ועדת הכספים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 221, 2023-10-23 00:00

משה גפני: בוקר טוב

משה גפני:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים

משה גפני:  אני מבקש לדבר על הסדר שיהיה היום בדיון – אפשר שיהיה שקט? משרד האוצר, כלומר רשות המיסים יציגו את התוכנית, את המתווה שעליו הממשלה מבקשת לקבוע את מתווה הפיצויים

משה גפני:  אנחנו לא נצביע, אנחנו נשמע את כל הגופים שעוסקים בעניין הזה

עודד פורר: למה, יש תזכיר חוק?      

אליהו (אלי) רביבו: בכל מקרה, גם אם היה תזכיר חוק לא היינו ניגשים להצבעה

סימון דוידסון: אין חוק

אליהו (אלי) רביבו: אז אני אומר שגם אם היה תזכיר חוק לא היינו ניגשים להצבעה

ולדימיר בליאק: אבל אין

ניר ברקת: רגע, זו לא עמדת הממשלה

ניר ברקת:  מחילה, זו לא עמדת הממשלה

ניר ברקת:  עוד לא התקיים דיון בממשלה

משה גפני: למה זה עכשיו? אני אומר את סדר הדיון

גלעד קריב: אתם מחכים לשבוע החמישי של המלחמה כדי שתהיה עמדת ממשלה, אחרי שנתיים של קורונה כשכבר הכול תורגל? לא, אולי תחכו לשבוע החמישי, תביאו מתווה

משה גפני: מספיק כבר

משה גפני:  הוא בא לצעוק

משה גפני:  אני מבקש לא לדבר עכשיו

משה גפני:  אני מדבר, אני מדבר על סדר-היום

גלעד קריב: סליחה, אני מתנצל שקטעתי אותך, אדוני היושב-ראש

משה גפני: מאה אחוז

קארין אלהרר: אדוני היו"ר, אני רוצה להזכיר - - -      

משה גפני: לא

משה גפני:  רגע, תני לי רגע לסיים

משה גפני:  ואז אנחנו נעיר את ההערות שלנו

משה גפני:  אני מבקש מהיועצת המשפטית לרשום את ההערות המרכזיות שעולות מן הדיון, אנחנו גם נעביר את זה לרשות המיסים

משה גפני:  אנחנו נבקש שינויים בעניין הזה

משה גפני:  מכיוון שגם אין עדיין תזכיר חוק ואין חקיקת משנה ואין נייר שעליו אנחנו אמורים להצביע, אנחנו היום לא נצביע

קריאה: בעיקר אין

קריאה: איך זה יכול להיות?      

משה גפני: אני רק רוצה להזכיר היות שאני הייתי בכל הנושאים הקודמים שהיו לצערנו הרב, מלחמות ומבצעים והכול, זה נעשה די מהר במשרד האוצר שמדברים על מתווה

משה גפני:  היו אצלי כדי להציג את - - -     

עודד פורר: זה לא בר השוואה לשום דבר שראינו עד עכשיו

עודד פורר:  אל תשווה את זה לאף מבצע ולאף - - -      

משה גפני: עודד, מספיק

משה גפני:  אני מדבר עכשיו

עודד פורר: משווים את זה למה שהיה

משה גפני: בסדר, עם כל הכבוד

משה גפני:  המציאות היא שעובדים על זה ועובדים על זה כפי שצריך

משה גפני:  אנחנו נשמע את מה שהולך במהלך הדיון - - -      

קארין אלהרר: ישבו עם משרד הכלכלה? ישבו איתכם? ניר, ישבו איתכם?      

ניר ברקת: אני אסביר עוד מעט

משה גפני: לכן אנחנו נתחיל את הדיון, מי שיציג את זה יהיה רשות המיסים

משה גפני:  אנחנו גם נקיים דיון על כמה דברים שהיו, אבל אני רק רוצה להגיד כהקדמה, אנחנו נדבר על זה בהמשך, מאז המלחמה אני לא נגעתי בכסף קואליציוני

משה גפני:  כל מה שאני עוסק זה לסייע בנושא של המלחמה, עם משרד האוצר, עם משרדי הממשלה, עם כל מה שנלווה

משה גפני:  היות שהחברים ראו שיש בתקשורת דברים אחרים עליי - - -      

נעמה לזימי: אז מה עם 8 המיליארד שאפשר להציל? אפשר לדעת מה קורה עם 8 מיליארד כספים קואליציוניים? זה שלא נגעתם בהם לא אומר שהצלתם אותם

נעמה לזימי:  יו"ר הוועדה, מה קורה עם 8 המיליארד?      

משה גפני: נעמה, הייתי מצפה ממך להתנהגות שונה

נעמה לזימי: מה שונה? מה שונה?       

משה גפני: אין דיון

גלעד קריב: אנחנו מצפים מכם התנהגות שונה

גלעד קריב:  אתה התבלבלת

גלעד קריב:  אזרחי ישראל מצפים מכם להתנהגות שונה

משה גפני: משרד האוצר - - -       

נעמה לזימי: מה עם 8 המיליארד שאפשר להציל? מתוך ה-14, 8 מיליארד אפשר להציל

משה גפני: נעמה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה

קארין אלהרר: גפני, למה צריך פלאט? אם יש 10 מיליארד למה צריך פלאט?      

משה גפני: איזה פלאט?      

קארין אלהרר: הודיעו היום שיהיה פלאט

משה גפני: מי הודיע? איפה הודיעו?      

קארין אלהרר: הודיעו

קארין אלהרר:  תשאל במשרד האוצר

ולדימיר בליאק: שהתקציב של המינהלת יבוא מהפלאט

ולדימיר בליאק:  זה מה שנאמר

משה גפני: בסדר, יאללה

משה גפני:  משרד האוצר

גלעד קריב: מי מציג ממשרד האוצר, אדוני היושב-ראש?      

קריאה: למה רשות המיסים ולא משרד האוצר - - -      

גלעד קריב: לא היה ראוי שבדיון כזה מנכ"ל משרד האוצר או ראש אגף התקציבים יהיו? איפה הם? איפה ראש אגף התקציבים של מדינת ישראל? איפה מנכ"ל משרד האוצר? אנחנו באים עכשיו למופע של משרד הכלכלה, מחר יקראו לנו למופע של משרד אחר

גלעד קריב:  אתם עושים צחוק מהאזרחים

נעמה לזימי: תגידו, לא הבנתם? הוועדה הזאת מדבררת את הממשלה, היא לא עוסקת בפיקוח פרלמנטרי

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, תפזר את הדיון ותדרוש שמנכ"ל משרד האוצר יבוא לכאן

נעמה לזימי: יש פה ועדה שסופחה לממשלה לדברר אותה

נעמה לזימי:  שום פיקוח פרלמנטרי

משה גפני: נעמה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה

נעמה לזימי: על מה? על מה? טעיתי? אני טועה?      

משה גפני: על זה שאת צועקת בלי אישור

משה גפני:  בלי אישור

דבורה ביטון: זה מרגיש כמו ועדת קישוט, לא יותר

משה גפני: בבקשה

גלעד קריב: מי מציג? לא הבנתי

כפיר בטט: אני סגן הממונה על התקציבים ממשרד האוצר, מי שעבד כל השבועיים האחרונים על תוכנית הסיוע

כפיר בטט:  אני אגיד מראש שאנחנו מבינים רגע את העניין של הבהילות והמהירות

כפיר בטט:  אנחנו לא עצמנו עין במשרד האוצר בשבועיים האחרונים, כולל זה שגם אצלנו 70% מהצוות במילואים

כפיר בטט:  כל המטרה שלנו היא שבסופו של דבר במועד הקובע, שב-15 בנובמבר שזה מתי שמגישים את הדוחות, שלושה ימים אחרי זה הכסף יהיה בחשבון של האנשים

כפיר בטט:  בשביל זה יש לנו לוחות זמנים מאוד קצרים ואנחנו עושים את כל מה שאפשר כדי שנביא את זה בתוך לוחות הזמנים האלה

כפיר בטט:  בכל מקרה זה תאריך היעד

כפיר בטט:       אני מחכה שיעלו את המצגת ונציג לכם את התוכנית

גלעד קריב: למיטב ידיעתי, את המשכורות ישלמו עד ה-9 בנובמבר על פי החוק

כפיר בטט: נכון, ויש לנו גם פתרונות תזרימיים בדיוק כדי לגשר על התקופה הזאת

גלעד קריב: בבקשה, תציגו

גלעד קריב:  חבל שמנכ"ל משרד האוצר לא טורח - - -      

משה גפני: תגיד לי, אתה רוצה לקיים פה את הדיון? אתה תנהל אותו?      

גלעד קריב: לא, חס וחלילה

משה גפני: אני אומר לך, אני פשוט אוציא אותך

גלעד קריב: חס וחלילה

משה גפני: אתה לא יכול כל הזמן להתפרץ

משה גפני:  זה הכול

גלעד קריב: א, למדתי ממך היטב

משה גפני: לא למדת ממני את הדבר הזה

גלעד קריב: מכל שנותיך למדתי היטב

גלעד קריב:  צפיתי בהקפדה

משה גפני: בסדר

משה גפני:  מאה אחוז

דבורה ביטון: חבר הכנסת גפני, קצת אורך רוח, לא יקרה כלום

משה גפני: הלאה

כפיר בטט: זה יוצג גם בתחילת השבוע הבא – בגדול יש שלושה מעגלים שאנחנו מסתכלים עליהם מבחינה כלכלית של הלחימה

כפיר בטט:  יש לנו כמובן את המענה הביטחוני שמקבל את כל מה שהוא נדרש לו, משוחרר מיידית, הכול למען הלחימה

כפיר בטט:  יש את המעגל השני של טיפול בנפגעים בתושבי העוטף, ויש את המעגל השלישי שבו נתמקד עכשיו וזה המענה למשק

כפיר בטט:       אני רוצה להדגיש כמה נקודות עיקריות לפני שנצלול לתוך המתווה עצמו

כפיר בטט:  צריך להבין כפי שגם נאמר פה קודם, אנחנו באירוע חסר תקדים, זה לא סבב שהיינו בו ותחום בצורה מסוימת - -      

קריאה: איפה מנכ"ל משרד האוצר? איפה יוגב גרדוס?      

