הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 35, 2023-11-14 00:00

אליהו (אלי) רביבו: צוהריים טובים

אליהו (אלי) רביבו:  לפני שאני אפתח בדברי הפתיחה, אני מבקש להתנצל

אליהו (אלי) רביבו:  נאלצתי לצאת באמצע דיון סוער בוועדת כספים

אליהו (אלי) רביבו:  לא הוגן כלפיכם שאנחנו תמיד ככה או מטרטרים אתכם או מעכבים אתכם, כי אנחנו מטורטרים בהתחייבויות של דיונים אחרים שמתארכים הרבה מעבר למה שהם אמורים להיארך

אליהו (אלי) רביבו:       אני מקדם בברכה את הגעתו של ידידי מנכ"ל משרד החקלאות ושל חברי הטוב, חה"כ ארז מלול

ארז מלול: כבר חיכיתי לך ביום רביעי במליאה גם, שתבוא לנאום בלילה על המתווה של האוצר

אליהו (אלי) רביבו: זה היה יום חמישי כבר

אליהו (אלי) רביבו:  זה היה יום חמישי, אחרי 24:00

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אתה צריך לספר את הסיפור המלא

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא עודכנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אני אעדכן אתכם שחברנו הטוב ארז מלול, בחריצותו, הוא גם סגן יושב ראש הכנסת והיה בתורנות בנשיאות בדיון שהתקיים ביום רביעי

אליהו (אלי) רביבו:  סיימנו פה דיון בערב, אחרי יום שלם

אליהו (אלי) רביבו:  אחרי כמה יממות בוועדת כספים

אליהו (אלי) רביבו:  והחלטנו כשהתפזרנו שאנחנו מצביעים ביום חמישי

אליהו (אלי) רביבו:  וכשהגעתי הביתה, זה היה בסביבות 23:50, עודכנתי בדרך לא דרך, לא על ידי דניאל, על ידי עדן שעודכן על ידי דניאל שהוחלט שכן יש הצבעה

אליהו (אלי) רביבו:  ומכיוון שהדיון היה אמור להיות קצר, יותר להצבעה, עם רשות דיבור, ביקשתי זמן לאפשר לי להגיע מהבית לכנסת

אליהו (אלי) רביבו:  ויושב הראש עם יושב ראש הוועדה האריכו את רשות הדיבור

ארז מלול: אתה כל כך פעיל במתווה, זה היה בצדק

אליהו (אלי) רביבו: נכון

אליהו (אלי) רביבו:  היה לי מאוד חשוב להגיע, לבטא את מה שיש לי לומר ולהצביע

אליהו (אלי) רביבו:  ואם לא הסכמה של יושב ראש למשוך את רשות הדיבור, לא הייתי מספיק להגיע

אליהו (אלי) רביבו:  אבל עשיתי את זה מהר ככל שיכולתי

אליהו (אלי) רביבו:       אז לפני שאני מדבר, עוד מילה אחת קטנה

אליהו (אלי) רביבו:  גב' נועה שוקרון מאגף התקציבים באוצר נמצאת בזום

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לדעת למה לא כאן בדיון

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין שאת לא הנציגה היחידה, אבל היעדרותך מהדיון פיזית אינה מקובלת עליי, אלא אם כן תהיה לכך סיבה מוצדקת

אליהו (אלי) רביבו:  אני מסכים לא לקבל את זה כאן בפורום הרחב

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אני אומר לכם מראש שזום זה לא פתרון שהוא ברירית מחדל ואני אמור לאשר אותו

אליהו (אלי) רביבו:  אם קיבלתם הזמנה, מי שמבקש להופיע בזום צריך לבקש את זה קודם וזה טעון את אישורי

אליהו (אלי) רביבו:  סמכו על שיקול הדעת שלי שאני לא אומר 'לא' באופן שרירותי

אליהו (אלי) רביבו:  אבל זה לא מקובל עליי

אליהו (אלי) רביבו:  הדיונים מאוד מאוד חשובים, הזום מקוטע

אליהו (אלי) רביבו:  אני רואה שאת אפילו תוך כדי נסיעה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש להימנע מזה לעתיד, לא רק כלפייך

אליהו (אלי) רביבו:       בכל אופן, צוהריים טובים לכולם

אליהו (אלי) רביבו:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לעובדים זרים בנושא בחינת האגרות העסקת עובדים זרים, בין היתר בעקבות המלחמה, אבל לא רק

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא סוד שהוועדה שלי נהייתה לאחרונה יותר מעניינת

אליהו (אלי) רביבו:  יותר ויותר חברי כנסת מגיעים, לוקחים חלק פעיל בדיונים ובסיורים

אליהו (אלי) רביבו:  מקיימים איתי שיחות מחוץ לאולם הדיונים

אליהו (אלי) רביבו:  וועדות רבות מגוונות ונחשבות מאוד מגלות עניין בנושא השיח שבוועדה ומבקשות באופן נמרץ לקבל אישור ממזכיר הכנסת והנשיאות לקבל אישור לקיים דיונים אצלם בנושא השיח שאנחנו עמלים עליהם כמעט כשנה

אליהו (אלי) רביבו:  דיוני הוועדה הפכו להיות מאוד מאוד חשובים, אני מכבד את זה

אליהו (אלי) רביבו:  תחום העובדים הזרים הפך להיות תחום שתופס מקום מאוד מאוד משמעותי

אליהו (אלי) רביבו:  אני מאוד מקווה שגם כשהמלחמה תסתיים אותה נמרצות וגילוי עניין יימשך באותה מידה או לפחות דונה

אליהו (אלי) רביבו:       כולם הבינו בדיעבד את מה שאני זועק כבר כשנה, חבריי היקרים

אליהו (אלי) רביבו:  במדינת ישראל חסרות ידיים עובדות במקצועות הדרושים ידיים

אליהו (אלי) רביבו:  וכלל המשק תלוי במספר מדינות קטן וביניהן הרשות הפלסטינית

אליהו (אלי) רביבו:  לצערי הרב, צדקתי

אליהו (אלי) רביבו:  גרסתי מהרגע הראשון שכל ענף צריך לקבל גיוון ממגוון מדינות ומגזרים, כדי שלא נסתמך על פלח שוק אחד

אליהו (אלי) רביבו:       אז כיום אנחנו נדבר על האגרות בהעסקת עובדים זרים, בין היתר בעקבות המלחמה, לאור הצורך ההולך וגובר בעובדים זרים ולאור ההגדלה בפועל של כמות העובדים הזרים ובטווח הבינוני

אליהו (אלי) רביבו:  גם כן הרחוק, כי אנחנו מבינים שאנחנו לקראת אתגרים מאוד מאוד מורכבים, ואז הידיים העובדות, בוודאי בפלח השוק של העובדים הזרים, הולכת וגדלה

אליהו (אלי) רביבו:  אגף התקציבים, אשר מורכב ברובו, כידוע לכולנו, מליברלים שהם תומכים בכלכלת שוק חופשי, דווקא בנושא העובדים הזרים משום מה מתנהג כאחרון השמרנים

אליהו (אלי) רביבו:       עכשיו תגידו לי אתם, מי שכאן ומי שבזום

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא כלכלן, למרות שאני תומך בגישה ליברלית, מאוזנת, של כלכלת שוק חופשי, עדיין היא תמיד שומרת ומוודאת שהחלש לא נרמס ומקבל את הגיבוי ואת התמיכה כנדרש

אליהו (אלי) רביבו:  אתם, אתם הליברלים, איך אתם מסבירים את זה שמצד אחד יש אגרות, זה מוריד את הביקוש לעובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  אז בשביל מה צריך מכסות? ואם יש מכסות שקובעות בפועל את הביקוש לעובדים זרים, בשביל מה צריך אגרות? לא יכול להיות ששני המנופים האלה יופעלו, ואני ארחיב את השיח, ברשותכם, למי שמעט פחות מצוי בנושא

אליהו (אלי) רביבו:       הטלת אגרות שמדינה מטילה מגיעה ברציונל, באחת משתי סיבות: סיבה אחת יכולה להיות רצון להכניס כסף לקופה

אליהו (אלי) רביבו:  תבטאו את זה, תגדירו את זה, ניקח את זה בחשבון

אליהו (אלי) רביבו:  ו/או שיפוי בגין הוצאות לצורך הטיפול באותו שירות

אליהו (אלי) רביבו:  שיקול שני שאמור להיות הוא הפעלת מנוף לחץ כדי לתמרץ את המעסיקים הישראלים למצות את מלוא הפוטנציאל בידיים עובדות ישראליות

אליהו (אלי) רביבו:  זה או זה או זה, אין משהו אחר

אליהו (אלי) רביבו:  ואם אנחנו מבינים שמנוף אחד אמור לתת מענה, מה הסיבה שאנחנו מטילים ומכבידים במנוף שני? הרי זיהינו, לדוגמה בסיעוד ביתי, שאין ידיים עובדות

אליהו (אלי) רביבו:  ומשכך אין אפשרות אחרת לתת מענה לתחום אלא על ידי הבאת עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  לפיכך אין מכסות, בטח שלא כאלה חונקות

אליהו (אלי) רביבו:  ויש הגדרה על גידול באותה משוואה של 15% באותו מפתח קדמוני שהיה

אליהו (אלי) רביבו:  ובוודאי שאין אגרות

אליהו (אלי) רביבו:  מה הסיבה שאנחנו לא פוגשים את זה בשאר בענפים שלכולי עלמא ברור שאין ידיים ישראליות עובדות

אליהו (אלי) רביבו:  בטח שלא בהיקפים הנדרשים

אליהו (אלי) רביבו:       ואני אומר לכם, מכובדי, אם כולכם וכולנו הטרחנו את עצמנו עד לכאן רק בשביל לקבל מענה בנושא הזה, דיינו

אליהו (אלי) רביבו:  לפחות ננסה להבין למה אגרות, כמה אגרות ונשמע את ההצדקות מהענפים השונים לפטור או לפחות לקבל הקלה בהיקף וגובה האגרות

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה, כן

אליהו (אלי) רביבו:  אז לפני שאנחנו נאפשר למשרד שאמור לתת לנו את המענה לשיח, אני מבקש להעביר את רשות הדיבור למר אורן לביא, מנכ"ל משרד החקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  ומיד לאחר מכן לארז מלול

אליהו (אלי) רביבו:  אני מקווה שלאחר רשות הדיבור תמשיך לתת לנו מהידע בנושא

אורן לביא: אוקיי, תודה יושב הראש

אורן לביא:  תודה רבה על הדיון הזה, החשוב הזה, בעת הזו

אורן לביא:  מבחינתי, עבורי כמנכ"ל משרד, זוהי רוח גבית מאוד חשובה שעוזרת לי מאוד

אורן לביא:  עוזרת לי מאוד לראות איזה שהיא קרן אור במדינה המהממת שלנו, שלאורך קרוב לשנה שאני נמצא במשרד, כל הזמן נלחם בצונאמי, פשוט צונאמי של פקידות שרואה בחקלאות במדינת ישראל כמעט אויב המדינה

אליהו (אלי) רביבו: חלילה

אורן לביא: כאילו שהחקלאים הם איזה נטע זר, לא חלק מהמדינה הזו

אורן לביא:  כל הזמן שמים מולם חומות ומחסומים, איך אל תעשו חקלאות בישראל

אורן לביא:  ותכף אני אחזור לשם

אורן לביא:       אני רוצה להגיד לך תודה רבה על הפעילות שלך בשנה האחרונה

אורן לביא:  אמנם לא יצא לנו לסייר יחד, אבל כל פעם שאני נפגש עם חקלאים אומרים לי שהיית, שביקרת, ששאלת, שביררת, שבדקת

אורן לביא:  תמיד עבדנו במקביל, לא עבדנו ביחד, אני מודה

אורן לביא:  לרבות בימים האלה

אורן לביא:  ואני אומר יותר מזה, גם לא בזמן מלחמה, גם בזמן שגרה הוועדה הזאת באמת הלכה וכיתתה רגליים והגיעה לחקלאים ושאלה ובדקה

אורן לביא:  ובאמת, עשיתם עבודת קודש בנושא הזה

אורן לביא:       אני מזכיר לכם שאפילו בפירמידה של מאסלו, הצורך הראשון זה מזון

אורן לביא:  בואו, לפני כל דבר שאנחנו עושים, זה קודם כל מזון

אורן לביא:  ולא יתכן שמדינת ישראל הנאורה, הסטארט-אפית, עם כל הסיפורים וסיפורי הגבורה על המדינה שלנו, לא יכול להיות שאנחנו במו ידינו הורסים את החקלאות המקומית

אורן לביא:  וממש עושים הכול כדי להיות תלויים במזון מיובא

אורן לביא:  זה פשוט, זה פשוט הזוי

אורן לביא:  אני מסתובב בעולם

אורן לביא:  מדינות משוועות או לקרקע, או למים או לטכנולוגיה, או למו"פ, או לעובדים, או לזרעים, או לשתילים

אורן לביא:  ואנחנו שיש לנו הכול, יש לנו קרקע, יש לנו מים, יש לנו זרעים, יש לנו מו"פ, אמנם כוח אדם אין לנו מספיק, אז אנחנו לוקחים קצת מכאן, קצת מכאן

אורן לביא:  אנחנו במו ידינו אומרים 'לא, חקלאות? לא חייבים חקלאות בישראל

אורן לביא:  אפשר לייבא, למה צריך? מה, עגבניות זה ביוקר'

אורן לביא:  עכשיו תבינו, יש ענפים שעלולים להיגדע

אורן לביא:  כלומר, תקומו בבוקר ותגלו שיותר לא מגדלים את זה בישראל

אורן לביא:  עכשיו, כל אחד שאני אומר לו את זה אומר לי 'די, נו, בחייאת אורן, אתה קצת מגזים

אורן לביא:  נו באמת, מה? לא יגדלו כאן שום?'

אורן לביא:  אז אני אומר לכם לא, במדינת ישראל לא מגדלים שום היום

אורן לביא:  אין שום

אורן לביא:  ולמה אין שום? כי המגדלים לא רוצים לגדל? לא

אורן לביא:  אין שום כי האוצר החליט שלא צריך לגדל שום במדינת ישראל

אורן לביא:  האוצר במדינת ישראל החליט, לא האוצר, אנשים מסוימים באוצר החליטו שלא צריך לגדל שום בישראל

אורן לביא:  אז פשוט ענף שהיה ב-50% ייבוא, 50% ייצור מקומי, החליטו להוריד את המכסים לגמרי ושיהיה 100% ייבוא

אורן לביא:  והיום לא מגדלים שום בישראל

אורן לביא:  אז החליטו שיתמכו בו, יתנו לו תמיכה, יעזרו לו

אורן לביא:  קיבל תמיכה אפס

אורן לביא:  אז היום אין שום בישראל

אורן לביא:       עכשיו, מה מעניין אתכם שום בעצם? לא מעניין אתכם שום, אנחנו כאן עכשיו בכלל בעובדים זרים

אורן לביא:  אני רוצה לומר לכם שהדבר הבא שלא יהיה פה זה עגבניות ואחריו מלפפונים ואחריו פלפלים ואחריו קישואים

אורן לביא:  בסדר הזה, חבר'ה

אורן לביא:  במדינת ישראל, בקצב הזה, שאנחנו הולכים אחרי פקידות עם תפיסת עולם שמנותקת לחלוטין ממה שקורה בחקלאות

אורן לביא:  אתם תקומו בוקר אחד ותגלו שאין כאן עגבניות, מלפפונים, פלפלים, קישואים

אורן לביא:  תזכרו את הדיון הזה, תזכרו את מה שאני אומר לכם

אורן לביא:  זה לא קלישאה, אל תרימו גבה, אל תגידו לנו זה לא יכול לקרות

אורן לביא:  דברים גרועים מזה קרו לנו

אורן לביא:       אתה אומר, אמרת קודם אדוני יושב הראש, אמרת 'לצערי צדקתי'

אורן לביא:  או-או

אליהו (אלי) רביבו: בדברים כאלה אני אוהב לטעות אדוני המנכ"ל

אורן לביא: אתה אפילו לא מבין כמה צדקת

אורן לביא:  אתה פשוט לא מבין

אורן לביא:  בפועל זה נראה שאתה, כמחוקק, ואתם כמחוקקים, לא מחליטים שום דבר

אורן לביא:  יש מעליכם פקידות שמחליטה מה יהיה ואיך יהיה

אורן לביא:  ורק כאשר אנחנו ממוקדים בנושא מסוים, מגיעים חברי כנסת, מגיעים משרדי ממשלה ומתחילים לסגור, אז פתאום באים ומוכנים להתפשר איתנו על איזה משהו קטן

אורן לביא:  על איזה 650 שקלים התפשרו איתי

אורן לביא:  ואני אומר לך, אני לא אתפשר על זה

אורן לביא:  אני לא אתפשר על זה

אורן לביא:  פשרות הביאו אותנו לאסונות

אורן לביא:       ואני כמנכ"ל אומר לך אני חסר אונים מול הצורך להוביל את הייצור של התוצרת החקלאית בישראל, אני חסר אונים

אורן לביא:  ובדיוק כמו שהיינו חסרי אונים על השום, אנחנו נהיה חסרי אונים כולנו על תוצרת חקלאית נוספת בישראל

אורן לביא:  תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה לך אדוני המנכ"ל

אליהו (אלי) רביבו:  אני יכול להתחייב בפניך שבמשמרת שלי המחוקק, לפחות במה שחונה אצלי, יהיה מחוקק ולא עושה דברו של פקיד כזה או אחר

אליהו (אלי) רביבו:  מוכשר ובכיר ככל שלא יהיה

אליהו (אלי) רביבו:  זוהי גישתי

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה חה"כ ארז מלול

ארז מלול: אדוני יושב הראש, חברי, חה"כ קרויזר

ארז מלול:  אני רוצה להתכנס, דיברת, המנכ"ל, על דברים יותר מידי גדולים, ענקיים

ארז מלול:  אבל בוא נתכנס לדיון שלשמו התכנסנו

ארז מלול:  לנושא האגרות של התאגידים

ארז מלול:  שמעו, כל הענפים בארץ, כמעט כולם, נפגעו

ארז מלול:  ויושב הראש היה שותף לכל הענפים בדיונים לא פה, בחדר של ועדת הכספים

ארז מלול:  והכניסו גם את נושא תיירות וכל מיני נושאים שבקורונה אפילו לא נכנסנו

ארז מלול:  אבל פה, באמת, ישר כוח לכם, משום מה שכחו את נושא התאגידים, האגרות של התאגידים של העובדים זרים

ארז מלול:       עכשיו, אני לא מדבר, יושב הראש הזכיר באופן ככה רוחבי, בלי קשר למלחמה, למה צריך את האגרות

ארז מלול:  אני רוצה להתמקד בתקופה הזאת, הוראת שעה

ארז מלול:  כל החוקים שאני שותף להם עכשיו זה הוראת שעה, אז בוא נלך על הוראת שעה

ארז מלול:  יש פה תאגידים שפשוט לא שילמו כסף

ארז מלול:  שילמו, אבל לא קיבלו כסף

ארז מלול:  יש עובדים שהיו פה, יש פה מגורים, יש פה הוצאות, ביטוחים

ארז מלול:  והמדינה צריכה גם לתת על זה את הדעת

ארז מלול:  אנחנו לא רוצים שהחברות האלה יקרסו או יפשטו את הרגל

ארז מלול:  עכשיו, אני לא בא לדאוג לחברות, אני דואג לציבור

ארז מלול:  הרי במידה והאוצר לא יאשר איזה פטור או הנחה או ביטול, לא יודע, איזה הסדר כלשהו, על מי זה יתגלגל? על הציבור

ארז מלול:  מחירי הדיור יעלו

ארז מלול:  הרי הם לא, אף אחד לא יתרומם מכיסו

ארז מלול:  הם לא יפלו בשביל אחרים

ארז מלול:  הקבלנים יעלו את המחיר

ארז מלול:  ומי? הציבור

ארז מלול:       אז אני לא מבין, מצד אחד אתם שמיחם 17 מיליארד שקלים במתווה לחודשיים, שזה טוב, לכל הענפים

ארז מלול:  לחל"תים, לכל העובדים, עסקים בינוניים, קטנים, דרום, צפון

ארז מלול:  מצד שני, אתם בתאגידים אתם גורמים למחירי הדיור שיעלו

ארז מלול:  אז מה, מה האיזון פה? מה ההיגיון פה? גם בזה צריך לתת את הדעת

ארז מלול:  עכשיו, זו החלטה פשוטה

ארז מלול:  להזכירכם, כשהשר ליברמן, כשהיה שר האוצר, ביטל בהינף יד את מס המעסיקים מעובדים זרים

ארז מלול:  את היטל מעסיקים מעובדים זרים

ארז מלול:  אז פה כולם מדברים על אוקטובר, נובמבר, חודשים קשים

ארז מלול:  ואחרי חודשיים תבחנו להמשך לגבי מה באמת, לעשות חשיבה חדשה

ארז מלול:  יושב הראש יזמין דיון ובאמת נדון בזה

ארז מלול:  אבל עכשיו צריך את העזרה הראשונה

ארז מלול:  את העזרה המיידית לפטור מאגרה הזה

ארז מלול:       ואני לא מבין, בשבוע שעבר, ועדת הפנים, יעקב אשר ביקש מגב' איך קוראים לה מהאוצר? היא גם הייתה בזום

ארז מלול:  נועה שוקרון

ארז מלול:  והיא אמרה עד יום ראשון אנחנו בעזרת השם נגבש החלטה

ארז מלול:  והבנו ככה שהכיוון הוא חיובי

ארז מלול:  ואנחנו עכשיו ביום שלישי ולא הייתה שום החלטה או שהייתה החלטה שלילית, לא יודע

ארז מלול:  אבל איך שאני מבין, גם יעקב אשר, שעדיין לא הייתה

ארז מלול:  אתמול הייתה שיחה בלילה ולא הייתה שום החלטה

ארז מלול:  למה? מה כל כך קשה לדון? אני יודע שאתם עושים עבודת קודש ועובדים 24/7, באמת, למען עם ישראל

ארז מלול:  אבל פה משום מה יש לכם איזה בעיה, לא יודע, איזה מניעה

ארז מלול:  אני לא מבין למה

ארז מלול:  אין שום סיבה שהתאגידים יפסידו מיליוני שקלים מדובר

ארז מלול:  תעשי חשבון, 1,700 שקלים כפול, הרי עשינו את החשבון בדיון בוועדת הפנים ביחד עם אלי רביבו

ארז מלול:  ומדובר פה בהרבה כסף שהציבור בסוף ישלם על זה

ארז מלול:  אני באמת מבקש תתכנסו, תגיעו לאיזה מתווה שיעזור בחודשים אוקטובר, נובמבר ואחרי זה נדון הלאה

ארז מלול:  תודה רבה אדוני יושב הראש

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה לך, אני מודה לך

נועה שוקרון: יו"ר הוועדה, אתה תרצה שאני אתייחס גם לשאלותיך הכלליות וגם לשאלות של חה"כ מלול?     

אליהו (אלי) רביבו: כן, בוודאי

אליהו (אלי) רביבו:  יותר מזה, אני אשמח להקשיב לעוד דובר אחד בעוד ענף

אליהו (אלי) רביבו:  כשאת עונה, תעני על כלל השאלות שעולות

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נחלק את זה לגישתכם בעת חירום ולצורך במאקרו לתקופה של נעבור את המלחמה בעזרת השם

אליהו (אלי) רביבו:  עומר כרמי?     

עומר כרמי: שלום כבוד יושב הראש

עומר כרמי:  עומר כרמי, אני נציג ההתאחדות לכוח אדם זר לענף הבניין

עומר כרמי:  אני גם שדלן

עומר כרמי:  היום אני מופיע במקום אלדד, שלא מרגיש טוב

עומר כרמי:  אדוני, כמו שאמר חה"כ מלול, יש היום 49 תאגידים שמשלמים אגרות, 17,000 עובדים בענף הבנייה

עומר כרמי:  אנחנו מדברים לא על בודדים, אנחנו מדברים על עשרות מיליונים בחודש אגרות

עומר כרמי:  כשמדובר על אוקטובר, נובמבר, בניגוד לשגרה ולשאר הזמן שבו צריך באמת להתייחס בצורה מכובדת יותר ונכונה יותר לנושא מכסות האגרות

עומר כרמי:       כאן מדובר על כסף שיוצא לחינם, כיוון שבחודש אוקטובר התאגידים לא עבדו, נקודה

עומר כרמי:  ובחודש נובמבר הם עובדים בצורה חלקית מאוד

עומר כרמי:  בואו נזכיר שהדרום עדיין סגור וכן הלאה

עומר כרמי:  ובערך 40% מהענף לא עובד

עומר כרמי:  שהרשויות סגרו אתרים, גם במקומות שהם לא בדרום

עומר כרמי:  הכול ידוע לוועדה וכולנו היינו בדיונים בשבועיים שלושה אחרונים, שמדברים על אותו נושא

עומר כרמי:  כל הנושאים מועלים ויש להם פתרונות

עומר כרמי:  נושא פטור האגרות לתאגידי כוח אדם זר נדחק הצידה ולכן אני קודם כל שמח על הדיון הזה אדוני

עומר כרמי:  אבל אני גם, הענף הזה משווע לתשובות

עומר כרמי:  יש כרגע חברות בענף הזה שהולכות לפשיטת רגל

עומר כרמי:  יש כאלה חברות בענף הזה, שזה סך הכול 49, אין תחרות כל כך גדולה

עומר כרמי:  הם מחזיקים את כל הענף

עומר כרמי:  אדוני, אני רוצה להגיד, ענף התאגידים של כוח אדם הזר הם הידיים העבודות של ענף הבנייה

עומר כרמי:  ענף הבנייה הוא הקטר של המשק הישראלי

עומר כרמי:  הוא מחזיק 30% מהמשק הישראלי

עומר כרמי:  אם הם ייפגעו, ענף הבנייה ייפגע

עומר כרמי:  אם ענף הבנייה ייפגע, כלכלת ישראל תיפגע אנושות

עומר כרמי:       וזו עובדה שבאוצר מתעלמים ממנה

עומר כרמי:  התשובות שאנחנו שמענו מהשיחות האחרונות הן תשובות קשות מאוד

עומר כרמי:  תשובות מנותקות

עומר כרמי:  אנחנו לא שומעים פתרון ואפילו לא קצה של פתרון, לפטור מאגרות בהוראת שעה או לא משנה איך, לחודשים אוקטובר, נובמבר, שהם חודשים קריטיים עבור כל התאגידים כאן אדוני

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  אני אחלק את זה כמה נקודות ייחוס

עומר כרמי: סליחה

עומר כרמי:  ונכון לגבי ההמשך באמת נצטרך לשבת מחדש ולבנות איזה שהוא מתווה לגבי אגרות

עומר כרמי:  אבל קודם כל התרופה הזאת של אוקטובר נובמבר היא תרופה קריטית לחיות הענף

עומר כרמי:  אנשים יפשטו רגל, חברות כאלה יקרסו

עומר כרמי:  לא יהיה מי שיקלוט עוד עובדים

עומר כרמי:  על מי בונים תוכניות של 50,000 עובדים?     

