפוי, לאנשים שנמצאים כשהמערכת לא מתפקדת

דניאל עטר:  אנחנו חייבים היום לתת את מקסימום הטיפול הפסיכולוגי הנפשי ולא כמו שזה היה בעבר, כדי למנוע מקרים, כי אם אני כבר מדווח לכם שעכשיו הייתה לי אישה שייצגתי אותה, יחד עם עורכת דין נוספת, שבעלה נרצח ונמצאה מאושפזת בבית חולים פסיכיאטרי – איזה מזל שהיא לא שם ומטופלת עכשיו – זה רק מראה לכם שזה הולך ויעלה בצורה משמעותית

דניאל עטר:      לכן אנחנו חייבים להתגייס, להיות מוכנים כבר עכשיו

דניאל עטר:  מערכת בריאות הנפש סבלה מתת תקצוב במשך שנים

דניאל עטר:  אמר בצדק ראש אגף בבריאות הנפש, משהו שהיה לפני זה לא יעבוד יותר טוב עכשיו

דניאל עטר:  אז עכשיו זה הזמן המקסימלי להביא יותר מטפלים, פסיכולוגים או עובדים סוציאליים, כל טיפול

דניאל עטר:  זו נקודה מאוד חשובה על מנת שניתן את העזרה ושלי יהיו פחות תיקים כאלה

דניאל עטר:  זה לא צריך להגיע לשם

דניאל עטר:  אסור שזה יגיע לשם

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  יונית אפרתי, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, בבקשה

יוסף אפרתי: תודה על הדיון החשוב

יוסף אפרתי:  אני רוצה לשים את הדגש על מתמודדי הנפש, אנשים עם מוגבלות נפשית שכבר היום מוכרים במערכת הבריאות והחשיבות של המשך מתן מענים

יוסף אפרתי:  כמו שנאמר כבר לפני כן, המערכת כבר היום נמצאת בחסר גדול וצריך לעשות את הכול בכדי להמשיך ולתת את המענים כמה שיותר פרונטלי כמובן

יוסף אפרתי:  כן אני קוראת לצאת מהמצב הזה בצורה אחרת שנוכל כמדינה לתת מענה לכל מתמודד נפש עם התוספות שחלילה יהיו לנו

יוסף אפרתי:       אני רוצה לשים פה דגש על עוד נקודה

יוסף אפרתי:  כמו שד"ר גלעד בודנהיימר אמר, מה שלא עובד בשוטף, קשה מאוד שיעבוד בחירום, והדבר הזה מתייחס בין היתר להפרדה בין המענים הניתנים ע"י מערכת הרווחה לבין המענים הניתנים ע"י מערכת הבריאות

יוסף אפרתי:  באשר למתמודדי הנפש, המענה השיקומי ניתן ע"י מערכת הבריאות אבל המענה הסוציאלי אמור להינתן ע"י הרווחה, לא קורה בכל המקומות בשוטף

יוסף אפרתי:      לשם כך, בשעת החירום פותחה הכספת הנצורה, שזה מאגר data base גדול של נתונים על כל האנשים עם מוגבלות ומתמודדי הנפש, שהרשויות המקומיות אמורות לפתוח בשעת חירום וליצור קשר עם כל האנשים, להבין את צורכי האנשים, להבין מי צריך פינוי, להבין מה החרדות של האנשים, מה המענים שהם נדרשים

יוסף אפרתי:  בכדי שזה ייעשה הרשויות המקומיות צריכות לקבל הנחיה ברורה שעליהם לפתוח את הכספת הנצורה וליצור קשר גם עם אלה שלא מוכרים אצלם בשוטף, בין היתר מתמודדי הנפש

יונתן מישרקי: הנתונים נמצאים בכספת?     

יוסף אפרתי: הנתונים נמצאים בכספת

יוסף אפרתי:  הם צריכים לקבל הנחיה ברורה

יוסף אפרתי:  הנחיה ברורה עדיין לא יצאה, כולל המענה התקצובי הנדרש בשביל ליצור קשר עם אותם אנשים, בין היתר מתמודדי הנפש

יוסף אפרתי:  זו נקודה מאוד מאוד משמעותית כי היום המערכות שבאמת מוצפות אומרות: אנחנו יודעות לטפל קודם כל במי שמוכר לנו ומתמודדי הנפש בשוטף לא מקבלים מענה ע"י הרשות המקומית

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  היה דיון בוועדת העבודה והרווחה בהקשר העניין הזה, לפחות נציגי השלטון המקומי דיברו על-כך שהנושא עובד, הם הגיעו באופן אקטיבי לאותם אנשים, אבל בכל זאת אני חושב – אני לא רוצה להתחמק מאחריות אבל זה לא הנושא של הדיון, זה לא באחריות הוועדה הזו, אם כי אני אבקש בסיום הדברים לקבל דוח או איזשהו תמצות של העניין ממשרד הרווחה כדי לדעת שאנחנו בסדר עם זה ואם יש צורך נקיים דיון - - -     

נעה בן שבת: אדוני, יש מסקנות בנושא הזה בדיוק של מאגר המידע בשעת חירום, הן מונחות על שולחן ועדת העבודה הרווחה והיא צריכה לדון בהן בזמן הקרוב

יוסף אפרתי: הדגש הוא לא רק אם פתחו את הרשומות אלא האם יצרו קשר ואתרו צרכים גם של מתמודדי הנפש, מי צריך פינוי, מי צריך מענה נפשי מוגבר וכו'

יונתן מישרקי: סוגיה מאוד חשובה, אני מודה לך על הדברים

יונתן מישרקי:  ד"ר אילנה לח, בבקשה

אילנה לח: אני יו"ר יה"ת, האגודה לטיפול באמצעות אמנויות בישראל

אילנה לח:  אנחנו מקצוע בריאות נפש שנמצא כרגע בהליכי חקיקה

אילנה לח:  החוק שלנו עבר קריאה טרומית ונמצא לקראת קריאה ראשונה

אילנה לח:  יש 9,000 מטפלים באמצעות אמנויות בארץ, לכולם יש הכשרה שעומדת בתנאי מתווה מל"ג וחוזר מנכ"ל משרד הבריאות

אליהו דלל: זה כולל רכיבה על סוסים?     