כפיר בטט: - - לכן אנחנו גם פועלים באירוע של חוסר ודאות מאוד גדול

משה גפני: רק שנייה

משה גפני:  אם אתה עוד פעם מתפרץ אתה יוצא החוצה, עם כל הכבוד

קריאה: בסדר גמור

קריאה:  בפעם שעברה לא נתת לי לדבר

משה גפני: לא, לא

משה גפני:  בסדר

משה גפני:  מספיק

דבורה ביטון: חבר הכנסת גפני, אפשר גם קצת להכיל את הכאב של האנשים פה

משה גפני: אני מודה לך

משה גפני:  את היית בדיונים הקודמים, את ראית מה היה

דבורה ביטון: ראיתי, אבל אנחנו רוצים תכלס

משה גפני: בסדר, מאה אחוז

משה גפני:  אז אנחנו נאפשר שתהיה התפרצות

עודד פורר: בסדר, פעם בשבוע דיון

עודד פורר:  אין לחץ

כפיר בטט: אנחנו לא יודעים כמובן מה משכו ומה היקפו של האירוע

כפיר בטט:  אף על פי כן היה לנו חשוב לצאת עם תוכנית כמה שיותר מהר

כפיר בטט:       עוד נקודה מאוד חשובה, וזה גם להבדיל מהקורונה

כפיר בטט:  מרבית העסקים במדינת ישראל יכולים לעבוד היום וחשוב שיעבדו

כפיר בטט:  משק עובד זה חלק מהמאמץ המלחמתי

כפיר בטט:  לקום בבוקר לעבודה אפילו שאנחנו כרגע כולנו בטראומה משותפת זה חלק מהמאמץ המלחמתי, ואני חושב שמאוד חשוב שזה גם ישודר כלפי חוץ כי בסופו של דבר היום רוב העסקים במדינת ישראל יכולים לעבוד והמדינה צריכה שהם יעבדו

קריאה: לא הבנתי, על מי אתה מדבר?      

כפיר בטט: לעסקים שנפגעו משמעותית אנחנו באים פה כדי לתת מענק להמשכיות עסקית ועוד שנייה ניגע בו

יאיר גולן: לא נותנים להם לפתוח את העסקים, על מה אתה מדבר?      

כפיר בטט: אני מצטער, זה פשוט נורא קשה שאתה מדבר

כפיר בטט:  אני לא יכול תוך כדי

קריאה: מאיפה ההערכה? על בסיס מה אתה אומר את זה? לכל הרוחות

קריאה:  על בסיס מה אתה אומר את זה?      

כפיר בטט: על בסיס מה אני אומר שרוב העסקים יכולים לעבוד? על בסיס הנחיות פיקוד העורף

קריאות: - - -     

עודד פורר: איך מפעל בשדרות יכול לעבוד בלי עובדים?      

כפיר בטט: מפעל בשדרות לא יכול לעבוד

כפיר בטט:  למפעל בשדרות יש גם מענה ספציפי שתכף ניגע בו

עודד פורר: מי העובדים? אין לו שום מענה

כפיר בטט: שנייה, עודד

כפיר בטט:  מפעל בשדרות לא יכול לעבוד, גם לו יש מענה ספציפי

כפיר בטט:  אבל כשדיברתי על רוב הארץ אני מדבר על רוב הארץ

קריאות: - - -      

משה גפני: כפיר, אני מבקש לא לענות

משה גפני:  תציג את המצגת וזהו

נעמה לזימי: כל עוד לא יעבירו את המפעלים האלו למצב חירום חיוני הם לא - - -       

יאיר גולן: בדרום כל העסקים סגורים

משה גפני: ביקשתי לא לענות עכשיו

משה גפני:  אני מבקש שתציג את המצגת ושכולם ישמעו את מה שאתם מציעים

כפיר בטט: קודם כול, לפני שניגע במענק עצמו, כפי שאמרתי קודם יש שורה של הקלות תזרימיות שנועדו לתת פה איזשהו גרייס לתקופה מסוימת גם עד שהמענק ייכנס

כפיר בטט:  אני לא אגע בכולם עכשיו – יש גם את קרן ההלוואות בערבות מדינה; גם דחיית תשלומי ביטוח לאומי; הקדמת תשלומי המדינה לספקים; שיפוי מיידי עבור המילואימניקים – זה משהו שמעולם לא נעשה ואנחנו מנסים לעשות אותו מיידית גם שהמילואימניק העצמאי וגם שבעל העסק שמעסיק מילואימניקים יוכלו לקבל את הכסף מיידית מהביטוח הלאומי ולא יצטרכו לחכות כמו באירועים קודמים לסוף הלחימה; דחיית תשלומי מע"מ, שזה כמובן בעל משמעות מאוד גדולה להרבה מאוד עסקים; הארכת רישיונות ודחיית אגרות; וגם הקדמת מס הכנסה שלילי

קריאה: מה עם המפונים? מה עם 20,000 המפונים שלא עובדים?      

משה גפני: לא, לא, לא

כפיר בטט: לא, לא

כפיר בטט:  הדבר היחיד - - -      

משה גפני: כפיר, אני אמרתי לא להשיב

אורית פרקש הכהן: אבל שנייה, כפיר, הדחייה של תשלומי מע"מ למי זה? על מי זה חל?     

משה גפני: לא, לא

משה גפני:  מה זה הדבר הזה?      

אורית פרקש הכהן: האם זה על כל המשק? עד שכבר סוף-סוף - - -      

משה גפני: בסדר

משה גפני:  את אמורה לדבר עוד מעט

אורית פרקש הכהן: לא, אני לא נרשמתי לדיבור

אורית פרקש הכהן:  אני רוצה להבין קודם מה עושים פה

משה גפני: לא, לא

משה גפני:  קודם הוא יציג

כפיר בטט: אדוני היושב-ראש, אני רק אגיד על זה, דחיית תשלומי מע"מ זה לא רק למילואימניקים, זה לכולם

כפיר בטט:  עד 50 מיליון זה אוטומטי, ומעל 50 מיליון שקל מחזור יצטרכו להגיש בקשה לרשות המיסים

אורית פרקש הכהן: לכל המשק בעצם

כפיר בטט: לכל המשק

כפיר בטט:  גם פה יש הרבה חוסר בהירות ונחזור על זה שוב

כפיר בטט:  בקילומטרים יש לנו 09 בצפון ו-07 בדרום - - -      

גדי ירקוני: לא מוכן לשמוע את זה

גדי ירקוני:  אין 07, זה לפי מועצות

גדי ירקוני:  כבוד היושב-ראש, הם מדברים כמו לפני ה-7 באוקטובר

גדי ירקוני:  לא נקבל את זה ולא רוצה לשמוע את זה

משה גפני: בסדר, אנחנו נצטרך לאשר את זה

גדי ירקוני: אם אתם מדברים ככה, אנחנו יוצאים מהסיפור הזה

משה גפני: אגב, כשמשרד האוצר ישבו איתי לא דיברו על 07, דיברו על 020

גלעד קריב: מדהים ששבועיים אחרי, הממשלה עוד לא מבינה את הסיפור לגבי שער הנגב

גדי ירקוני: כשהבטיח לי שר האוצר - - -     

משה גפני: רגע

משה גפני:  אמרו לי 09 בצפון ו-020 בדרום

משה גפני:  מה השתנה?      

דובי אמיתי: גדי, אנחנו העלינו דרישה לחברי הכנסת, לשר האוצר, לשר הכלכלה, שבדרום אנחנו מדברים הפעם מ-0-20 לחקלאות

דובי אמיתי:  זאת הדרישה

גלעד קריב: אבל זה לא רק החקלאות

דובי אמיתי: רגע, דקה

ששון גואטה: לא, במועצה האזורית מרחבים זה כמו לחיות בעוטף

ששון גואטה:  מועצה אזורית מרחבים חוטפת, לא עובדים

ששון גואטה:  לכו תראו מה קורה שם, מחנה צבאי נהיה

גלעד קריב: כל המועצות האזוריות בקו האש צריכות להיות מוכרות

משה גפני: דובי, אני מבקש, הבנו

משה גפני:  אני אמרתי את זה, זה מה שהציעו לי

משה גפני:  אנחנו הרי לא מצביעים היום, וזה לא דבר שיעשה וזהו

משה גפני:  אנחנו לא שם

משה גפני:  הלאה, בבקשה

כפיר בטט: אני אחדד שוב

כפיר בטט:  חבר הכנסת גפני, מחר אנחנו מגיעים אליך לוועדה להכנסת אשקלון לתוך - - -      

משה גפני: אני שמתי את זה בסדר-היום, ואז אתם מגיעים

כפיר בטט: נכון

כפיר בטט:  אני אומר שוב, זה יהיה נושא שיהיה לדיון מחר

כפיר בטט:  אני מציג כרגע מה המצב החוקי נכון להיום

משה גפני: לא, רגע

משה גפני:  לפני שאתה ממשיך, יש את הסיפור של אשקלון שהוא סיפור בפני עצמו

אליהו (אלי) רביבו: אבל יש גם את הסיפור של חוסר קורלציה בין הוראות פיקוד העורף לחלוקה שלכם

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו עדיין נמצאים באותה תקופה ארכאית של 07 ואף אחד לא נותן על זה את הדעת

משה גפני: אבל אליהו, דקה, אני באמצע המשפט

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, אדוני

נעמה לזימי: ומה עם אופקים?     