אליהו (אלי) רביבו: 49 חברות, תאגידים לכוח אדם בענף הבניין?     

עומר כרמי: זה מה שיש

אליהו (אלי) רביבו: כמה מהם אתה מייצג?     

עומר כרמי: אני מייצג את ההתאחדות, שמייצג את כולם

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  כמה מהם נמצאים בזיקה כזו או אחרת ליזמים? ליזמים כלשהם?     

עומר כרמי: כולם

אליהו (אלי) רביבו: כולם בזיקה?      

עומר כרמי: כולם

אליהו (אלי) רביבו: ואת כולם אני אסגור

אליהו (אלי) רביבו:  שמעת?      

עומר כרמי: איך אדוני?     

אליהו (אלי) רביבו: אני אסביר לך

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא אעודד קרטל

אליהו (אלי) רביבו:  לא רק שאני לא אעודד קרטל, אני אסביר

אליהו (אלי) רביבו:  תאגיד במהות שלו אמור להיות מתווך, לא מעסיק

עומר כרמי: הוא לא מעסיק

אליהו (אלי) רביבו: תאגיד אמור להיות מתווך, לא מעסיק

אליהו (אלי) רביבו:  כשעובד זר עוזב את ביתו ומשפחתו, לצורך העניין במולדובה, ומקריב הקרבה לא נורמלית כדי להתפרנס, זכאי לקבל שכר הגון ומכובד, כפי שהחוק הישראלי אם הוא מגיע לישראל, דורש ושומר באדיקות ובקנאות

אליהו (אלי) רביבו:  הוא אמור לקבל את שכרו

אליהו (אלי) רביבו:  והמעסיק האמיתי, שהוא הצרכן, שהוא הקבלן, אמור לשלם את שכרו, כפי שנקבע, וכפי שבאמת העובד מביא הביתה

אליהו (אלי) רביבו:  על זה צריך להוסיף אגרה כזו או אחרת, נדון עליה

אליהו (אלי) רביבו:  ביטוח ולינה, הוצאות לינה וכן הלאה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? כל ההוצאות הסוציאליות הנדרשות שהעובד נהנה מהן, שמגיעות, שהן מוצאות בזיקה ישירה לעובד

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת שאם ביטחו עובד מבחינתי זו זיקה ישירה לעובד, גם אם הוא לא הביא את זה בסוף חודש הביתה

אליהו (אלי) רביבו:       מה שקורה בפועל זה שתאגידים מספסרים את העובדים

אליהו (אלי) רביבו:  ואם עובד מקבל 6,000 שקלים בחודש ועל זה צריך להוסיף את אותן הוצאות שלצורך עיגול המספר הן 2,000 שקלים בחודש, המעסיק, שהוא הקבלן, שהוא זה שמתמחר באמת לדייר שמשלם לו, וזה מה שמניע את המשק למעלה או למטה – אמור לשלם 8,000 שקלים בגין העובד

אליהו (אלי) רביבו:  כשבפועל המחירים הם אסטרונומים

אליהו (אלי) רביבו:  למה? לא כי העובד מרוויח יותר

אליהו (אלי) רביבו:  כי יש מי שמספסר אותו

אליהו (אלי) רביבו:  מי שמתווך אותו הופך להיות המעסיק שלו

אליהו (אלי) רביבו:  המציאות הזאת תיגמר, אני מתחייב בפניך

אליהו (אלי) רביבו:  בכל כוחי, אני אפעיל את כל הכוח שיכול להיות שלי

אליהו (אלי) רביבו:  וכשאני מתמקד בנושא אני לא עוזב אותו

עומר כרמי: אתה מרשה לי לענות, אדוני?     

אליהו (אלי) רביבו: לא עכשיו

אליהו (אלי) רביבו:  לא עכשיו

עומר כרמי: היום רק הם יכולים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני אסביר

אליהו (אלי) רביבו:  לא התכוונתי לדבר על זה כרגע, אבל כשיש נושא שבוער בי - - -     

עומר כרמי: אבל דיברת

אליהו (אלי) רביבו: כשיש נושא שבוער בי ונפתח פתח לנושא אני אבטא את זה בכל זווית אפשרית

אליהו (אלי) רביבו:  אם אתה לא היית עכשיו בכובע השדלן, כמעט מברר בבכי אותנטי, על רוע מצבם של התאגידים, שהם עומדים לקרוס – לא הייתי נדרש לנושא והייתי מדלג

אליהו (אלי) רביבו:  כשנדרשת לזה שאבת אותי לנושא

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא אפתח על זה עכשיו דיון, אני לא ארחיב

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק אומר לך שהגב' נועה שוקרון אמורה כבר לתת לנו התייחסות, על פי דרישתי מהדיון הקודם, לעניין עצם קיום האגרות בחודש אוקטובר ובימי המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  אמורה לתת התייחסות לרציונל כפי שאני דרשתי לחלק אדוני בסיבה שעטיה המדינה החליטה לגבות אגרות

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא משנה ממי, היא גובה אגרות

אליהו (אלי) רביבו:  צריכה להגדיר האם האגרה היא שאיפה של העשרת הקופה

אליהו (אלי) רביבו:  ואם כן, בואו ניצור איזה שהוא תחשיב, נראה שזה בהלימה

אליהו (אלי) רביבו:  אולי הם גובים מעט מידי? אולי הוצאת הטיפול היא גבוהה? אני לא יודע

אליהו (אלי) רביבו:  ואם לא, עברנו לחלופה השנייה שהיא תמרוץ מעסיק ישראלי להעסיק ידיים עובדות

אליהו (אלי) רביבו:  וזה אומר שלא יכול להיות שנקיים גם את עיקרון המכסות וגם את עניין האגרות

אליהו (אלי) רביבו:  ועל זה הם נדרשים, אתה צודק באלף אחוז, באלף אחוז

אליהו (אלי) רביבו:  ואם היית מדבר רק על זה, הייתי מדבר רק על זה

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה, גב' שוקרון

נועה שוקרון: צוהריים טובים

נועה שוקרון:  הסיבה שאני ברכב כרגע זה כי אני בדרך לעשות מילואים, גם הודענו על זה לוועדה כבר אתמול

נועה שוקרון:  והרפרנט השני שלי שעוסק בתחום גם נמצא במילואים, אז גם אנחנו כרגע בכוח אדם חסר ואנחנו בהחלט מצטערים שלא נוכח פיזית

נועה שוקרון:       עוד דבר שצר לי עליו זה האופן שבו בחר משרד החקלאות - - - פקידים

אליהו (אלי) רביבו: לפני שאת צוללת, כי לא שומעים את זה כל כך טוב, אז אני מבקש להתייחס

אליהו (אלי) רביבו:  סיבת ההיעדרות שלך מהגעה פיזית מקובלת והתקבלה

אליהו (אלי) רביבו:  ואני רק אומר שכנראה המפקדים שלך בצה"ל לא מבינים את המשקל שלך בעבודה האזרחית, כך שהם לא יודעים לתעדף

אליהו (אלי) רביבו:  כי הנוכחות שלך מאוד מאוד חשובה

אליהו (אלי) רביבו:  וגם להיות פה זה סוג של צו 8

נועה שוקרון: אנחנו בהחלט מה שאנחנו משתדלים ומה שאנחנו יכולים

נועה שוקרון:  בכל פנים, לענייננו, אני כן אציין שבעקבות גם ההערות של חה"כ מלול, אנחנו בהחלט ישבנו אחרי הדיון הקודם

נועה שוקרון:  וכשאני אומרת שאנחנו נעשה ניתוח מקצועי אז אני עושה ניתוח מקצועי

נועה שוקרון:  ובניתוח המקצועי עלו דברים מאוד דומים למה שיו"ר הוועדה, חה"כ רביבו, ציין

נועה שוקרון:  בסופו של דבר אנחנו נמצאים כרגע בתחום בענף הבניין שבמסגרתו התאגידים הם המעסיקים

נועה שוקרון:  אנחנו נמצאים באיזה שהיא נקודת קיצון שבמסגרתה יש מחסור בעובדים

נועה שוקרון:  ולמרות כל הכלים הרבים שנתנו ונמשיך לתת להגדלת ההיצע של העובדים, בטווח הזמן הקצר יש מחסור בעובדים

נועה שוקרון:  וככל שזה המצב, אין בעצם שום אינטרס או יכולת במבנה הכלכלי הנוכחי שהורדת אגרות תתגלגל לקבלן

נועה שוקרון:  אלא היא תישאר כרנטה של התאגיד, שישמור את זה אצלו וגם יעלה מחירים

נועה שוקרון:  וזה תופעות שאנחנו כבר רואים בימים אלה, שהתאגידים מעלים מחירים בשכר שעתי של עובדים לקבלנים

נועה שוקרון:       וככל שזה הניתוח וזה המסקנות של הניתוח המקצועי אנחנו לא רואים סיבה לתת הנחה באגרות כדי שהם יישארו כרנטה אצל גופים עסקיים

נועה שוקרון:  הגופים העסקיים האלה, אותם תאגידי בניין, הם עסקים שככל שהם יפגעו הם יכולים לגשת למענק ההמשכיות העסקית הכללי של המשק, הוא פתוח בפניהם כפי שהוא פתוח לכלל המגזר העסקי

נועה שוקרון:  וככל שקיימת אכן ירידה במחזור, כפי שהם טוענים, הם גם יפוצו על כך

נועה שוקרון:  אבל באופן רגיל וככלל העסקים במדינת ישראל ולא באיזה שהיא דרך עקיפה של הורדת אגרות כזו או אחרת

נועה שוקרון:  אז זו העמדה המקצועית שלנו לגבי ענף הבניין

נועה שוקרון:       לגבי ענף החקלאות שאותו מנכ"ל משרד החקלאות ציין, עשינו גם כן ניתוח מקצועי, יחד עם משרד ראש הממשלה, יחד עם רשות האוכלוסין, יחד עם משרד העבודה

נועה שוקרון:  ניסינו לבדוק, כפי שציין יו"ר הוועדה, מה החלוקה בין עלות שהיא עודפת לעלות שהיא שנתית רגילה

נועה שוקרון:  מכיוון שגם אנחנו כרגע חושבים שיש מקום לתת מענה למצב החירום, בנושאים שהם בשגרה אז כמובן שנכון תמיד לעבוד עליהם ולהתייחס אליהם, אבל רמת הדחיפות היא אחרת

נועה שוקרון:  ולכן, כשאנחנו בחנו את העלויות התוספתיות כתוצאה מהמלחמה אנחנו הבנו שהעלויות התוספתיות הן במקרים של אגרות בקשה שבעצם מושלמות גם על עובדים שברחו מהארץ

נועה שוקרון:  והמתווה שאנחנו הצענו נותן מענה למצב הזה ואף מעבר

נועה שוקרון:  כלומר, הצענו לוותר על אגרת הבקשה לשנת 2024 עבור כלל 30,000 ההיתרים

נועה שוקרון:  בין אם זה עובד קיים ועובד ובין אם זה עובד שברח

נועה שוקרון:  ושעל העובדים החדשים, ככל שהם יגיעו, ומדובר באמת בתוספת אמיתית של כוח עבודה, תשולם אגרת הבקשה כרגיל

אליהו (אלי) רביבו: ברשותך, אני רק אבטא את זה מעט, למי שלא היה בכל הדיונים

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק אנגיש מעט את הנושא כרגע שאת מדברת עליו בסיכום, לטובת מי שלא היה בכל הדיונים וקצת פחות בקיא

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר?      במדינת ישראל יש כ-30,000 עובדים זרים רשומים בענף החקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  וההחלטה היא שהפטור מאגרה ל-2024 שעומדת על כ-650 שקלים, לפי מיטב זיכרוני, תהיה בפטור

אליהו (אלי) רביבו:  הפטור הזה כולל את ה-20,000 שנשארו בארץ וכולל את המכסה של ה-10,000 שעזבו

אליהו (אלי) רביבו:  כלומר, כל מי שיגיע בתוך ה-10,000 במקום אלה שעזבו בשל המלחמה יכללו באותו פטור

אליהו (אלי) רביבו:  בהנחה שתהיה הצדקה, לגישת האוצר, להרחבה מעבר ל-30,000 בפועל

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת שנביא 10,000 חדשים במקום אלה שעזבו ונביא עוד 3,000 נוספים

אליהו (אלי) רביבו:  בגין ה-3,000 כן תיגבה אגרה בנפרד, כי היא מייצגת איזה שהוא צורך אחר שונה מאותה הבאה מחדש

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אז למי שקצת פחות מצוי בנושא

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

ארז מלול: רק להעיר הערה

ארז מלול:  לא הבנתי, אם את אומרת שהם לא נפגעו, אז באיזה מתווה הם כן יכולים? אז הם לא יכולים לקבל בכלל פיצוי גם במתווה השני של עסקים

נועה שוקרון: לא, הם יכולים

נועה שוקרון:  אני אחדד את דבריי

נועה שוקרון:  אני לא אומרת שהם נפגעו או לא נפגעו

ארז מלול: רגע, אני אסיים

ארז מלול:  עכשיו, החודשים האלה, יש ענפים אחרים שכן פטרנו או דחינו מאגרה

ארז מלול:  עזבי את התאגידים

ארז מלול:  יש עוד ענפים שכן הורדנו או דחינו תשלומים או כל מיני דברים

ארז מלול:  אני לא מבין, אם הם הפסידו בגלל הכסף ואגרה, מוותרת להם על החודש, אז במתווה השני הם לא, מה ההבדל? פה זה יותר קל פשוט

ארז מלול:  במקום להגיש בקשות והכול, חודשיים האלה, ואז זה יהיה להם רווח

ארז מלול:  ואז הם לא יכולים להביא מאזן כדי לקבל פיצויים על הפסדים בחברה

ארז מלול:  מהמתווה השני

ארז מלול:  למה, מה נוח? לפטור מאגרה זה הרבה יותר קל, פחות בירוקרטיה, פחות חסמים

ארז מלול:  ויהיה להם אוויר

ארז מלול:  או שלחילופין תדחו להם את התשלומים בינתיים

ארז מלול:  הם היו צריכים לשלם, הבנתי, ביום ראשון

ארז מלול:  תדחו להם את התשלומים

ארז מלול:  עד שהם יגישו את הבקשה להפסדים ואז הם ישלמו, לא לוותר

ארז מלול:  את יודעת מה? אני זורם איתך, לא לוותר

ארז מלול:  מי שביקש בקשה להפסד, אז ישלם את האגרה

ארז מלול:  זה יתקזז עם האגרה

ארז מלול:  מגיע מהמדינה כסף נגיד 100,000, האגרה היית צריך לשלם 20,000 – יגיע לך רק 80,000

ארז מלול:  למה לתת להם עכשיו, עכשיו זה עוד בשבילם

ארז מלול:  זה כאילו, אני מרגיש פה איזה סוג, עוד פעם, בלי טענות

ארז מלול:  ואני גם מאחל לך בהצלחה במילואים, ואיך אומרים? שמרי עלינו טוב ותחזרי לוועדות ככה במהירות

ארז מלול:  אבל אני מרגיש שזה סוג של אטימות, איזה צרות עדיין כאילו התאגידים, זה לא התאגידים, אני מדבר על כל הקבלנים, הציבור

ארז מלול:  אפשר לפתור את זה בקלות

אליהו (אלי) רביבו: חה"כ מלול, רק מה שאומרת גב' שוקרון, היא אומרת במילים אחרות, ותקני אותי אם אני טועה, שהיד הייתה יותר רחבה וכיס יותר עמוק מצדכם כלפי הבקשה של חה"כ מלול שמבטאת את הגישה של כולנו, אם הייתם משוכנעים שההוזלה שלכם מקבלת ביטוי ישיר ומלא אצל המעסיק עצמו ולא נתקלת ככסף, רווח עודף, מה שמוגדר אצלכם, בצדק, כרנטה, אצל אותו תאגיד

אליהו (אלי) רביבו:  זה נכון?     

נועה שוקרון: בהחלט

נועה שוקרון:  ואני אגיד שוב, זה לא חשש, זה ברור לנו שבהינתן המצב הקיים של מחסור בעובדים, כל הרווח שנוצר כתוצאה מהפחתת האגרות יישאר בתאגיד

ארז מלול: בואי נתפוס את חודש אוקטובר, הם לא עבדו

ארז מלול:  הם לא קיבלו עליהם כסף

נועה שוקרון: אם אפשר רק לסיים את דבריי

ארז מלול: לא, לא, אבל תתייחסי על אוקטובר שהם לא עובדים

ארז מלול:  הם מרוויחים החברות?     

נועה שוקרון: לגבי אוקטובר, כמו כל עסק במדינת ישראל, בסוף תאגידי הבניין הם תאגיד - - -     

אליהו (אלי) רביבו: שנכלל במתווה הפיצויים

נועה שוקרון: הוא לא ענף הבניין פר סה

נועה שוקרון:  ולכן ההמשכיות העסקית שלו היא חשובה, כמו ההמשכיות העסקית של כל עסק במדינת ישראל

נועה שוקרון:  ואם המחזור שלו ירד במהלך חודש אוקטובר המדינה תפצה אותו

נועה שוקרון:  אבל זה כתלות באם המחזור שלו ירד

נועה שוקרון:  ולכן מהפחתת אגרות אוטומטית, גם לתאגידים שלהם - - -     

ארז מלול: תקפיאו, אל תבטלו את התשלום

ארז מלול:  תקפיאו, עד שייווכח אם הוא הפסיד או לא

ארז מלול:  אם הוא לא הפסיד שישלם, כמו כל חברה שמרוויחה

ארז מלול:  אם הוא הפסיד, שזה יתקזז

ארז מלול:  מה הבעיה להקפיא? לא ביקשו, מה?      

נועה שוקרון: חה"כ מלול, יש השלכות רוחב והמדינה משתדלת לפחות לנהוג בין ענפים באופן שהוא הוגן ושווה

נועה שוקרון:  אם יש הצדקה מקצועית לדחיית תשלומים או לביטול של תשלומים אז אנחנו עושים את זה

נועה שוקרון:  ואם לא קיימת הצדקה מקצועית, כפי שקורה במקרה הזה, של 42 תאגידים שהם עסקים לכל דבר ועניין, ווידאנו שהם זכאים לקבל את מענק ההמשכיות העסקית – אין שום הצדקה לבטל להם אגרות ולא להתייחס אליהם באופן שווה כמו לכלל המשק

נועה שוקרון:      השאלה צריכה להיות הפוכה: מדוע תאגידי הבניין שונים מכלל העסקים במדינת ישראל? יש לנו איזה שהוא הסבר מדוע?      

קריאה: לא כל עסק נדרש לשלם אגרות גם כשהוא לא עובד, זה השוני

נועה שוקרון: הדבר הזה נכון לגבי כלל העסקים במדינת ישראל

נועה שוקרון:  וההנחה שלא עבדתם היא הנחה שתקפה כנראה לגבי חלק מהתאגידים ועל חלקם לא

נועה שוקרון:  תאגיד שאכן לא עבד, ירד לו המחזור במאה אחוז

קריאה: באוקטובר אף אחד לא עבד

נועה שוקרון: אני ממש מבקש לתת לי לסיים את דבריי, כמו שאני נותנת לכם לסיים את דבריכם

נועה שוקרון:  זו תופעה שקצת חוזרת על עצמה ספציפית עם הגוף הזה

נועה שוקרון:  ניהלנו אתכם דיונים מקצועיים, ביררנו את הנחות היסוד שלנו על מנת לוודא שאנחנו לא טועים

נועה שוקרון:  והדבר הזה הוכח וגם מוסכם ברמה המקצועית על ידי כלל המשרדים

נועה שוקרון:  בסופו של דבר, התאגידים הם עסקים

נועה שוקרון:  חלקם הרוויחו וחלקם לא

נועה שוקרון:  אני גם מזכירה את הניתוח שלנו שאומר שככל שיש עלייה בשכר של עובדי בניין יש גם אפשרות לא קטנה בכלל שיש הרבה מאוד תאגידים שיסיימו את החודש ברווח

נועה שוקרון:  וזה בסדר גמור

נועה שוקרון:  אבל תאגיד שהפסיד במחזור שלו או ירד במחזור שלו יוכל לקבל מענק

נועה שוקרון:  ותאגיד שלא, לא

נועה שוקרון:  המענה של ביטול אגרה או דחיית אגרה הוא פשוט מענה לא רלוונטי לבעיה שאתם מתארים

אליהו (אלי) רביבו: טוב, בסדר

אליהו (אלי) רביבו:  ננסה טיפה רגע לסטות, יכול להיות שזה ייתן לנו מענה לפחות בעניין החקלאות

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? כפי שאת יודעת, על פי בקשת הוועדה לפני מספר חודשים, הוקם צוות בין משרדי שאמור לגבש מסקנות לעניין ניכוי שכר העובד על הוצאות

אליהו (אלי) רביבו:  הוצאות של המעסיקים דוגמת מגורים, מכונת כביסה וכן הלאה

אליהו (אלי) רביבו:  את חשופה לנושא

אליהו (אלי) רביבו:  יכול להיות שפרסום מסקנות, שכפי שאנחנו מצפים שתפרסמו, יתנו מענה הוליסטי יותר, אם את מבינה למה אני מתכוון

מאיר דוד: אדוני היו"ר, אני אחראי על זה, אז אני אענה על זה

מאיר דוד:  משרד העבודה

מאיר דוד:  אני אחראי על הצוות הזה

מאיר דוד:  לצערי, אנחנו באמצע הדיונים

מאיר דוד:  אכן התחלנו לעבוד בסוגיה הזאת

אליהו (אלי) רביבו: מתי התחלתם לעבוד?     

מאיר דוד: התחלנו לעבוד בחודש ספטמבר לדעתי זה היה, משהו כזה

אליהו (אלי) רביבו: מתי אני ביקשתי?     

מאיר דוד: כן, אוגוסט

מאיר דוד:  גם דיווחנו לוועדה, גם אמרנו מי חברי הצוות וגם מה עשינו עד אז

מאיר דוד:  אבל אז נכנסנו לתקופת המלחמה ולצערי עצרנו את העבודה של הצוות, בגלל שבלתי אפשרי גם לנהל דיונים מקצועיים בזמן החירום ואנחנו כולנו עסוקים בחירום

מאיר דוד:  אנחנו משתדלים, עדן, בבקשה תן לי

מאיר דוד:  אנחנו באמת מנסים מאוד לקדם את הדברים

מאיר דוד:  ובינתיים אנחנו עוסקים בדברים אחרים

מאיר דוד:  אנחנו נחזור לזה בהקדם

אליהו (אלי) רביבו: תן לי איזה שהיא התייחסות אופרטיבית

מאיר דוד: אני באמת לא יודע להגיד לך עכשיו

אליהו (אלי) רביבו: מי יודע להגיד לי?     

מאיר דוד: תסתכל, הצוות של נועה נמצא במילואים

אליהו (אלי) רביבו: אתה מבין שגיבוש מסקנות כמצופה יכול לתת מענה הוליסטי ומשביע רצון של הרבה מעסיקים

מאיר דוד: אני לא בטוח שמה שמצפים בסופו של דבר זה מה שיקרה

מאיר דוד:  אי אפשר לחזות מראש מה יהיו התוצאות, כפי שמצפים מאתנו שיהיו תוצאות או שמנסים להכתיב לנו איזה תוצאות

אליהו (אלי) רביבו: אתה צודק

אליהו (אלי) רביבו:  ומצד שני, אני מניח שאתה יוצא מתוך נקודת הנחה שכשאני אקבל מסקנות אני אדרוש גם הנמקה

מאיר דוד: ברור שאתה תדרוש הנמקה

מאיר דוד:  אני יודע בדיוק מול מי אני עומד ומי היו"ר ומה היכולות שלו והדרישות שלו המקצועיות

מאיר דוד:  ולכן אנחנו נעשה עבודה מקצועית

מאיר דוד:  אנחנו נשב גם עם הארגונים ונשב עם, נשב עם כל אחד מהענפים

מאיר דוד:  לכן לעשות את זה בחיפזון, תצא תוצאה עקומה

אליהו (אלי) רביבו: אני מקבל את מה שאתה אומר

מאיר דוד: בעבר כבר היה את זה

מאיר דוד:  כבר היה את זה

מאיר דוד:  הייתה עבודה זריזה ודחופה, כי לחצו עלינו

מאיר דוד:  והייתה עבודה לא טובה

אליהו (אלי) רביבו: מקבל את זה

מאיר דוד: נשתדל לעשות את זה כמה שיותר מהר ולהמשיך עם זה

מאיר דוד:  אנחנו באמת היום עסוקים בחירום

מאיר דוד:  אני חושב שהמענים, גם משרד החקלאות יושב פה ויודע כמה אנחנו עסוקים כל היום בחירום ולתת מענים לידיים העובדות החסרות

מאיר דוד:  זה נדחה קצת הצידה

מאיר דוד:  נשתדל לחזור לזה מהר

אליהו (אלי) רביבו: אפשר רגע אבל לקבוע איזה יעד מסוים? לקצב התקדמות?     