אילנה לח: לא, ממש לא

אילנה לח:  זה אנשים שיש להם תואר ראשון ולרובם יש גם תואר שני, יש מתווה מסודר לדבר הזה

אילנה לח:  לפחות ל-2,000 מהם יש הכשרה מסודרת בטיפול בטראומה

אילנה לח:  אנחנו נמצאים במרכזי בריאות הנפש

אילנה לח:  אנחנו נמצאים במערכת החינוך, שלא הזכירו אותה אבל בתוך החינוך המיוחד

אילנה לח:  הטיפול הנפשי הניתן לילדי ישראל נעשה ע"י מטפלים באמצעות אמניות

אילנה לח:  אנחנו נמצאים בשטח בכל הפרויקטים של ההתנדבות

אילנה לח:       מיד עם תחילת המבצע הקמנו 25 מרחבי סטודיו בטוח, היום זה כבר 30

אילנה לח:  זה מרחבי סטודיו קהילתיים שנמצאים בתוך המלונות

אילנה לח:  אני מבלה את כל ימיי במעלה החמישה, בתוך הסטודיו

אילנה לח:  זה נותן שירות למאות אנשים שנמצאים שם, יוצרים, ילדים, מבוגרים, הורים, משפחות

אילנה לח:  זה שירות קהילתי

אילנה לח:  ד"ר בודנהיימר דיבר פה על הצורך במענים קהילתיים כדי למנוע את פוסט-הטראומה אחר כך ואת הצורך בבריאות הנפש, זה בדיוק מה שאנחנו עושים

אליהו דלל: זה חלק מהכלים הפסיכולוגיים?     

אילנה לח: כן

אילנה לח:  מטפל באומנות לומד תואר ראשון בפסיכולוגיה או במשהו אחר ואז משלים את הקורסים הבסיסיים של מקצועות הפסיכולוגיה, או, אם הוא בא מהכיוון של אומנויות, הוא צריך - - -     

יונתן מישרקי: בשורה התחתונה, מה את מבקשת?     

אילנה לח: אנחנו מבקשים שני דברים: אחד, שאנחנו ניכלל כאנשי מקצוע בכל התוכניות שמגובשות עכשיו, לתוכניות החוסן

אילנה לח:  יש כבר מטפלים באומנויות במרכזי חוסן לאורך השנים, אנחנו רוצים להרחיב את הנוכחות שלנו

אילנה לח:  אנחנו רוצים להיכלל בתוכניות שמשרד הבריאות מגבש עכשיו כאנשי מקצוע, ואנחנו מבקשים את הסדרת החקיקה

אילנה לח:  אבל צריך להיזהר לא להכניס לחוק אנשים שההכשרה שלהם לא מספיקה, כי אנשים - - -     

אליהו דלל: החקיקה שאתם מדברים עליה היא מוסדרת יחד אתכם בהסכמה?     

אילנה לח: בוודאי

יונתן מישרקי: זו חקיקה פרטית, כמו ששמת לב

אליהו דלל: אז יכול להיות שאנחנו נקדם אותה

אליהו דלל:  זה עבר קריאה ראשונה?     

אילנה לח: לא, זה עבר קריאה טרומית

אילנה לח:  חברת הכנסת לימור סון הר מלך הגישה את ההצעה שלנו, שהיא הצעה לתואר שני

יונתן מישרקי: אנחנו נבחן את זה מול המשרדים

אילנה לח: המענה של הטיפול באומנות הוא מענה של חוסן וכוחות

אילנה לח:  אנחנו נוגעים בכוחות, אנחנו מאפשרים לאנשים לבטא את מה ששום מילים לא יכולות - - -     

יונתן מישרקי: בעיקר ילדים?     

אילנה לח: לא, ילדים, מבוגרים, קשישים, הורים, משפחות שלמות יושבות סביב שולחן ויוצרות ביחד

יונתן מישרקי: תודה על הדברים

יונתן מישרקי:  ד"ר אסנת אייל, מרכז שלטון אזורי, בבקשה

אסנת אייל: אני רוצה ברשותכם להתחיל עם מילת תודה לכל המתנדבים, לכל העובדים הסוציאליים, לכל הפסיכולוגים, לכל אנשי בריאות הנפש שעוזרים

אסנת אייל:  אני רוצה להגיד תודה מיוחדת למנהלות הרווחה של המועצות האזוריות ושל הערים שנאלצו לשאת את הבשורה המרה בזו אחר זו ועשו את זה באמת באומץ, בכוח, ואני מסכימה שגם הן, כמו כולנו, צריכות החזקה ועזרה

אסנת אייל:      אני רוצה ברשותכם לייצג את קולו של המפונה, הקולט, הנפגע וכו', ולהגיד שאנשים רוצים לדעת היום שיש מערך בין משרדי מאורגן, מסודר, שדואג להם לא רק לרגע זה אלא גם לטווח הארוך

אסנת אייל:  מה אנחנו בעצם מבקשים? קודם כל אנחנו מבקשים כפשוטו תוספת תקינה משמעותית לכל אנשי בריאות הנפש

אסנת אייל:  קודם כל שייתנו מענה לאלפי אזרחים שפונו, לנפגעים, לקולטים

אסנת אייל:  מאוד מאוד מבקשים שמי שהתחיל בהתנדבות, אנשי בריאות הנפש, עבודה נפלאה עם המפונים, עם הקולטים ועם כל מי שנמצא, בהחלט להרחיב את התקינה, לשלב אותם במגזר הציבורי

אסנת אייל:      אני רוצה להסב את תשומת לבכם לבעיות שמתפתחות בכל הנוגע לילדים ונוער

אסנת אייל:  חייבים לתת הכשרה מיוחדת לשכבת הגיל הזו

אסנת אייל:  אני רוצה ברשותכם גם לציין את ההורים

אסנת אייל:  גם הם נמצאים היום במקום מאוד מבולבל, עדים להתנהגויות אחרות שהם לא מכירים וגם לא יודעים איך להתנהג עם זה

אסנת אייל:  אני מאוד מבקשת לתגבר את כוחות בריאות הנפש בקופת החולים, גם בזמינות התורים וגם בנגישות

אסנת אייל:      דבר אחרון, ברשותך אדוני היושב-ראש

אסנת אייל:  תוספת תקציב משמעותית להפגה לכל החוסן, לכל מה שצריך היום במרכזים שבהחלט מאתגרים

אסנת אייל:  אני שוב רוצה, כמו כולם, להודות על הדיון החשוב הזה

אסנת אייל:  תודה

יונתן מישרקי: תודה על הדברים, בהחלט דברים חשובים

יונתן מישרקי:  ויקי ריכטר ישראלי, בבקשה

ויקי ריכטר ישראלי: אני מעמותת "המסע שלנו", פורום משפחות מתמודדות עם הפרעות אכילה

ויקי ריכטר ישראלי:  מאוד היה לי חשוב שגם ד"ר מיכל חסון רוזנשטיין תדבר אבל היא הייתה צריכה כבר לפרוש לביקורי בית

ויקי ריכטר ישראלי:  אני אנסה לאגד ביחד

ויקי ריכטר ישראלי:  העמותה שלנו הוקמה בעקבות הצפה מטאורית של ילדים שסובלים מהפרעות אכילה

ויקי ריכטר ישראלי:  הייתה קפיצה מטאורית לאחר הקורונה ואנחנו כאן כדי להתריע שלא נחזור על אותה טעות שוב

ויקי ריכטר ישראלי:  אז נתפסנו, סליחה על הביטוי, עם המכנסיים למטה ולא מוכנים, ו"נתפסנו" אני מדברת על המדינה, על מערכת הבריאות

ויקי ריכטר ישראלי:  היום אנחנו מתריעים לפני

ויקי ריכטר ישראלי:      כבר היום, אלה שכבר כן יחידי סגולה ומטופלים, מסגרות טיפול נסגרו או עובדות חלקית

ויקי ריכטר ישראלי:  הילדים האלה נמצאים בבית, נכנסים שוב לתוך הלופ של החרדות ויש לנו משפחות שלמות שכתבו לנו אתמול בערב על המצב של הילדים שהולך ומידרדר עכשיו יותר ויותר והם במדרון חלקלק

יונתן מישרקי: זו סוגיה שאינה קשורה למה שאנחנו מדברים עכשיו

ויקי ריכטר ישראלי: מאוד קשורה למה שאנחנו מדברים, כי עכשיו מלחמת חרבות ברזל - - -     

יונתן מישרקי: ילד שמקבל טיפול בהקשר של המלחמה, הטיפול הזה משפיע גם על הפרעות האכילה שלו, נכון?     