אליהו (אלי) רביבו: כשאני אומר את זה אני שואל מה עם אופקים

משה גפני: רגע, שנייה

ששון גואטה: יש את המועצות האזוריות ליד אופקים ונתיבות

אליהו (אלי) רביבו: לא, זה לא כל הארץ

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא כל הארץ, חברים

אליהו (אלי) רביבו:  עדיין לאף אחד אין עץ שגדל בו כסף

אליהו (אלי) רביבו:  לאט, לאט, שנייה

נעמה לזימי: כן, אנחנו יודעים שאין עץ שגדל בו כסף

נעמה לזימי:  רק לכספים הקואליציוניים יש עץ שגדל בו כסף, אלי רביבו

נעמה לזימי:  בבקשה

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אל תיקחי את זה למקום פוליטי, אני רוצה לעבוד מקצועי

נעמה לזימי: אל תיקח אתה

נעמה לזימי:  אל תגיד הערות כאלה כשדיברנו על אופקים

משה גפני: בושה הדיבורים שלך

ולדימיר בליאק: ודאי שניקח את זה למקום הזה

ולדימיר בליאק:  שחררו את הכסף, שחררו את הכסף

נעמה לזימי: כשאנחנו אומרים על אופקים אל תגיד לי על עץ שגדל בו כסף

נעמה לזימי:  תודה

אליהו (אלי) רביבו: הדיון הוא דיון חירום, אל תיקחו את זה למקום פוליטי

ולדימיר בליאק: לא, לא, אתה לא תגיד לנו את זה, אתה לא תגיד לנו את זה

ולדימיר בליאק:  שחררו את הכסף

אליהו (אלי) רביבו: אל תיקחו את זה למקום פוליטי

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא אירוע פוליטי

ולדימיר בליאק: שחררו את הכסף

דבורה ביטון: שחררו את הכסף

דבורה ביטון:  נראה לכם נורמלי שאתם מחזיקים את הכספים? אנשים נרצחו, יש לנו חטופים - - -      

אליהו (אלי) רביבו: יש פה שתי גישות מקצועיות ואנחנו רוצים להוציא את - - -      

קארין אלהרר: 10 מיליארד שקלים

ולדימיר בליאק: אתם מקצצים במשרדים לפני שאתם משחררים את הכספים הקואליציוניים

ולדימיר בליאק:  אנחנו לא מטומטמים

דבורה ביטון: למי אתם שומרים אותם? מה זה, כיפה אדומה? תחלקו ארוחות ותעבירו? תשכחו מזה

אליהו (אלי) רביבו: אני חושב שכולנו שמענו את ההצעה של שר האוצר

משה גפני: היה מדובר שאנחנו מביאים את המתווה היום

משה גפני:  אתם הצגתם בפניי שאנחנו מדברים על 020 בדרום, מוסיפים את אופקים אפילו שזה 22

משה גפני:  זה מה שאמרתם לי

משה גפני:  אני יצאתי בהרגשה שאנחנו הולכים לנושא הזה

משה גפני:  היום אתם באים עם מתווה אחר

משה גפני:  אני מקווה שהוא לא יהיה ככה בסוף כשנגיע להצבעה

משה גפני:  אני לא מתכוון לוותר בעניין הזה

משה גפני:  זה פשוט לא נראה נורמלי

משה גפני:       לגבי אשקלון, אני שמתי את זה בסדר-היום כבר בשבוע שעבר

משה גפני:  ידעתי שאם אני לא אשים את זה בסדר-היום, ייקח לאט כמו שלוקח לאט הרבה דברים בממשלה

משה גפני:  אמרתי: אני שם את זה ביום שלישי, עד יום שלישי תבואו עם צו שאנחנו נוכל לאשר את העניין הזה ששר האוצר מכניס את אשקלון לעניין ויש אישור של ועדת הכספים

ניר ברקת: הרב גפני, חשבתי שתגיד משהו אחר

ניר ברקת:  חשבתי שתגיד שהמשרד שאמון על הכלכלה, שאמון על העסקים הקטנים, עם משרד הכלכלה והתעשייה, חשבתי שמי שצריך להציג זה לא האוצר אלא שיתוף פעולה של משרד הכלכלה עם המערכת - - -      

משה גפני: בסדר, תודה

משה גפני:  תודה

חמד עמאר: אתה אמרת את זה בישיבה הקודמת שאתה בעצמך עם שר האוצר תציגו מתווה ביחד

חמד עמאר:  מה שאנחנו רואים עכשיו זה שהאוצר בא ומציג את המתווה, ואתה יושב כאן ואין מתווה

ניר ברקת: ואני מתנגד למתווה, נכון

חמד עמאר: כן

חמד עמאר:  אתה כאילו חלק מהאופוזיציה במקום שתהיה חלק ממקבלי ההחלטות

חמד עמאר:  אתם השרים

ניר ברקת: סליחה, אדוני

סימון דוידסון: אתה לא מבין מה קורה פה? אין בכלל קשר בין המשרדים

חמד עמאר: נכון, כל הממשלה לא מתפקדת באירוע הזה

חמד עמאר:  אין ממשלה בכלל

אליהו (אלי) רביבו: חברים, בואו ננהל את הדיון, לפחות שכשאתם מעירים יהיה לכם מה להעיר

דבורה ביטון: אנחנו מעירים על חוסר התפקוד של הממשלה

דבורה ביטון:  מזל שיש אנשים שתרמו, אחרת הם היו מתים בלי המתווה

חמד עמאר: שר הכלכלה אומר את זה באופן ברור, הוא לא היה מעורב במתווה

משה גפני: חמד, מספיק

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, זה חמור

אליהו (אלי) רביבו: חברים, בואו נמתין לסיום הסקירה

אליהו (אלי) רביבו:  לכל אחד מאיתנו יש לו מה לומר, ותאמין לי שאני לא אחסוך את שבטי

אליהו (אלי) רביבו:  תמתינו אבל בואו נקשיב לסוף הסקירה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  בבקשה, כפיר

כפיר בטט: בואו נעבור שקף

כפיר בטט:  עכשיו ליתר הארץ – קודם כול, חשוב להבהיר שקרן מס רכוש מטפלת כמובן גם בפגיעות ישירות שקורות בכל הארץ, אין פה עניין של קילומטרים, איפה שלא פגע טיל או נזק ישיר שנגרם כתוצאה מהמלחמה יש פיצוי מלא

כפיר בטט:  אנחנו עכשיו הולכים לדבר על מענק המשכיות עסקית שמטרתו לתת לכל הארץ

כפיר בטט:  פעם ראשונה שבמצב מלחמה אנחנו נותנים מענה לכל הארץ

כפיר בטט:       אני מדגיש שוב, לאור סביבת חוסר הוודאות הגדולה שכולנו נמצאים בה אנחנו יוצאים עם הדבר הזה מהר, וכמו שאמרתי מטרה מיידית שב-15 בנובמבר כבר יהיה אפשר להגיש ויהיה אפשר לקבל את הכסף יומיים-שלושה אחרי, אבל אנחנו גם מודעים לכך שייתכן שזה מענה ראשוני

כפיר בטט:  יכול מאוד להיות שיעשו עוד התאמות בהמשך בהתאם לנסיבות שיהיו, בהתאם למצב שיתפתח

כפיר בטט:  המטרה שלנו הייתה לצאת רחב ומהר, לכן יכול להיות שיהיו גם דברים מסוימים שנצטרך לתקן אחר כך

קריאה: לא יכול להיות, בטוח יהיה שתצטרך לתקן

עודד פורר: זאת אמירה חשובה והיא לגיטימית

כפיר בטט: המטרה של המענק היא המשכיות עסקית בדגש על עסקים קטנים ובינוניים

כפיר בטט:  המטרה של המענק לא תהיה להחזיר את המצב לאחור

כפיר בטט:  יהיו פה עסקים שייפגעו כתוצאה מהמלחמה כמו שכלכלת ישראל וכולם ייפגעו

כפיר בטט:  המטרה היא המשכיות עסקית להשאיר את הראש מעל המים

כפיר בטט:  כפי שנאמר פה יש לנו גם תרגול מסוים מהקורונה כדי להבין מה נדרש בשביל הדבר הזה

כפיר בטט:  כמו שאמרתי אנחנו נמשיך ונגיב בהמשך לנסיבות

אורית פרקש הכהן: אבל כפיר, מהו? תגיד במילה וחצי

משה גפני: לא, לא

משה גפני:  אתה לא עונה

אורית פרקש הכהן: אלה כותרות

אורית פרקש הכהן:  בסוף הפרטים הם בנוסחה

סימון דוידסון: הרב גפני, אפשר לשאול שאלות?      

משה גפני: לא, לא, לא

קארין אלהרר: מה "לא"?     

סימון דוידסון: אז איך נבין את התוכנית?     

משה גפני: לא הבנתי

משה גפני:  אתה רוצה לשמוע מה שאני אומר או לא?     

סימון דוידסון: כשאתה אומר להציל את העסקים תפרט

סימון דוידסון:  איך אתה משאיר את העובדים?      

משה גפני: אתה לא עונה על שאלות

קארין אלהרר: מה זה "לא עונה"?      

משה גפני: תסיים ואז יהיו שאלות

סימון דוידסון: איך בעלי העסקים ישאירו את העובדים שלהם? באיזו צורה?      

כפיר בטט: מי יהיה זכאי למענק - - -      

אורית פרקש הכהן: אבל הרב גפני, אנחנו כאן בוועדת כספים אז לא רק כותרות, אנחנו צריכים להבין מהו המענק הזה

מיכל שיר סגמן: קודם כול זה לא מענק, אלה פיצויים

מיכל שיר סגמן:  בואו נתחיל לשנות את הדיסקט, אלה פיצויים של המדינה

מיכל שיר סגמן:  המדינה הכניסה את העסקים למקום הזה, המדינה צריכה לפצות

מיכל שיר סגמן:  זה לא מענק, זה פיצוי

משה גפני: כפיר, הלאה

כפיר בטט: עכשיו אני יורד לרזולוציה של המענק

כפיר בטט:  מי שיהיה זכאי למענק זה מחזור העסק עד 400 מיליון שקל מחזור

כפיר בטט:  מה יכניס אנשים להיכנס לתוך המענק? ירידה של 25% בחודש אוקטובר או אם הוא מדווח דו-חודשי על ספטמבר-אוקטובר 12

כפיר בטט: 5%

דבורה ביטון: מה עם אלה של 500 מיליון תושבי שדרות? לתושבי שדרות לא מגיע מענק ופיצוי?      

קריאה: מה עם העסקים הקטנים?      

עודד פורר: אתה משווה את זה לתקופה שהייתה תקופת חגים בשנה שעברה

עודד פורר:  אתה מגביל את זה ב-400 מיליון, וגם העסקים הגדולים נפגעו - - -      

משה גפני: כפיר, אתה רוצה שאני אצא ואתה תנהל דיאלוג עם כולם?      