מאיר דוד: אדוני היו"ר, קבענו את ינואר כתאריך יעד לסיום עבודת העבודה

מאיר דוד:  אבל כרגע עצרנו באוקטובר ויש לנו אנשים במילואים

מאיר דוד:  חלק מהצוות אנשים במילואים, אנשים לא עבדו במהלך אוקטובר

מאיר דוד:  אי אפשר היה, קשה לכנס את האנשים כדי להמשיך את הדיונים

מאיר דוד:  לכן אדוני היו"ר, במקרה הזה אני חושב שכן צריך לתת לצוות לסיים עבודה בצורה יסודית ולא לדחוק אותם לקבל מסקנות זריזות, שבסוף ייצאו תוצאות פחות טובות מהמצופה

אליהו (אלי) רביבו: מאיר היקר, אני מבין ומקבל לחלוטין

אליהו (אלי) רביבו:  יחד עם זאת, אני מניח, אתה יודע, כולנו חיים בתוך עמנו

אליהו (אלי) רביבו:  ואנחנו חייבים לקחת בחשבון שלאור העובדה שהציפיות שלנו מהממשלה ומגופי הביטחון להגיע להכרעה ברורה נגד אויבינו, התהליך הוא יהיה תהליך ארוך וממושך

אליהו (אלי) רביבו:  מה שבאופן טבעי יכניס את המשק בכללותו לשגרת מלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת שמצד אחד אנחנו בחירום, מצד שני אנחנו מנהלים שגרה תוך כדי החירום

אליהו (אלי) רביבו:  ואני לא יכול להרשות לעצמי להשלים עם מציאות שבה ועדה בין משרדית כל כך חשובה תקפיא את הפעילות שלה לגמרי עד שנסיים את מצב החירום

אליהו (אלי) רביבו:       לכן אני מבקש מאדוני אם הוא יכול לתת לי איזה שהיא אינדיקציה

אליהו (אלי) רביבו:  להגיד לי אנחנו נקיים דיון ביניים, אני יודע? בשבועיים, שלושה הקרובים

מאיר דוד: אז אדוני, כיוון שאני מעריך את אדוני, את יושב הראש ואת המאמצים שלו, אנחנו נקבע דיון בשבועיים הקרובים

אליהו (אלי) רביבו: מודה לך, מעריך את זה

מאיר דוד: אני רק מקווה שכל חברי הצוות יהיו זמינים, כי חלקם גם במילואים

מאיר דוד:  ואני מקווה מאוד שיהיה אפשרי לקדם ולראות, לנסות להתכנס ללוחות זמנים חדשים

מאיר דוד:  בסדר?     

אליהו (אלי) רביבו: אז אני מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  מקבל את זה, מכבד את זה ויותר מזה, מזמין אותך להשתמש בי כמתאם כלל הגורמים

אליהו (אלי) רביבו:  אם מישהו לא יכול להגיע, ספר לי

מאיר דוד: אנחנו באמת בקשר טוב עם כל הגורמים

מאיר דוד:  אני מקווה שהם יהיו זמינים, כי מי שנמצא במילואים עמוק בתוך עזה הוא לא יהיה זמין לי

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מניח אבל שיש בעלי תפקידים מקבילים שיוכלו לתת מענה בעת הצורך

מאיר דוד: אז אנחנו נשתדל לקיים את הדיון תוך שבועיים ולדווח גם לוועדה שקיימנו דיון ולראות איך אנחנו מתקדמים

ארז מלול: מה דעתך המקצועית לגבי אוקטובר-נובמבר, לגבי התאגידים?     

מאיר דוד: אני בנושא אגרות לא מתעסק

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  הוא דיבר על הצוות הבין משרדי

ארז מלול: הם עובדים, לא עובדים? אתה יכול לדעת? יש לך מידע אם הם עובדים או לא עובדים בחודשים האלה?     

מאיר דוד: שנייה

מאיר דוד:  אנחנו יודעים שענף הבניין חלק גדול ממנו היה מושבת במהלך אוקטובר

מאיר דוד:  ובנובמבר חזרו רק בהדרגה, גם לא כולם

מאיר דוד:  אני רוצה להגיע, אני לא אביע את עמדתי בנושא האגרות, כי זה מנדט של משרד האוצר

ארז מלול: גב' שוקרון אמרה שהכול - - -     

אליהו (אלי) רביבו: חה"כ מלול, אתה מדבר על האגרות ובצדק, רק שהוא לא הכתובת

ארז מלול: לא, לא על אגרות

ארז מלול:  אם הם עבדו או לא עבדו

מאיר דוד: אבל את זה יודעים

מאיר דוד:  את זה לא צריך את מאיר דוד כדי שיגידו עובדים או לא עובדים

מאיר דוד:  גם יש דוחות כספיים והכול

מאיר דוד:  אני רק אומר שגם בנושאים האלה, שהם רוחביים, כי לא כל 49 התאגידים הם שווים, דומים

מאיר דוד:  חלקם, כמו שאמר היו"ר, יש להם קבלן עומד מאחוריהם והן חברות שעבדו

אליהו (אלי) רביבו: לא, אני מודה, מודה מאיר היקר, אני מודה שעד שקיבלתי את התשובה של הדובר הראשון, אני הייתי בטוח, בטוח במאת האחוזים, שחלק, אפילו חלק לא מבוטל מאותם תאגידים נגועים בזיקה, פסול מאוד בעיניי, מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא רוצה להגיד פלילי אפילו

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? בוודאי מנהלי

אליהו (אלי) רביבו:  בוודאי מנהלי

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח תכף להתייחסות הנציגה המכובדת של משרד המשפטים

אליהו (אלי) רביבו:  אבל הייתי משוכנע במאת האחוזים שחלק מוצק לא נמצא בזיקה ליזם

אליהו (אלי) רביבו:  ונמצא פה בן אדם שמייצג את ההתאחדות כולם והוא אומר שכולם בזיקה ישירה ליזמים

אליהו (אלי) רביבו:  זה פשוט זעזע אותי

אליהו (אלי) רביבו:  לא כרגע

אליהו (אלי) רביבו:  חה"כ יצחק קרויזר, בבקשה

יצחק קרויזר: תודה

יצחק קרויזר:  אז קודם כל, תודה רבה לך אדוני יושב הראש

יצחק קרויזר:  מכניס את זה, דיברנו קצת על כל התאגידים, חה"כ מלול, אבל קצת אפקס את זה לנושא החקלאות בשאר הנושאים, גם של החלטת הממשלה 860, להגיד לך שוב תודה רבה על כל המאמצים שלך בהחלטה המאוד חשובה הזאת

יצחק קרויזר:  וגם את רוח הדברים שלך, המנכ"ל, שהם חשובים מאוד

יצחק קרויזר:  ולשים בפוקוס של החקלאות היא ציונות, וזאת משוואה שאסור לפרק אותה וחייבים להמשיך ולחזק

יצחק קרויזר:       אז כמה דברים: אחד, בעניין של ההחלטה, אני אשמח, אדוני יושב הראש, עם המאמצים שיש לך, להמשיך ולזרז את הנושא של פתיחה ממדינות נוספות

יצחק קרויזר:  מה שדיבר עליו שר החוץ, בהתאם

אליהו (אלי) רביבו: אין שאלה

יצחק קרויזר: בהתאם להחלטת הממשלה, להמשיך וללחוץ

יצחק קרויזר:  לא בהכרח דווקא לאגרות, אבל גם אדוני המנכ"ל, בנושא של המגורים, דיברנו על זה גם פה בוועדה מספר פעמים

יצחק קרויזר:  הסכום שמותר שיהיה ניתן לנכות בעבור המגורים של אותם עובדים

אליהו (אלי) רביבו: וזה הנושא שכרגע שאלתי את מר מאיר, לעניין הוועדה הבין משרדית

יצחק קרויזר: זה נושא שהוא חשוב מאוד

אליהו (אלי) רביבו: חד משמעית

יצחק קרויזר: אני תכף אגיע גם לאגרות

אליהו (אלי) רביבו: אגב, זה עוול היסטורי שחייבים לתקן אותו

יצחק קרויזר: לחלוטין, חייבים לתקן אותו

אליהו (אלי) רביבו: חייבים לתקן אותו

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אני מעדיף פשוט פחות לצלול ולא להיכשל בלשוני, כדי שלא תהיה תחושה שאני מכתיב ציפיות של דיוני הוועדה

יצחק קרויזר: אבל זה עוול שחייבים לתקן אותו

יצחק קרויזר:  זה באמת עול גדול על כל מי שנוגע בעניין הזה

יצחק קרויזר:  האם, אני לא יודע, אולי זה מול משרד החקלאות, אולי מול משרד אחר שנמצא פה, לאפשר לחקלאים שאין להם היתר להעסיק עובדים, לשחרר פה את החסם הזה וכן לתת להם את העובדים

יצחק קרויזר:  אלה שהיה להם אישורים להעסיק פלסטינאים, לשחרר אותם

יצחק קרויזר:  לעשות איזה שהיא המרה

אליהו (אלי) רביבו: טוב, המרה

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מדבר על המרה, לא שאין להם היתר

אליהו (אלי) רביבו:  אין להם היתר לעובד זר, אבל היה להם לפלסטינאי

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני אומר לך פה, סליחה שאני קוטע אותך, ביטאתי את גישתי לאורך כל התקופה הזאת כמעט בכל דיון אפשרי

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מבהיר את זה גם כאן ועכשיו, ואני אצפה תכף לתשובה ממשה נקש הנמרץ מרשות האוכלוסין, ממנהל עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש, חה"כ קרויזר, עד כדי כך חשוב שבגלל זה אני קוטע אותך

אליהו (אלי) רביבו:  לא חלילה שאני רוצה להפריע לך

אליהו (אלי) רביבו:  אני דורש ומצפה לאלתר שכל מי שזכה למכסת עובדים פלסטינאים שמנועים כרגע מלהיכנס, יהיה ניתן להמיר את אותם עובדים בעובדים זרים באופן גורף

אליהו (אלי) רביבו:  באופן גורף ומיידי

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה, תמשיך

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, זה משהו שאני אפילו לא פותח על זה דיון

אליהו (אלי) רביבו:  זו דרישה חד משמעית ואני מצפה להתייחסות

יצחק קרויזר: קלה מאוד לביצוע גם

יצחק קרויזר:  הנושא אחד לפני האחרון ואני אגיע לאגרות, כי זה העניין המרכזי

יצחק קרויזר:  דיברתי על זה גם בוועדה שהייתה בשיתוף שישבו השרים, גם ברקת, גם שר החוץ

יצחק קרויזר:  כן לתת שיתוף בתוך ההחלטות של קבוצות העובדים והמקצועיות שלהם, עם התאגידים

יצחק קרויזר:  אותו חקלאי או אותו, אז דיבר גם ענף הבניין וגם המעליות וכל תתי הענפים, לתת להם את המקום שלהם בתוך הוועדה לגבי המוצא ואיכות והמקצועיות של אותם העובדים, שיהיה להם יותר קל להתמודד איתם כשהם מגיעים ארצה

יצחק קרויזר:       ואני רוצה בעניין של האגרות, בנושא של החקלאים יש את העובדים שברחו מפה

יצחק קרויזר:  החקלאים שילמו עליהם כבר את האגרה

יצחק קרויזר:  עכשיו מגדילים את המכסה

אליהו (אלי) רביבו: לא יהיה כפל

אליהו (אלי) רביבו:  לא יהיה כפל

יצחק קרויזר: לא יהיה להם כפל

אליהו (אלי) רביבו: לא יהיה כפל, אני ביטאתי את זה

אליהו (אלי) רביבו:  לא יהיה כפל

יצחק קרויזר: כי מבקשים מהם

אורן לביא: אדוני יושב הראש, לא רק שיהיה להם כפל, אתמול דיבר איתי חקלאי, הוא אומר לי כבר שילמתי

ורוניקה רוזנברג: נכון

יצחק קרויזר: זה כבר קורה

אליהו (אלי) רביבו: גב' שוקרון? עד כדי כך חמור שאני עוצר רשות דיבור באמצע

נועה שוקרון: במקרה שהצגתי, בהחלט מי שברח לו עובד לא ישלם פעמיים

נועה שוקרון:  זה הרציונל של המתווה והמתווה כמובן יעמוד ברציונל הזה

אליהו (אלי) רביבו: שמעתם?     

אורן לביא: ומה קורה עם אלה שכבר שילמו? יש חקלאים שכבר שילמו

נועה שוקרון: שנייה

נועה שוקרון:  האגרה היא שנתית

נועה שוקרון:  אגרת הבקשה היא שנתית

נועה שוקרון:  אנשים שילמו אותה בינואר 2023

נועה שוקרון:  כנראה שהיה להם עד אוקטובר עובד שעבד

אליהו (אלי) רביבו: תראי, אנחנו מבינים שבשל איזה שהיא החלטה לא ברורה, ברשותך

אליהו (אלי) רביבו:  יש שתי אגרות: יש אגרת רישום, יש לנו 650, 1,300 ו-185

אליהו (אלי) רביבו:  אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  בואו נדבר שנייה, שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  בואו נדבר רגע על ה-650 ועל ה-1,300

אליהו (אלי) רביבו:  המדיניות על פי המתווה המוסכם כולל את ה-650 ואת ה-1,300

נועה שוקרון: לא, היא כוללת רק את אגרת הבקשה שזה 650

אליהו (אלי) רביבו: למה?     

נועה שוקרון: אגרת הבקשה, אז אני מסבירה

נועה שוקרון:  אגרת הבקשה היא האגרה שעלול להיווצר בגינה איזה שהיא עלות תוספתית במקרה שעובד יצא וברח

נועה שוקרון:  ולכן אנחנו את אגרת הבקשה, רק את אותם 650 כרגע מציעים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: עזבי אותך רגע מהגדרה לתוספתי ופחות תוספתי

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה, אני רוצה רגע להבין

אליהו (אלי) רביבו:  כשאני משלם בגין שירות מסוים והיה לי כשלון תמורה חלקי

אליהו (אלי) רביבו:  נגדיר את זה ככה, משהו קצת שיהיה יבש יותר

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? ואני מקבל משהו במקום, לא אומרים לי את החלק הזה אתה מקבל חדש ואת זה אם אתה רוצה חדש תשלם עליו עוד פעם

אליהו (אלי) רביבו:  שילמתי, לא צרכתי שירות

אליהו (אלי) רביבו:  אתם מביאים לי במקום

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא אשלם לכם את אותה אגרה פעם שנייה, על אותה תקופה רלוונטית

אליהו (אלי) רביבו:  לא יכול להיות

נועה שוקרון: אם הבנתי את האנלוגיה, גם אם היה בורח עובד וגם אם הוא נשאר, האגרה השנתית הייתה משולמת בשנת 2024 בכל מקרה, היא אגרה שנתית, כשמה כן היא

נועה שוקרון:  ולכן התשלום ב-2024 על האגרה השנתית נעשה בכל מקרה

נועה שוקרון:  הוא לא עלות תוספתית כתוצאה מהלחימה

נועה שוקרון:  ולכן אנחנו גם לא מתייחסים אליו במתווה שהוצע על ידינו

אליהו (אלי) רביבו: אני מתנצל

אליהו (אלי) רביבו:  את מדברת רק על 2024 ומה שהחברים פה ביטאו זה על התקופה שבה אין עובד

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו מבינים שמה ש-2024 לעניין ה-1,300 זה עניין נפרד, הוא לא תוספתי, מבין

אליהו (אלי) רביבו:  אני מדבר אוקטובר, נובמבר, דצמבר

אליהו (אלי) רביבו:  שלושה חודשים שאם בן אדם החליף עובד בעובד, לא כי הוא רצה, כי המצב אילץ אותו, אזי ה-650 וה-1,300 לאותה שנת מס מגולמים

אליהו (אלי) רביבו:  לא ישלם אותם פעם שנייה

נועה שוקרון: הם לא ישלמו פעמיים

קריאה: אבל הם משלמים

אליהו (אלי) רביבו: אבל הנה, מסבירים לכם פה

אורן לביא: מה שקורה כרגע שמשלמים פעמיים

נועה שוקרון: כרגע לצערי המתווה לא מקודם, כיוון שמשרד החקלאות מתנגד לו

נועה שוקרון:  המתווה הזה כבר סוכם לפני יומיים

נועה שוקרון:  כרגע אנחנו נמצאים באיזה שהיא סטגנציה מכיוון שמשרד החקלאות לא מוכן להתקדם במתווה הנוכחי

אליהו (אלי) רביבו: של מה?     

נועה שוקרון: אז אכן נכון לעת הזו, אתם צודקים

נועה שוקרון:  ככל שהתשלום היום, לצערנו אנחנו מאבדים זמן יקר

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אז את אומרת, לא, לא, אני לא רוצה לקבל את זה כגזרה משמיים

אליהו (אלי) רביבו:  ואף אחד פה לא מדבר בלי רשות דיבור ממני, תודה

אליהו (אלי) רביבו:  את אומרת שלאור העובדה שעדיין לא הוסדר המתווה מול משרד החקלאות, שהם הפרטנרים, אזי המתווה עוד לא יוצא לפועל

אליהו (אלי) רביבו:  אבל במידה ואתם מגיעים עוד שעתיים, לצורך העניין, או עוד יומיים, להבנה והסכמה, אזי כל מי ששילם באופן רטרואקטיבי יזוכה

אליהו (אלי) רביבו:  או שזה ייזקף לזכות עתיד שלו

נועה שוקרון: אני חושבת שצריך לבדוק תפעולית האם זה אפשרי

אליהו (אלי) רביבו: מה זאת אומרת?     

נועה שוקרון: אנחנו נעדכן את הוועדה

אליהו (אלי) רביבו: אנחנו בשנת 2023

אליהו (אלי) רביבו:  אומר לכם אמיתי, מה? באמת

אליהו (אלי) רביבו:  מה זה צריכה לבדוק את זה תפעולית?     

נועה שוקרון: אפשר להגיד שאנחנו נעשה דברים ואז לא נעמוד בהם

נועה שוקרון:  אני מעדיפה להיות אחראית ולהגיד שאנחנו נבדוק את זה

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  משרד החקלאות יודע להסביר לי איפה זה עומד בדרך לסיכומים וחתימות?     

אורן לביא: כן, כן, בוודאי

אורן לביא:  א', הבנתי שנפגעת, אז אני קודם כל מתנצל שפגעתי בך ואני בהחלט מעריך

נועה שוקרון: אתה לא פגעת בי, אתה פגעת בפקידות המקצועית של הממשלה

אורן לביא: אולי של אג"ת, לא של הממשלה

נועה שוקרון: לא, של כל הממשלה

אורן לביא: לא, לא, אני לעולם לא אפגע בממשלה

אורן לביא:  ואני אולי פגעתי באג"ת, אז אני מתנצל אם זה מה שאת מרגישה

אורן לביא:  אבל אתם לא הנושא כרגע

אורן לביא:  יש הרבה פגועים נוספים במדינת ישראל, 11,000 חקלאים, אם את רוצה להיכנס לזה

אורן לביא:  וכן, יש לכם חלק גדול בזה

אורן לביא:       אבל לענייננו, את היית חלק מהדיונים אצל ד"ר אמיר ברקן? אמרת שהגעתם למתווה

אורן לביא:  אני רק רוצה להבין אם אתם הייתם חלק מהמתווה הזה

אליהו (אלי) רביבו: גיבוש המתווה

אורן לביא: כי להבנתי, גיבוש המתווה, כי להבנתי, לפחות לפי מה שאני הבנתי, המתווה הזה לא סגור, אין הסכמה של כל המשרדים

אורן לביא:  והפרוטוקול שנכתב הוא משך אותו והוא לא בתוקף כרגע

נועה שוקרון: כלל המשרדים נמצאים פה, ואני גם עדכנתי את המתווה אתמול בוועדת הכלכלה

נועה שוקרון:  אפשר גם לקבל את התייחסותם המקצועית

נועה שוקרון:  למיטב ידיעתנו והיכרותנו כלל השחקנים, לרבות שחקנים מסוימים בתוך משרד החקלאות, אישרו את המתווה

נועה שוקרון:  ואנחנו כרגע מחכים לאישור מלא של המשרד

אורן לביא: אוקיי, אז אני אבדוק את זה

אורן לביא:  בכל מקרה, אני יכול להגיד מה העמדה שלנו כרגע, לפחות העמדה שלי ושל הגורמים אצלנו

אורן לביא:  אני אגיד לך את זה, באמת, מקצועית

אורן לביא:  אני אגיד את זה גם לך, יו"ר הוועדה, ברשותך, וגם לך באמת

אורן לביא:  אני חושב שתפקידנו כממשלה הוא לסייע לציבור ולא להקשות עליו

אורן לביא:  אני חושב ששלוש אגרות זה משהו שהוא קצת קשה וקצת מסובך לאנשים שהם עובדי אדמה, שהם כל יומם מהבוקר עד הלילה עובדי אדמה ומתעסקים בלעשות גידולים חקלאיים

אורן לביא:  שחררו אותם מזה

אורן לביא:  במקום שלוש אגרות בואו נלך על אגרה אחת

אורן לביא:  אגרה אחת, אחודה, אחידה, בסכום סביר

אורן לביא:  הם לא רואי חשבון, הם לא עורכי דין, הם לא פקידי ממשלה

אורן לביא:  הם אנשים פשוטים, קמים בבוקר, מעבדים את האדמה, זורעים, משקים, קוטפים

אורן לביא:  צריכים גם בסוף למכור את התוצרת שלהם בקושי רב, כיוון שיש גם ייבוא במקביל

אורן לביא:  בואו נעזור להם, בואו נקל עליהם

אורן לביא:  בואו נעשה את זה במקום שלוש אגרות אגרה אחת

אורן לביא:  במקום 1,300, 650, 185 שקלים, נקבע סכום אחד, 650 שקלים, תיקחו את הכסף הזה ותחלקו אותו איך שאתם רוצים

אורן לביא:  אתם רוצים לחלק קצת לעבודה? תחלקו קצת לעבודה

אורן לביא:  אתם רוצים קצת להשאיר באוצר, תשאירו באוצר

אורן לביא:  אתם רוצים לקחת למשרד אחר, תיקחו קצת למשרד אחר

אורן לביא:  אבל בחייאת, אל תשגעו את החקלאים

אליהו (אלי) רביבו: טוב, ברשותך אורן, אני מתנצל

אליהו (אלי) רביבו:  אפשרתי לך לבטא את השאלה הזאת

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש ממך לא לענות עליה

אליהו (אלי) רביבו:  ואני אסביר למה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? בטח לא לפני שתסבירי לי בבקשה מההתחלה ובאופן מקיף, לי ולכל הנוכחים כאן, גם למי שמדבר ומפריע לי

אליהו (אלי) רביבו:  בפעם הבאה אני אצטרך להוציא את מי שמדבר באמצע

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש שתסבירי לכולנו באופן מקיף ופרטני עד כמה שתביני שצריך כדי שנבין, למה לדעת המדינה יש בכלל צורך באגרות עבור העסקת עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  אם נשתכנע שבאמת יש צורך נדון בפרוצדורה, אדוני המנכ"ל

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? תודה

נועה שוקרון: אוקיי

נועה שוקרון:  אז האגרות נקבעו במסגרת הרפורמות הכלכליות הגדולות של שנת 2003

נועה שוקרון:  עברו 20 שנה, אבל למי שזוכר לפני שנת 2003 שיעור האבטלה במדינת ישראל היה מאוד מאוד גבוה

נועה שוקרון:  ובמקביל היה פה שיעור מאוד גבוה של עובדים זרים

נועה שוקרון:  כלומר, ראינו שהייתה איזה שהיא תחליפיות מאוד מובהקת בין העובד המקומי לעובד הזר

נועה שוקרון:  כתוצאה מהדבר הזה החליטה המדינה באמת לייצר אגרות, על מנת שייקרו את העובד הזר, באופן כזה שעבור המעסיק המקומי תמיד תהיה איזה שהיא תחלופה שהיא מבחינה כלכלית נכונה או איזה שהוא תמריץ להעסיק את העובד המקומי ולא את העובד הזה

נועה שוקרון:  בסופו של דבר, כשיש עובד מקומי שאינו נמצא בשוק התעסוקה הדבר הזה עולה למדינת ישראל הרבה מאוד כסף במקומות אחרים: בעולם האבטלה, בעולם הבטחת ההכנסה

נועה שוקרון:  זה גם קצבאות מאוד גבוהות וגם רגע ברמת הרווחה גם של הפרט אנחנו מאמינים שנכון להכניס אנשים לשוק העבודה ולא להיפך

נועה שוקרון:       במקביל אני אציין שב-20 שנה שעברו מאז בהחלט הייתה צמיחה מאוד משמעותית ובהחלט גם גידול בדרישה לעובדים

נועה שוקרון:  אבל במקביל עדיין יש במדינת ישראל נתח לא קטן בכלל, בהשוואה למדינות ה-OECD של עובדים שאינם מיומנים

נועה שוקרון:  העובדים האלה נכון להיום, וביניהם גם האוכלוסייה הערבית וגם האוכלוסייה החרדית, הם עובדים שאין להם מיומנויות ליבה גבוהות מאוד ולכן הם מתחרים עם העובדים הזרים על מקומות עבודה בשכר נמוך

נועה שוקרון:  יש מחקרים רבים שמעידים על כך שהכנסה של עובדים זרים לענף מסוים גם מורידה את השכר של העובד המקומי שבעצם עובד איתו כתף אל כתף וגם דוחקת עובדים ישראלים משוק העבודה

נועה שוקרון:       אין ספק שבשנתיים האחרונות שוק העבודה במדינת ישראל נראה מצוין

נועה שוקרון:  3

נועה שוקרון: 5% אבטלה, היקף מאוד גבוה של משרות פנויות במשק

נועה שוקרון:  כלומר, ברמה המאקרו כלכלית שוק העבודה הוא הדוק מאוד

נועה שוקרון:  כל מי שרוצה לעבוד עובד

נועה שוקרון:  אבל חשוב להבין שלא לעולם חוסן

נועה שוקרון:  בוודאי לא אחרי המצב הקשה ביטחונית שאנחנו נמצאים בו כרגע ולאור נתוני אינפלציה עולמיים וכו'