ויקי ריכטר ישראלי: לא

ויקי ריכטר ישראלי:  הטיפול בהפרעות אכילה הוא טיפול ייחודי, נפרד, אני יכולה להעביר לך חומרים על זה כדי שנוכל להאיר את עיניך

יונתן מישרקי: מה ההצעה שאתם מבקשים לקבל?     

ויקי ריכטר ישראלי: שהמחסור הנוראי שהיה לפני – בואו לא נגדיל אותו

ויקי ריכטר ישראלי:  בואו עכשיו כבר, לפחות את מרכזי טיפול שכבר כן מטפלים בילדים שלנו, לא לסגור אותם, לא לצמצם לטיפול חלקי

ויקי ריכטר ישראלי:  אחר כך התורים יהיו עוד יותר ארוכים

ויקי ריכטר ישראלי:  כמויות הסובלים מהפרעות אכילה יגדלו

אליהו דלל: את אומרת שנסגרו כרגע מרכזים בנושא הזה?     

ויקי ריכטר ישראלי: כן, ועוד איך כן

יונתן מישרקי: גם בעקבות המלחמה היא אומרת

ויקי ריכטר ישראלי: בעקבות המלחמה

אליהו דלל: אני רוצה פשוט להבין מה נסגר ואם את יכולה לתת לנו תמונה איפה נסגר

אליהו דלל:  אני מבקש לקבל רשימה לשתי הוועדות

ויקי ריכטר ישראלי: אין בעיה, אנחנו נעביר את זה

ויקי ריכטר ישראלי:  דבר אחרון בעניין הזה, דיברנו על החרדות ודיברנו על הפרעות אכילה – זה מתחבר מאוד גם למה שדניאל רז דיבר וגם לגבי מה שמנהל אגף בריאות הנפש דיבר – החרדות שהילדים היום מתמודדים איתן בעקבות המלחמה זה מה שייצור שחלק גדול מהם יתפתח בהמשך להפרעות אכילה

ויקי ריכטר ישראלי:  לכן המרכזים שעכשיו סגורים זה בטווח הקצר, אנחנו מדברים גם על הטווח הארוך

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  ד"ר עדית סרגוסטי, בבקשה

עדית סרגוסטי: תודה רבה

עדית סרגוסטי:  אני מארגון "בזכות", מרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלות

עדית סרגוסטי:  למרות שזה כבר נאמר אני מרגישה חובה להגיד את זה עוד פעם ועוד פעם, כי זה לפתחכם

עדית סרגוסטי:  אישית, הייתי פה באין-ספור דיונים בוועדות על המצב של מערכת בריאות הנפש, אנחנו צועקים את זה כבר שנים על שנים על שנים, אנחנו חייבים לצאת מהאירוע הזה, חייבים חייבים – אין לי דרך אחרת להגיד את זה – עם הבנה עמוקה שאי אפשר להמשיך לדלדל מערכת ציבורית בצורה כזו ולחשוב שזה יהיה בסדר

עדית סרגוסטי:       לכן סדרי העדיפות הלאומיים חייבים להשתנות לעומק וזה לפתחכם כחברי כנסת, בעיקר חברי הקואליציה שיושבים כאן, לוודא שהדבר הזה קורה, שאנחנו לא ממשיכים עם הדבר הזה

עדית סרגוסטי:  צעקנו את זה לפני הקורונה, צעקנו את זה בזמן הקורונה, צעקנו את זה אחרי הקורונה

עדית סרגוסטי:  תורי ההמתנה לטיפול בקופות חולים לפני המלחמה עמדו על שנתיים, אנחנו לא יכולים להמשיך לעמוד במצב הזה

עדית סרגוסטי:      קונקרטית מה צריך: קופות החולים אחראיות על פי חוק לתת טיפול נפשי

עדית סרגוסטי:  חייבים להעביר תקצוב דרמטי משמעותי לקופות החולים ושהוא יהיה צבוע למטרות של בריאות נפש, שיהיה ברור שזה הולך לבריאות נפש

עדית סרגוסטי:  צריך להרחיב את המעגל, לעשות את כל מה שצריך כדי להחזיר אנשי מקצוע לשירות הציבורי אבל גם להרחיב את המעגל של מי שיכול לתת טיפול ע"י הכשרות

עדית סרגוסטי:  למשרד הבריאות יש תוכניות בנושא הזה

עדית סרגוסטי:       פישוט בירוקרטיה – לא יכול להיות שאנשים יתחילו להתגלגל כל מיני התחייבויות וכל מיני דברים כאלה, חייבים חייבים לפשט את זה

עדית סרגוסטי:  אוכלוסייה ערבית – גם האוכלוסייה הערבית נפגעה בתוך האירוע הזה, יש מחסור עצום באנשי טיפול דוברי ערבית

עדית סרגוסטי:  גם זה נושא שכבר שנים מתגלגל ודובר עליו, כלום לא קורה לצערנו

עדית סרגוסטי:  צריך לבנות תוכנית רצינית איך מרחיבים את מעגל אנשי הטיפול דוברי הערבית מכיוון שטיפול נפשי אי אפשר לתת שלא בשפה שבה האדם מדבר

עדית סרגוסטי:      ורד דיברה כאן על הנושא של ילדים ונוער

עדית סרגוסטי:  הייתה תוכנית לאומית לבריאות נפש לילדים ונוער, דנו בה ודנו בה וחזרנו ודנו בה, כולל בוועדה לזכויות הילד, היא לא תוקצבה, היא נקברה עם הבטחה שתהיה תוכנית חדשה

עדית סרגוסטי:  אם לא קיימת כאן ועכשיו תוכנית חדשה בואו נחזור לתוכנית שכבר קיימת ונתקצב אותה

עדית סרגוסטי:  מדובר על תוכנית מאוד מפורטת של מה נדרש וצריך לחזור אליה, צריך לתקצב אותה