קארין אלהרר: גפני, אבל צריך להבין פרטים

משה גפני: בסדר, עם כל הכבוד

קארין אלהרר: מה "כל הכבוד"? אולי אנחנו נצא, תנהל את זה לבד איתו

משה גפני: הוא צריך להציג את המתווה וכולם רוצים לדעת את מה שהוא אומר

אליהו (אלי) רביבו: קארין, אנחנו באמת רוצים להתקדם

אליהו (אלי) רביבו:  בואו נאפשר לו לתת סקירה שנדע לפחות על מה אנחנו רוצים להגיב

קארין אלהרר: די כבר

משה גפני: כן, בבקשה

כפיר בטט: המענק משקף הוצאות קבועות והשתתפות מסוימת בשכר שזה דבר שאנחנו לראשונה עושים ולא עשינו בקורונה

כפיר בטט:  המענק הולך להיות דיפרנציאלי, כלומר אנשים שנפגעו יותר במחזור יקבלו יותר, ויהיה מענה שהוא לא לפי הנוסחה והוא ספציפי לעסקים שהם עד 300,000 שקל, פרילנסרים ועצמאים מסוג אחר שיש להם פחות הוצאות קבועות, יש להם פחות הוצאות שכר, להם ניתן סכום קבוע שמשתנה בהתאם לפגיעה במחזור ועכשיו אנחנו נציג את זה

כפיר בטט:       יש פה טבלה עם הרבה מאוד מספרים

כפיר בטט:  אפשר להתעמק בה, אני יכול גם לעבור אחד-אחד, אבל בסופו של דבר יש פה מענה שניתן לפי גובה המחזור של העסק בשנה שעברה

כפיר בטט:  אנחנו ניתן לפי מידת הפגיעה שלו

כפיר בטט:  מה שגם לא יכולנו לעשות בקורונה, פה יש הבחנה שעד 120,000 שקל מחזור אנחנו לא יודעים לבוא ולבדוק ולראות מהי מידת הפגיעה

כפיר בטט:  מעל 120,000 ועד 300,000 שקל אנחנו יכולים לדעת מהי מידת הפגיעה כי אנחנו משתמשים במערכת אחרת מאשר שהייתה בקורונה, ונוכל לדייק יותר את המענק כך שמי שנפגע יותר יקבל יותר

רועי כהן: כפיר, מה עם המענק הסוציאלי שפה שר האוצר הבטיח לי באופן אישי? אני הרמתי את הנייר והוא אמר: יהיה מענק סוציאלי לכל העצמאים

רועי כהן:  אתה הולך לתת מענק 2,120 שקל לאדם שירד ב-60%

רועי כהן:  איך אתה מציג את זה בכלל? איך יש לכם אומץ להציג את זה? איך אתה יכול הגיד לאדם לחיות מ-2,000 שקל? איך?      

קריאה: צודק

רועי כהן: אתה היית פה כשהשר הבטיח לי

משה גפני: רועי

רועי כהן: הרמתי את הנייר, אמר: אני אדאג למענק סוציאלי, תהיה יד נדיבה, תהיה יד גדולה

רועי כהן:  2,120 שקל

רועי כהן:  בושה

גלעד קריב: כלכלה בעזרת השם

רועי כהן:  בושה שאתה מציג את זה בכלל

מיכל שיר סגמן: בחודשים הקודמים היו חגים, אז אם אנחנו בודקים את זה לפי חודשים קודמים מדינת ישראל הייתה בחגי תשרי, ולפני שנה היינו במבצע

אליהו (אלי) רביבו: מיכל, בסופו של יום גם אנחנו דורשים שזה יהיה ממוצע של תלת חודשי

מיכל שיר סגמן: לכן אני אומרת, ממה הם כותבים את זה?      

רועי כהן: שר האוצר הבטיח לגפני פה שיהיה מענק סוציאלי, יהיה החזר הוצאות קבועות, יהיה יותר גבוה מהקורונה, ומה הוא הביא? פחות

רועי כהן:  בן אדם שפצוע קשה יהיה אנוש, בן אדם שפצוע בינוני יהיה קשה

רועי כהן:  זה מה שעשיתם

משה גפני: רועי, די

משה גפני:  אנחנו לא מצביעים על זה

משה גפני:  הלאה, כפיר

מיכל שיר סגמן: קודם כול, זה פיצוי שלא מחזירים ולא מענק

מיכל שיר סגמן:  מענק מחזירים, פיצויים לא מחזירים

מיכל שיר סגמן:  זה פיצוי

כפיר בטט: כמובן שאני יכול להגיב לכל אחת מהטענות שהיו פה, ולפי דרישת היושב-ראש אני אמשיך

כפיר בטט:  מעל ה-300,000 שקל יש נוסחה

כפיר בטט:  הנוסחה הזאת אמורה לשקף גם כמו שאמרתי הוצאות קבועות, ופה לראשונה מרכיב מסוים של השתתפות בשכר

כפיר בטט:  אנחנו נבדוק את מידת הפגיעה של העסק כפי שאמרתי אם זה חד-חודשי או דו-חודשי, לכן יש את האחוזים המשתנים שם

כפיר בטט:  אנחנו ניתן לו סכום שהוא חלק אחוז מהתשומות שלו שאמור לפי מיטב הניסיון שיש לנו מהקורונה לשקף את ההוצאות הקבועות של העסק, קרי הוצאות שהוא לא חוסך כשהוא לא עובד או שהוא יורד במחזור

כפיר בטט:  בנוסף לזה, אנחנו ניתן לו אפשרות שבמידה שהוא ממשיך לשלם שכר לעובדים שלו הוא מקבל מהמדינה 60% מאותן הוצאות השכר

אליהו (אלי) רביבו: חוץ מהתשומות

כפיר בטט: אגב, אחרי דיון שעשינו במגזר העסקי באמת הבנו שזה צריך להיות הוצאות השכר כולל הסוציאלי, ולכן גם הדבר הזה מוכפל ב-1

כפיר בטט: 25% יחסית לברוטו של העובד

משה גפני: לא הבנתי מה שאמרת

משה גפני:  עד 300,000 ו-60% מהשכר?      

אליהו (אלי) רביבו: לא

אליהו (אלי) רביבו:  אדוני היושב-ראש, צריך לחלק רגע בין התשומות - - -      

גלעד קריב: לא, אבל היושב-ראש צודק

אליהו (אלי) רביבו: אבל הוא הבין את זה לא נכון

משה גפני: אז תן לי, אני רוצה לשמוע

גלעד קריב: האותיות הקטנות בתחתית השקופית

אליהו (אלי) רביבו: אבל הוא הבין את זה לא נכון

אליהו (אלי) רביבו:  תחלק את זה בין התשומות להשתתפות בהוצאות שכר

אליהו (אלי) רביבו:  למה אתה אומר לי "לא"?      

משה גפני: אבל למה לעזור לו?      

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא אמרתי אם זה טוב או לא, אני רק מנסה לדייק את היושב-ראש בהבנה

משה גפני: אני לא אמרתי עמדה, שאלתי

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה

אליהו (אלי) רביבו:  יש הבדל בין התשומות לבין ההשתתפות בעלות השכר

גלעד קריב: ה-300,000 אלף שקל זה לא רק המענק, זה המענק פלוס השכר

כפיר בטט: ודאי

גלעד קריב: אז למה אתם קוראים לזה סכום המענק ולמטה מענק? זה לא מענק

גלעד קריב:  אם סכום המענק זה ה-6%, 9% וכו' ולמטה אתה כותב סכום המענק - - -      

משה גפני: גלעד – כפיר, אני מבקש לדעת

משה גפני:  אתה מדבר על עד 300,000 שקל?      

מיכל שיר סגמן: מענקים מחזירים, זה פיצוי של המדינה

מיכל שיר סגמן:  תחליפו תקליט, זה פיצוי, לא מענק

כפיר בטט: כבוד היושב-ראש, יש לנו עסקים עד 300,000 שקל מחזור

כפיר בטט:  הם לא עובדים לפי הנוסחה, גם לרוב יש פחות הוצאות קבועות ופחות הוצאות שכר

כפיר בטט:  אלה המענקים שהראיתי בשקף הקודם

כפיר בטט:  המענק הזה מוגבל לעסקים של עד 100 מיליון שקל מחזור ב-300,000 שקל

כפיר בטט:  אגב, בקורונה הגבלנו - - -      

רועי כהן: הגבלתם ל-250,000 שקל ולא הייתה ארנונה ולא היה שכר עובדים

רועי כהן:  איך עכשיו עם שכר עובדים ועם ארנונה 300,000 שקל? בוא תסביר

משה גפני: רועי, בסדר

משה גפני:  מספיק

סימון דוידסון: אבל הרב גפני, הוא מעלה פה נקודה סופר-חשובה

סימון דוידסון:  הרי בארנונה יצאו לחל"ת, לא היו תשלומים לבעלי עסקים על המשכורות שלהם

אליהו (אלי) רביבו: זה במדרג הבא

משה גפני: רגע

סימון דוידסון: כל דבר זה "רגע" ואנחנו לא מבינים לאן הוא חותר

משה גפני: לא מבינים, אז אני מבקש ממנו שיסביר

כפיר בטט: תכף אני אגיד גם מילה על החל"ת

כפיר בטט:  אני אומר שוב, פה נתנו לעסקים את האופציה שאם הם מעסיקים את העובדים, הם יכולים לקבל 60% מהשכר בהתאם לנוסחה הזאת

כפיר בטט:  המענק המחזורי הזה של עד 100 מיליון שקל מוגבלים ב-300,000 שקל מענק

קארין אלהרר: לא הבנתי

קארין אלהרר:  60%, ומה עם ה-40%?      

כפיר בטט: ההגבלה הכוללת של המענק היא 300,000 שקל

כפיר בטט:  אפשר רגע?      

גלעד קריב: כן

גלעד קריב:  רק שנבין, זה כולל את רכיב השכר?      