נועה שוקרון:  ועובדים זרים הם לא פתרון טווח קצר, הם פתרון טווח ארוך

נועה שוקרון:  כלומר, אנחנו לא לוקחים עובד, בתוך חודשיים מוציאים אותו מפה

נועה שוקרון:  אלא כשאנחנו מכניסים היקף מסוים של עובדים זרים למשק, הדבר הזה הוא פרמננטי ועשוי לייצר השפעות גם לשנתיים ושלוש קדימה על שוק העבודה הישראלי

נועה שוקרון:       אנחנו מבחינתנו תמיד רוצים לשמר תמריץ להעסקה של עובדים מקומיים, בין אם הם מיומנים ובין אם הם לא מיומנים

נועה שוקרון:  ואני אסיים בעוד משפט אחד: המגמות הדמוגרפיות במדינת ישראל, גם בראי 20 ו-30 שנה קדימה, הן כאלה שאותן אוכלוסיות שאינן מיומנות נכון להיום, הן האוכלוסיות שהיקפן בשוק העבודה יגדל

נועה שוקרון:  ולכן החשיבות של שמירה על מערכת תמריצים גם למעסיק וגם לעובד עצמו, באופן כזה שיהיה לו משתלם לצאת לעבודה היא קריטית לחוסנה הכלכלי של מדינת ישראל, לא פחות מזה

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אני מאוד מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, את לחלוטין מאשרת את גישתי ואת חששותיי שכל עניין הטלת אגרות, חיוב באגרות, היא כדי ליצור אינסנטיב למעסיק לאתר עובדים ישראלים, ידיים עובדות ישראליות

אליהו (אלי) רביבו:  את אומרת בעצמך שזו החלטה בת 21 שנה בקירוב, ואת מבינה שהיום מצב השוק שונה לחלוטין

נועה שוקרון: ואני צופה שמצב השוק בשלוש ארבע שנים הקרובות יחזור להיות הרבה יותר דומה למה שהוא היה בתחילת שנות ה-2000 מאשר מה שהוא היה בשנת 2022

נועה שוקרון:  לא רק אני צופה את זה, אלא גם כלל התחזיות המשקיות וגם של חברות הדירוג

יצחק קרויזר: אמרנו שאתה מכניס את עובד הזר, אפילו בענף הבניין, אתה מרים את האזרח, את העובד המקומי

אליהו (אלי) רביבו: תראי מה את אומרת לי

אליהו (אלי) רביבו:  את אומרת לי אנחנו עד היום 21 שנים נשענים על איזה שהיא מדיניות שהתקבעה אז, שאם הייתה נכונה לאז בוודאי בשנים האחרונות איננה נכונה

אליהו (אלי) רביבו:  כי אני לא יודע כמה מדינות מקרב מדינות ה-OECD יכולות להתחרות עם 3

אליהו (אלי) רביבו: 5% אבטלה כמו בישראל

אליהו (אלי) רביבו:  לא יודע

נועה שוקרון: חה"כ רביבו, אני אגיד יותר מזה אפילו

נועה שוקרון:  אין הרבה מדינות שיכולות להתחרות בשיעור הילודה של מדינת ישראל ובהיקף העובדים החדשים הפוטנציאליים לפחות שאנחנו מייצרים פה

נועה שוקרון:  וכשאנחנו מסתכלים דמוגרפית על אילו אוכלוסיות גדלות במדינת ישראל והאם הן נכנסות לשוק העבודה, ואם כן, האם הן מיומנות או לא, התשובה היא שהן אינן מיומנות

נועה שוקרון:  ואין להם תמריצים להיכנס לשוק העבודה

נועה שוקרון:  ולכן הכנסה של עובדים זרים רק דוחקת אותם עוד יותר משוק העבודה

אליהו (אלי) רביבו: אפשר להתווכח על זה

נועה שוקרון: כיוון שהיא מייצרת שכר נמוך ומפחיתה את היקף המשרות הפנויות

אליהו (אלי) רביבו: אבל בואי תראי מה את אומרת לי

אליהו (אלי) רביבו:  את אומרת לי ככה: ידוע שכבר כמה שנים המדיניות הזאת היא מדיניות מנדטורית, לא רלוונטית, עדיין לא שינינו

אליהו (אלי) רביבו:  ועכשיו לא נשנה כי אנחנו צופים שהמצב יחזור להיות כזה כמו שהיה מלפני 21 שנה

אליהו (אלי) רביבו:  תביני איזה אבסורד זה

אליהו (אלי) רביבו:  תביני איזה אבסורד

נועה שוקרון: יו"ר הוועדה, אני לא חושבת שזה אבסורד, ואני לא חושבת שיש מקום להקל ראש בדברים שאני אומרת לגבי עתיד שוק העבודה הישראלי

אליהו (אלי) רביבו: אז בואי תקשיבי מה אני אומר

נועה שוקרון: זה גם בסדר להתנגד

נועה שוקרון:  זה גם בסדר להתנגד

נועה שוקרון:  אבל העמדה הזאת היא עמדה של כלל הממשלה במשך כל השנים

נועה שוקרון:  אם רוצים לדון עליה מחדש, אפשר בהחלט לעשות זאת

נועה שוקרון:  לא ברור לי איך הדבר הזה קשור למלחמה ולמאמצים הרבים שמשקיעים משרדי הממשלה בתוכניות חירום

נועה שוקרון:       לכן אמר מקודם מאיר דוד, בצדק רב, שאנחנו צריכים לשקול היטב את סדרי העדיפויות שלנו בעת הזו

נועה שוקרון:  ואני תוהה לעצמי האם זו העת הנכונה לדון בנושא שהוא מדיניות ארוכת טווח

נועה שוקרון:  לפני שהבנו האם החברה הערבית ישראלית חוזרת לשוק העבודה, לפני שהבנו איך נראה שוק האבטלה ושיעור האבטלה בסיום המלחמה

נועה שוקרון:  ולמה כולנו כל כך ממהרים להפחית אגרות לתאגידים שאינם קשורים בסופו של דבר למחירים בענף הבניין

נועה שוקרון:  וממהרים לסייע לעסקים שאין ביניהם דבר וחצי דבר לטובת האזרח בקצה

אליהו (אלי) רביבו: בנקודה הזאת יותר מהצדקתי אותך, חד משמעית

אליהו (אלי) רביבו:  חד משמעית

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא מעוניין שהמדינה תקל בסנט, לא בשקל, בסנט, לכסף שבסוף לא יתגלגל למקום שהוא מיועד לו

אליהו (אלי) רביבו:  אין ספק

אליהו (אלי) רביבו:  אבל א' לא הכול זה בניין

אליהו (אלי) רביבו:  ו-ב' זה לא אומר שאם יש לקונה אז אנחנו בחסות שלה נמשיך לגבות שלא כדין

אליהו (אלי) רביבו:  לא שלא כדין, ללא הצדקה

אליהו (אלי) רביבו:  וזה אומר שאנחנו צריכים לתקן את שתי הלקונות: גם את עצם קיום המנגנון המעוות הזה וגם הפרדיגמה שלכם שאומרת שזה שהחלטנו לפני 21 שנה כמדינה שהאגרה היא אינסנטיב היא הופכת להיות מוצדקת בשל מה שקורה בימים אלו

אליהו (אלי) רביבו:       ואני אומר, בואי ניקח עכשיו את תקופת המלחמה, כש-once אין עובדים, משמע אני עתיד למצוא ידיים עובדות ישראליות זמינות

נועה שוקרון: אבל יו"ר הוועדה, איך אין עובדים? יש 70,000 אנשים בחל"ת

אליהו (אלי) רביבו: תשמעי, את, לפי מה שאני מקבל ממך 70,000 אנשים הם פוטנציאל מספיק גבוה בשביל להגיע לגב' גת ולהחליף טיטולים לקשישים בבית חולים סיעודי

אליהו (אלי) רביבו:  במוסד סיעודי

אליהו (אלי) רביבו:  או ללכת לקטוף עגבניות בחממות בתפרח או ללכת להרים שקי מלט באתר בנייה ברעננה

אליהו (אלי) רביבו:  נכון? וללכת לשטוף כלים במסעדה האסיאתית בבת ים וללכת לנקות ולהיות חדרנים בבתי מלון

אליהו (אלי) רביבו:  זה מה שאת אומרת

נועה שוקרון: ממיפוי שעשינו של עובדים שהוצאו לחל"ת ראינו שיש לא מעט עובדים שהם מענפי המסעדנות ומענפי הבידור והפנאי

נועה שוקרון:  זה עובדים שמאופיינים בכך ראשית שהם גברים, ושתיים שהם גברים צעירים

נועה שוקרון:  הפוטנציאל של הגברים האלה כן ללכת גם אם באופן אד הוקי ולא פרמננטי, לענפי חקלאות והבניין, הוא בהחלט אפשרי

נועה שוקרון:  אנחנו גם יצאנו בתוכנית ממשלתית שמעודדת אותם, לא רק נותנת מקלות, אלא גם גזרים

אליהו (אלי) רביבו: מעולה, מעולה

אליהו (אלי) רביבו:  הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  כמה זמן את זקוקה בשביל לקבל אינדיקציה אם הראייה שלכם תואמת את המציאות? כמה זמן? שבוע, שבועיים, חודש, חודשיים? קחי, אני אמרתי שעת המלחמה היא, לצערי, שנכפתה עלינו, היא אינדיקציה מדהימה באמת לבדוק את הגישה שאתם מדברים עליה

אליהו (אלי) רביבו:  הלוואי, אגב, הלוואי שבאמת אנשים צעירים חסונים, בריאים, שאינם מלומדים, ולא מועסקים במקצועות עתירי ידע, ילכו ויעבדו

אליהו (אלי) רביבו:  הלוואי

אליהו (אלי) רביבו:  את מחזיקה בגישה שמייצגת משהו מסוים ואני באחרת

אליהו (אלי) רביבו:  ואני רוצה שתגידי לנו כמה זמן אנחנו זקוקים כדי להגיע לחקר האמת ולקבל אינדיקציה

נועה שוקרון: אפשר לעקוב אחרי הבקשות גם על בסיס יומי

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, בשביל לגזור אינדיקציה

אליהו (אלי) רביבו:  למה זמן את זקוקה בשביל להרים לי טלפון, להגיד לי תשמע כנראה שצדקת, או הנה, הוכחתי לך

אליהו (אלי) רביבו:  כמה זמן?     

נועה שוקרון: ההגשות, אני אומרת בכנות, ההגשות הראשונות למסלול יהיו בתחילת חודש דצמבר, אחרי שאנשים יקבלו שכר ויוכלו להוכיח בעצם שהם עבדו בענף הזה בחודש האחרון

נועה שוקרון:  אני חושבת שתחילת דצמבר היא בהחלט נקודת פתיחה לבחינה הזאת

אליהו (אלי) רביבו: אני חושב שיש עוד פרמטרים אחרים שניתן לגזור מהם עוד הרבה לפני חודש דצמבר

אליהו (אלי) רביבו:  בכלל הענפים

אורן לביא: את מדברת על התמריצים לחקלאות?     

נועה שוקרון: תמריצים לחקלאות ובניין

נועה שוקרון:  התוכנית שאנחנו מוציאים בשיתוף פעולה, דרך ביטוח לאומי

אורן לביא: תראי, אני אגיד לך על זה

אורן לביא:  הנקודה היא חשובה, מה שאת אומרת

אורן לביא:  אני לא אומר את זה בציניות

אורן לביא:  באמת קיבלנו, המערכת קיבלה פניות רבות לאירוע הזה של עבודה פלוס מענק

אורן לביא:  יש פניות רבות של אזרחים שבאים ואומרים אני רוצה לעבוד בחקלאות

אורן לביא:  זה מדהים, כי בשבוע שעבר החזקתי בגישה אחרת לגמרי

אורן לביא:  אמרתי ישראלים לא מוכנים לעבוד בחקלאות, אבל זה מדהים, מוכנים להתנדב לחקלאות

אורן לביא:  שזה היה אירוע מוזר

אורן לביא:  ובאמת קיבלנו עם התמריץ הזה שהגיע, שאני מוריד את הכובע בנושא הזה, וגם פרגנתי אתמול בישיבה למנכ"ל משרד האוצר על כמה דברים, לא רק על זה

אורן לביא:  גם על תוכנית הפיצויים וגם על זה וגם על המיגוניות

אורן לביא:  ובנושא הזה הבנתי שיש היום 23,000 ישראלים שבאים ואומרים אני רוצה לעבוד בחקלאות

אורן לביא:  הבעיה היא שאנחנו לא יודעים באמת מי האנשים האלה, האם הם יחזיקו מעמד שבוע, שבועיים, חודש, חודשיים, אנחנו לא יודעים

אורן לביא:      יש לנו בעיה אחרת, שאני לא הייתי ער אליה והיום אני מבין אותה יותר

אורן לביא:  שיש כרגע איזה סוג של אי אמון של החקלאים בנושא הזה

אורן לביא:  הם נורא חוששים

אורן לביא:  הם אומרים יבוא לי ישראלי, הוא יעבוד, הוא לא יעבוד, הוא יידע לגזום, הוא לא יידע לגזום

אורן לביא:  זה שהישראלים רוצים לעבוד, אז באמת אנחנו רואים פה איזה שהוא שינוי

אליהו (אלי) רביבו: ללפף שתיל עגבנייה שגדל ולקשור לו ליפוף לא צריך להוציא בזה תואר שני בפיזיקה גרעינית

אליהו (אלי) רביבו:  בואו, חבר'ה, לאט לאט

קריאה: לא, אבל בסוף שאין לך, שהעובדים האלה הם זמניים, גם בבניין וגם בחקלאות

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא, אני רוצה לומר לך משהו

אליהו (אלי) רביבו:  אם מאן דהוא יודע להיקלט לעבוד שלושה חודשים בבניין והוא שורד את זה והוא מתאים ומתאים לו, סבירות הדעת להניח שרוב אותם אנשים שעברו כבר את המשוכה הזאת באופן הדדי ימשיכו את ההתקשרות ביניהם

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לדעת מצידם כמה זמן הם זקוקים כדי לקבל אינדיקציה ולהגיד הגישה שלנו תופסת או לא

אליהו (אלי) רביבו:  תני לי זמן

אליהו (אלי) רביבו:  תגידי לי, כן, ודאי

לינא סאלם: נועה, ברשותך

לינא סאלם:  עו"ד לינא סאלם, משרד המשפטים, רפרנטית עובדים זרים

לינא סאלם:  אז קודם כל, אני רוצה להגיד שנועה בעצם מייצגת את העמדה בצורה מדויקת

לינא סאלם:  החלטות הממשלה כבר משנת 2005 עד היום יש בהם בעצם בסיס של תשתיות ובוא נגיד ככה, עבודת מטה מאוד רצינית על ידי גורמים רבים בין אם במשרדי הכלכלה ובין אם במשרד העבודה בנוגע לשילוב ישראלים, השפעות על המשק, פריון של שוק העבודה

לינא סאלם:  ומה בעצם ההשלכות של הכניסה של עובד זר

לינא סאלם:  אז לבוא ולהגיד זה לא בעצם החלטה של פקיד אחד שנכנס יום אחד בעצם למשרד, יושב ומקבל את ההחלטה

לינא סאלם:  יש פה באמת עבודת מטה רבת שנים

לינא סאלם:  ויש נושא של מדיניות, כמה שאפשר בעצם למנוע השתקעות

אליהו (אלי) רביבו: תצייני רק ברשותך, סליחה, שהמדיניות הזאת התקבעה והשתמרה 21 שנים

אליהו (אלי) רביבו:  ואני נגד התקבעות והשתמרות בלי בחינה מחדש

אליהו (אלי) רביבו:  את יודעת מה אנחנו עוברים בעניין ביטוח לאומי והתשלום לחברות הסיעוד במשך 15 שנה, שאולי 13 מתוכם ידוע שיש פה עוול, יש לקונה

אליהו (אלי) רביבו:  יש שוד הקופה הציבורית ומשמרים מצב קיים

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? וזו דוגמה לדבר שפשוט מזעזע אותי ומרתיח אותי

אליהו (אלי) רביבו:  תמשיכי

לינא סאלם: אז כבודו יודע עד כמה אני מעריכה אותו

לינא סאלם:  ואני כן מסכימה שהוא עולה על הנקודות החשובות

לינא סאלם:  אבל אנחנו רואים את זה עכשיו בעין הספציפית של האגרות האלה, של הוועדה הזאת, ואילו משרד האוצר רואה תמיד את האגרות בעין כוללת

לינא סאלם:  יכול להיות שבעינינו, כמי שמומחים לעובדים זרים, אנחנו רואים את זה מאוד מוזר שהאגרה נקבעה בשנה מסוימת ונמצאת עד היום

לינא סאלם:  אבל אולי בראייה כוללת של עולם דיני תקציבים, זה בעצם מה שנהוג לעשות

לינא סאלם:       אז מה שאני בסך הכול מציעה לוועדה, ככל וזה ניתן בבקשה, לתת לגורמי המקצוע להציג את עמדתם וככל ויש צורך לעשות את הבחינה אז הם יכולים בהמשך להציג את הדברים בפני הוועדה אולי בכתב

לינא סאלם:  ואם צריך, אז ייקבע דיון המשך

לינא סאלם:  יש איתנו גם מנהלת ועדת הגו"ת וזה נושא קצת יותר סבוך מהנקודה של עובדים זרים ספציפית

לינא סאלם:  וההשפעה על המשק היא לא השפעה כל כך פשוטה, כמו שלצערנו השוק בעצם מציג אותה

לינא סאלם:  וזה לגמרי לגיטימי, כי כל אחד מסתכל על זה מנקודת הראות שלו

לינא סאלם:  ויש לזכור, אגרה היא תשלום בגין שירות בסופו של יום ולא מדובר במעסיק

קריאה: איזה שירות פה? איזה שירות?     

לינא סאלם: שוב, אני לא נכנסת עכשיו האם האגרה הזאת מוצדקת ולא נכנסת לשאלה האם נכון להקטין אותה

לינא סאלם:  אני רק אומרת שיש עבודת מטה לא של שנה ולא של שנתיים

לינא סאלם:  ואגף תקציבים כן מדייק באופן הבעת העמדה

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  אז עו"ד סאלם, כפי שאת יודעת, גם הערכה מצידי כלפייך היא הדדית לחלוטין

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו יש לנו הרבה שעות של שיחות מחוץ לאולם הדיונים ואני מחכים לא מעט

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק מחלק את זה: בתחילת דבריי אני אמרתי שלא יכול להיות שיש מאותם שיקולים שדיברתי: או אגרה בגין גבייה בגין מתן שירות, אז ספרו לי מהו השירות

אליהו (אלי) רביבו:  או כאינסנטיב, לגרום למעסיק להסתכל קודם כל על הידיים הזמינות הישראליות, שזה בערך עליון של כולנו

אליהו (אלי) רביבו:  לא מטילים בזה ספק

אליהו (אלי) רביבו:  ואם אומרים לי שירות אני רוצה לדעת מה הוא

אליהו (אלי) רביבו:  נבחן, נראה, אולי רוצים אותו, לא רוצים אותו

אליהו (אלי) רביבו:  אולי זה מעט מידי ביחס למה שאתם משרתים כמדינה וצריך לשלם יותר? נעשה פה עוול

אליהו (אלי) רביבו:      אבל אני הולך טיפה אחורה

אליהו (אלי) רביבו:  אני כמחוקק מסתכל על עיקרון אחד: האם נושא שנמצא על המדוכה, כשהפקידות הבכירה, משרדית ו/או בין משרדית, עו"ד סאלם, מראה לי שהיא קיימה דיוני מטה לאורך הזמן, בזמן סביר ובאמת היו עם עיניים מפוקחות ואמרו שנייה, זה לא אומר שאם קבענו זה לעד

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא אומר שאם לא מגיעים אלינו זה בסדר

אליהו (אלי) רביבו:  בואו נהיה אנחנו עם רגישות ונבחן את הנושא שוב פעם, כי יש תנודות בשוק

אליהו (אלי) רביבו:  כי העולם מתפתח, כי הכלכלה מתחזקת

אליהו (אלי) רביבו:  כי אחוז האבטלה יורד וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה

אליהו (אלי) רביבו:  אם הייתם מראים לי שבאמת היה, הייתה בחינה כנה ועמוקה כעבודת מטה שלכם, אני יודע מה? מלפני שלוש שנים – הייתי אומר חבר'ה, שנייה, לא פותחים כל פעם נושא לדיון מחדש

אליהו (אלי) רביבו:  אני יודע שכולם, הם עובדים בידיים נקיות

אליהו (אלי) רביבו:  אנשים מקצועיים ומסורים

אליהו (אלי) רביבו:  מקבל כמעט אפילו ראה וקדש

אליהו (אלי) רביבו:       אבל כשאתם אומרים לי שאתם נסמכים על נקודת הנחה שבעטיה, נקודות הנחה שבעטיין גיבשתם החלטה לפני 21 שנה, שחלק מהנוכחים פה אפילו עדיין לא היו בשוק העבודה, ולא בחנתם את זה עד היום והיום אתם לא רוצים לבחון את זה כי אתם מעריכים שאנחנו עומדים לחזור לאותה סיבה שבעטיה החלטתם לפני 21 שנה, זה לא פחות ממקומם אותי

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מצפה מהפקידות שתגלה רגישות שנייה לפני שאני כמחוקק נדרש לנושא

אליהו (אלי) רביבו:  זהו, זה, אני חושב שבזה אני ביטאתי באופן מאוד ברור את הגישה שלי

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש להעביר את רשות הדיבור

אליהו (אלי) רביבו:  קודם ביקש עו"ד ואאיל עבאדי, מההסתדרות

אליהו (אלי) רביבו:  אני רואה שהוא יצא, מן הראוי שלפחות אצהיר על כוונתי

אליהו (אלי) רביבו:       אנחנו נעבור להקשיב לגב' יולי גת, מהתאחדות בתי האבות

אליהו (אלי) רביבו:  ולפני שגב' גת הנכבדה, לפני שאני מעביר לך את רשות הדיבור, תת התחום שאת מייצגת בצורה מכובדת מאוד, היה מהבודדים שכן קיימנו דיונים בעניינם בעניין גובה האגרות וכל ההשלכות שלהן

אליהו (אלי) רביבו:  אבל כפי שביטאתי בעבר, אני מבטא את זה גם כרגע, שלמרות שאני נותן לך רשות דיבור לבטא את כאב התחום שלכם, אני עדיין מוחה כנגד ההתנהגות הכוחנית שבאופן חד צדדי החליטה לא לשלם את האגרות ולהפר את הסיכום שבדיעבד, זאת אומרת שבזמן ההטבה לא ביטאתם את ההתנגדות העתידית שלכם

אליהו (אלי) רביבו:  אבל כשהגיע המועד החלטתם שאתם לא משלמים

אליהו (אלי) רביבו:  ואף אחד לא יכול לספר לי שכל כך הרבה גופים עסקיים שאין זיקה ביניהם לא תיאמו עמדה, אבל רוב רובם הגיעו לאותה החלטה ולאותה מסקנה

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני מוחה

אליהו (אלי) רביבו:  אתם מפסידים קולות ומנדטים אצלי, כי אתם התחלתם אצלי בפור מאוד מאוד גבוה

אליהו (אלי) רביבו:  ואם לא הייתם מתנהגים באופן כוחני אני הייתי ממשיך להירתם והייתי ממשיך לייצג ולהשמיע את קולכם בצורה יותר גבוהה ממה שהייתם יכולים לצפות ממני בכלל

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני, שוב, חרף כל זאת, מאפשר לך לבטא את קולכם

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אני לא רוצה ששנייה לפני כן תשכחו את ההסתייגות שלי מההתנהגות שלכם

יולי תמיר: אז תודה רבה על זכות הדיבור ואני אתחיל מהסוף ואחר כך אני אחזור למהות

יולי תמיר:  ראשית, לא היה שום תיאום מעולם, בשום רגע נתון

יולי תמיר:  צריך להבין שאנחנו התחלנו בטרם הגיעו העובדים הזרים

יולי תמיר:  היינו בוועדת הכספים בתקופתו של גפני בקדנציה הקודמת

יולי תמיר:  ובסופו של דבר הוחלט לתת פטור בשנה הראשונה

יולי תמיר:  והייתה התחייבות של חה"כ גפני בוועדה שבתום השנה הוא ישוב וידון בהמשך הפטור

יולי תמיר:  וכשהסתיימה השנה והיה קצת שינויים בממשלה הנושא הזה נמרח ואנחנו עדיין לאורך כל הדרך הובטח לנו שהנושא יעלה לדיון ושהנושא ייפתר

יולי תמיר:  אז לא חיכינו ולא הסכמנו לקבל החלטה בידיעה שאחר כך נתנגד, אלא הייתה הבטחה מוצהרת מוועדת הכספים שהנושא הזה יטופל והפטור יימשך

יולי תמיר:  ולגבי התיאום, לא היה תיאום

יולי תמיר:       ויחד עם זאת, בנקודת הזמן שאנחנו נמצאים היום, כבר בחודשים האחרונים ועוד לפני המלחמה, כל גוף בחר אם הוא רוצה לשלם או לא, וזה לא מתוך רצון

יולי תמיר:  המילה 'רצון' היא לא נכונה

יולי תמיר:  אם הוא מסוגל לשלם או לא

יולי תמיר:  אבל מה שקרה זה שאנחנו מבינים שאנחנו בשוקת שבורה

יולי תמיר:  למרות שהובטח שהנושא הזה יטופל והפטור יימשך, זה לא קרה, למרות ההבטחות של הפוליטיקאים

יולי תמיר:  שנייה אחת בבקשה

יולי תמיר:  לא קרה, למרות ההבטחות של הפוליטיקאים

יולי תמיר:  ועד כמה שאני יודעת, חלק גדול מהמעסיקים שילם את האגרה שהוא התבקש אליה

יולי תמיר:  יתקן אותי משה נקש אם הדברים לא נכונים

אליהו (אלי) רביבו: ראשית, אני יודע שחלק שילם

אליהו (אלי) רביבו:  הוא החלק הקטן

יולי תמיר: לא, לא

יולי תמיר:  היום זה רוב

יולי תמיר:  כשאנחנו אמרנו שאנחנו לא יכולים להבטיח שידונו בנושא הזה

יולי תמיר:  היום זה רוב, עד כמה שאנחנו יודעים, כי הסברנו שאנחנו מרימים ידיים, לא עוזבים את הנושא, כי אנחנו חושבים שזה מוצדק

יולי תמיר:  אבל לא נותנים מענה

יולי תמיר:  ולכן אני יודעת שהרוב שילמו, יתקן אותי משה אם הוא יודע נתונים

יולי תמיר:  וזה לגבי נושא האגרות

יולי תמיר:  אז אנחנו נשמח, חה"כ רביבו, יושב ראש הוועדה, שתשנה מעט את הכעס ותנתב אותו אלינו אם יש בדברים אחרים

יולי תמיר:  אנחנו שומרי חוק

יולי תמיר:  כשמבטיחים לנו ואומרים לנו שזה יטופל אנחנו מצפים שזה יקרה

יולי תמיר:  לצערנו זה לא קרה

אליהו (אלי) רביבו: טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אני נדרש שנייה אחת לצאת וחה"כ קרויזר יחליף אותי

אליהו (אלי) רביבו:  את יודעת מה הרגישות שלי לנושא ועד כמה שאני מייצג את עמדתכם ומבטא אותה במשך דיונים רבים לאורך השנה, גם קודם למלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  אני יודע שהאתגרים שאתם מתמודדים איתם בימים האלה הם כפולים ומכופלים

אליהו (אלי) רביבו:  אני יודע שאתם עושים את זה מתוך שליחות אמת

אליהו (אלי) רביבו:  ולא הייתה לי דרך אחרת לבטא את התסכול שלי מאותה החלטה קודמת

אליהו (אלי) רביבו:  ובהנחה ואני סומך את ידיי על הנתונים שאת מוסרת לי, בהנחה שהדברים שאת מוסרת לי אכן באמת השתנו ויישרו קו עם גישתי, כפי שדרשתי באותו דיון סוער – אז אני מחזיר את תמיכתי ופורש את שמיכתי באופן אבסולוטי

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר?     