עדית סרגוסטי:  יש חסר עצום במענים בקהילה לילדים ונוער במצבים נפשיים במגוון דברים

אליהו דלל: אנחנו נקיים ישיבת מעקב על אותה ישיבה שהייתה בדיוק בנושא הזה

עדית סרגוסטי: אנחנו מישיבה לישיבה, ממעקב למעקב והמציאות רק הולכת ומידרדרת

עדית סרגוסטי:  זה בידיכם

עדית סרגוסטי:  עוד נקודה אחת רק בהקשר של התוכנית הלאומית – רכיב משמעותי בתוכנית הזו היה להוסיף אנשי מקצוע בבריאות נפש לרשויות המקומיות, ללשכות לשירותים חברתיים - - -     

יונתן מישרקי: כל הנושא של בריאות הנפש – אמרנו את זה ואני אומר את זה עוד פעם – זה ברור שמה שהיה הוא לא מה שיהיה, אנחנו נעמוד על זה, אנחנו על זה, המדינה חייבת את זה, אנחנו צריכים את זה, כולם צריכים את זה, זה יקרה

יונתן מישרקי:  אפרת רותם, בבקשה

אפרת רותם: שלום, אפרת רותם, איגוד העובדות והעובדים הסוציאליים

אפרת רותם:  יש לי חמש נקודות קונקרטיות

אפרת רותם:  לפני כן אני רוצה למסור מכאן את ההוקרה וההכרה שלי ל-20,000 עובדות סוציאליות שברגעים אלו נמצאות בבתי החולים, במחלקות לשירותים חברתיים, בעמותות, בסל שיקום, במרכזי הפינוי, עם התושבים, עם הרשויות שקלטו

יונתן מישרקי: גם אנחנו פה בוועדה רוצים לברך אותם ולחזק אותם

אפרת רותם: אני רוצה לדבר על היום שאחרי

אפרת רותם:  אנחנו נעמוד בפני קטסטרופה ואם אנחנו לא נצליח עכשיו להתחיל לפעול אנחנו לא נגיע בזמן

אפרת רותם:  יש חמש פעולות שצריך לעשות: פעולה ראשונה – עכשיו להוריד לשטח תקנים נוספים

אפרת רותם:  לפי התחשיב שלנו אנחנו מדברים על תוספת של 50% על התקנים הקיימים, זה אלפי משרות שחולקו בכל רחבי הארץ

אליהו דלל: יש קאדר כזה של עובדים?     

אפרת רותם: אני כבר אסביר איך אנחנו נמצא אותם

אפרת רותם:  הוא קיים, צריך לראות איך מביאים אותם

אפרת רותם:  הדבר השני הוא – וזה משהו שצריך היה לעשות אתמול – אלפי המתנדבות והמתנדבים הנהדרים שנמצאים בשטח לא יישארו שם

אפרת רותם:  אם היום אנחנו נדע להציע להם להיכנס כעובדים, גם אם לפרק זמן ארעי, אנחנו נדע להחזיר אותם לשירות הציבורי

אפרת רותם:  שנים אנשים שואלים איך להחזיר את העובדים מהשירות הציבורי, הנה, יש כאן הזדמנות

אפרת רותם:  זה אנשים שברובם הגדול הגיעו מהקליניקות הפרטיות עבור ההתנדבות הזאת

אפרת רותם:  עכשיו צריך להתחיל לקלוט אותם, מה שמרכזי החוסן כבר התחילו בחלק מהמקומות לעשות וזה מבורך

אפרת רותם:      הפעולה השלישית היא להחזיר גמלאים לשירות הציבורי

אפרת רותם:  גמלאים שפרשו בשנים האחרונות, יש להם המון ידע, המון ניסיון, להחזיר אותם לשירות המדינה, לא לחודש, להזמין אותם לחזור לפרק זמן של שנה, שנתיים ושהם יעבו את השורות

אפרת רותם:  הפעולה הרביעית – אנחנו חייבים להתחיל לעבוד היום על מניעת שחיקה

אפרת רותם:  אם אנחנו לא נדע איך למנוע את השחיקה של העובדות והעובדים הסוציאליים אנחנו בעוד חצי שנה נישאר עם אנשי מקצוע שלא מסוגלים יותר לתת את המענה

אפרת רותם:  זה באמצעות להבטיח הדרכות, להבטיח הכרה ובהמשך, ביום שאחרי המלחמה, אנחנו חייבים להתחיל לדבר על איך מגבילים את המעמסה של כל עובדת ועובד

אפרת רותם:      הנקודה החמישית והאחרונה – גם בעת המשבר אסור לנו לוותר על הרמה המקצועית

אפרת רותם:  לתושבים בכל המדינה שנפגעו מגיע אנשי מקצוע מיומנים, טובים ומתאימים

אפרת רותם:  אסור לנו לוותר על זה

אפרת רותם:  זו החובה של מדינת ישראל כלפיהם

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  סטפן קליינמן, בבקשה

סטפן קליינמן: סטפן קליינמן, מנכ"ל עמותת משפחות בריאות הנפש

סטפן קליינמן:  אנחנו עמותה שפועלת על טהרת המתנדבים

סטפן קליינמן:  קו התמיכה שלנו, שנותן תמיכה לבני משפחות, נתן בשבועיים האחרונים פי עשרה תמיכה מאשר ברגיל

סטפן קליינמן:  כפי שאמרתי, כל הפעילות שלנו בהתנדבות

סטפן קליינמן:  אני רוצה לציין כמה דברים שלא נאמרו עד עכשיו

סטפן קליינמן:  קודם כל, אני אח למנחם, שמת מאובדנות לפני שבע שנים, ואני חבר במועצה למניעת אובדנות

סטפן קליינמן:  הנושא של אובדנות לא עלה בכלל בדיונים כרגע

סטפן קליינמן:       רק אתמול הייתי בהלוויה של ידידה שהתאבדה כתוצאה מהמאורעות הקשים שהיו ואני רוצה להעיר לתשומת לבכם כי הנושא של מניעת אובדנות, שחשוב מאוד שיפעל בקרב בני המשפחות, לא נמצא במוקד של הדיון הזה

סטפן קליינמן:  אני רוצה לציין את עמותת משה, שנותנת שירות ייחודי בנושא של מניעת אובדנות

סטפן קליינמן:  העמותה הזאת כרגע לא מורשית מבחינת הממסד לתת את הטיפול ואני קורא לגלעד בודנהיימר לטפל ברגולציה כדי שהעמותה הזאת תוכל לתת את השירות

סטפן קליינמן:      אני רוצה להוסיף שבוועדה הזאת עבר החוק לצוותי משבר בקריאה ראשונה, החוק לצוותי משבר שהגישה סגנית השר מיכל וולדיגר

סטפן קליינמן:  חשוב מאוד שיקבל קדימות כי החוק הזה בעצם מדבר במהות על איך אנחנו מטפלים במתמודדים שנמצאים במשבר

סטפן קליינמן:  אני מאוד מבקש להבהיר, כפי שחלק מהאנשים אמרו, שבני המשפחות גם צריכים תמיכה ולא רק מתמודדי הנפש