כפיר בטט: כולל, כולל

גלעד קריב: זאת אומרת, יכול להיות שלעסק יש מחזור חודשי של 8 מיליון שקל, בוא נאמר שיש לו הוצאות שכר, מתוך זה – מה לעשות, הוא מוציא שכר – הוצאות שכר של 6 מיליון שקל, הוא יקבל 300,000 שקל

גלעד קריב:  ואתם תספרו שזה 60% מהשכר? מה, אתם עושים מאיתנו צחוק? איך זה 60% מהשכר אם אתם - - -      

אליהו (אלי) רביבו: אבל גלעד, אני הסברתי לך, זה לא נכון

דבורה ביטון: ומה יעשו עסקים שהם מעל 500 מיליון שיש להם אתרי בנייה וכו'? איך הם ישלמו סכומים כאלה?      

משה גפני: חבר הכנסת קריב

משה גפני:  בבקשה, הלאה

משה גפני:  אנחנו ככל הנראה לא נסכים ל-עד 300,000 שקל, אנחנו גם לא נסכים ל-60%

כפיר בטט: אני אומר שוב, אני רוצה רגע שיובן משהו

כפיר בטט:  פה אנחנו נותנים עוד אופציה למעסיקים, ושוב, בעיקר לעסקים קטינים ובינוניים, שתהיה להם אפשרות לשמר את העובדים ולקבל שיפוי מסוים מהשכר

קארין אלהרר: מה האופציה הנוספת?      

כפיר בטט: האופציה הנוספת כפי שקיימת גם היום שהעסקים מאוד גדולים, ניקח לדוגמה עסקים באיזשהו מגזר שלא צפוי להיפתח בחודשים הקרובים

כפיר בטט:  הדבר הנכון גם לעסק וגם למשק זה שהאנשים האלה יצאו לחל"ת

כפיר בטט:  למה? כי בסופו של דבר אין לנו שום מטרה – אני חוזר לשקף הראשון שאמרתי – יש לנו - - -      

ינון אזולאי: אתה רוצה לחזור לבעיה של החל"ת שהייתה בקורונה, כפיר? אתה רוצה לחזור לבעיית החל"ת שהייתה בקורונה?      

דבורה ביטון: ההסדר של הקורונה יותר ידידותית ממה שהבאתם עכשיו

ולדימיר בליאק: כפיר, זה גם לא מה ששר האוצר אמר כאן לפני שבוע

ולדימיר בליאק:  שר האוצר התנגד לחל"ת

קארין אלהרר: נכון, שר האוצר- אמר שהוא נגד חל"ת

חמד עמאר: הוא אמר באופן ברור שלא יהיה חל"ת

חמד עמאר:  שר האוצר אמר בשבוע שעבר שלא יהיה חל"ת

כפיר בטט: אם תרצו אני אסביר לכם בשנייה למה לעסקים מסוימים זה יכול מאוד להתאים, לעסקים מסוימים פחות

אוריאל לין: רבותיי, זה לא יעבוד בלי חל"ת

משה גפני: תסיים

כפיר בטט: אני אומר שוב, האופציה של החל"ת קיימת

כפיר בטט:  אם יש עכשיו עסק שצופה שהוא לא הולך לעבוד בחודשים הקרובים ויש מידת חוסר ודאות מאוד גדולה, אין לנו שום אינטרס כמדינה, כמשק, וגם לבית הזה, שאותו עובד ישב בבית, יקבל שכר ולא ילך לעבוד - - -      

קארין אלהרר: כל אחד בוחר לעצמו?      

משה גפני: מה זה? הוא מדבר

גלעד קריב: ואם אותו עובד שומר על הילדים כי בת הזוג במילואים ואין בתי ספר?      

נעמה לזימי: זה מה שקורה

משה גפני: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה

משה גפני:  חבר הכנסת קריב, אני אוציא אותך היום

גלעד קריב: בסדר

משה גפני: לא

משה גפני:  אתה לא יכול כל הזמן להתפרץ

גלעד קריב: - - - לשאול שאלות, לא?       

משה גפני: לא, זה לא הזמן

מיכל שיר סגמן: ואם אני משווה למלחמת המפרץ, חצי שנה לא היה בית ספר

נעמה לזימי: לך אין הערות?      

גלעד קריב: כמו שיריב לוין אמר שהוא עציץ במשרד המשפטים - - -     

משה גפני: אתה נואם כל הזמן

משה גפני:  אין לך שאלות

נעמה לזימי: גפני, לך אין הערות, שאלות?      

משה גפני: שמעתי אותך

משה גפני: אין לך הערות? אין שום שאלה?      

משה גפני: בסדר

משה גפני:  כן, בבקשה

ינון אזולאי: נעמה, יש לי מלא שאלות אבל אני רוצה גם לשמוע מהם

ינון אזולאי:  תאמיני לי שהכנתי ואני מכין שיעורי בית, את יודעת את זה

נעמה לזימי: סבבה

משה גפני: כפיר, תסכם את הדברים שלך

כפיר בטט: אני אסכם

אורן בוטא: למה שהביטוח הלאומי ישלם? למה האוצר לא משלם ישירות למעסיקים, ולמה הביטוח הלאומי צריך לשלם לעובדים - - - אתם רוצים מיליון עובדים בחל"ת? זה מה שאתם רוצים?      

דבורה ביטון: הוא צודק

משה גפני: טוב, אני מבקש שתצא החוצה

משה גפני:  תצא החוצה

דבורה ביטון: למה, כי הוא נותן עצות ייעול?      

אורן בוטא: סליחה, בישיבה הקודמת בשבוע שעבר לא נתת לי לדבר

אורן בוטא:  גפני, לא נתת לי לדבר

משה גפני: אתה לא מתבייש? אני נתתי לך לדבר

משה גפני:  משהו לא רגיל

משה גפני:  כן, בבקשה

משה גפני:  כפיר, תסכם, אני רוצה לתת לחברים

קארין אלהרר: כל אחד בוחר בעצמו, כפיר?      

כפיר בטט: אנחנו יכולים לתת תשובות לכל השאלות ולכל הדברים

קארין אלהרר: מה הבעיה לתת תשובה?     

כפיר בטט: בסוף אנחנו למודי ניסיון

כפיר בטט:  אנחנו מנסים להביא פה משהו קצת יותר מתוחכם ממה שהיה בקורונה

כפיר בטט:  יש עדיין גם את האופציה של הקורונה

כפיר בטט:  אני אסיים פה, וכמובן אנחנו נמשיך להעמיק בזה בהמשך

משה גפני: תודה רבה

מיכל שיר סגמן: המענק פטור ממס? הפיצוי

מטי צרפתי הרכבי: - - -     

מיכל שיר סגמן: אבל זה נכון כי יש הבדל בין פיצוי למענק

מיכל שיר סגמן:  המדינה צריכה לפצות כי היא לא שמרה על הביטחון

מיכל שיר סגמן:  אתה משלם מיסים כדי שישמרו עליך

שחר תורגמן: אתה מטעה את היושב ראש

שחר תורגמן:  תעצור את השקף שלך בבקשה

שחר תורגמן:  כפיר, אל תגיד 60%

שחר תורגמן:  60% זה רק אם יש 100% פגיעה כמו בשקף שלך

שחר תורגמן:  אחוז הפגיעה כפול 60%

שחר תורגמן:  אל תטעה פה את היושב-ראש

רועי כהן: נכון

רועי כהן:  צודק

כפיר בטט: שחר, זה חידוד מאוד חשוב

כפיר בטט:  בוודאי שמי שלא נפגע לא מקבל פיצוי, ובוודאי שהמענק ניתן בהתאם לאחוז הפגיעה

כפיר בטט:  בוודאי שאם נפגעת ב-25% כמו שהיה כתוב בנוסחה - - -       

משה גפני: מר תורג'מן, אני מבקש להפסיק

משה גפני:  לא להפריע

מיכל שיר סגמן: הפיצוי פטור ממס הכנסה ומע"מ?     

קריאה: - - - שלא תכסה לי חצי מהשכירות של העסק שלי

קריאה:  על מה אתם מדברים?     

משה גפני: מה זה עכשיו שם?      

נעמה לזימי: תקשיבו לה

נעמה לזימי:  תקשיבו לה

קריאה: 100% ירידה, אני אקבל 18,000 שקל שלא יכסו את השכירות בעסק שלי, ואני לא מדברת פה לבד, אני מייצגת פה המון אנשים

קריאה:  בושה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  ינון אזולאי, בבקשה

ינון אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

משה סעדה: הרב גפני, שכפיר ייתן תשובה

כפיר בטט: אני רק אחדד את העניין הזה שה-18% מהניסיון הרב שיש לנו משקף את הרוב של העסקים

כפיר בטט:  יש לנו דיונים מהמגזר העסקי על זה

משה סעדה: אבל מי ישלים את החסר?     