יולי תמיר: אני מודה

יולי תמיר:  אני רוצה לומר עוד כמה מילים

יולי תמיר:  ראשית אני רוצה להתעסק בפלסטינאים

יולי תמיר:  אני לא חשבתי, זה היה טרום זמני

יולי תמיר:  לא חשבתי שפלסטינאים זה פתרון לטפל בזקנים שלנו ובהורים שלנו

אליהו (אלי) רביבו: ברשותכם, אני פשוט נדרש לאיזה שהיא שיחה מאוד בהולה, בוועדה שלמעלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני חוזר כמה רגעים

אליהו (אלי) רביבו:       (היו"ר יצחק קרויזר)         

יולי תמיר: אז מה שאני אומרת זה לרגע נתעסק בפלסטינאים

יולי תמיר:  למסגרת המוסדית ניתנה הקצאה של 1,000 פלסטינאים

יולי תמיר:  כמו שאמרתי לפני רגע, זה קרה טרום זמני כיושבת ראש האיגוד

יולי תמיר:  ואני באופן עקרוני חושבת שפלסטינאים זה לא מי שצריך לטפל בהורים שלנו ובסבים ובסבתות שלנו

יולי תמיר:  וזה לא נכון

יולי תמיר:  יותר מזה, אמרתי עוד לפני המלחמה, לצערי, שאם חלילה יקרה משהו, ואנחנו מוסדות שחייבים להמשיך לתפקד, זה יכה בנו בפנים

יולי תמיר:  וזה בדיוק מה שקרה

יולי תמיר:       למעשה, היום אני חושבת שיותר מ-50% מהפלסטינאים לא מגיעים לעבודה

יולי תמיר:  או בגלל שהם לא רוצים, אבל הם מאוד מפחדים

יולי תמיר:  מאיימים אליהם ויוצאים כנגדם

יולי תמיר:  מדווחים עליהם למשטרה, למרות שיש להם את האישורים

יולי תמיר:  והם הרימו ידיים והם עוזבים

יולי תמיר:  אז אנחנו נמצאים כרגע, מעבר למחסור הקבוע בעובדים, אנחנו נמצאים במחסור ממש עכשווי בעקבות המלחמה

יולי תמיר:  וצריך להבין, שהסיטואציה הזאת שמדברים איתנו על מחסור בעובדים, אגב, אני רק צריכה לציין פה שמיד כשהתחילה המלחמה וראינו את הקטסטרופה שעומדת לנגד עינינו פנינו לרשות האוכלוסין וההגירה וביקשנו אי אכיפה להעסקת עובדים בלתי חוקיים וקיבלנו מענה מיידי

יולי תמיר:  צריך להגיד שאפו

יולי תמיר:  אבל עדיין, כשאנחנו מקבלים עובד בלתי חוקי לתקופה מאוד קצובה, שאתה צריך ללמד אותו, להדריך אותו, להשקיע בו

יולי תמיר:  ואז אחרי חודש אנחנו צריכים שהוא ייצא ואין אלטרנטיבה, אז אנחנו שוב בשוקת שבורה

יולי תמיר:       הסיטואציה היא שבתקופה הזאת צריך גם להבין שהמוסדות שלנו נדרשו לקלוט לא מעט זקנים גם מהקהילה שנדרשו לפנות את בתיהם וגם מבתי חולים, כדי לפנות את המיטות למי שבאמת צריך אותם

יולי תמיר:  אז לא רק שנעלמו לנו עובדים, גם נדרשנו להרבה יותר מטופלים

יולי תמיר:  אני לא מצליחה להבין איך אפשר לקיים את זה

יולי תמיר:  אני בתוך העולם הזה ואני אומרת לכם, אנחנו עובדים יומם ולילה, משלמים שעות נוספות, לוקחים את העובדים בהסעות, כי הם מפחדים להגיע

יולי תמיר:  ועדיין, זה בלתי נסבל לשחוק את העובדים עד דק

יולי תמיר:  ובסוף גם לא לתת שירות

יולי תמיר:       והסיטואציה היא שנאמר פה שעל ביטחון תזונתי, הזכיר לנו פה המנכ"ל, מאסלו מדבר על הנושא של אוכל כשלב ראשון

יולי תמיר:  חבר'ה, בשביל להגיע למאסלו צריך קודם כל לחיות

יולי תמיר:  אם אין חיים האוכל לא רלוונטי

יולי תמיר:  כדי שהאנשים האלה יוכלו לקבל איכות חיים אנחנו מחויבים לתת להם טיפול והטיפול ניתן על ידי מטפלים סיעודיים

יולי תמיר:  עכשיו, אני מבינה ואני רואה גם את כל הפרסומות, שנותנים עידוד של המדינה

יולי תמיר:  גב' שוקרון, אני לא יודעת אם איתנו או לא

יולי תמיר:  נותנים עידוד ותוספות, כדי שעובדים ישראלים יגידו

יולי תמיר:  למה אנחנו לא שם? אז אני רוצה לומר לכם שאנחנו פנינו למשרד הבריאות

יולי תמיר:  ומשרד הבריאות נענה להוציא קול קורא לגיוס עובדים כמטפלים סיעודיים

יולי תמיר:  שיתף איתנו פעולה

יולי תמיר:  אז הנה התוצאות מהיום: 300 ומשהו אנשים פנו

יולי תמיר:  אף אחד, אף אחד לא התאים לעבוד כמטפל

דיקלה טקו: למה?     

יולי תמיר: למה? את רוצה לעבוד כמטפל, יום אחד איתי? בואו

יולי תמיר:  אף אחד לא רוצה, תסלחי לי, לרחוץ ולנקות טוסיק של זקן

יולי תמיר:  זה לא מתאים לישראלים, הם לא רוצים

יולי תמיר:  פשוט לא רוצים

יולי תמיר:  מה עוד אנחנו צריכים לעשות?      ועוד נקודה אחת, למרות שנתבקשתי לא להגיד אותה

יצחק קרויזר: כל ה-300 שהגיעו אליכם נמצאו לא מתאימים?     

יולי תמיר: הם הגיעו למשרד הבריאות

יולי תמיר:  משרד הבריאות העמיד עובד לנושא הזה וגם מתנדב מהתחום שלנו, כדי לאתר אותם

יולי תמיר:  אמרתי, במסגרת המלחמה זה מה שעשינו

יולי תמיר:  ולפי מה שאומרת לנו עובדת המשרד שהושמה לצורך העניין הזה, שהם קיבלו כ-380 פניות ולצערם לא נמצא אף אחד שמוכן לבוא לעבוד במטפלים

יולי תמיר:  הם מוכנים לעבוד בכל מיני נושאים

יצחק קרויזר: העובדים הפלסטינאים שהיו אצלכם, הם כולם הפסיקו להגיע? יש כאלה שכן?     

יולי תמיר: לא

יולי תמיר:  אמרתי, מעל 50% להערכתנו

יצחק קרויזר: בערך 500 עכשיו

יולי תמיר: נכון

יולי תמיר:  ולאט לאט זה גם יורד

יולי תמיר:  כי מה שקרה זה שבן אדם נסע הביתה, קודם כל ככה: הם קיבלו אישורים ללא לינה

יולי תמיר:  אז הם נדרשו לצאת ולחזור

יולי תמיר:  כמובן שכשהם יצאו כיתת יורים עמדה מולם בחזרה ואמרה להם לא להתקרב בכלל, כי יורים עליהם

יולי תמיר:  אז הם בכלל חזרו והודיעו שבכלל לא הולכים לבוא

יולי תמיר:  אלה שנשארו ללון, כי האישורים שלהם זה עד 00:00 בשעון, הכוונה שהם יישארו ללון, אז שכנים באים, מדווחים שיש פה פלסטינאים

יולי תמיר:  משטרה מגיעה, לא מקשיבה, לא אומרת כלום ואומרת אין אישור ומוציאים אותם

יולי תמיר:  תופסים אותם ומוציאים אותם

יולי תמיר:  אז אנחנו נמצאים גם שם בשוקת שבורה

יולי תמיר:       עכשיו אני רוצה רק משהו להגיד לגבי האגרות

יולי תמיר:  אני שומעת פה את האגרות של החקלאות

יולי תמיר:  וחלילה, עיני לא צרה, חקלאות זה חשוב, מסכימה

יולי תמיר:  אבל מדברים איתנו על 1,300 ועוד 650 ועוד 185

יולי תמיר:  אנחנו משלמים 330 או 350 רישום אגרה

יולי תמיר:  ועוד 8,000 שקלים אגרה לעובד

יולי תמיר:  אין ישראלים

יולי תמיר:  שמענו מהגב' שוקרון שכל הדבר הזה נעשה בגלל שעובדים ישראלים היו מובטלים

יולי תמיר:  אני לא מצליחה להבין איך עובד ההיגיון פה? איזה היגיון יש? אין עובדים

יולי תמיר:  אגב, הפלסטינאים לא שילמו עליהם אגרה, כי עשו תיקון בתקנות שעובד שיגיע ממדינה שגובלת במדינת ישראל לא ישלם אגרות

יולי תמיר:  למה זה רלוונטי? אם אין עובדים, אז אין עובדים, אז לא צריך לשלם אגרות

יולי תמיר:  והלוואי ומישהו יצליח פה לגרום לנו לאגרות של 1,300 עם 650 ו-185

יולי תמיר:  שסיכמתי את זה לבערך 2,000 שקלים

יולי תמיר:  אנחנו מדברים על 8,800 שקלים

יצחק קרויזר: נועה איתנו, נכון? את שומעת אותנו נועה, נכון?     

חיים כץ: חשוב רק לציין עובדה, אנחנו הענף היחיד מכל הענפים פה שמתוקצב על ידי המדינה

חיים כץ:  אנחנו לא ענף פרטי, אין לנו למי לגלגל את העלויות האלה

יצחק קרויזר: הבנתי

יצחק קרויזר:  אז תכף, תסיימי לדבר, אני רק עוד שאלה אחת לגבי מכסות פנויות לעובדים זרים אם יש לכם

יולי תמיר: כן

יולי תמיר:  יש החלטת ממשלה ל-2,500

יצחק קרויזר: ויש לכם מדינות יעד שאתם יודעים להביא אותם?     

יולי תמיר: אנחנו קיבלנו 1,100 נפאלים

יולי תמיר:  הובטח לנו לפתוח את המשרות האחרות וזה תקוע באיזה שהוא נושא שטרם נדון

יולי תמיר:  אם יוכלו רשות הגירה להסביר אצת הנושא שבגינו לא פותחים, למרות שאמרו לנו שיפתחו את ה-900 הנוספים

יולי תמיר:  ויש לנו עוד 500 של משרד הרווחה, שגם אותם אנחנו מבקשים לפתוח, של בתי אבות

יולי תמיר:  250, זה 500 בתקנה, בהחלטת ממשלה, אבל כרגע רוצים לפתוח רק 250, גם לא ברור למה

יולי תמיר:      אז אנחנו נמצאים באמת במשבר מאוד קשה

יולי תמיר:  אנשים מתחילים לאט לאט, גם אריתראים וגם כאלה שהם נמצאים בארץ בתוקף מצבים אחרים מוצאים אלטרנטיבות, כי העבודה הזאת קשה והיא מתסכלת והיא לאורך זמן בעייתית לאנשים

יולי תמיר:  ואנחנו רואים את הנפאלים שהם חוקיים, אחרי שנה הם מבקשים כבר לצאת לחופש, וזה נפל עכשיו, כי נגמרה השנה בערך

יולי תמיר:  אז אנחנו לא יכולים לא לאפשר להם את זה

יצחק קרויזר: - - - ענף שמשלם כזאת אגרה?      

יולי תמיר: הטענה היא שהאגרה הרשמית היא קרוב ל-10,000 שקלים ואחרי דיונים רבים עשו לנו הנחה

יולי תמיר:  אני רוצה רגע לחדד את מה שנחי, המנכ"ל של האיגוד אמר

יעל דיין: אנחנו משלמים יותר, אגב, אבל אנחנו נגיע אלינו, המלונות

יעל דיין:  אנחנו משלמים 11,000 שקלים

יולי תמיר: כן

יולי תמיר:  אמרתי שמה שנאמר 10,000 ומשהו לשנה

יולי תמיר:  ולנו עשו כביכול הנחה וזה 8,800 שקלים

יצחק קרויזר: נועה, שומעת אותנו?      

נועה שוקרון: כן, אני שומעת, אני אתייחס כשתיתן לי

יולי תמיר: אז רק עוד מילה אחת לחדד, כי זה גם בהקשר לנועה

יולי תמיר:  אני רוצה לחדד את מה שנחי אמר

יולי תמיר:  הענף של הסיעוד המוסדי משולם על ידי המדינה

יולי תמיר:  המדינה היא הלקוח, משרד הבריאות הוא הלקוח

יולי תמיר:  70% מהמטופלים משולמים על ידי משרד הבריאות

יולי תמיר:  כלומר שמשרד הבריאות הוא הלקוח שלנו במסגרת מכרז

יולי תמיר:  ברגע שמוסיפים לנו אגרה אז סביר שמשרד הבריאות ישלם לפחות 70% ממנה על המטופלים שלו

יולי תמיר:  100% על המטופלים שלו שהם 70%

יולי תמיר:  משרד הבריאות, אגב, טען שזה נכון, שזה צריך לחול עליו

יולי תמיר:  אבל קבעו שמנכ"לי המשרדים ייפגשו, אני לא יודעת אם הם נפגשו או לא

יולי תמיר:  אני רק יכולה לומר שהתוצאה היא שהם לא משלמים

יולי תמיר:  לא משלמים

יולי תמיר:  הם אומרים אנחנו צריכים לשלם את זה, האוצר לא מאשר לנו תקציב, לא משלמים

יולי תמיר:  אז אנחנו נמצאים גם פה וגם פה וגם פה

יולי תמיר:  כל הזמן באין מוצא

יולי תמיר:  והזקנים צריכים להמשיך לחיות ולקבל טיפול איכותי וראוי וזה ה-א'-ב' של המחויבות הישראלית והיהודית שלנו

יצחק קרויזר: כמה מפונים מבוגרים קלטתם?     

יולי תמיר: עד עכשיו נקלטו כ-600, מעל 600 ברווחה ומעל 1,000 בסיעוד

יצחק קרויזר: נועה, את איתנו? את רוצה להגיב על השאלות שהיו כלפייך?     

נועה שוקרון: כן

נועה שוקרון:  אני בלי מצלמה, כי אני פשוט התחלתי לנהוג, אחרת אני אאחר למילואים, אז אני מצטערת

נועה שוקרון:  ככה: בנוגע לטענות שקשורות למלחמה בעצם אם הבנתי נכון ענף הסיעוד המוסדי טוען שהוא איבד הרבה מאוד פלסטינים

נועה שוקרון:  אני כן אגיד שמהנתונים שאני מכירה של המל"ל, ענף הסיעוד המוסדי היה באמת מהראשונים שהוגדר שהעובדים הפלסטינים שלו ממשיכים להגיע

נועה שוקרון:  ואני מכירה מספרים שהם הרבה יותר גבוהים מ-50%

נועה שוקרון:  אבל אנחנו בהחלט נבחן את זה

נועה שוקרון:  למיטב ידיעתנו היקף הפגיעה הוא הרבה יותר נמוך ממה שמתואר פה

נועה שוקרון:       שאר הסוגיות שיולי תיארה הן סוגיות שגרה

נועה שוקרון:  וכפי שגם ציין יו"ר הוועדה לפני כן סוגיית האגרות היא סוגיה מתמשכת וגם כואבת

נועה שוקרון:  כי היו פה הרבה מאוד חודשים שמוסדות לא ישלמו כחוק

נועה שוקרון:  ההנחות שניתנו בזמנו היו כתוצאה מהקורונה והשתת עלויות רגולטוריות שהיו על המוסדות

נועה שוקרון:  אין ביניהם ובין מצב שגרה קשר

נועה שוקרון:  אני אוסיף וגם אומר שאני מוצאת את זה קצת מצחיק, או לכל הפחות אירוני, לטעון לאיזה מחסור בעובדים מיד אחד וביד השנייה לבקש הנחה במחיר

נועה שוקרון:  כי הרי ברור שמחסור בעובדים מוביל לגידול בעלויות וחלק ממשמעויות של מחסור זה שמעסיקים מוכנים לשלם יותר עבור העובדים שלהם

נועה שוקרון:  זה חלק מהמנגנון הכלכלי הבסיסי

נועה שוקרון:  ולכן ככל שטענת המחסור אכן חזקה וקיימת, אני לא מבינה איך המוסדות מתעסקים בעת הזו בהורדת עלויות

יולי תמיר: איזה הורדת עלויות? לא הבנתי

יולי תמיר:  סליחה, אם את יכולה לחזור

נועה שוקרון: אני ממש נותנת לכולם לסיים באופן מלא

נועה שוקרון:  אני אעריך אם תוכלו לעשות את זה גם כלפיי

נועה שוקרון:  אז זו סוגיית שגרה, כמו שאמרתי

נועה שוקרון:  וככל שירצו המשרדים, שלושת המשרדים הרלוונטיים, אפילו ארבעתם: גם משרד הבריאות וגם משרד העבודה וגם רשות האוכלוסין וההגירה וגם אנחנו, דנו בנושא הזה מספר פעמים

נועה שוקרון:  אני אציין שתמיד הפניות היו על דרך דרג פוליטי

נועה שוקרון:  מעולם הגוף לא פנה אלינו כאנשי מקצוע לדבר באופן ישיר וגם על כך חבל, אבל זה כמובן זכותו

נועה שוקרון:       והנושא נדון מספר פעמים והוחלט שאין הצדקה

נועה שוקרון:  אנחנו נהיה מוכנים לדון בנושא בפעם החמישית או השישית, עם תום הלחימה

נועה שוקרון:  כרגע בהקשרי לחימה וחירום אנחנו נבחן את היקף הפלסטינים שיצאו מהענף

נועה שוקרון:  כמו שאמרתי, למיטב ידיעתי מדובר בעשרות בודדות

נועה שוקרון:  אבל אם המספר הוא אחר אנחנו נבחן משמעויות

יצחק קרויזר: אוקיי

יצחק קרויזר:  אבל אני רוצה לשאול אותך שאלה על הרציונל שאת אמרת מקודם, שהאגרות הגבוהות הוא כדי לתעדף את העובד המקומי

יצחק קרויזר:  אבל הוא לא מגיע למקצועות האלה

יצחק קרויזר:  הוא לא מגיע לסיעוד, הוא לא מגיע לחקלאות, הוא לא מגיע למלונאות, הוא לא מגיע לבניין

יצחק קרויזר:  ובסופו של דבר אתם כבר על אלה שכן מעסיקים ורוצים לצמוח עם העובדים הזרים, אתם משיתים עליהם באמת אגרות מאוד כבדות שבסוף גם הם לא יוכלו להעסיק את מעט הישראלים שכן כבר מוכנים לבוא ולעבוד בענפים האלה

נועה שוקרון: הטענה לגבי אין עובדים ישראלים שמוכנים לבוא לעבוד היא טענה שקצת קשה לכמת אותה במספרים

נועה שוקרון:  כי יש עובדים בענף הסיעוד המוסדי

נועה שוקרון:  ואני אגיד אפילו יותר מזה, הפעם הראשונה שענף הסיעוד המוסדי קיבל מכסות של עובדים זרים הייתה שנת 2019

נועה שוקרון:  כלומר עד לפני שנת 2019 כל הענף הזה היה במאה אחוז מושתת על עובדים מקומיים

נועה שוקרון:  אז קשה לי לקחת את מה שאתה אומר ולשים אותו רגע במספרים

נועה שוקרון:  אומר בכנות, לכאן או לכאן, בסופו של דבר אנחנו יודעים ששיעור ההשתתפות ולא רק שיעור האבטלה הוא שיעור האנשים ששאלו אותם האם אתם עובדים? הם ענו לא

נועה שוקרון:  והאם אתם רוצים לעבוד? הם ענו כן

נועה שוקרון:  יש גם הרבה מאוד אנשים במדינת ישראל שאולי לא רוצים לעבוד, בדגש על אוכלוסיות ספציפיות שגדלות דמוגרפית וההיקפים שלהם הם מאוד משמעותיים

נועה שוקרון:  ולכן להגיד שאין ידיים עובדות במדינת ישראל זו אמירה שאני ברמה המספרית לא יודעת לתמוך אותה, אלא דווקא להיפך

יולי תמיר: נועה, קצת מאכזב שכשאת יודעת נתונים את אומרת אותם מדויקים וכשאת לא יודעת את מביעה דעה

יולי תמיר:  אני חושבת שהדעה הזאת מוטעית

נועה שוקרון: איזו דעה? על הדמוגרפיה של מדינת ישראל? לא הבנתי, מה הדעה שאמרתי עכשיו והיא לא מספרית?     

יולי תמיר: את מדברת על זה שלך לא ידוע שכמויות כאלה חסרים

יולי תמיר:  שעזבו, שהלכו

יולי תמיר:  ויחד עם זה, את מביעה עמדה

יולי תמיר:  אבל יותר מזה אני רוצה לומר לך, עד 2019 זה לא שהיו עובדים, זה היה מלחמות לקבל היתרים לעובדים זרים

יולי תמיר:  זה שהגיעה קורונה ולצערנו אפשר למצוא משהו אחד בקורונה שהיה טוב - - -     

נועה שוקרון: אז קיבלתם עובדים זרים

נועה שוקרון:  האם ההיתרים לעובדים זרים מנוצל במלואו? היקף ההיתרים שקיבלתם ב-2019 לעובדים זרים, האם הוא מנוצל במלואו בימים אלה?     

יולי תמיר: לא

יולי תמיר:  א', בגלל האגרות הגבוהות שהוטלו, שרבים לא, פחדו לקחת את הנטל הזה

יולי תמיר:  ב', בגלל שאנחנו ביקשנו כבר לפתוח אותם ולא פותחים לנו אותם עדיין

יולי תמיר:  יכול להיות שזה סיבות אובייקטיביות, יכול להיות סובייקטיביות, עם עמדות, אין לנו מושג

יולי תמיר:  אנחנו ביקשנו לפתוח שוב וכרגע זה עוד לא פתוח

יולי תמיר:  אז ביקשתי שמשה יגיב על זה אם הוא יודע וייתן לנו תשובה מתי זה יקרה

יולי תמיר:       אבל יחד עם זה, להגיד שיש ישראלים שרוצים לעבוד בסיעוד או להגיד שעד 2019 הסתמכנו על ישראלים, התשובה היא פשוט לא נכונה

יולי תמיר:  הסתמכנו לא מעט בירושלים, יכולים להסתמך על מזרח ירושלים

נועה שוקרון: שנייה, אני מתנצלת, אבל כשמדברים על דברים מקצועיים אז אני מתנצלת, אבל יש גבול

נועה שוקרון:  האם פעם ראשונה, האם, אני רוצה להבין אם לא דייקתי במשהו

נועה שוקרון:  האם פעם ראשונה שענף הסיעוד המוסדי קיבל מכסות עובדים זרים הייתה ב-2019

נועה שוקרון:  נכון או לא נכון?     