סטפן קליינמן:  תודה

יונתן מישרקי: תודה על הדברים

יונתן מישרקי:  רננה דנון, בבקשה

רננה דנון: רננה דנון, מעמותת עלם

רננה דנון:  אני גם רוצה להתחיל בלהגיד לכולם תודה ולשלוח חיזוקים הדדיים

רננה דנון:  אני אתאר בקצרה מה אנחנו כעמותה, שיש להם קצת יותר גמישות ואפשרות לעבוד בצורה כזאת, עשינו מה-7 באוקטובר

רננה דנון:  מעבר לזה שקיבלנו מכה מאוד גדולה ביום המתקפה בדמות צוות שלהם שלנו שהיה במסיבה ברעים ונתן מענה לחבר'ה שנמצאים תחת השפעת משני תודעה, יצאו שמונה חברי צוות ומתנדבים, חזרו לצערי חמישה

יונתן מישרקי: משתתפים בצערכם כמובן

רננה דנון: תודה רבה

רננה דנון:  אבל מעבר לזה אני רוצה להגיד, אם אני מסתכלת יש את בני הנוער שעבדנו איתם עד היום, שאנחנו יודעים שרובם מגיעים עם איזשהו מאפיין של טראומה קודם, זה נאמר פה ואני רק אצטרף ואגיד שסימפטומים של טראומה קודמת עלולים להחריף והם זקוקים למענה ייחודי

רננה דנון:  אני אגיד שאנחנו עיבינו את פעילות הצ'אט החל מיום ראשון ה-8 באוקטובר

רננה דנון:  אנחנו גם כן עם פי עשרה יותר פניות נכון לימים האחרונים

רננה דנון:  עיבינו את הצוות פי שלושה

רננה דנון:  כל מה שאני אומרת כרגע זה בלי תקציבים נוספים

רננה דנון:      חוץ מזה, התאמנו את מודל ההתערבות שיש לנו בשיתוף עם 105 בשעת משבר באינטרנט והתאמנו אותו להתערבות מותאמת טראומה לחבר'ה שמתמודדים עם זה

רננה דנון:  חוץ מזה, עבודת הרחוב שלנו עברה להרבה מאוד קשרים פרטניים

רננה דנון:  ברוב המקומות לא ניתן לקיים עבודת רחוב מבחינת הנחיות הבטיחות

יונתן מישרקי: המטופלים שלכם לא מרוכזים היום במוקדי הפינוי?     

רננה דנון: הנקודה אולי הכי חשובה שרציתי להגיד היא שאנחנו פתחנו מרחבים במוקדי הפינוי, מרחבים בלתי פורמליים לנוער

רננה דנון:  התחלנו במעלה החמישה בתקווה להיכנס לשותפות עם משרד הרווחה סביב הדבר, כבר יש מגעים מתקדמים ועתידיים לפתוח בעוד שלושה מרכזי פינוי

רננה דנון:  אני אגיד שהעדויות של העובדים והעובדות שמגיעים לשם קשות מאוד – ואנחנו יודעים לעבוד עם נוער, נוער עם טראומה – על מבטים חלולים, על התקפי חרדה, עליה בדיכאון, בחרדות, בקרב נוער מכל הארץ, לא רק נוער שהגיע מהעוטף

רננה דנון:  גם נערה מפתח תקווה שמדברת איתי בצ'אט ולא מצליחה לצאת מהבית מרוב חרדה

רננה דנון:  זה כמה דברים שקרו

רננה דנון:      אני אגיד שאני גם כן רוצה לסמן את קטיעת הרצף עבור בני הנוער והצעירים

רננה דנון:  אחד מהדברים שהכי חשובים ליצירת רצף, יצירת עקביות, ההמלצות שלנו נוגעות להמשכת פעילות במוקדי הפינוי, פעילות בלתי פורמלית עבור בני הנוער בשעות הערב עם צוותים שמוכשרים לדבר

רננה דנון:  אנחנו מבקשים תקצוב עבור הדבר

רננה דנון:  אנחנו לא נצליח להחזיק את זה לאורך זמן מתוך התקציב הקיים

רננה דנון:  עתידות להיות עוד יותר שותפות עם משרד הרווחה ומשרדים אחרים, אנחנו מאוד מאוד מברכים על זה ומאמינים בשותפויות

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  בהקשר הזה אני מציע לך לפנות גם למשרד העבודה באופן ישיר ולוועדה, אני בטוח שתהיה נכונות שם לקיים דיון על זה

רננה דנון: בוודאי, אנחנו כבר בתקשורת

יונתן מישרקי: תודה על העבודה שאתם עושים

יונתן מישרקי:  יהונתן בוורסקי גולן, בבקשה

יהונתן בוורסקי גולן: אני יהונתן, סטודנט שנה רביעית לרפואה בפקולטה לרפואה בגליל בצפת, שלוחה של בר אילן

יהונתן בוורסקי גולן:  כמו כן, אני מבטא פה את קול "מרשם" ואני רכז צפון ביוזמת הסטודנטים לרפואה

יהונתן בוורסקי גולן:  אני אספר קודם כל קצת על היוזמה

יהונתן בוורסקי גולן:  לפני שבועיים, כשהתחלנו להבין את הצורך שמתחיל לעלות מבתי החולים, כקבוצה של סטודנטים לרפואה התחלנו לבנות מאגר של סטודנטים למקצועות הבריאות, סטודנטים גם לרפואה משלימה, פרה-קליניות וקליניות אך גם סטודנטים למקצועות הסיעוד, פיזיותרפיה, רפואה בעיסוק וכדו'

יהונתן בוורסקי גולן:  הגענו למאגר של כארבעת אלפים סטודנטים ובפריסה הארצית של כל בתי החולים בארץ

יהונתן בוורסקי גולן:  יש לנו איש קשר אחד עם משאבי אנוש בכל בית חולים, גם לכל מרכזי בריאות הנפש בארץ

יונתן מישרקי: סטודנטים לבריאות הנפש, למה?     