כפיר בטט: בסוף יש גם מנגנון השגות

כפיר בטט:  אם יש למישהו למשל הוצאה של שכירות שמהווה 30%, מגישים לרשות המיסים ומרשות המיסים אפשר לקבל את המענה עבור הדבר הזה באופן ספציפי

כפיר בטט:  ה-18% משקף את מה שיש לרוב המוחלט של העסקים

יאיר גולן: אתם מטעים את הציבור עם התוכנית הזאת

משה גפני: כן, ינון, בבקשה

ינון אזולאי: תודה, אדוני היושב-ראש

ינון אזולאי:  האמת כפיר, אני עברתי על תוכנית האוצר, על מה שאתם רוצים לתת, אני גם לא קורא לזה מענקים

ינון אזולאי:  הטעות הגדולה והבסיס שהתחלתם איתו זה שאתם אומרים שאתם  יוצאים מהקורונה רק יותר מתוחכמים

ינון אזולאי:  אתה צודק, אתם יותר מתוחכמים כי פה מפסידים יותר

ינון אזולאי:  אחרי הקורונה אנחנו עדיין לא למדנו את הלקחים, בוא נשים את זה על השולחן

ינון אזולאי:  אם אתה חושב שכולם נמצאים פה איתך, אני אומר לך מראש שאני לא במתווה הזה

ינון אזולאי:  אני לא במתווה הזה

אליהו (אלי) רביבו: כלל הקואליציה לא במתווה הזה

ינון אזולאי: אני אומר לך, לא יכול להיות שבסופו של דבר אדם מביא הביתה 2,100 שקל אחרי שהוא עבד כמו חמור, סליחה, כל השבוע

ינון אזולאי:  כל השנה הוא עובד, וכשמגיע בזמן הזה שהמשפחה שלו נרצחת, שאין פה אדם שיושב פה במדינת ישראל שאין לו איזה מכר שנרצח – אני גר באשדוד, אתה אומר לי: עד שבעה קילומטרים, עד 20? נגמר הסיפור

ינון אזולאי:  נגמר הסיפור

ינון אזולאי:  יהיה 40 קילומטר, תהיה חקלאות ל-20 קילומטר

ינון אזולאי:  אני אומר לך שזה מה שיהיה

ינון אזולאי:  נתיבות, אופקים? תגידו, אפיה אתם חיים? אנחנו צריכים לבקש את זה מכם? על מה אתם חיים? קבעתם הוצאות קבועות 18%, איך בדקתם את זה, באיזשהו כלל אצבע? תגיד לנו פה למה קבעת את זה ב-18%

ינון אזולאי:  בדקת את הממוצע? לקחת מחקר? אני ראיתי מחקר – 30%

ינון אזולאי:  30%

ינון אזולאי:  המקדם שלך שאתה מדבר על 1

ינון אזולאי: 75, תגיד לי מאיפה הבאת אותו? מאיפה הבאת? אתה רוצה להישאר ב-4,650 שאני לא יודע מאיפה הבאת? אין בעיה, תעשה את זה כפול 3, שהשכר הממוצע במשק יצא לך בסופו של דבר על 13,000, שיישאר לבן אדם משהו לאכול

ינון אזולאי:       אתה יודע שיש משפחות שמארחות משפחות אחרות? אתה יודע שיש משפחות שהשאירו את הבתים שלהם עם הכסף והעזתים יימח שמם נכנסו ולקחו להם את הכסף? אתה יודע שיש כפרים שלמים, קיבוצים שלמים שנשרפו? אז על מה אנחנו מדברים? אנחנו באים לתת להם מענקים? אני לא נותן להם מענק

ינון אזולאי:  אנחנו צריכים לא לתת להם צדקה

ינון אזולאי:  הם צריכים להיות דמי קיום, הם צריכים לחיות בכבוד

ינון אזולאי:  אני לא מסכים לדבר הזה דמי קיום, אתה יודע למה? כי אם אתה מדבר איתי על 300,000 בקורונה, הרי בסופו של דבר העלינו את זה ל-500,000

כפיר בטט: לחודשיים

נעמה לזימי: אז מה? אבל הוא אומר לך שנשרפו להם הבתים, מה אתה אומר לו לחודשיים?      

מיכל שיר סגמן: למה להוציא את הנשמה בדרך?      

ינון אזולאי: אחר כך תגיד מה שאתה רוצה

ינון אזולאי:  אני אומר לך, זה יעלה ל-600,000

ינון אזולאי:  לא יכול להיות ש-500,000 – אתה יודע שיושבים לך פה בעלי אולמות, אתה יודע מה קורה עם בעלי אולמות היום? אני אספר לך סיפור אישי

ינון אזולאי:  בשבוע שעבר ביום חמישי היה צריך להיות לי בר מצווה

ינון אזולאי:  התחילה המלחמה, התקשרתי לבעל האולם, התקשרתי לתזמורת, התקשרתי לצלם, אמרתי להם: בצער רב וביגון קודר על כל המצב אני מבטל

ינון אזולאי:  אתה חושב שהוא הכניס משהו אחר במקום? לא

ינון אזולאי:  בוא תסתובב, איפה אני? באשדוד, 40 קילומטר

ינון אזולאי:  אתה יודע מה המצב של אולם בעמק חפר שמשלם חצי מיליון שקל שכירות בחודש? בדקתם את המצב הזה? זה לא חוכמה לשבת על אקסלים ולעשות את המספרים

ינון אזולאי:  אתה רוצה לשבת על אקסלים? אין בעיה, בוא נצא עם האקסלים לרואי החשבון, ליועצי המס, לבעלי העסקים, שב איתם, תעשה איתם את החשבון הזה

ינון אזולאי:  שב איתם

ינון אזולאי:       אתה מדבר איתי על חל"ת

ינון אזולאי:  אתה שכחת מה היה עם הסיפור של החל"ת? מה היה בחל"ת בפעם שעברה, שאחר כך באתם פה ובכינו על אנשים שלא מוכנים לחזור?      

מיכל שיר סגמן: יש גם חל"ת ל-120,000 מפונים, לא רק למפוטרים

אליהו (אלי) רביבו: הוא לא צריך עזרה, תאפשרו לו

ינון אזולאי: סיפרתי לכם שאשתי מנהלת מעון ואנשים אומרים לה: לא משתלם לי לחזור

ינון אזולאי:  את רוצה שאני אחזור, אני אחזור בשחור

ינון אזולאי:  מה אנחנו רוצים, להחזיר את המקום הזה? אנחנו רוצים שאנשים יעבדו בשחור? אנחנו רוצים שהמשק ייפול? הרי כשאתה מוציא לחל"ת המשק נופל

ינון אזולאי:  תעשה חל"ת גמיש, תעשה העסקה גמישה

ינון אזולאי:  זה מה שתעשה

משה גפני: לא, לא

משה גפני:  מה זה?      

ינון אזולאי: אתה מדבר איתי על מצב בעורף

ינון אזולאי:  היית בנהריה? אתה יודע מה קורה בנהריה שהוא בכלל לא כלול במתווה שלכם? אתם יודעים מה קורה בצפון? בגלל שהוא תשעה קילומטרים? תיכנס לנהריה, טנקים מסתובבים לך ברחובות, על מה אתה מדבר? נגמ"שים מסתובבים שם

ינון אזולאי:  מצב מלחמה

ינון אזולאי:  על מה אתם מדברים?      

גלעד קריב: ינון, מה אתה רוצה ממנו? איפה השר?      

משה גפני: הוא לא צריך את העזרה שלך

מירב כהן: אני לא מבינה, הדבר הזה לא נידון בממשלה לפני?      

גלעד קריב: איפה שר האוצר והמנכ"ל שלו? מה אתם רוצים ממנו? פחדנים

גלעד קריב:  שר פחדן ומנכ"ל פחדן

קריאות: - - -     

ינון אזולאי: אני לא בא לכפיר בטט, כפיר בטט בא לייצג את זה

ינון אזולאי:  אני אומר לכם, כשאני אומר את זה - - -     

נעמה לזימי: הוא בא לייצג את סמוטריץ', הוא בעצם אומר סמוטריץ'

משה גפני: נעמה, אני לא צריך את העזרה שלך

כפיר בטט: אין בעיה

כפיר בטט:  אני מייצג פה את משרד האוצר, אתם יכולים לבוא נגד משרד האוצר

כפיר בטט:  אין שום בעיה שם זה

ינון אזולאי: כפיר, אתה יודע שאני ואתה בידידות, ואני בידידות עם כולם

ינון אזולאי:  הביקורת שלי היא לא ביקורת שחס ושלום באה להיכנס במישהו כזה או אחר

כפיר בטט: אין שום בעיה

כפיר בטט:  חבר'ה, אנחנו רגילים למקום הזה

ינון אזולאי: אני אומר לך בראש ובראשונה, הביקורת שלי אל היושבים בממשלה שלא מביאים לנו את זה

ינון אזולאי:  אני אומר לך יותר מזה, גם בממשלה דיברתי עם שרים, ויושב פה גם שר הכלכלה, ועם שרים אחרים, הם רוצים את המתווה שאנחנו מדברים עליו

ינון אזולאי:  הוא לא יישאר עם המתווה הזה

ינון אזולאי:  לא יכול להיות שעסק עונתי – עסק חדש שנפתח בפעם שעברה לא הבאנו לו

ינון אזולאי:  מה נעשה איתו הפעם?      

כפיר בטט: גם לזה יש לנו פתרון

ינון אזולאי: אתה יודע שאת החשבון שהוא הגיש לך באוקטובר הוא הגיש לך אותו על ספטמבר, אתה אומר לו: תביא

ינון אזולאי:  מה הפתרון לזה?      

אוריאל לין: אבל מה אנחנו רוצים ממנו? הוא מייצג את האוצר?      

ינון אזולאי: אני לא רוצה ממנו

דבורה ביטון: הוא הנציג

אוריאל לין: את כל זה צריך לומר לשר האוצר ולמנכ"ל האוצר

גלעד קריב: דבי, אוריאל צודק

גלעד קריב:  שר האוצר הפחדן והמנכ"ל הפחדן שלו לא באו לכאן

משה גפני: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה

גלעד קריב: עכשיו אני אתנהג יפה

כפיר בטט: זה בסדר גמור

כפיר בטט:  אני מייצג פה את משרד האוצר, זה בסדר גמור שאתם באים עם טענות, הכול טוב

דבורה ביטון: המנכ"ל שלו יושב עכשיו ורואה ערוץ - - -, אל  תדאגו, גם שר האוצר

דבורה ביטון:  אל תתייפייפו

ינון אזולאי: אני רק רוצה לסיים ולהגיד דבר כזה

ינון אזולאי:  הפנייה היא אליך כדי שתעביר

ינון אזולאי:  אנחנו מעריכים את העבודה שלך ושל כל פקידי האוצר, ישבו לילות וימים כל ימי המלחמה

ינון אזולאי:  כמו שיש כאלה שנלחמים, אתם נלחמים פה בשביל כלכלת ישראל

ינון אזולאי:  אני מדבר על המדיניות

ינון אזולאי:  המדיניות צריכה להישמע, המדיניות צריכה להשתנות והיא תבוא מפה

ינון אזולאי:  לרשות המיסים אני שואל אתכם שאלה פשוטה, הרי יש פה את רשות המיסים

ינון אזולאי:  יש לכם כל השנה מהם את המחזור השנתי, המחזור החודשי, המחזור היומי, ואם הוא חרג בשקל אתם קורעים לו את הצורה

ינון אזולאי:  למה צריך עכשיו ללכת ולעשות איתו את כל העבודה הזאת: לך תגיש לי דוחות, תעשה לי כך

ינון אזולאי:  תן לו על אוטומט, יש ועדת חריגים

קריאה: כדי לא לשלם לו

קריאה:  פשוט מאוד

ינון אזולאי: לא יכול להיות

ינון אזולאי:  הרי יש לכם את כל המחזורים, הכול נמצא אצלכם שקוף יותר מאשר לכל החבר'ה במדינת ישראל

ינון אזולאי:  הגיע הזמן לגמור גם את הביורוקרטיה הזאת

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  אלי דלל, אני אתן לך דקה בגלל שאתה אמור לצאת

משה גפני:  בבקשה

מיכל שיר סגמן: ושאי-אפשר למשוך את המענקים-פיצויים לדיבידנדים, אני מזכירה לכם את הקורונה

סימון דוידסון: רק להגיד ששמונה חודשים אנחנו טוענים על המשרד הכושל הזה, והינה עכשיו הכול צף

סימון דוידסון:  נמצא פה גם נבו כץ

סימון דוידסון:  היועץ של בנימין נתניהו גם יכול לבוא ולהגיד משהו

משה גפני: לא

סימון דוידסון: אנשים מתחבאים, מתחבאים מתחת לשולחנות

סימון דוידסון:  איפה המנכ"ל שלכם?      