יולי תמיר: זה כן

יולי תמיר:  אבל את אמרת שלפני כן הם הסתדרו

יולי תמיר:  והפלא ופלא, הם לא הסתדרו

יולי תמיר:           (היו"ר אליהו רביבו)         

אליהו (אלי) רביבו: תעצרו את זה פה בבקשה

אליהו (אלי) רביבו:  תודה

אליהו (אלי) רביבו:  גב' שוקרון, אין זה אומר שאם עד תקופה מסוימת ענף מסוים, כמו הסיעוד המוסדי, לא הסתייע בידיים עובדות זרות, זה אומר שהם הסתדרו

אליהו (אלי) רביבו:  זה אומר שהם לא הסתייעו והם לא הסתדרו

אליהו (אלי) רביבו:  כמו שלדוגמה ענף הניקיון הוא לא מסתייע עד היום וזה לא אומר שהוא מסתדר

אליהו (אלי) רביבו:  זה אומר שיש צורך ולא מצליחים לתת מענה בהתאם לתפוקה המוצעת

אליהו (אלי) רביבו:       לעניין ההתייחסות הקודמת שלך, שאת אמרת שאתם תדונו

אליהו (אלי) רביבו:  אני קיבלתי עדכון ואני מודה על התגובה הזאת

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק אומר שלא הוגן לבדוק האם נוצלו מלוא המכסות כשאתם יודעים שיש אבן נגף בדרך מכיוון שעדיין האגרות קיימות ומכבידות

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני, מה שאני דרשתי באותו דיון לפני כמה חודשים מיולי ומשאר חבריה שקודם כל ישלמו ואז אני אוכל לבוא בידיים נקיות איתם ביחד אליכם לפתוח את הנושא הזה מחדש לדיון

נועה שוקרון: יו"ר הוועדה, אפשר לפתוח את הנושא לדיון

נועה שוקרון:  אבל פה חשוב לי להבהיר משהו, שוב, ברמה הכלכלית

נועה שוקרון:  כשיש מחסור בעובדים וכשיש לגופים עסקיים מחסור בעובדים, הם אמורים להיות מוכנים לשלם יותר עבור עובדים

נועה שוקרון:  האגרה עבור ענף הסיעוד המוסדי היא לא גבוהה, היא נמוכה מהאגרה הממוצעת

נועה שוקרון:  ולכן הטענה שמחזיקה ביד אחת את האמרה שיש - - -      

אליהו (אלי) רביבו: שנייה, שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  את יודעת נתונים? גב' שוקרון

נועה שוקרון: - - - וביד השנייה שיש אגרה שהם לא יכולים לשלם היא לא הגיונית ברמה הכלכלית, היא פשוט לא הגיונית

אליהו (אלי) רביבו: כשאת יודעת שבטח הרווחים של ענף מסוים כל כך מצומצם וההבדל בין רווח להפסד מאוד מאוד קצר, את צריכה לצאת מתוך נקודת הנחה שיתכן שהאגרה הזאת הופכת את העסק ללא כלכלי, כיוון שהם עובדים על פי קודים מוכתבים מהמדינה והם לא יכולים לגבות כל מחיר שהם היו רוצים ומעוניינים לגבות

אליהו (אלי) רביבו:  כשאנחנו מגבילים ענף מסוים אנחנו צריכים לקחת בחשבון שההגבלה משאירה להם נתח רווחים כל כך מצומצם שלשלם עוד אגרה היא ההבדל בין יכולת הישרדות כלכלית של אותו עסק לכן או לא

אליהו (אלי) רביבו:       הלאה, אני מבקש להעביר שאלה למר משה נקש ואחרי כן הגב' יעל דניאלי, מנכ"לית התאחדות בתי המלון תקבל את רשות הדיבור

אליהו (אלי) רביבו:  מר משה נקש, אני שאלתי כבר כמה דיונים מה עמדתכם לעניין

אליהו (אלי) רביבו:  ביקשתי כבר לדעת במשך כמה דיונים ועם זה סיימנו, אם אני לא טועה, את הדיון הקודם

אליהו (אלי) רביבו:  מה עמדתכם לעניין העתקת מכסות של מעסיקים מפלסטינאים לעובדים זרים?     

משה נקש: אז קודם כל, הנושא הזה, העלית אותו בדיון הקודם

משה נקש:  הדיון היום עסק בנושאים אחרים שלהבנתי לפחות של אגרות ולכן לא באנו עם תשובה לשאלה הזאת

משה נקש:  אבל אני כן יכול להגיד, ואמרנו את זה גם בסיום הדיון הקודם, בדומה למה שנועה אמרה

משה נקש:  שבסופו של דבר אנחנו צריכים ואנחנו נבדוק, התחלנו אגב, לבדוק כמה בפועל מהמכסה של העובדים הפלסטינאים, דיברנו על חקלאות לצורך העניין

משה נקש:  כמה מומשה בפועל כי היה מכסה של סביבות 20,000, אבל בפועל, מהבדיקות הראשונות שהספקתי כבר לעשות זה לא עבר את ה-10,000 עובדים

משה נקש:  אז אנחנו נבדוק כמה בדיוק זה מומש בפועל

משה נקש:  ובהתאם לזה נראה

אליהו (אלי) רביבו: אני הצעתי, אני הצעתי לגישתכם שההעברה תהיה אקוויוולנטית, זה בסדר

משה נקש: אז אני אומר, אנחנו נבדוק את הנתונים

משה נקש:  אנחנו נבדוק את הנתונים, נעשה את השיקול האם יש מקום להעביר מכסה שהייתה לפלסטינאים לעובדים זרים, אבל כמובן שזה כפוף למימוש המכסה

משה נקש:  כרגע אנחנו לא קרובים לזה, אדוני יודע

משה נקש:  נכון? מה שיושב ראש אמר שפלסטינאים לא נכנסים 10,000 לצורך העניין, תעביר אותם לעובדים זרים

משה נקש:  אז אמרנו, ואמרנו את זה גם בדיון הקודם, כרגע המכסה רחוקה מלהיות ממומשת

משה נקש:  אוקיי? אנחנו לא נחכה, גם את זה אמרנו בדיון הקודם

משה נקש:  אנחנו לא נחכה עד שהיא תמומש ונגיד עכשיו בוא נדבר

משה נקש:  אנחנו יודעים להיערך לדברים מראש

משה נקש:  אסף ממשרד החקלאות מכיר את זה וכל יתר המשרדים

משה נקש:  מה שכן, כרגע, כשאנחנו די רחוקים מהמימוש של המכסה, אולי זה לא הזמן הנכון להגדיל אותה כבר

משה נקש:  אבל שוב, צריך לדון וצריך לדון על זה

משה נקש:  אנחנו נקבל את כל הנתונים על הפלסטינאים

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אז אני אשאל אותך שאלה פרקטית

אליהו (אלי) רביבו:  אתה לא צריך לענות לי היום, כי מן ההגינות, זה באמת לא היה נושא הדיון שהיית אמור להתארגן עם תשובה לגביו

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין שחלק מהשיקולים בראייה ארוכת טווח מכניסים את העיקרון שאנחנו לוקחים בחשבון שכל עוד שלא השתנתה מדינות מדינת ישראל לעניין הכנסה עתידית, השבה עתידית של עובדים פלסטינאים מאיו"ש לישראל, זה פקטור מסוים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אבל ביטאתי שיש ענפים שהצורך גדל, עם פרוץ המלחמה, והגידול ימשיך להתקיים גם בעתיד

אליהו (אלי) רביבו:       ונושא נוסף שאני מבקש שתתייחסו אליו, זה בסדר שלא היום, ידוע ואנחנו מבינים שאותה כמות שנכנסה מעזה לא תיכנס יותר לישראל

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? מה ההתייחסות שלכם לעניין ההחלפה הזאת? X נכנסו מעזה

אליהו (אלי) רביבו:  ידוע שלא ייכנסו? תנו לי מענה עליהם כרגע, לאותם מעסיקים

משה נקש: אוקיי

משה נקש:  אז כמו שאמרתי, ו-fair enough מצד יושב ראש הוועדה

משה נקש:  אנחנו נבדוק את הדברים האלה לעומק ונחזיר את התשובה לוועדה

משה נקש:  אבל אני רוצה להוסיף עוד שלוש נקודות, גם בעקבות מה שיולי אמרה, ברשותך

משה נקש:       קודם כל, כל הדיון הזה בנושא אגרות, שוב, זה בעיקר במגרש של משרד האוצר

משה נקש:  נועה יודעת לדבר, אני לא צריך לייצג אותה

משה נקש:  אבל צריך לחשוב אם זה באמת המקום הנכון לעשות את זה, בזמן מלחמה

משה נקש:  האם המלחמה היא זאת שגורמת לכל הדיון הזה שמתקיים על אגרות

משה נקש:  אתה בעצמך אמרת בתחילת הדיון שאולי לאו דווקא בגלל מלחמה צריך לדון על כל נושא האגרות

משה נקש:  אז אני אומר, יכול להיות שזה משהו שבהחלט מצריך דיון

משה נקש:  בטח, כמו שאתה אמרת, 21 שנה לא היה בזה שינויים

משה נקש:  אבל לאו דווקא עניין מלחמה

משה נקש:  עניין מלחמה יש את קרן הפיצויים וכל הדברים האלה שנועה הציגה

משה נקש:  אז יכול להיות, שוב, שזה לא, לאו דווקא המלחמה היא הטריגר לדיון בנושא האגרות

משה נקש:  אבל אני משאיר את זה הערה

משה נקש:       דבר נוסף שאני רוצה להכניס, בכל השיקולים, גם של המכסות, זה כל הסיפור, כי דיברתם על ענייני שיקולי תעסוקת ישראלים וכו'

משה נקש:  אני מוסיף ואני אוסיף לדיון כשנקיים את הדיון הבין משרדי הזה, את כל הנושא של שיקולי הגירה

משה נקש:  שגם אותם אדוני יושב הראש מכיר וצריך לקחת גם אותם בחשבון בבואנו להביא עובדים זרים

משה נקש:  וכמובן מה שיקרה או לא יקרה עם פלסטינאים, לאור ניסיון העבר

משה נקש:  יכול להיות שהמצב עכשיו הוא שונה ממה שהיה בעבר

משה נקש:  אבל ניסיוננו הראה שיצאו הפלסטינאים וגם חזרו לאחר מכן

משה נקש:  אז צריך לקחת בחשבון

משה נקש:  כי כשמביאים עובדים זרים זה לא זמני

אליהו (אלי) רביבו: חד משמעית

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין, לכן אני מבטא את זה

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא נעלם מעיניי, לא נעלם מעיניי

אליהו (אלי) רביבו:  ולכן קודם כל אני מבקש ליצור בידול בין איו"ש לעזה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא, אני עוד לא מצאתי בן אדם בקרב חברי הממשלה והפקידות וחברי הכנסת שמצפים, מתכננים או לוקחים בחשבון שעובדים מעזה יחזרו לישראל

משה נקש: לא, לא דיברתי על עזה

אליהו (אלי) רביבו: בסדר? יופי

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו יודעים שהם לא יחזרו

אליהו (אלי) רביבו:  היה בהם צורך

אליהו (אלי) רביבו:  אם לא היה בהם צורך הם לא היו נמצאים פה

אליהו (אלי) רביבו:  שגוי, לא שגוי, את זה נצטרך לשאול את השר גנץ בהזדמנות אחרת

אליהו (אלי) רביבו:  אבל once הם היו, והם הועסקו, הם לא יהיו

אליהו (אלי) רביבו:  בוא מהיום ניתן לזה מענה

אליהו (אלי) רביבו:  פשוט

משה נקש: התייחסות, ברשותך אדוני היו"ר, רק התייחסות קטנה למה שיולי אמרה, למוסדות הסיעוד

משה נקש:  אז ביקשתי וביררתי את זה

משה נקש:  כמעט כל מוסדות הסיעוד שילמו

משה נקש:  רוב המוסדות שילמו את האגרות

משה נקש:  לעניין המכסה הנוספת, אז קודם כל הרבה זמן לא היה מימוש מלא ולא הייתה דרישה מצד המעסיקים לאור האגרות, ואת אמרת בעצמך, להגדלת מכסה

משה נקש:  היום יש דרישה

משה נקש:  אנחנו ביחד עם משרד הבריאות והעבודה בוחנים את הנושא הזה

משה נקש:  אנחנו מחכים להמלצה של משרד הבריאות אחרי שהם יסיימו את ההתייעצות עם משרד העבודה

משה נקש:  ואנחנו נטפל בזה

משה נקש:  זה לא משהו שיש לו איזה משהו תקוע שאנחנו לא מתכוונים לקדם

משה נקש:  אנחנו מכירים את זה, זה בטיפול, זה יטופל בקרוב

משה נקש:  שוב, הדרישה המקורית לא הייתה דרישה מצד המעסיקים לעובדים, ולכן המכסה לא מומשה עד כה במלואה

יולי תמיר: אני רק רוצה לצורך הפרוטוקול

יולי תמיר:  רשות ההגירה מאז הוועדות הקודמות, שתיים אחורנית, ששלחת אותנו לעבוד ביחד, עוד באותו לילה דיברנו

יולי תמיר:  עשינו שיחות

יולי תמיר:  העלינו המון אפשרויות ורעיונות וקיבלנו מענים חלקיים

יולי תמיר:  וגם לפני שבוע, גם את זה עסקנו עם מיטל ועם ענבל

יולי תמיר:  אז מבחינת מענה, העניין הוא שזה כמו שאמר משה עכשיו, זה לא תקוע עכשיו ברשות האוכלוסין

יולי תמיר:  זה תקוע בבירוקרטיה מיותרת והורדת ידיים כנראה, שאני מעריכה את זה, ולא עושים

יולי תמיר:  בשביל לקבל החלטה לפתוח היתרים שיש אותם, לא צריך לעשות הרבה דיונים

יולי תמיר:  לא צריך לערב את חצי מדינת ישראל

יולי תמיר:  אני חושבת שצריך לתת מיידית תשובה עקרונית

יולי תמיר:  יש מכסות, אמרו לנו שהן קיימות

יולי תמיר:  אמרו שזה תקוע, כמו שאמר משה, במשרד הבריאות, במשרד העבודה

יולי תמיר:  הם צריכים לדון, הם צריכים לחשוב, הם צריכים לראות

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אז זה כבר קשור לשיתוף פעולה בין משרדי

אליהו (אלי) רביבו:  אני אעקוב אחר כך

אליהו (אלי) רביבו:  ולאור ההתייחסות של מר נקש לעניין העובדה שנשמעתם לדרישתי וציפייתי ברובכם, אני מודיע באופן חד משמעית שאני מחזיר את חסותי המלאה והאבסולוטית לטיפול בנושאים הכואבים והצודקים שלכם

אליהו (אלי) רביבו:  אני מחריג אבל ואומר שמי שלא שילם ועשה לעצמו דין, מראש יודע מה תהיה תגובתי לעניין המענה אליו באופן פרטני

אליהו (אלי) רביבו:  לרבות הטלת סנקציות

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא מקבל כוחניות

יולי תמיר: אין לנו את הסמכות לבדוק ולשאול מי שילם ומי לא, לכן אנחנו יודעים הערכות בלבד

אליהו (אלי) רביבו: אני אעקוב

אליהו (אלי) רביבו:  ואני לא מסכים לקבל התנהגות פסולה אחת שבאה להתמודד עם תהליך שגוי אחר

אליהו (אלי) רביבו:  לא מקבל

אליהו (אלי) רביבו:  בשביל זה אנחנו כאן

אליהו (אלי) רביבו:  ואנחנו שומעים, מקבלים חוות דעת, לומדים, יוצאים לשטח

אליהו (אלי) רביבו:  מגבשים מסקנות ובונים מדיניות שעל פיה אנחנו באמת מבקרים את החלטות הממשלה ודוחפים לקדם לצדק ולצורך

אליהו (אלי) רביבו:  אני מעביר את רשות הדיבור לגב' יעל דניאלי, מנכ"לית התאחדות המלונות

אליהו (אלי) רביבו:  פעם שנייה שאנחנו נפגשים השבוע

אליהו (אלי) רביבו:  אני מודה כאן שוב פעם על האירוח הלבבי והנעים והסיוע המקיף שארגנה לנו השבוע לכל הוועדה

אליהו (אלי) רביבו:  ומי ייתן והקדוש ברוך הוא יברך אותנו ויזכה אותנו שנזכה להגיע לסיור נוסף במהרה לא בנסיבות האלה

אליהו (אלי) רביבו:  וכשהאורחים יהיו שם מתוך בחירה וכמבלים

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

יעל דיין: לגמרי

יעל דיין:  קודם כל, תודה רבה

יעל דיין:  ותודה נוספת כמובן על הסיור שעשיתם איתנו השבוע

יעל דיין:  זה לא מובן מאליו

יעל דיין:  היה סיור אני חושבת מאוד מקצועי ומעמיק

יעל דיין:  והשיח היה אני חושבת טוב

יעל דיין:  ובאמת, תודה רבה

יעל דיין:  זה באמת לא מובן מאליו

יעל דיין:  מצאתם את הזמן, פגשתם את השטח, גם את העובדים, גם את המפונים

יעל דיין:  זה היה בהחלט משהו חשוב לנו, כנראה שלא פחות מלכם

אליהו (אלי) רביבו: רק מילה אחת קטנה למען ההגינות

אליהו (אלי) רביבו:  אני הייתי אורח שלכם ואני המשכתי בסיכום איתכם פגישות עומק עם המפונים

אליהו (אלי) רביבו:  ועלו שאלות נוספות שבעטיין יצאתי לשתי פגישות אחרות, אחת מהן עם שגרירת תאילנד

אליהו (אלי) רביבו:  ומצאתי את עצמי חוזר לחלק מאותם בתי מלון עד מאוד מאוד מאוחר בלילה

אליהו (אלי) רביבו:  גיבשתי עוד מסקנות ותובנות, אנחנו נצטרך לדבר עליהם בפגישת ההמשך שמתוכננת לנו לשעה הקרובה

יעל דיין: כל הכבוד

יעל דיין:  אני ברשותך אעביר את רשות הדיבור שלי ליואב בכר, סמנכ"ל משאבי אנוש שלנו, שבימים כשגרה נמצא בחזית של העובדים

אליהו (אלי) רביבו: סגן אלוף

יעל דיין: ונמצא כרגע בחזית הדרומית שלנו, רגע לפני שהוא מנתק את הטלפון לכמה ימים

יעל דיין:  אני אשמח אם ניתן לו את האפשרות לדבר

אליהו (אלי) רביבו: קיבל

יואב בכר: שלום לכולם

יואב בכר:  מצטער שראני לא אתכם, מצטרף לתודעה לסיור המוצלח והמלמד שנערך אצלנו בשני מלונות השבוע

יואב בכר:  אני מבקש קודם כל בכמה מילים לומר שענף המלונאות הוא שונה קצת מהחקלאות והבנייה

יואב בכר:  אצלנו אין תאגידים

יואב בכר:  התשלום לעובדים הוא ישירות מהמלון לעובד, בלי שום סוכנויות כאלה ואחרות, וכמובן שאנחנו רואים בזה דבר טוב

יואב בכר:  ולכן שום כסף, שתכף אני אומר מילה על האגרות, לא נשאר אצל לא תאגידים ולא חברות כוח אדם ולא אף אחד כזה

יואב בכר:       המצב אצלנו בענף לפני המלחמה היה שהיו לנו 2,500 היתרים לעובדים ירדנים באילת בלבד

יואב בכר:  2,300 היתרים לפלסטינאים בשאר הארץ ועוד 2,000 פיליפינים שבעמל רב, יחד עם רשות ההגירה, משרד התיירות והממשלה, הצלחנו בשנים האחרונות להביא לארץ

יואב בכר:  שבהחלט עוזרים ונותנים מענה טוב

יואב בכר:  ה-2,000 פיליפינים במאמץ מאוד גדול הצלחנו להשאיר את רובם בארץ

יואב בכר:  רק 50 מתוך הכמות הזאת ביקשו לעזוב

יואב בכר:  וזה משני טעמים: טעם אחד שבהחלט הייתה פה עבודה טובה גם של רשות ההגירה, משרד התיירות

יואב בכר:  הלכנו לשכנע אותם עם השגרירות הפיליפינית

יואב בכר:  וגם בגלל שהמצב של העובדים האלה במלונות הוא כמו בית

יואב בכר:  והטיפול בהם הוא כל כך טוב שלכן לא ברחו כולם

יואב בכר:       אנחנו ענף שנמצא בסיטואציה מאוד מבולבלת

יואב בכר:  כי חלק מהמלונות נמצאים באזורים שהם לא פעילים, אבל רוב המלונות הם עומדים למפונים

יואב בכר:  ולכן יש מלונות רבים שהם מלאים

יואב בכר:  במקומות שיכולנו ואנחנו יכולים לעשות ניוד, אנחנו מסייעים למלונות שצריכים מול מלונות שלא צריכים

יואב בכר:  כך שאין בכלל ספק שאנחנו עושים את כל המאמצים כדי שלא מלונות שזקוקים, שיוכלו להיעזר במלונות שלא זקוקים

יואב בכר:  אבל המצב כרגע הוא הירדנים עוברים אך ורק 1,200 ביום

יואב בכר:  הפלסטינאים כמעט ואין הגעות בכלל

יואב בכר:  מתוך 2,300 אולי גג 200-300 נמצאים ועוברים, זה הכול

יואב בכר:  וכל הדבר הזה גורם למצב שיש מלונות רבים שהמצב שלהם הוא שחסר עובדים ויש קושי

יואב בכר:       אנחנו שנים ארוכות עושים את כל המאמצים לקלוט עובדים ישראלים, גם לעבודות החדרנות והניקיון

יואב בכר:  זה לא צולח

יואב בכר:  זה לא עניין של כסף

יואב בכר:  ואנחנו מוכרחים לומר לכם ושתדעו, אנחנו במצב, בסיטואציה שהקטע הוא לא שעובדים ישראלים יש בעיה שלא משלמים, כן משלמים

יואב בכר:  מוכנים לשלם ולשלם הרבה

יואב בכר:  ועשינו פיילוטים מפה עד אמריקה, כולל בתקופות הקורונה ובין הסגרים

יואב בכר:  כך שיש ניסיון, גם לנו וגם לממשלה, ויודעים שהעובדים הזרים הם עניין חיוני

יואב בכר:  עכשיו שתבינו, יש לנו בסביבות 45,000-44,000 עובדים בענף, מתוכם סדר גודל של כמעט 30% זה עובדים לניקיון, חדרנות, משק בית ושטיפת כלים במטבחים

יואב בכר:  וזו כמות מאוד גדולה

יואב בכר:  זה סדר גודל של 11,000-12,000 עובדים

יואב בכר:  חלק אנחנו מסתדרים, באמת, עם כל התמריצים והעבודה שעושים מול עובדים ישראלים ומנסים להביא אותם

יואב בכר:  וזה כמעט ולא מסתייע

יואב בכר:  לכן הצורך שלנו הוא דרמטי

יואב בכר:  בכמות של עובדים לאילת, שיהיו יחד עם הירדנים ולא יהיו רק ביצים של ירדנים בסל אחד

יואב בכר:  ובמקום הפלסטינאים, אנחנו אתכם באותה מחשבה, לא ייכנסו לפה פלסטינאים בתקופה בטח הקרובה

יואב בכר:  ולכן אנחנו צריכים עובדים זרים במקומם

יואב בכר:       דבר אחרון זה תגבור לגבי הפיליפינים, שאנחנו צריכים לתגבר אותם

יואב בכר:  עכשיו לגבי האגרות ובזה אני אסיים

יואב בכר:  אני רוצה להתייחס לאגרות

יואב בכר:  אני שמעתי את נועה שוקרון, שאני מכיר אותה, ועשינו איתה בזמנו ניסיונות להביא עובדים ישראלים בשכר גבוה, שלא צלחו

יואב בכר:  וב-2003 אכן הייתה רפורמה

יואב בכר:  אבל מה קרה ברפורמה הזאת? החקלאים, האגרות שלהם, ואני שמעתי את החקלאים מדברים וגם אנחנו עיננו אינה צרה בהם

יואב בכר:  אבל אנחנו מוכנים היום לשלם כמו שהחקלאים משלמים אגרות

יואב בכר:  אנחנו האגרות שלנו בענף המלונאות, תבינו, הם כמעט 12,000 שקלים לשנה

יואב בכר:  זה 1,230 שקלים אגרת בקשה ו-9,820 אגרה שנתית

יואב בכר:  11,000 שקלים, זה כמעט 1,000 לכל מלון לשלם רק את האגרות האלה על עובד לחודש

יואב בכר:  וזה סתם הוצאה

יואב בכר:  זה לא, עובד זר אצלנו לא לוקח רבע עבודה של עובד ישראלי ולכן האגרות האלה מבחינתנו זו עלות שהיא כבדה והיא לא מוצדקת

אליהו (אלי) רביבו: אני לא מקבל את מה שאתה אומר

אליהו (אלי) רביבו:  את הסיפה של דבריך אני לא מקבל

יואב בכר: רבותיי, תסתכלו בקבלת האגרות, יושבים פה בחדר אנשים מרשות ההגירה, שהם מכירים את הנושא היטב

יואב בכר:  אנחנו כמעט 12,000 שקלים לאגרות, כשהחקלאים זה אפס כמעט

אורן לביא: אתה טועה

אורן לביא:  סליחה שאני מתפרץ, אתה טועה ומטעה, סליחה

אורן לביא:  אתה טועה ומטעה

יואב בכר: אני לא מטעה, כי אתם - - -     

אורן לביא: קודם כל, אנחנו לא בתחרות

אורן לביא:  אנחנו לא בתחרות

יואב בכר: נכון, נכון

אורן לביא: אבל תחשוב שחקלאי אחד שצריך לפעמים 40 עובדים, תכפיל את זה

אורן לביא:  חקלאי אחד, 40 עובדים, 30 עובדים, 20 עובדים או 10 עובדים

אורן לביא:  אתם רחוקים מאוד, רחוקים מאוד מהמצב של החקלאים

יואב בכר: יקירי, אני קודם כל לא נגדכם, אני איתכם ובעדכם

יואב בכר:  אני רק רוצה שתבינו שהאגרות במלונאות זה 22 מיליון שקלים בשנה

יואב בכר:  למה צריך להוציא את הכסף הזה? עכשיו, הכסף הזה שנחסך ממלונאים, לא מתאגידים וכל מיני חברות עסקיות אחרות

יואב בכר:  ולכן אנחנו מבקשים מאוד, ודרך אגב, זה לא קשור למלחמה

יואב בכר:  אנחנו כבר כמה שנים מבקשים שיורידו לנו את האגרות ולא הצלחנו

יואב בכר:  ויש הצעות חוק לעניין הזה שניסו לעזור לנו

יואב בכר:  ואנחנו מבקשים את עזרת הוועדה להורדת האגרה הזאת

יואב בכר:  ושוב, אני אומר, גם אם תהיה איזה עלות אגרה זה בסדר, אבל לא 12,000 שקלים לשנה

יואב בכר:  זה לא נורמלי ולא תקין ולא הגיוני

יואב בכר:       לסיום הדברים, אני עוד פעם מודה ליושב ראש הוועדה

יואב בכר:  באמת, אתם לקחתם את זה צעד קדימה

יואב בכר:  אני מכיר את הנושא הרבה שנים ואף פעם לא היינו בישיבות כל כך קרובות אחת לשנייה

יואב בכר:  וכל הכבוד לכם

יואב בכר:       דבר אחרון זה תודות למשרד התיירות שעוזר לנו ואיתנו במשחק הזה

יואב בכר:  רשות ההגירה יושבים אצלכם פה בחדר, ואני אומר לכם, הם עושים עבודה מטורפת

יואב בכר:  הם עזרו לנו בהרבה מאוד, גם בתקופה הזאת בכל מיני הסטות והזזות של עובדים ממלון למלון, כתוצאה מהשוני

יואב בכר:  ואנחנו רק אסירי תודה

יואב בכר:  ;     שני דברים מהשיחה הזאת, אם אפשר שיהיו אפקטיביים: אחד, נודה לכם מאוד, בטח לתקופה, ואחר כך לבחון את זה, להוריד לנו את האגרות האלה

יואב בכר:  שסתם זה עלות כבדה על המעסיק, על המלונאים

יואב בכר:  ודבר שני, לעזור לנו ולסייע לנו בקטע הזה של התגבור של העובדים הזרים, שאנחנו צריכים במקום הפלסטינאים וחלק מהירדנים

יואב בכר:  תודה רבה

יעל דיין: אני רק רוצה להוסיף שאלה

יעל דיין:  מה בעצם, מה ההיגיון שעומד מאחורי הדירוג הזה? למה תעשייה, שוב, אנחנו עיננו אינה צרה

יעל דיין:  אבל איך מחליטים שתעשייה משלמת 7,220 לאגרה שנתית ומלונות משלמים כמעט 10,000? מה, אני באמת רוצה להבין מה ההיגיון שאומר שעסק מהסוג הזה ישלם ככה ועסק מהסוג הזה ישלם ככה?     