יהונתן בוורסקי גולן: הפעילות מאוד מגוונת, משמירה על בייביסיטר של צוותים רפואיים ועזרה אדמיניסטרטיבית ועד החלפת מתמחים שגויסו בצו שמונה

יהונתן בוורסקי גולן:  וזה לא משנה, גם סטודנט לרפואה בשנה מאוד מתקדמת מבין שהוא מגיע לבית חולים עכשיו ונרתם לטובת עבודות שינוע של סניטריה וזה מאוד מרגש לשמוע

יהונתן בוורסקי גולן:  לאורך זמן זה לא צריך להימשך וזה לא יכול להיות כך

יהונתן בוורסקי גולן:  זה בנוגע ליוזמה

יהונתן בוורסקי גולן:      באתי לפה במטרה לקבל איזושהי תקווה, אופטימיות, ולשמוע מה נעשה, ואני אגיד את האמת שאני קצת מפחד, זה מרגיש לי קצת מעט מדי ומאוחר מדי

יהונתן בוורסקי גולן:  המצב לא עבד לפני, ספציפית ועל אחת כמה וכמה בבריאות הנפש, ומרגיש לי שקצת לא מבינים את סדר הגודל

יהונתן בוורסקי גולן:  אני בקשר עם מערכי הפינוי שיש באילת ובים המלח, אם בוחרים משפחה רנדומלית שם, מי שנותן להם מענה נפשי זה לא המדינה ולא גורמי הסיוע, למרות שיש נציג בבית המלון מטעם הרווחה והבריאות

יונתן מישרקי: אנחנו מאוד נשענים על מתנדבים, אנחנו יודעים את זה

יונתן מישרקי:  הדיון הזה נערך בגלל הקושי הזה, בגלל שאנו מבינים שאי-אפשר להישען על זה לטווח ארוך

יהונתן בוורסקי גולן: אבל כמו שנאמר קודם, שיש נציג בכל בית חולים – זה שיש נציג על 500 משפחות זה סימון "וי"

יהונתן בוורסקי גולן:  אני רוצה לעבור לעוד שני דברים, אחד שקרוב ללבי

יהונתן בוורסקי גולן:  המענה למשפחות החטופים – בת הדודה של חברי הטוב, חבר ילדות, חטופה בעזה, שאלתי אותם: האם קיבלתם איזשהו סיוע? נכון שלא יודעים מה אתה, למרות שכל המדינה ראתה אותה מועמסת לעזה בג'יפ, למרות זאת שאלתי: קיבלתם איזה מענה? שאלו: איך אתם? אפשר לעזור באיזה היבט נפשי? שום דבר

יהונתן בוורסקי גולן:  גם הודיעו להם דרך קצין נפגעים שבה בכלל למשפחה אחרת

יהונתן בוורסקי גולן:  אני רק מגיב למה שנאמר פה קודם שהגיעו לכל משפחות החטופים, זה לא נכון, יש משפחות שבהיבט הנפשי לא נוצר איתן קשר

אליהו דלל: אתה אומר פה משהו שבאמת חשוב לנו לדעת

אליהו דלל:  לי ידוע שעד סוף שבוע שעבר פנו כמעט לכל משפחות החטופים כי לא ידעו מי החטופים לצערי

אליהו דלל:  אם אתה יודע על איזושהי משפחה, אל תפרסם את זה פה, תעביר לנו באופן אישי ונטפל בזה

יהונתן בוורסקי גולן: אני אעביר

יהונתן בוורסקי גולן:  אני רק אגיד שזה שהודיעו שהבת חטופה זה לא אומר שנעשה איזשהו סיוע נפשי או הגיע

יהונתן בוורסקי גולן:  מקרה בוחן שני: דיברתי אתמול עם פסיכיאטר ילדים באשקלון, כמה פסיכיאטרים של ילדים יש באשקלון אתם יודעים להגיד לי? באשקלון, העיר שהכי מופגזת מתחילת המלחמה שבועיים

יהונתן בוורסקי גולן:  אחד

יהונתן בוורסקי גולן:  אחד על 50,000 ילדים, הוא מקבל גם מקריית גת

יהונתן בוורסקי גולן:  אחד בלאומית

יהונתן בוורסקי גולן:  יש עוד אחד מקופה אחרת שבקושי מקבל

יהונתן בוורסקי גולן:  אם הפסיכיאטר הזה לא עובד חמישה ימים בשבוע חמש שעות אין פסיכיאטר ילדים ל-60,000 הילדים, וכמו שנאמר פה קודם, פוסט-טראומה לוקח זמן לזהות, את העומס האמיתי אנחנו לא נראה עכשיו, פוסט-טראומה במצבים כאלה זה דברים שנראה עוד 5 ו-10 שנים, בגלל זה אני חושב שקנה המידה לא מוגבר

יונתן מישרקי: תודה

יהונתן בוורסקי גולן: עוד שני דברים

יהונתן בוורסקי גולן:  החשיבות לטפל במטפלים - - -     

יונתן מישרקי: לא

יונתן מישרקי:  יש לי מגבלת זמן לקיום הוועדה, אני מתנצל

נעמה כהן: נעמה כהן, מארגון "מרשם"

נעמה כהן:  אני רק רוצה לדווח לכם על נתון מאוד מדאיג שאני מקבלת מצוותי הרפואה

נעמה כהן:  אנחנו עושים סקר בשבוע האחרון בקרב צוותי הרפואה: 30% ביקשו מאיתנו סיוע נפשי

נעמה כהן:  לפי הנתונים הפרדיקציה האופטימית ביותר היא שרק אחוז אחד מצוותי הרפואה יפתחו תסמינים של PTSD עד למצב של חוסר תפקוד

נעמה כהן:  אנחנו מדברים פה על 100 רופאים בפרדיקציה האופטימית שיקבלו פוסט-טראומה מהאירועים שקרו ב-7 באוקטובר ועוד לא סיימנו את המערכה

נעמה כהן:  זאת מערכה מאוד ארוכה

נעמה כהן:  אתה יודע איזה טיפול נפשי מציעים כרגע לרופאים בסורוקה שאיבדו קולגות למחלקה שם שנרצחו? קלונקס מתחת לשולחן

נעמה כהן:  או, כמו שנציג משרד הבריאות אמר פה: עבודה עוזרת להדחיק את הטראומה

יהונתן בוורסקי גולן: להדחיק את הטראומה עם עבודה, זה נאמר פה לפני שעה

נעמה כהן: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להזניח את האוכלוסייה של הצוותים הרפואיים

נעמה כהן:  אנחנו במחסור בצוותים רפואיים, אנחנו לא יכולים להזניח את האוכלוסייה הזאת

נעמה כהן:  מי מטפל במטפלים? אף אחד

יונתן מישרקי: נקבל את תשובת משרד הבריאות אבל אני מבטיח לעקוב אחרי - - -     

נעמה כהן: הוא ברח ואין אף אחד

נעמה כהן:  לא מציעים שום סיוע

נעמה כהן:  צריך דחוף צוותי התערבות

יונתן מישרקי: הוא לא ברח, הוא הודיע שהוא צריך לצאת, אני מבין

יונתן מישרקי:  רשמתי לפניי גם במסקנות הדיון הזה, נמשיך לעקוב

נעמה כהן: אני חושבת שגם הוועדה החשובה צריכה להתכנס על צוותי הרפואה, על הצוותים המיוחדים ולשקול לעבור למתכונת עבודה בחירום

נעמה כהן:  זה לא יכול להיות שבמצב לא רגיל בעליל יגידו לרופאים לעבוד כרגיל

יונתן מישרקי: הדס מהחברה למתנ"סים, בבקשה

הדס לחר: שמי הדס לחר, מנהלת ארצית של תוכנית עמיתים לנוער של החברה למתנ"סים ואני רוצה להביא את הקול של בני הנוער עם קשיים נפשיים בימים האלה, אוכלוסייה שסובלת מהעדר מענים שיקומיים בקהילה גם בשגרה ובתקופה הזאת זה עוד יותר קריטי