נעמה לזימי: ממש

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  אלי דלל

אליהו דלל: תודה, אדוני היו"ר

אליהו דלל:  תודה, אדוני שר הכלכלה שאתה פה, זה מאוד מאוד חשוב

אליהו דלל:  זה מראה על התפקוד של משרד הכלכלה

אליהו דלל:  לגבי האוצר, חברים, אני מאוד מעריך את האוצר, אבל מה שכרגע אתם עושים זה פשוט רק טכנוקרטיה בלבד

אליהו דלל:  תצאו לשטח, תבינו מה קורה

אליהו דלל:  אני עומד מאחורי כל מה שאמר ינון ומגיע לו גם מחיאות כפיים

אליהו דלל:  אני לא רוצה לחזור על כל מה שהוא אמר

אליהו דלל:  לכן מה שצריך לעשות עכשיו, האוצר, תשבו יחד עם משרד הכלכלה, תכינו תוכנית

רועי כהן: תשבו איתנו

אליהו דלל: אבל תן לי לסיים

אליהו דלל:  תשבו יחד עם העצמאים, תשבו יחד עם המעסיקים, עם ההסתדרות הלאומית, ההסתדרות הכללית, עם כל הנוגעים בדבר

מיכל שיר סגמן: כל מה שלא עשיתם בקורונה

קריאה: עם לשכת רואי החשבון - - -       

אליהו דלל: עם לשכת רואי החשבון, התאחדות התעשיינים ועוד

אליהו דלל:  תשבו עם הגורמים האלה

אליהו דלל:  תבינו, יש פה עסקים עצמאיים, עסקים עונתיים, יש כל מיני עסקים שצריך לדאוג להם

אליהו דלל:  נכון, לא תגעו בכולם, אבל תביאו מתווה שמוסכם, ואפשר להביא את זה

אליהו דלל:  תודה רבה, אדוני

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  דובי אמיתי

דובי אמיתי: תודה, אדוני היושב-ראש

דובי אמיתי:  חברי הכנסת הנכבדים - - -      

קארין אלהרר: כבר לא יודעים מי קואליציה, מי אופוזיציה

גלעד קריב: בעניין הזה אין קואליציה ואופוזיציה

קארין אלהרר: אבל אני לא מבינה, איפה המשרד?      

ינון אזולאי: לכן כשאני מדבר אני אומר לכם שזה לא טוב שכל אחד צועק פה: כסף כזה, כסף כזה

ינון אזולאי:  אנחנו כולנו באותה סירה

ינון אזולאי:  אנחנו נעשה הכול כדי שלאף אחד לא יחסר

ינון אזולאי:  זה מה שאני אומר לכם

נעמה לזימי: תודה רבה, ינון, אבל אנחנו אופוזיציה

נעמה לזימי:  אתה יודע, זה התפקיד שלנו

דבורה ביטון: אנחנו שמחים לשמוע שיש חלק מכם שבאותה סירה

ינון אזולאי: אני מבטיח לך שאם אנחנו נלך ביחד, אנחנו ניתן גם תוצאה טובה

קארין אלהרר: כל הכבוד

קארין אלהרר:  עדיין יש בעיה

דבורה ביטון: הלוואי כולם היו כמוך באותה סירה

נעמה לזימי: אל תשווה בין הכלים שלנו

ינון אזולאי: לכן אני אומר לכם, הכלים שלנו יכולים להיות ביחד

ינון אזולאי:  נעמה, כשאני הייתי באופוזיציה – ותשאלי את החברים שיושבים פה והיו איתי ביחד – עשינו את הדברים האלה ביחד והבאנו שינויים כאופוזיציה

נעמה לזימי: בסדר

נעמה לזימי:  בינתיים שר האוצר שלכם התבלבל כמה שבועות

ינון אזולאי: מה זה קשור שר האוצר שלנו?      

משה גפני: ינון, ינון – בבקשה, דובי אמיתי

דובי אמיתי: תודה, אדוני היושב-ראש

דובי אמיתי:  חברי הכנסת הנכבדים, אני לא חושב שאני יכול להמליץ לכם, קטונתי מלהמליץ לכם על מה שאני שומע פה

דובי אמיתי:  אני הגעתי מחזית הלחימה בצפון והלב שלי עם הדרום, הצלקת עם הדרום, הראש והעיניים שלי כרגע מרוכזים בצפון, ואני לא חלילה מעביר ביקורת, אני מצפה שבאמת ניקח את העניינים קצת אחרת וננהל אותם קצת אחרת

דובי אמיתי:       לגופו של עניין, אנחנו בשבועיים האחרונים, הצוותים שלי בראשות המנכ"לית, בראשות החברים בנשיאות המגזר העסקי עובדים מול משרד האוצר, מול אגף התקציבים, מול כל הגורמים, ואני באופן אישי בקשר ישיר עם שר האוצר 24/7

דובי אמיתי:  האוצר הציג מתווה

דובי אמיתי:  אחרי שהבהרנו שורה של תרחישים העברתי לכל חברי הכנסת את מה שאנחנו חשבנו, ראינו את המצגת של משרד האוצר, ועדיין יש פערים לא פשוטים

דובי אמיתי:  הפערים הם חמישה פערים מרכזיים, אדני היושב-ראש, על המתווה

דובי אמיתי:       הפער הראשון זה הקאפ שנתנו לפיצוי, לעסקים, עד 100 מיליון

דובי אמיתי:  300,000 שקל לא בא בחשבון

דובי אמיתי:  צריך להעלות את זה על פי ניתוח רגישות

דובי אמיתי:  הפער השני, זה המקדם של השכר שהוא צריך להיות - - -      

משה גפני: סליחה, כן

דובי אמיתי: אני אעשה את זה בקיצור

דובי אמיתי:  הפער הראשון זה הקאפ של גובה המענק

דובי אמיתי:  הפער השני זה הניתוח של רשות המיסים מהו המרכיב של ההוצאות הקבועות בסל התשומות

דובי אמיתי:  העברתי לכלל חברי הכנסת בלי יוצא מן הכלל חוות דעת של פרופ' הדס גלנדר מ-EY שקובעת שמרכיב ההוצאה הקבועה הממוצע הרב-ענפי הוא 30%

דובי אמיתי:  זה הדבר השני

דובי אמיתי:       הדבר השלישי זה הפקטור של מקדם השכר בכל הנוסחה של האוצר

דובי אמיתי:  הוא לא יכול להישאר 60%, הוא צריך לעלות ל-75%

דובי אמיתי:  ולא פחות מזה

דובי אמיתי:  אז זה יביא לידי ביטוי, לא לכולם, ועדיין יהיו חורים

דובי אמיתי:  הדבר הרביעי זה המרחק שאנחנו צריכים להחליט לאותם יישובים שאנחנו צריכים לתת להם ללכת למסלול אדום

קריאה: כל הארץ

דובי אמיתי: לא כל הארץ

דובי אמיתי:  סליחה, צר לי

דובי אמיתי:  אני אומר עוד מעט מילת סיכום

דובי אמיתי:  אני חושב שאנחנו צריכים להגדיל את הטווח

דובי אמיתי:  יש כאלה אומרים מינימום 20 כמו שאדוני היושב-ראש אמר, לא פחות מזה, ולהכניס את אופקים ונתיבות, ויכול להיות שצריך להעלות את זה יותר לכלל העסקים למסלול אדום, ובצפון 09 זה יהיה מקובל עלינו

דובי אמיתי:  לכן זאת המשימה

דובי אמיתי:       הדבר האחרון אני אומר לכל חבריי מהמגזר העסקי

דובי אמיתי:  אני חושב שאני לא טועה בדבר אחד שאמרתי

רועי כהן: מה עם העצמאים? שכחת אותם?      

דובי אמיתי: אל תיכנס לי לדברים

רועי כהן: רגע, שכחת? זה בתוך הנשיאות ובתוך העצמאים עד 300,000

רועי כהן:  על 2,000 שקל זה מה שאתה מסכים?      