אליהו (אלי) רביבו: העיקרון הוא פשוט

אליהו (אלי) רביבו:  אני אתן לגב' שוקרון לענות

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק אבהיר שבגדול, ככה במאקרו, שכשאנחנו מבינים שהסיבה לקיום האגרה היא אינסנטיב למעסיק להשתדל מאוד להעסיק ישראלים, ככל שאותו תחום מעסיק בעל פוטנציאל גבוה יותר למצוא ידיים ישראליות, כך האגרה אמורה להיות גבוהה יותר

אליהו (אלי) רביבו:  זה המדד

יעל דיין: נדמה לי שצריך לעדכן את זה

אליהו (אלי) רביבו: הגב שוקרון מוזמנת לענות

נועה שוקרון: כן

נועה שוקרון:  אני מסכימה עם הרציונל המקצועי שהזכרת, יו"ר הוועדה

נועה שוקרון:  אני גם כן אגיד שאני אצטרך בדקות הקרובות לרדת, כי - - - במילואים מתחילה

נועה שוקרון:  אני לא הערכתי שאורך הדיון יהיה כפי שהוא

נועה שוקרון:  אז אם יש שאלות אחרונות, בשמחה

יעל דיין: א', תשמרי על עצמך

יעל דיין:  אני רק לעניין הזה אגיב שנועה הייתה שותפה לירידי תעסוקה שעשינו לא מעט פעמים, כדי לגייס עובדים למקצועות הניקיון והחדרנות ואף אחד לא בא

יעל דיין:  אז נראה לי שאת הרציונל הזה כדאי להתאים למציאות

יעל דיין:  ואני מניחה שבמציאות העדכנית אנחנו בטח לא נהיה בפסגת הדירוג

אליהו (אלי) רביבו: טוב

נועה שוקרון: יש איזה שהוא נציג של שירות התעסוקה בחדר? כי לגבי אותם ירידי תעסוקה, אנחנו באמת עקבנו אחריהם באופן צמוד

נועה שוקרון:  שירות התעסוקה היה

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני רוצה לשחרר אותך

נועה שוקרון: התובנות שלו היו קצת אחרות מאלה שציינת

נועה שוקרון:  אז אני אשמח אם יש נציג

יעל דיין: זה לא עניין של תובנות, זה עניין של מבחן התוצאה

יעל דיין:  אף אחד לא בא

אליהו (אלי) רביבו: טוב, שנייה, שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  לא, אי אפשר כל רגע להצביע

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה להודות לך ולאחל לך שתשלימי את שליחותך נאמנה ותחזרי בשלום לביתך, את וכל החיילים הנמצאים איתך ולצידך וכלל כוחות הביטחון

אליהו (אלי) רביבו:  אבל שנייה לפני שאני משחרר אותך אני רק נועץ שוב פעם את הנקודה

אליהו (אלי) רביבו:  אם זה הרציונל, אז לא צריך לכסות

אליהו (אלי) רביבו:  אי אפשר גם וגם וגם

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אם זה ברור, זה המבוא לדיון אחר

נועה שוקרון: תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה

שושנה שטראוס: כן, שלום, אני יכולה להתייחס טיפה למכסות, מרשות אוכלוסין והגירה

שושנה שטראוס:  אם לא יהיו מכסות לחוד מהאגרות אז אני בתור מעסיק יכול להביא לפה עובד זר

שושנה שטראוס:  עובד זר יכול למחרת להתפטר או אחרי שבוע להתפטר או שאני אפטר את אותו עובד כי לא רציתי אותו או יכול להיות מצב שהוא יבקש זכויות מסוימות

שושנה שטראוס:  בכל אופן, אני יכולה להביא עובדים, לפטר אותם, להביא עוד, להביא עוד

שושנה שטראוס:  ואנחנו ככה נמלא את המדינה בהרבה יותר זרים שהיינו רוצים

אליהו (אלי) רביבו: מי כמותך יודעת, גברתי, יש מנגנונים נוספים, לדוגמה הפקדת פיקדון

שושנה שטראוס: אם העובד לא הועסק כדין אין לו פיקדון

אליהו (אלי) רביבו: האגרה היא לא הערובה באמת להמשכיות הקשר בין המעסיק למועסק

אליהו (אלי) רביבו:  יש מנגנונים נוספים, אפקטיביים יותר

אליהו (אלי) רביבו:  ושוב פעם אמרתי, אתם תצטרכו להחליט ביניכם, או אגרות או מכסות

אליהו (אלי) רביבו:  אין שניים ביחד

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לפעול על פי רציונל

שושנה שטראוס: זה שני דברים שונים

שושנה שטראוס:  כי המכסות הן מונעות את ההבאה בלי סוף של עובדים שאחר כך ייעלמו בתוך המדינה

שושנה שטראוס:  יהפכו את המדינה היהודית והדמוקרטית למדינה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: כשמעסיק מענף שהוכח שלא מצליח לגייס ידיים עובדות ישראליות מתחייב לעובד למשך זמן העסקה כמקובל וכפי שמדינת ישראל התחייבה במסגרת הסכמים בילטרליים הוא יידע להעסיק אותו באותה תקופה, אלא אם כן ברשות והסכמת הצדדים, הוא ינויד לטובת מעסיק אחר שגדל אצלו הצורך בזמן שאצלו הוא ירד באותו פרק זמן

אליהו (אלי) רביבו:  וזו עדיין לא סיבה מספיק טובה להטיל גם מכסות וגם אגרות

אליהו (אלי) רביבו:  זו עמדתי, זו גישתי

אליהו (אלי) רביבו:       לפני שנעבור הלאה, אנחנו כבר חותרים לסיום

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לתת את רשות הדיבור למוריה ברבי מהתאחדות התעשיינים

אליהו (אלי) רביבו:  אבל לפני כן צריך לבטא רגע ולהבהיר משהו

אליהו (אלי) רביבו:  במהלך תחילת הדיון כשרשות הדיבור הייתה אצל מר כרמי שמייצג את התאחדות התאגידים, שאלתי אותו שאלה שהיה בה מסר ועומק כתולדה מדיונים קודמים שקיימנו והוא לא נכח בהם

אליהו (אלי) רביבו:  שאלתי אותו לעניין הזיקה של תאגידים ליזמים

אליהו (אלי) רביבו:  והוא ענה לי בתום לב שכן, שכולם

אליהו (אלי) רביבו:  כשכוונתו הייתה שהזיקה היא בעצם הקשר העבודה שהם מספקים להם והם צרכנים שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מקבל את הבהרתו

אליהו (אלי) רביבו:  הוא הבהיר את זה בפניי

אליהו (אלי) רביבו:  כתב לי

אליהו (אלי) רביבו:  היה לו חשוב להבהיר

אליהו (אלי) רביבו:  אני מקבל ומבהיר שאני מקבל את הבהרתך

עומר כרמי: תודה

אליהו (אלי) רביבו: ואני שמח שאכן הייתה אי הבנה ולא המציאות ששודרה בטעות היא המציאות, כי זה פשוט היה מתסכל אותי

אליהו (אלי) רביבו:  ולצד זאת אני אומר, נחלק את זה לכמה חלקים

אליהו (אלי) רביבו:  תאגיד שיימצא כבעל זיקה ליזם אסור לו להמשיך להיות תאגיד מוכר ומוגדר בתחום שבו הוא עוסק

אליהו (אלי) רביבו:  וצריך להיאבק בכך

אליהו (אלי) רביבו:  תאגידים אחרים צריכים להתקיים, הם פלח חשוב

אליהו (אלי) רביבו:  הם אמצעי לתמרוץ בהיבט המשק ובלבד שהם יחזרו להיות כמתווכים ולא כמעסיקים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין, גישתי לא השתנתה והיא נחרצת

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבהיר את גישתי

עומר כרמי: החוק הוא היום שהתאגידים הם היחידים שיכולים להעסיק בענף הבנייה את העובדים

עומר כרמי:  וזה מה שהם עושים

עומר כרמי:  וזאת הזיקה שדיברתי עליה ואני גם מודה לך על ההבהרה

אליהו (אלי) רביבו: אין בעד מה

אליהו (אלי) רביבו:  אני בסך הכול היום בדיוק לפני שנה הושבעתי לכנסת

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני לא כזה ותיק

אליהו (אלי) רביבו:  ועדיין, במהלך השירות הקצר, עליתי על כמה לקונות

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא מקבל שום דבר כראה וקדש פרט לתורה

אליהו (אלי) רביבו:  רק התורה היא ראה וקדש, אני מקבל אותה כמו שהיא

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? ואני פה בשביל לעלות על לקונות ועל עוולות ועל שגיאות

אליהו (אלי) רביבו:  חלקן בתום לב, חלקן כתוצאה מאיזה שהיא רדידות כזו או אחרת או שיקולים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  ואנחנו נבדוק כל דבר לגופו של עניין ונתפלל שנזכה למלא שליחותנו נאמנה, שהיא קודם כל לבקר ולפקח אחר עבודת הממשלה ומשרדי הסמך שלה

אליהו (אלי) רביבו:  ולסייע לכל הצרכנים והפקידות הבכירה

אליהו (אלי) רביבו:       אנחנו בבקשה נעביר את רשות הדיבור

מוריה ברבי: תודה רבה אדוני

מוריה ברבי:  אנחנו מברכים על היוזמה של הדיון החשוב הזה

מוריה ברבי:  חשוב גם בימי שגרה, קל וחומר בעתות מלחמה

מוריה ברבי:  כפי שאדוני בוודאי יודע, לתעשייה מחודש יולי האחרון הוקצו 3,000 היתרים על רקע מצוקת כוח אדם מאוד קשה בתעשייה

מוריה ברבי:  כאשר החלטת הממשלה הזו עדיין לא יושמו והתעשיינים משוועים לעובדים

אליהו (אלי) רביבו: תבהירי ברשותך, חרף העובדה שעבודת הצוות הבין משרדי הושלמה ואנחנו כבר שלושה דיונים עוקבים אחרי כן

אליהו (אלי) רביבו:  תבהירי את זה

מוריה ברבי: אנחנו ממתינים

מוריה ברבי:  אני מודה לאדוני גם על הזירוז

מוריה ברבי:  אבל אנחנו עדיין ממתינים שהחלטת הממשלה תיושם וניתן יהיה להגיש בקשות

מוריה ברבי:  מאז המלחמה המחסור החמיר

מוריה ברבי:  לפני המלחמה היה לנו מחסור של 14,000 עובדים

מוריה ברבי:  המחסור שלנו החמיר מאוד

מוריה ברבי:  באופן שהביא לכך שבחלק מהמפעלים הושבת הייצור, אם באופן מלא ואם באופן חלקי

מוריה ברבי:  גם הרבה עובדים פלסטינאים כמובן לא מגיעים למפעלים

מוריה ברבי:       נתרכז רגע באגרות

מוריה ברבי:  בתעשייה יש לנו 1,000 שקלים להגשת בקשה פר עובד

מוריה ברבי:  ועוד כ-8,000 שקלים אגרה שנתית

מוריה ברבי:  אני רוצה להדגיש שאצלנו בתעשייה, בהיתרים שניתנו, העובדים אינם מגיעים במסגרת הסכמים בילטרליים

מוריה ברבי:  ולכן המעסיק עצמו, התעשיין, צריך לאתר בכוחות עצמו את העובד במדינות זרות

מוריה ברבי:  יש חברות שעושות את זה וגובות עשרות אלפי שקלים פר עובד

מוריה ברבי:  לכן זו העסקה שהיא יקרה

מוריה ברבי:  היא נחוצה, אנחנו משוועים לעובד

מוריה ברבי:  ה-3,000 היתרים האלה זו טיפה בים ביחס למחסור שאנחנו מתמודדים איתו

מוריה ברבי:  העסקה יקרה

מוריה ברבי:       אני כן רוצה לציין שההעסקה הזאת היא בשכר מקביל לעובד מקומי, כאשר אין לנו עובדים, ובייחוד עובדים עם משלחי יד מסוימים שנחוצים שפשוט אין

מוריה ברבי:  אם זה רתכים, אם זה מסגרים, אם זה מפעילי מכונות CNC ומשלחי יד נוספים שנחוצים לפעולות הייצור

מוריה ברבי:  ולכן ברגע שההעסקה במסגרת ההיתרים האלה של הזרים הופכת להיות לא כדאית ולא כלכלית היא לא נותנת מענה ישים לתעשיינים, מחריפה את המצוקה שלהם

מוריה ברבי:  ולכן אנחנו מבקשים לבחון ולשקול גם בעתות שגרה, בטח ובטח שבשעת חירום, לבטל או להפחית באופן משמעותי את האגרות הללו, שמאוד מכבידות

מוריה ברבי:  ויוצרות חסם, כך שתעשיין לא יכול לממש את ההיתרים האלה

מוריה ברבי:  אני רוצה להזכיר, ענף התעשייה זה לא רק מפעלים ענקיים

מוריה ברבי:  יש מפעלים קטנים, של 20 עובדים

מוריה ברבי:  יש מפעלים בינוניים

מוריה ברבי:  המפעלים האלה מעניקים ומספקים מקומות עבודה למאות אלפי עובדים מקומיים ישראלים

מוריה ברבי:  ולכן ברגע שנפגע הייצור, אם אין לי רתך, אם נפגעת שרשרת הייצור ואני נדרשת לסגור ולצמצם, יש השלכה על אנשים שיוצאים לחל"ת בלית ברירה ועל פגיעה בשוק העבודה המקומי

מוריה ברבי:  זה אנשים שאין להם מענה בישראל

מוריה ברבי:  ולכן אנחנו מבקשים לבחון את זה, את הפחתת האגרות האלה בחיוב

מוריה ברבי:  תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו: טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני מודה לך על דברייך

אליהו (אלי) רביבו:  אני אחלק את ההתייחסות לכמה מפרקים

אליהו (אלי) רביבו:  לפני שאני מעביר את ההתייחסות למר נקש, אני מבקש ככה לחלק

אליהו (אלי) רביבו:  ראשית, אני קבעתי כבר ברמה העקרונית סיור שעדיין לא תואם, במפעלים

אליהו (אלי) רביבו:  שם אני אפגוש תעשיינים ואני אבחן את כלל הנושאים לעומק, אני אלמד את זה

אליהו (אלי) רביבו:  זה אחד

אליהו (אלי) רביבו:       שתיים, גם כאן העיקרון של או מכסות או אגרות מתקיים בוודאי

אליהו (אלי) רביבו:  שלוש, בדיון הקודם אני ביקשתי, בדיון הקודם שלנו, לא המשותף, עם ועדה אחרת, אני ביקשתי לבדוק באמת אם נעשה ניסיון כן ואמיתי לקלוט ידיים ישראליות

אליהו (אלי) רביבו:  עכשיו אני שוב פעם חוזר ואומר, זה ערך עליון מבחינתי

אליהו (אלי) רביבו:  עובד זר הוא לא ברירת מחדל

אליהו (אלי) רביבו:  ביקשתי נתונים, לא קיבלתי אותם עדיין

אליהו (אלי) רביבו:  תדעו לכם שאני רואה את זה בחומרה

מוריה ברבי: ביקשת מאתנו אדוני? מהתאחדות התעשיינים?     

אליהו (אלי) רביבו: ממי שביקשתי הוא יודע

אליהו (אלי) רביבו:  כן, מתעשיינים

אליהו (אלי) רביבו:  מכיוון שלא קיבלתי, נאלצתי להפעיל מערכות כאלה ואחרות, בין היתר הסתייעתי ב-ממ"מ החרוצים והיסודיים

אליהו (אלי) רביבו:  מגיע להם מילה טובה

אליהו (אלי) רביבו:  צריך לשכפל אותם אם ניתן

אליהו (אלי) רביבו:  מה את אומרת, עו"ד סאלם, אולי נביא עובדים זרים ל-ממ"מ?     

לינא סאלם: לא

לינא סאלם:  עד פה

לינא סאלם:  לא לייעוץ המשפטי של הכנסת

אליהו (אלי) רביבו: אי אפשר לוותר עליהם

אליהו (אלי) רביבו:  בכל אופן, אז מנתוני הביניים שאני קיבלתי, ואני הולך להוציא לכל הגורמים הרלוונטיים פנייה אישית ממני ועדכון

אליהו (אלי) רביבו:  שירות התעסוקה קיבל מאות רבות של פניות חדשות

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא מדבר על ישנות, חדשות, להשתלב במשק במגוון רחב מאוד של מקצועות

אליהו (אלי) רביבו:  בתוכם בלב ליבה של כל תחום התעשייה זעירה ושלא, מקצועיים ושלא

אליהו (אלי) רביבו:  אם נדייק, רק בחודש אוקטובר 700 ומשהו מבקשים חדשים

אליהו (אלי) רביבו:  לפני שאתם מבקשים לרתום אותי למהלך אתם באמת צריכים להראות לי שכל אותו ענף שפונה אליי פעל באמת בתום לב ועשה ניסיון כן ואמיתי לגייס פה מישראל עובדים

אליהו (אלי) רביבו:  אם אני מסתובב בכפר קאסם ואני עוצר באיזה שהיא מכולת ואני פוגש כמה בחורים צעירים ואני אומר להם במה אתה עובד? הוא ענה 'הלוואי והייתי עובד

אליהו (אלי) רביבו:  מת לעבוד

אליהו (אלי) רביבו:  מת לעבוד'

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר לו 'מה למדת?' 'למדתי מה שלמדתי, לא בשביל שאני יכול לעבוד איתו'

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר לו 'אוקיי, אתה נראה לי בריא

אליהו (אלי) רביבו:  היית מסכים להיות סבל?'

אליהו (אלי) רביבו:  'בטח'

אליהו (אלי) רביבו:  'ונהג?' 'זה החיים שלי לנהוג

אליהו (אלי) רביבו:  אני אוהב לנהוג גם בלי כסף'

אליהו (אלי) רביבו:  'אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  והיית מסכים להתקין חלונות אלומיניום?', 'מה, מה השאלה בכלל?'

אליהו (אלי) רביבו:  וככה אני עובר עוד מקום ועוד אזור, ואני פוגש אוכלוסיות שלמות שאנחנו לוקחים בחשבון שאוכלוסייה באותו חתך סוציואקונומי, כשהיא לא משולבת בתעסוקה, בהכרח היא לא משולבת בצד הנכון של החברה

אליהו (אלי) רביבו:  ובהכרח היא מייצרת אנטגוניזם

אליהו (אלי) רביבו:  וכדרך זה שאנחנו מסייעים להם להשתלב במשק, במקום שהם יסייעו להניע את התהליכים ואת גלגל המשק הנואק, הם הופכים להיות נטל

אליהו (אלי) רביבו:  נטל על כל החברה, על כל המערכות, שגם בימים שבשגרה הם עם כוח חסר

אליהו (אלי) רביבו:  בוודאי בתקופת חירום

אליהו (אלי) רביבו:  אז כשאני יודע שלא נעשה ניסיון כן ואמיתי, מרגע שאני מגויס לנסות לסייע לכם אני הופך להיות המבקר שלכם

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר?      

מוריה ברבי: אדוני, התעשייה מעדיפה חד משמעית להעסיק עובדים מקומיים

מוריה ברבי:  אז יש לנו תוכניות להכשרה

אליהו (אלי) רביבו: תראי גברתי, תראי גברתי, כיוון שיש צורך ועל פי ההצהרות שלכם אתם משלמים סכומי עתק, הרבה יותר מהממוצע במשק

אליהו (אלי) רביבו:  ומצד שני אני פוגש אנשים שמעוניינים ומצד שלישי אתם לא מוצאים אותם, אני מגיע למסקנה שלפני שאני מדבר על אגרות, מכסות, היקף, עובדים, גיוסים, הכשרות, שפות, אני לא יודע מה, אני צריך לנסות לסייע לכם לעשות matching

מוריה ברבי: אז אנחנו נשמח לשקף לך באופן מעמיק ואותנטי את הבעיה שאנחנו מתמודדים איתה

מוריה ברבי:  הבעיה היא איתור עובדים שמוכנים לעבוד בתעשייה

מוריה ברבי:  אנחנו מעדיפים עובדים על פני כל עובד זר, עם כל העלויות שכרוכות בכך

אליהו (אלי) רביבו: כיוון שאני מאמין למה שאת אומרת לי, כל מה שנותר לי להניח הוא שמשהו בדרך בין הצורך לתיווך והגיוס לקוי

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מציע מזמני להתגייס לסייע לכם להיות יצירתיים

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לתת לכם דוגמה, בסדר? במהלך הסיור המקצועי שקיימתי עם התאחדות בתי המלון, אני סקרן

אליהו (אלי) רביבו:  מעצמי אני סקרן

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, על כל נושא אני יכול לשאול איזה 3,000 שאלות

אליהו (אלי) רביבו:  תוך כדי אותה פרזנטציה שאני מקבל ממנכ"ל מלון, אני מוצא את עצמי ככה שחברי הוועדה מתעסקים באיזה שהוא סוגיה ואני פשוט בורח

אליהו (אלי) רביבו:  בורח כל פעם למקום אחר

אליהו (אלי) רביבו:  נכנס לחדר אוכל

אליהו (אלי) רביבו:  ואני רואה בחור חמוד, מאריתריאה

אליהו (אלי) רביבו:  לבוש בחליפה

אליהו (אלי) רביבו:  והוא מנהל משמרת בחדר אוכל

אליהו (אלי) רביבו:  מנהל משמרת בחדר אוכל

אליהו (אלי) רביבו:  אז פעם ראשונה שאף אחד לא ינסה למכור לי לוקש שכל המועסקים מועסקים במקצועות שאין בהם ידיים ישראליות עובדות

אליהו (אלי) רביבו:  קודם כל

אליהו (אלי) רביבו:  מצאתי את זה, אגב, גם כן בסיעוד המוסדי, כשביקרתי בבית חולים סיעודי

אליהו (אלי) רביבו:  פגשתי עובד זר וגם פלסטינאים, שהם עובדים באחזקה, בגינון, בהשקיה, בהגשת אוכל

אליהו (אלי) רביבו:  משהו בתחושה שלי סיפר לי שלא צריך לחפש הרבה בשביל למצוא ידיים ישראליות כאן בארץ שיידעו למלא את אותם תפקידים שאני מדבר עליהם

אליהו (אלי) רביבו:  בכל אופן, אז כשל ראשון, פגשתי עובד שאני משוכנע שבנסיבות אחרות, בתי הבכורה, שהיא סטודנטית ונמצאת באיזה שהיא שליחות חשובה אחרת, כנראה חשובה יותר מאשר להרוויח יותר כסף בבית מלון, בנסיבות אחרות היא הייתה שמחה להיות מנהלת משמרת בבית מלון בחדר אוכל

אליהו (אלי) רביבו:       אבל אז עשיתי איתו איזה שהוא סמול טוק קטן, ושאלתי אותו אם לפי דעתו המנהלים שלו בבית המלון יציעו לו תמרוץ, איזה שהוא בונוס, על ידי זה שהוא יגייס להם עובדים לשטיפה, לכלים, לחדרנות, מקרב בני עמו שגרים לא רחוק ממנו, גם כן בתל אביב

אליהו (אלי) רביבו:  וכך הם גם לא יהיו מובטלים וגם יעסיקו את עצמם ומותר להעסיק אותם, בוודאי בימים האלה מעודדים את זה מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  וגם הוא יהיה נחמד כלפי המעסיק שלו וגם הוא ירוויח מזה יותר כסף

אליהו (אלי) רביבו:  הוא אמר לי מה, מה השאלה? מה, אפשר? לא ידעתי

אליהו (אלי) רביבו:  מי רוצה בכלל כסף על זה? מה, אני מקבל פה כסף, אחלה כסף

אליהו (אלי) רביבו:  אני צריך לקבל על זה עוד כסף אם אני מסדר לאיזה חבר שלי מאריתריאה לעבוד פה? לא ידעתי

אליהו (אלי) רביבו:  הנה, באג שני תוך שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  תוך שנייה באג שני

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה

יעל דיין: אני רוצה להתייחס

אליהו (אלי) רביבו: שנייה

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מתנצל אם אני צריך להביך נציגים כאלה ואחרים

אליהו (אלי) רביבו:  כל מי שמגיע אליי בוודאי מצד המעסיקים ודורשי השירות מגיע לקבל את שירותי