הדס לחר:  אני אגיד שאנחנו בעצם נותנים להם מענה בתהליך ההשתלבות החברתית בקהילה, בדגש על פנאי

הדס לחר:       אני רוצה להגיד על קולות שעולים כרגע מהשטח, מבני הנוער שלנו, סביב המצב הנוכחי של הסתגרות בבית, של בידוד חברתי, של חשיפה לתכנים מאוד מאוד קשים ברשתות החברתיות, והמטרה העיקרית שלנו היא לשמור על רצף תפקודי שלהם בתוך זה

הדס לחר:  אם יש הידרדרות, אנחנו יודעים שהיא עלולה להיות הידרדרות כרונית ואשפוזים

הדס לחר:  אנחנו לא רוצים להעמיס על מערכת בריאות הנפש, שגם כך נמצאת בעומס, מה שיכול להישאר בשיקום בקהילה אנחנו רוצים להשאיר בשיקום לקהילה

יונתן מישרקי: מה החברה למתנ"סים עושה בתקופה הזו בהקשר הזה?     

הדס לחר: אנחנו מלווים את בני הנוער שלנו, מי שלא יכול להגיע לפגישות במרכז הקהילתי אנחנו עושים ביקורי בית אצל אותם בני נוער

הדס לחר:  אנחנו פועלים לשלב אותם ביוזמות במרכז הקהילתי בהתנדבויות, להיות בעשייה בתקופה הזו

יונתן מישרקי: גם עם המפונים? בני הנוער המפונים?     

הדס לחר: אני מדברת בשם תוכנית עמיתים לנוער, אנחנו פועלים בשישה ישובים בארץ ונותנים מענה לבני נוער עם קשיים נפשיים

קריאה: זו תוכנית שלא מתוקצבת, לכן הם רק בשישה מקומות

קריאה:  זו תוכנית שצריך לתקצב

הדס לחר: בדיוק

הדס לחר:  אני אגיד לסיום שאנחנו מבקשים לחזק ולהרחיב את המענה השיקומי בקהילה לבני נוער עם קשיים נפשיים במיוחד בימים אלה וכמובן גם בשגרה

הדס לחר:  אנחנו מבקשים לקיים ועדה מיוחדת בנושא בני נוער עם קשיים נפשיים ועל המענים שניתן נעשית לתת להם בימים אלה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  עמיחי תמיר, בבקשה

עמיחי תמיר: לאחר כל כך הרבה דברים אני בכל זאת רוצה להעלות נקודה לגמרי שונה

עמיחי תמיר:  החל מהכנסת העשרים יחידת הקנאביס הרפואי במשרד הבריאות יזמה רפורמה, שם שגוי למצב ששינה את הנגישות של הקנאביס

עמיחי תמיר:  קנאביס רפואי – אני מדבר כאן כאיש מקצוע גם – יעיל מאוד לטיפול בנפגעי פוסט-טראומה

עמיחי תמיר:  אני קורא מכאן לבטל לאלתר את אותה רפורמה, להנגיש את הקנאביס הרפואי לכל מי שנזקק לכך, ויש רבים

עמיחי תמיר:  תודה רבה

אופיר אקוניס: ד"ר אופירה הוניג, אני מטפלת באומנות כבר 33 שנים בארגון יה"ת

אופיר אקוניס:  אני רוצה להדגיש שני דברים בהמשך למה שאילנה אמרה: אחד, אנחנו מערך סיוע שמוכר ע"י משרד הבריאות כבר שנים, אנחנו נמצאים בכל חוזרי המנכ"ל של משרד החינוך, משרד הבריאות ומשרד הרווחה

אופיר אקוניס:  מאוד מפתיע אותי שאנחנו פה שעתיים מדברים וכל האנשים פה שאנחנו עובדים איתם, במשרד החינוך, במשרד הבריאות, עם נוער, עם כולם – אנחנו נמצאים בשטח כמעט 7,000 מטפלים שנים – וזה לא הוזכר

אופיר אקוניס:  אי אפשר בלעדינו כרגע והחוק שלנו לא מוסדר

אופיר אקוניס:      אני רוצה רגע להדגיש שני דברים

אופיר אקוניס:  שני דברים נעשו

אופיר אקוניס:  בשבת בבוקר כבר קלטנו את גודל לעניין והפננו מערך שלם של עזרה בשלושה מפגשים טלפוניים

אופיר אקוניס:  פנו אלינו בגלל שמכירים אותנו

אופיר אקוניס:  התקשרו אלינו לטלפונים האישיים ונתנו את עמדת את המענה הזה במשך עשרים וארבע שעות, אולי היחידים

אופיר אקוניס:  בהמשך, ביום ראשון בערב, כבר פתחנו את הסטודיואים שאילנה דיברה ומאוד חשוב לי להבהיר, זה מרכז טיפולי שיודע לתת מענה לאירוע מאוד ספציפי שקורה כרגע

אופיר אקוניס:  זו עבודה בשעת משבר ואסון

אופיר אקוניס:       אנחנו נקראים לעזור בעולם

אופיר אקוניס:  המטפלים באומנות של יה"ת נוסעים לנפאל, לגרמניה, לאפריקה כבר שנים ונותנים מענה בזמן חירום, במצבי אסון וטראומה

אופיר אקוניס:  אנחנו יודעים לעשות את זה

אופיר אקוניס:  אנחנו יודעים לעבוד עם אנשים ולגרום להם לצמצם את הסימפטומים הפוסט-טראומטיים שייווצרו אחרי היותם חלק ממצבי אסון

אופיר אקוניס:  אחד הדברים הייחודיים שאנחנו נותנים זה המענה הקהילתי

אופיר אקוניס:  אנחנו יודעים לעשות את זה ואנחנו זקוקים לחוק הזה כדי שזה לא יהיה בהתנדבות

יונתן מישרקי: אני אבדוק את עניין החוק

יונתן מישרקי:  נועה נוב, תוכנית "עמיתים לזכויות", תוכנית של משרד הבריאות והחברה למתנ"סים

נועם נוב:  התעקשתי לדבר כי היה לי פה מאוד מאוד חסר הקול של המתמודדים בעצמם

נועם נוב:  אני בעצמי מתמודדת נפש מאז הילדות, מתמודדת בין היתר עם פוסט-טראומה ואובדנות, דברים שדוברו פה הרבה

יונתן מישרקי: בתקופה הזו אתם חווים קושי נוסף?     