אליהו (אלי) רביבו:  אני עובד שלו

אליהו (אלי) רביבו:  ללא שום תנאי

אליהו (אלי) רביבו:  עד הרגע שיש סטייה ואז הוא עלה על המסוע

אליהו (אלי) רביבו:  ומי שעלה על המסוע ירד מהמסוע כשאני אניח שליבנו את העניינים והעיוותים יושרו ותוקנו

אליהו (אלי) רביבו:  בדיוק כפי שחווינו בעניין תשלום האגרות בסיעוד המוסדי

אליהו (אלי) רביבו:       ואז אני קורא לאותו מנכ"ל נחמד ונכבד ונעים ואדיב ומקצועי ושירותו

אליהו (אלי) רביבו:  ומפגיש אותו עם שתי העובדות שבתוך דקות גיליתי אותן

אליהו (אלי) רביבו:  ואז אני שואל שאלה, נמצאים פה מפונים

אליהו (אלי) רביבו:  לא עובדים

אליהו (אלי) רביבו:  לא מוצאים את עצמם

אליהו (אלי) רביבו:  הם נמצאים במעין כלום של זהב

אליהו (אלי) רביבו:  בדקתם איתם אם יש כאלה שמתאים להם לעבוד? ירוויחו עוד כמה גרושים, יעסיקו את עצמם? אמרו לי לא

אליהו (אלי) רביבו:  ובאותו ערב, כשחזרתי למלון לבדוק כמה דברים, בין היתר בדקתי את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, כבר באותם צוהריים פגשתי שתי נשים שמרוב שעמום הלכו להתנדב באותו מלון, לחלק בגדים שתורמים להם עם ישראל היפה

אליהו (אלי) רביבו:  ואני שואל גברת אחת מה ההרכב המשפחתי, כמה נמצאים וכן הלאה

אליהו (אלי) רביבו:  היא מספרת לי שמתוך שמונה נפשות הם שש נפשות במלון, כולם בגירים

אליהו (אלי) רביבו:  כולם בגירים

אליהו (אלי) רביבו:  היא מספרת לי את חתך הגילאים

אליהו (אלי) רביבו:  וכשאני שואל אותה אם היה מעניין לפי דעתה את הילדים שלה לעבוד ולהרוויח גם כמה גרושים היא כמעט בכתה

אליהו (אלי) רביבו:  'הלוואי

אליהו (אלי) רביבו:  מה, זה משהו שהוא באמת אפשרי? תעלה איתי לחדר, הילדים שלי תולשים שערות, הם מטפסים על הקירות

אליהו (אלי) רביבו:  הם לא יורדים לאכול כבר

אליהו (אלי) רביבו:  לא מוצאים את עצמם'

אליהו (אלי) רביבו:  ואני אומר, ריבונו של עולם

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא יותר חכם, לא יותר מבין, לא יותר מלומד, לא יותר מנוסה מאנשים שזה לחם חוקם

אליהו (אלי) רביבו:  הם כל היום פה

אליהו (אלי) רביבו:  הם רואים את הפוטנציאל, מה הם לא מבינים שאני הבנתי באותו רגע? וזו התשובה שלי אליכם

אליהו (אלי) רביבו:       ואני מודיע לכם שאני הולך לבדוק את הנושא אתכם ביחד והיכן שיש כשל אשתדל בכוחי הדל לסייע

אליהו (אלי) רביבו:  אם הפנייה תצטרך להיות אצלכם לקבל תשובה או למשרדים הממשלתיים

מוריה ברבי: ראשית, תודה על הנכונות

מוריה ברבי:  התייחסות קצרה

מוריה ברבי:  זה לא כל כך פשוט בתעשייה למצוא אנשים שהם מיומנים בעבודות הנחוצות והנדרשות

מוריה ברבי:  זה לא כל אדם שהוא פנוי לעבודה יכול לעשות את העבודות שהן דורשות השכלה או מיומנות כלשהי

מוריה ברבי:  יש את העניין הזה

אליהו (אלי) רביבו: לכל שכן

אליהו (אלי) רביבו:  לכל שכן

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? זה לכולי עלמא

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, אם בעלי מקצוע מציעים את עצמם, בוודאי שבתוכם האחוז גבוה יותר של מי שמציע את עצמו לעבודה והוא לא בעל מקצוע

אליהו (אלי) רביבו:  כי סבירות הדעת להניח שמישהו בעל מקצוע לא ייפלט מהראשונים לשוק האבטלה

מוריה ברבי: כן, אבל ברגע שיש מחסור, שאין מספיק, לצורך העניין רתכים

מוריה ברבי:  צריך X, אבל אין מספיק רתכים בישראל

אליהו (אלי) רביבו: כשאני רואה כמעט 800 מציעים חדשים רק באוקטובר, רק באוקטובר, ואני מבקש לדעת מה הניסיונות ואני אפילו יותר מאשר רמזתי ברמז עבה

אליהו (אלי) רביבו:  העליתי את נציג שירות התעסוקה לזום, ומי ששאל אותי והפניתי אליו, ראה מה שאלתי וביקשתי

אליהו (אלי) רביבו:  את מה שאני ביקשתי לדעת אתם המעסיקים הייתם אמורים לעבור ולספר לי בעצמכם

אליהו (אלי) רביבו:  אני צריך שאתם תראו לי מהם באמת הניסיונות שקיימתם

אליהו (אלי) רביבו:  שתראו לי שבאמת מעבר לניסיון סביר שביצעתם ולא הצלחתם להשיג, אז אתם תמצאו אותי לצידכם ללא שום עוררין

אליהו (אלי) רביבו:  גם עכשיו

אליהו (אלי) רביבו:  אבל עכשיו יש לי שאלות

אליהו (אלי) רביבו:  זהו

מוריה ברבי: אוקיי

מוריה ברבי:  ועוד התייחסות קצרה למפונים

מוריה ברבי:  המפונים העסקתם, פונו מאזורים בצפון ובדרום, לעיתים נשלחו למקומות מאוד מרוחקים, כך שהם לא יכולים להגיע לעבודה

מוריה ברבי:  תעשיינים כן מאפשרים וכן חלק מהתעשיינים מממנים אזור מגורים חלופי, שאנשים יוכלו להמשיך לעבוד

מוריה ברבי:  מממנים הסעות

מוריה ברבי:  המון אנשים לא רוצים להמשיך לעבוד

מוריה ברבי:  ובין השאר יש גם את העניין של כמובן שמקבלים דמי אבטלה על כל התקופה הזאת

אליהו (אלי) רביבו: אז ככה: זה רק מחזק את מה שאני רציתי לומר קודם ולא ביטאתי

אליהו (אלי) רביבו:  העדפתי שלא לבטא

אליהו (אלי) רביבו:  אם הייתם פותחים כמעין מרכזי השמה, גיוסים, בבתי המלון של המפונים ומציעים להם לעבוד, מציעים להם לעבוד

אליהו (אלי) רביבו:  ותבואו ותגידו מצאנו אנשים שרוצים לעבוד, מתוכם חלק לא מבוטל מקבלים דמי אבטלה ולכן אין להם אינסנטיב

אליהו (אלי) רביבו:  תבואו עם זה אלינו, אנחנו נעבוד על זה

אליהו (אלי) רביבו:  נטפל בזה

אליהו (אלי) רביבו:  נגרום לכך שניצור איזה שהוא מאזן שיהיה משתלם לאותו מפונה גם כן לעבוד ולהשתכר השתכרות יתר, מעבר למה שהוא מקבל רק כאבטלה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? תראו לי יצירתיות

אליהו (אלי) רביבו:  תראו לי באמת שאתם חושבים מחוץ לקופסה ולא הולכים by the book

אליהו (אלי) רביבו:  חסר, רוצים עובדים, תורידו מכסות, תורידו אגרות, אנחנו רוצים לגייס, תפתחו לנו

אליהו (אלי) רביבו:  לא, תראו לי קודם כל מה אתם עושים ואז תרוויחו אותי

אליהו (אלי) רביבו:  בזה אני עוצר

אליהו (אלי) רביבו:       נמצא איתנו פה, מכבד אותנו בנוכחותו ד"ר ינון שנקר, שהגיע פעם ראשונה

אליהו (אלי) רביבו:  מייצג מיזם "מטפלת", שעוסק בתחום בריאות הציבור

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מבקש לתת לו את רשות הדיבור

אליהו (אלי) רביבו:  ולהודות למנכ"ל אורן לביא, ידידי, על ההשתתפות, על העניין שגילית בשאר הנושאים והענפים

אליהו (אלי) רביבו:  ונוכחותך נעימה וחשובה

אורן לביא: תודה רבה לך, תודה רבה לנוכחים

אורן לביא:  ובאמת, אתה עושה עבודת קודש

אורן לביא:  זו אחת הוועדות היותר מעניינות ומרתקות

אורן לביא:  באמת

אורן לביא:  שהייתי פה, הקשבתי בקשב רב, למרות שהיו כאן נושאים שפחות קשורים אליי

אורן לביא:  אבל ישר כוח

אליהו (אלי) רביבו: בסוף הם נוגעים בכולנו

אורן לביא: ברור

אורן לביא:  תודה לך

ד"ר ינון שנקר: תודה כבוד יושב הראש על זכות הדיבור

ד"ר ינון שנקר:  שמי ד"ר ינון שנקר, המומחיות שלי, כפי שאמרת, היא בריאות הציבור, בעיקר ברשויות המקומיות

ד"ר ינון שנקר:  אבל אני גם יזם חברתי

ד"ר ינון שנקר:  רציתי לדבר על כמה נושאים, אבל אני אתייחס לעובדה ששמענו הרבה על המשמעויות הכלכליות

ד"ר ינון שנקר:  אני דווקא רוצה להתחבר לדברים שהאזנתי בקשב וזו הרגישות של כבודו דווקא לעובדים הזרים עצמם

ד"ר ינון שנקר:  וזה הנושא שאני אציג בדקה וחצי

ד"ר ינון שנקר:       אני רוצה להפנות את הזרקור לנושא של מיזם חדש שנקרא "מטפלת"

ד"ר ינון שנקר:  זאת יוזמה התנדבותית, חדשה, שהיא חלק מהמאמץ המלחמתי כאן בעורף

ד"ר ינון שנקר:  "מטפלת" היא למעשה מהדורת חדשות, הדרכה והנחיות בטאגאלוג ובהינדית ובקרוב גם ברוסית ובאנגלית

ד"ר ינון שנקר:  והיא מציעה את היכולת להביא את המידע החשוב הזה ישירות לטלפונים הניידים של המטפלים הזרים בסיעוד בארץ

ד"ר ינון שנקר:  היום בשעה 20:00 תשודר המהדורה השישית בטאגאלוג

ד"ר ינון שנקר:  מחר תשודר המהדורה השלישית בהינדית

ד"ר ינון שנקר:  והמטפלים הזרים יכולים לצפות ב-"מטפלת" בכל רגע נתון, בזמן שנוח להם, בפלאפון שלהם

ד"ר ינון שנקר:       אז למה אנחנו עושים את זה? מפני שאנחנו רואים שהעובדים הזרים עוזבים את הארץ

ד"ר ינון שנקר:  ואנחנו רוצים למצוא את הדרך לחזק את החוסן האישי של המטפלים, להפחית את החרדות שלהם ולתת בידם כלים להתמודד עם המצב של החירום, כדי שבאמת יהיו עם פחות חרדות ויעזבו פחות את ישראל

ד"ר ינון שנקר:       המעניין הוא שהמהדורות שבחרנו להקים הן לא רק מותאמות לשונית, אלא גם תרבותית

ד"ר ינון שנקר:  יש להן גם פן טכנולוגי מעניין, ועם זה אני אסיים

ד"ר ינון שנקר:  יונית לוי של ה-"מטפלת" היא אווטאר

ד"ר ינון שנקר:  ודני קושמרו של ה-"המטפלת" הוא אווטאר ושמו אנג'י

ד"ר ינון שנקר:  וביחד עם אווטאר רוסית נוספת שעוד לא נבחרה, הם יכולים לייצג למעשה את כל מה שלנו כישראלים חשוב להנחיל להם

ד"ר ינון שנקר:       איך זה גם קשור לדיון שלנו? חשבתי בתשומת לב, אסכם שנדמה לי שעם או מכסות או אגרות, אבל יהיו אגרות, אז היה אולי כדאי שהן תצבענה לפחות לתקופת שלושת החודשים הקרובים בתמיכה במיזמים כמו "מטפלת" או מיזמים חברתיים אחרים לטובת המאמץ בעורף

ד"ר ינון שנקר:  תודה

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מודה לך על מה שביטאת, על הדרך שבה ביטאת את זה

אליהו (אלי) רביבו:  על הקיימות של היוזמה הזאת, מבורכת לחלוטין

אליהו (אלי) רביבו:  אני מצפה שהיוזמה הזאת תקודם באמצעות משרדי הסמך של המשרדים הממשלתיים למיניהם

אליהו (אלי) רביבו:  דרשתי את זה בעבר

אליהו (אלי) רביבו:  אבל בסוף ככל הנראה שבאמת מיזמים חברתיים יודעים לעשות את זה יעיל יותר, טוב יותר, רחב יותר ומהיר יותר

אליהו (אלי) רביבו:       אני רק אנסה רגע לשים דברים על דיוקם

אליהו (אלי) רביבו:  ברוב הענפים אין נטישה המונית של עובדים זרים ואני מחריג את החקלאות כחריג מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  ענף המלונאות לדוגמה אחוז הנטישות בעקבות המלחמה עומד על כמה אחוזים בודדים

אליהו (אלי) רביבו:  אז א' זה מראה שזה לא גורף

אליהו (אלי) רביבו:  ב', זה מראה שבאמת אותם מעסיקים רוצים וגם מצליחים לתת את התחושה העוטפת והאחראית והאנושית

אליהו (אלי) רביבו:  וכל זה לא מבטל באמת את הצורך

אליהו (אלי) רביבו:  ואני מצטרף לקריאתך לשימוש נכון ואנושי יותר של אותן הכנסות כתוצאה מהאגרות

אליהו (אלי) רביבו:  תודה רבה לך

משה נקש: אדוני יושב הראש, אני רק אגיד משפט

משה נקש:  ד"ר שנקר שלח גם אלינו מייל בנושא הזה

משה נקש:  קיבלנו את זה, אתמול הייתה לנו איזה שיחה בנושא וביקשנו שיתאמו פגישה, כדי לראות איך מקדמים את הדבר הזה

משה נקש:  אם אני לא טועה, זה נוגע בעיקר לענף הסיעוד הביתי

משה נקש:  אבל אנחנו מכירים את זה ואנחנו בהחלט נשמח לשוחח על הדבר הזה ולהתקדם עם זה

אליהו (אלי) רביבו: מחמם לי את הלב

אליהו (אלי) רביבו:  ממש, אני מאוד מעריך את זה

אליהו (אלי) רביבו:  צעד מבורך גם מצידכם

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש להעביר את רשות הדיבור למר אורי דורמן, מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל, שממתין בסבלנות רבה כבר כמה דיונים

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, לא רק בוועדה הזאת

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

אורי אור: אתה רואה שיש לי הרבה סבלנות, אורך רוח

אליהו (אלי) רביבו: לא נסתר מעיניי

אורי אור: כן

אורי אור:  אז קודם כל, תודה רבה

אורי אור:  אני לא אלאה, כי אדוני וגם חברי הוועדה שיושבים כאן מכירים את הנתונים ואני לא צריך לחזור עליהם

אורי אור:  ואנחנו הרי החקלאים ב-7, מיד אחרי ה-7 באוקטובר לצערנו הרב חווינו ואנחנו עדיין חווים נטישה המונית של עובדים

אורי אור:  אבל מצד שני, אנחנו חווים גם התחדשות שאנחנו בעצם רואים את רוח ההתנדבות הנהדרת שקיימת בעם ישראל, במדינת ישראל

אורי אור:  ואנחנו כמובן יום יום מודים על זה

אורי אור:  ואנחנו שמענו היום נתונים מד"ר אסף לוי כמה מתנדבים מגיעים כל יום

אורי אור:  וזה באמת מחמם את הלב

אורי אור:       כאשר אנחנו לוקחים בחשבון שבעצם אנחנו, למרות שאנחנו לא תחום בתל"ג של מדינת ישראל אנחנו אחוז וחצי או משהו כזה, אבל אנחנו מייצרים מזון

אורי אור:  ובלי מזון, בלי הביצה, בלי העוף ובלי העגבנייה, אי אפשר

אליהו (אלי) רביבו: מה שנקרא שרשרת מזון

אורי אור: אז זה לא משנה האחוזים האלה

אורי אור:  וכדי שאנחנו באמת נשמור על רציפות תפקודית, בעזרת אדוני ובעזרת רשות האוכלוסין ומשרד החקלאות ומשרד האוצר וממשלת ישראל, הועברו מספר החלטות היסטוריות בנושא של העובדים הזרים, שאני חושב שאף אחד לא חלם שנצליח להעביר

אורי אור:  אני חדש בתפקיד

אורי אור:  אבל לא, אמרו לי איפה תצליח להעביר החלטות כאלה? אבל אנחנו עשינו את זה

אורי אור:       עכשיו אנחנו נמצאים בתחילתו של היישום, של ההחלטות

אורי אור:  ולמרות מה שאמר אורן, ואני כמובן מצטרף, אנחנו לא רוצים לשלם

אורי אור:  אבל קיים מצב שמתחילים סוף כל סוף להגיע עובדים וכל עובד שהוא עדיין לא מספיק לקח את המזוודה, יש שובר

אורי אור:  אין לי שום טענות לרשות האוכלוסין, הם מקיימים את החוק

אורי אור:  הם חייבים להוציא את השובר

אורי אור:  אני מאוד מבקש ואני מאוד מודה על הרצון וההחלטה ועל היוזמה להקפיא או לעצור את ה-650 שקלים ל-30,000 עובדים זרים ולעשות את זה מיד

אורי אור:       לגבי הדברים האחרים וכל ענייני אידיאולוגיה והתפיסה של התעסוקה במדינת ישראל, זה לא, עם כל הכבוד, אני מכבד את כולם, זה באמת חשוב

אורי אור:  אבל כרגע אנחנו נמצאים בשעת חירום ואפשר כרגע, אני חושב, כדי להציל את החקלאות, להציל את החקלאים וגם כמסר לוותר על האגרה הזאת באופן מיידי ולתת לתחום של החקלאות לנסות ולחזור למקום שהוא היה, כמה שיותר מהר

אורי אור:  תודה

אליהו (אלי) רביבו: טוב, תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  אני בטוח שדבריך נשמעים היכן שצריך כי הם מבוטאים כנדרש וכמצופה

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק מבקש רגע לציין ולהבהיר שוב פעם שכל מה שאנחנו מדברים החל מ-2024, אתם מבקשים משהו ששייך ל-2024 ומסתכם ב-1,300 שקלים לשנה ועוד 185 שקלים

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא מה שאמור באמת לשפות חקלאים, שאגב, כל עניין השיפויים, משופים בלי שום קשר

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אני לחלוטין מבין את מה שאתה אומר

אליהו (אלי) רביבו:  ואני עדיין נדבק לעצם העיקרון שאני מבקש ללמוד עד כמה ישב אמת הצדקה בהנחה שהעקרונות ישתנו והנושא ייכנס לבדיקה ואני אבטא את זה בדברי הסיכום שלי

אליהו (אלי) רביבו:       לסיום אני מעביר את רשות הדיבור לגב' ורוניקה רוזנברג, מנכ"לית התאחדות חברות הניקיון

אליהו (אלי) רביבו:  למרות שאני מניח שמה שאת מבקשת לבטא, שוב פעם, לא קשור לדיון

אליהו (אלי) רביבו:  הואיל והדיון הזה עוסק בעניין אגרות ובהשלכה של המלחמה על הקיום שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  ואתם עדיין בכלל בלי מכסה

אליהו (אלי) רביבו:  בסדר? אתם עדיין לא זכאים וזה צורך אחר, צודק מאוד מאוד, אבל זה עדיין לא שם

אליהו (אלי) רביבו:  אז בכל זאת, מכיוון שאת מחכה כבר בסבלנות רבה, אני אאפשר לך ככה באופן מתומצת דקה-דקה וחצי

ורוניקה רוזנברג: אז תודה רבה

ורוניקה רוזנברג:  היה לי חשוב מאוד להגיד בזמן שנועה הייתה בזום

אליהו (אלי) רביבו: נציגים שלה פה ותסמכי עליה שהיא תראה את השידור המוקלט

ורוניקה רוזנברג: אוקיי

ורוניקה רוזנברג:  גם בענף הניקיון הענף משווע לעובדים ישראלים

ורוניקה רוזנברג:  מי כמונו רוצים להעסיק רק ישראלים

ורוניקה רוזנברג:  עשינו ירידים עם שירות התעסוקה, שנכשלו

ורוניקה רוזנברג:  כי פשוט כמשמעו אין עובדים ישראלים שמעוניינים לעבוד בניקיון

ורוניקה רוזנברג:  מעבר לזה, אגף התקציבים נאחז באג'נדה שיש עובדים ישראלים לניקיון

ורוניקה רוזנברג:  איפה? שיראו לי

ורוניקה רוזנברג:  שיביאו לי

ורוניקה רוזנברג:  אנחנו נשמח להעסיק אותם

ורוניקה רוזנברג:  ועוד דבר אחד שאני חייבת להעלות היא שאילתה

ורוניקה רוזנברג:  מה ההבדל בין עובד ניקיון שמנקה במלון לעובד ניקיון שמנקה במוסד אחר? מבחינת ההיתר

ורוניקה רוזנברג:  זה הכול

ורוניקה רוזנברג:  תודה רבה

ורוניקה רוזנברג: אני מאוד מאוד מתחבר למה שאמרת, בוודאי לנקודה השלישית

ורוניקה רוזנברג:  כפי שאמרתי בדיון הקודם, שגם קיבלת רשות דיבור

ורוניקה רוזנברג:  הנושא חונה אצל השר הממונה

ורוניקה רוזנברג:  וזה לא הנושא היחיד שזה חונה אצלו

ורוניקה רוזנברג:  אתם מוזמנים לפנות

ורוניקה רוזנברג:  כשתסיימו את זה אז נוכל לפנות לרשות האוכלוסין ולקדם את כל התהליך

ורוניקה רוזנברג:  ואני שוב פעם אומר שאני מניח שלפחות לגבי אחוזים גבוהים מהצורך שלכם אין באמת מתן מענה בידיים ישראליות באופן יעיל

ורוניקה רוזנברג:  אני מניח

ורוניקה רוזנברג:  אבל אני כן מצפה שתמשיכו לעשות ניסיונות

ורוניקה רוזנברג:  בין היתר בחלופות שהצעתי להתאחדות התעשיינים

ורוניקה רוזנברג:       אני ברשותכם רוצה לפנות לסיום הדיון החשוב הזה

ורוניקה רוזנברג: הוועדה בדעה שאחרי 21 שנים יש צורך לדון ברלוונטיות של סכומי האגרות, בעיקרון הנפקות שלהם בענפים שונים

ורוניקה רוזנברג:  בהנחה שאכן יש הצדקה לכך מבקשת לדון בהצעת מנכ"ל משרד החקלאות לעניין איחוד שלוש האגרות לאגרה אחת

ורוניקה רוזנברג:  ובחינה מחדש לאור המצב בשנת 2023, עוד מעט 2024, לאור המעורבות של התקופה הזאת תקופת המלחמה

ורוניקה רוזנברג:  זאת אומרת שתמיד ההתייחסות צריכה להיות בעת הזו: אחת, בראייה כללית

ורוניקה רוזנברג:  והשנייה, שהיא הראשונה בחשיבות ובקדימות שלה, להתייחסות והשלכות והיבט לאור המלחמה

ורוניקה רוזנברג: הוועדה מבקשת ממשרד האוצר לבחון את המחסור בעובדים הפלסטינאים שעובדים במוסדות הסיעודיים והיקף הפלסטינאים שיצאו מהענף ולבחון את המשמעויות בהתאם לאלתר

ורוניקה רוזנברג:  אנחנו יודעים שהיה צורך עוד קודם, בוודאי בימים האלה

ורוניקה רוזנברג:  ומאחר והם עמדו בציפייה ובדרישה שלי, שהייתה גם שלכם באופן צודק, אין לכם אלה להתגייס ולהירתם לנושא שלא סובל דיחוי

ורוניקה רוזנברג: הוועדה מבינה שכל נושא האגרות צריך סדר מחדש ותבחן את הנושא לעומק, כשתהיה רגיעה לאחר המלחמה

ורוניקה רוזנברג:  גם לעתיד

ורוניקה רוזנברג:  מבחינתי או אגרות או מכסות

ורוניקה רוזנברג:  יכול להיות שנגיע למצב שאפשר בלי זה ובלי זה, אבל אנחנו עוד לא שם כנראה

ורוניקה רוזנברג:       אני מודה לכם על הקשב, על הסבלנות

יולי תמיר: אפשר בקשה?     

אליהו (אלי) רביבו: לא נהוג אחרי שאני מסכם, אבל כן

אליהו (אלי) רביבו:  לך מותר עכשיו

יולי תמיר: תודה רבה

יולי תמיר:  פשוט אולי גם לקיים איזה שהוא דיון אידיאולוגי בנושא של האם עובדים פלסטינאים, לא משנה אם זה מעזה או מאיו"ש, או כן משנה, ראויים להעסיק אותם במוסדות של זקנים, בסיעוד

יולי תמיר:  אני חושבת שזה משהו אידיאולוגי שאנחנו צריכים לחשוב עליו

אליהו (אלי) רביבו: הבחינה היא לא בחינה אידיאולוגית

אליהו (אלי) רביבו:  היא מנותקת אידיאולוגיה

אליהו (אלי) רביבו:  יש לה שיקולים רחבים מאוד מאוד מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  ואת חלקם הארי אני לא יכול לבטא בפניכם, בטח לא בפורום הזה

אליהו (אלי) רביבו:  אז זה לא רלוונטי, אבל קיבלתי

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין את הרגישות שעליה את מדברת

אליהו (אלי) רביבו:  והיא לחלוטין אומר שלכל הפחות יצטרכו להתקיים תבחינים נוספים במידה ולכשיוחזרו לעבודה

אליהו (אלי) רביבו:       אני מאוד מאוד מודה לכם

אליהו (אלי) רביבו:  הישיבה נעולה