נועם נוב: בהחלט

נועם נוב:  בדיוק באתי להגיד שבשגרה יש 500 מתאבדים בשנה ו-5,000 שמנסים להתאבד, אז לחשוב מה יש עכשיו

נועם נוב:  יש לי קושי מאוד גדול לצאת מהבית לסידורים

נועם נוב:  אז מה קורה איתי עכשיו במידה ואני במקום שיש בו אזעקות? גם אם הן אזעקות תמיד, עצם הפחד

נועם נוב:  אני מעפולה, היו לנו פה רק שתי אזעקות שהן היו אזעקות שווא וזה עדיין מספיק כדי להפחיד אותי לצאת החוצה

נועם נוב:  כל הנושא של טראומה מחדש – זה מחזיר אותי לטראומות שהיו לי אפילו אם זה טראומות שלא קשורות למצב הזה

נועם נוב:  התקפי חרדה, דברים מאוד מאוד קטנים יכולים להכניס להתקף חרדה

נועם נוב:       מענים בשיקום, לא כולם עובדים

נועם נוב:  לדוגמה, יש לי שתי עובדות שיקום עיקריות שמלוות אותי, אחת מהן כרגע לא עובדת כי היא חייבת לטפל בילדים שלה שנמצאים בבית והשנייה נסעה לחו"ל רק לכמה ימים, הייתה אמורה לחזור, נשארה בחו"ל בעקבות המצב, אז מה יש לי כרגע? הדס, שהיא קולגה שלי, כבר דיברה פה על הנושא של "עמיתים לנוער"

נועם נוב:  אחד הדברים העיקריים בפוסט-טראומה מורכבת זה שזה יהיה מענה כמה שיותר קרוב, שילד לא יישאר עם תחושה שאין לו הגנה ואין לו עזרה

נועם נוב:  אני יודעת היום שאם לי היה "עמיתים לנוער" כנערה שהתמודדה עם אובדנות ופוסט-טראומה זה היה משנה לחלוטין את החיים שלי

נועם נוב:  זה שירות שהוא כל כך כל כך חיוני לבני נוער

יונתן מישרקי: תודה על הדברים

יונתן מישרקי:  משפטי סיכום של חבר הכנסת אלי דלל, יו"ר הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, בבקשה

אליהו דלל: תודה חברי יונתן מישרקי, יושב-ראש הוועדה, על שיתוף הפעולה

אליהו דלל:  קודם כל, אני רוצה להודות לכל אלה שהיו פה ונכחו פה

אליהו דלל:  הקשבנו ואנחנו רואים שהצרכים הם גדולים

אליהו דלל:  השמיכה קצרה, גם בנושא הכספי וגם בנושא כוח האדם

אליהו דלל:  אין ספק שאנחנו נצטרך להתייחס לכל הדברים שנאמרו פה

אליהו דלל:  צריך להיות תכלול גם של משרד הבריאות, חינוך, משרד הרווחה והרשויות המקומיות כדי לטפל בנושאים האלה

אליהו דלל:       אני לוקח משפט אחד מחברתי קטי שאמרה שאנחנו צריכים לטפל היום כדי שלא נזדקק אחר כך לטיפול של הביטוח הלאומי

אליהו דלל:  אני כן רוצה להתייחס לפחות לנושא של טיפול באומנות

אליהו דלל:  דובר פה על צוות או על כמות של 7,000, אני חושב שאנחנו צריכים לקחת את זה כמשימה שנינו ולבדוק איך ניתן לקדם את החוק הזה כמה שיותר מהר, כי אני חושב שזה כוח אדם שדובר עליו קודם שיש בו מחסור

אליהו דלל:  אז הנה יש פה כוח אדם שפשוט צריך כרגע לקחת אותו והוא יכול להיות תשובה לכל החוסרים שנאמרו פה

אליהו דלל:  הנושא ייבדק וניקח את זה כמשימה

אליהו דלל:  תודה

יונתן מישרקי: תודה

יונתן מישרקי:  סיכום בשמי וכמובן בשם חברי חבר הכנסת אלי דלל: אחד, ועדת הבריאות והוועדה לזכויות הילד מודות לכל המשתתפים בדיון ומביעים את הערכתנו על הירתמות כולם בימים אלו

יונתן מישרקי:  שניים, הוועדה דורש ממשרד הבריאות למנות במשרד גורם שיתכלל את כלל הסיוע הנפשי הניתן למפונים ולאזרחי ישראל במהלך מלחמת "חרבות ברזל" לצד חשיבותן של היוזמות האזרחיות בתחום זה

יונתן מישרקי:  יש צורך בתכלול ותיאום ממשלתי של כלל הגורמים על מנת להבטיח את איכות השירותים כמו גם את נגישותם ופריסתם

יונתן מישרקי:      שלוש, במקביל, הוועדה קוראת למשרד הבריאות לבנות תוכנית לטווח הבינוני ולטווח הארוך שתיתן מענה למפונים ולכלל האוכלוסייה בתחום בריאות הנפש הכוללת תגבור מערך כוח האדם המטפל, מנגנוני פיקוח על עבודת הגופים העוסקים בתחום, מענה על צורכי בתי החולים הפסיכיאטריים וכיו"ב

יונתן מישרקי:  על התוכנית לכלול פירוט של התקציב הנדרש ליישומה

יונתן מישרקי:  הוועדה מבקשת שהתוכנית תוצג בפניה בהקדם

יונתן מישרקי:      ארבע, הוועדה קוראת למשרד האוצר לתעדף את תקצוב מערך בריאות הנפש, להכיר בכך שמדובר בצורך לאומי בימים אלה ולדאוג שכל הצרכים הנדרשים יענו

יונתן מישרקי:  בתוך כך הוועדה קוראת למשרד האוצר ולהסתדרות לסיים את הסכם השכר לפסיכולוגים באופן דחוף כדי להכניס פסיכולוגים נוספים למערך הפסיכולוגיה הציבורית

יונתן מישרקי:  הוועדה מבקשת לקבל עדכון אודות התקדמות הסכם השכר, גג בעוד שבועיים

יונתן מישרקי:      חמש, הוועדה קוראת למשרד הבריאות להעניק מענים מותאמים באופן פרואקטיבי לכוחות ההצלה, זק"א, כיבוי אש, צוותי רפואה וסיעוד ועוד רבים וטובים שעסקו בהצלת נפשות במלחמה או בזיהוי החללים

יונתן מישרקי:  שש, הוועדה קוראת למשרד הבריאות לפעול בדחיפות לצמצום המחסור בפסיכיאטרים של הילד והמתבגר

יונתן מישרקי:  שבע, הוועדה מבקשת ממשרד האוצר להעביר אל הוועדה את ההנחיה שתצא לקופות החולים אודות הגמישות בהעסקת מטפלים, ובכלל זאת פירוט של כלל הדרכים להעסקתם כפי שהוזכר פה בוועדה

יונתן מישרקי:      שמונה, הוועדה קוראת למשרדי הממשלה ולקופות החולים לפעול להורדת חסמים ביורוקרטיים בקבלת טיפולי בריאות הנפש על מנת לאפשר מתן ומתן מענה נפשי מתאים ומהיר למטופלים

יונתן מישרקי:  תשע, הוועדה כמובן תמשיך לעקוב אחרי הנושא ויקבעו דיונים נוספים

אליהו דלל: אנחנו מתפללים לשלומם ולחזרתם של כל החטופים והנעדרים

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  הישיבה נעולה