דובי אמיתי: אל תצעק

דובי אמיתי:  אני לא מסכים

רועי כהן: אז תגיד את זה

משה גפני: רועי, תן לו

דובי אמיתי: אתה יכול לצעוק על אחרים, לא עליי

רועי כהן: אז תגיד את זה

רועי כהן:  אמרת חמש נקודות, הגעת לחמישית בלי לספור את כל העצמאים

משה גפני: רועי, אתה אמור לקבל רשות דיבור

אליהו (אלי) רביבו: דובי, הארה קטנה, הארה ב-א

אליהו (אלי) רביבו:  אתה יודע מה הבעיה כשאתה מדבר על כשלים במתווה? שכל מה שאתה לא מדבר גם אם אתה לא מסכים זה כאילו שהסכמת

אליהו (אלי) רביבו:  אני מציע לא לצלול לפרטים כרגע, כי שני המתווים זה כמו גבינה שוויצרית ויש מה לדבר עליהם

אליהו (אלי) רביבו:  אני מציע לך לא לדבר כרגע על תתי-סעיפים

נעמה לזימי: הצעה מאוד מוזרה

דובי אמיתי: אני לא מדבר על תתי-סעיפים

משה גפני: דובי, תתכנס

דובי אמיתי: אני רוצה להתכנס

דובי אמיתי:  חברים, עוד דקה ברשותכם, בבקשה

דובי אמיתי:  רועי צודק על העצמאים

דובי אמיתי:  הסגנון לא מקובל עליי, התוכן מקובל עליי

דובי אמיתי:  אנחנו יושבים ואנחנו נמשיך לדאוג לעצמאים

דובי אמיתי:  אני מבין לליבו, אני לא מקבל את הדרך

משה גפני: תודה

דובי אמיתי: עוד מילה אחת, אדוני היושב-ראש

דובי אמיתי:  לסיכום, אני חושב שהמטרה של כולנו תוך כדי לחימה בהתאם למגבלות הלחימה זה שהמשק ינוע, כי אם המשק לא ינוע בעבודה אנחנו נפסיד כולנו בגדול

דובי אמיתי:       משפט אחרון

דובי אמיתי:  חברים, אנחנו צריכים לתת את הכוח, ואנחנו נותנים – אתם כממשלה – את הכוח לצה"ל במובן המבצעי

דובי אמיתי:  אנחנו במגזר העסקי מרכיב מרכזי בכלכלה שתמשיך לנוע ולעבוד, ואתם צריכים לעזור לנו על מנת שבאמת נצליח במלחמה שנכפתה עלינו

דובי אמיתי:  תודה רבה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  השר ניר ברקת, זה באמת לא היה בתוכנית שלי

משה גפני:  אני מאוד מתכבד בזה שאתה בא לדיון בוועדה, במיוחד שאני שומע שיש לך מתווה בנושא הזה, אתה היית בדיון כאן

משה גפני:  אני אמרתי בתחילת הישיבה ואני אומר גם עכשיו, אנחנו לא הולכים להצביע

משה גפני:  כבר מתחילים להתגבש פה סעיפים ותתי-סעיפים מה אנחנו הולכים לשנות

משה גפני:  הרי בסופו של דבר צריך הצבעה של הוועדה

משה גפני:  זה לא יהיה בלי זה

משה גפני:  היות שאתה אומר שיש לך מתווה, אתה יכול להציג אותו בקצרה, ואנחנו לא נצביע לא עליו ולא על  המתווה של האוצר

משה גפני:  אני אבקש ממך בסוף הדיון או בסוף הדברים שלך שתתכבד לגשת לממשלה, להביא את שר האוצר ולהגיד: הפקידים שלך אמרו דברים שלא היה עליהם דיון

משה גפני:  בבקשה

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, רק שאלה אחת

גלעד קריב:  האם לפני שהוצג לנו המתווה של האוצר, האם בקבינט האזרחי-חברתי בראשות שר האוצר התקיים דיון - - -      

משה גפני: אני אתן לך - - -      

גלעד קריב: אז מוצע כרגע מתווה כאן בכנסת לפני שהוא נידון בקבינט בממשלה? זה לא אמור להיות בסדר

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  אני הולך לענות לך על השאלה

משה גפני:  אני הכנתי את סדר-היום

משה גפני:  ביקשתי מהמזכירות, מהיועצת המשפטית, להכין את סדר-היום שהשבוע הראשון זה הנושא של המתווה

משה גפני:  לא קיבלתי עדיין מתווה מהממשלה

משה גפני:  אמרתי שאני מבקש קודם כול דיון כאן, לא לחכות כמו שהיו בפעמים שעברו

גלעד קריב: אז המתווה שהוצג לנו לא מתווה הממשלה

משה גפני: תגיד לי, אתה פירוש רש"י של הדברים שלי? אני הרי מדבר

גלעד קריב: אבל אצלי יש בעיית הבנה, לכן אני שואל, כתלמיד לפני רבו

גלעד קריב:  אני שואל, האם אני מבין שמה שהוצג לנו עכשיו באריכות זה לא מתווה הממשלה? טוב, אין לממשלה מתווה

משה גפני: כששמתי את זה בסדר-היום פנו אליי ממשרד האוצר, גם השר, גם הפקידות הבכירה, ישבו איתי ואמרו: אנחנו הולכים על המתווה הזה

משה גפני:  זה המתווה שמשרד האוצר עשה

משה גפני:  לא שאלתי אותם האם זה עבר את הקבינט החברתי-הכלכלי, האם זה עבר את הממשלה, זה גם לא ייגמר היום

משה גפני:  אני נותן לחברי הוועדה את היכולת לדון על העניין הזה עכשיו

משה גפני:  זה הכול

גלעד קריב: ברור

גלעד קריב:  אנחנו בתחרות איזה תמרון יתחיל, הקרקעי או הכלכלי

קארין אלהרר: רגע

קארין אלהרר:  מה עם המגזר השלישי? או שהם טובים רק לוואקום שהמדינה יצרה? איפה הם בכל האירוע?     

משה גפני: מי?      

קארין אלהרר: המגזר השלישי

קארין אלהרר:  תגידו, זה הגיוני?     

משה גפני: ניתן להם - - -      

גלעד קריב: באוצר מכירים את המגזר השלישי רק כשמפריטים שירותי רווחה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  אתה יודע מה, אני לא צריך לתת לך שאלות כי אתה ממשיך הלאה מכוח האינרציה

גלעד קריב: אני אעצור

גלעד קריב:  אני מצטער, אדוני

משה גפני: מספיק

אליהו (אלי) רביבו: חברים, אנחנו לא באמת מתקדמים

נעמה לזימי: להתקדם לאן?      

אליהו (אלי) רביבו: בן אדם רוצה להציג את המתווה שלו, שנדע על מה אנחנו מתייחסים

אליהו (אלי) רביבו:  אני במקרה מכיר את המתווה, אבל בואו כולנו נקשיב לשר

רונן צור: חשוב להגיד שכל הגופים הפרטיים, ראשי הארגונים שראו את המתווה של האוצר, כולם או לפחות רובם אמרו לו: זה לא עובר, ולמרות הכול הוא מוצע כאן ככה

קארין אלהרר: אז למה להציג אותו?      

נעמה לזימי: וזה אחרי שדובי אומר שהוא 24/7 עם שר האוצר

קריאות: - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מבחינתי עוד לא קיבלתי מתווה, אני לא מתייחס אליו

ששון גואטה: הרב גפני, כשאתה אמרת 020 שהתכוונו לאופקים, המועצות האזוריות בדרך, כמו לדוגמה מרחבים, נכללת בתוך הפיצוי או שמדברים על - - -      

אליהו (אלי) רביבו: קודם כול, כן

ששון גואטה: היא נכללת?     

אליהו (אלי) רביבו: הינה אני אומר לך כן

נעמה לזימי: מה "הינה אני אומר לך"? תן לו לשאול את השר

ששון גואטה: הינה, הם אומרים שהיא לא נכללת

אליהו (אלי) רביבו: 020 נכלל

ששון גואטה: הינה, מועצה בעוטף עזה אומר שלא נכללת

ששון גואטה:  הרב, צריך לשים לב לזה

משה גפני:  אני באמצע הדיון איתם

משה גפני:  הם בכלל לא ב-020, הם ב-07

תמיר עידאן: חצי מהמועצה שלי מעבר ל-07

משה גפני: בסדר, אני יודע

משה גפני:  השר ברקת, בבקשה

ניר ברקת: חבריי חברי הכנסת, מכובדי היושב-ראש, אני חושב שכולנו מסכימים שלעם ישראל יש שתי מטרות אסטרטגיות – 1

ניר ברקת:  לנצח את החמאס; 2

ניר ברקת:  שהמגזר העסקי ישרוד את התקופה בצורה המיטבית ויצא בתנופה גדולה אחרי המשבר

ניר ברקת:  זה היעד

ניר ברקת:  בשבוע וחצי האחרונים כשר הכלכלה ושר התעשייה אני יושב כל יום כל היום עם נציגים של המגזר העסקי

ניר ברקת:  יושבים, עושים זומים, מחליפים טיוטות, הכנו מודל, ישבתי עם אנשי האוצר אצלי בבית כמה פעמים, במטרה להגיע למשהו מוסכם, משהו שיש עליו הסכמה של הממשלה, של המגזר העסקי ושל ההסתדרות, ולא בשמיים להגיע לזה

ניר ברקת:  סליחה, עם כל הכבוד, זה לא התפקיד של משרד האוצר

ניר ברקת:  משרד האוצר צריך לקבל מתווה מוסכם על ידי כל הגורמים שאני אמרתי, להעיר עליו הערות, לטייב אותו, ועם כל הכבוד אין לכם את הכלים

ניר ברקת:       אני רוצה כאן להחמיא לחשב הכללי

ניר ברקת:  החשב הכללי באוצר מדבר את השפה של העסקים

ניר ברקת:  במתווה החלק של החשב הכללי מדבר, מתכתב עם אנשי עסקים, ונותן מענים ופתרונות לאתגרים הגדולים

ניר ברקת:  אני אומר לכם כמי שבא מהמגזר העסקי, אגף תקציבים באוצר פעם אחר פעם חושב גזברית ולא חושב עסקית

ניר ברקת:  הוא לא בא לשאול: האם המתווה שנתתי לכם פותר את כל הבעיות? הוא מציג מתווה

ניר ברקת:  על הנייר שאני מציג, שאגב לא רק אני, חתומים כל המגזר העסקי – תעשיינים, עסקים קטנים – כל המגזר העסקי

ניר ברקת:  למה? כי אנחנו יושבים איתם לעומק ומגיעים לפתרונות שנראים להם סבירים

ניר ברקת:      חברים, אנחנו לא נוכל לדאוג לכל הרווחים שהיו

ניר ברקת:  כולם מבינים, כולם שמים כתף

ניר ברקת:  אני רוצה לומר לך, הרב גפני, שהמגזר העסקי שיושב כאן לא פחות פטריוט מאנשי האוצר

ניר ברקת:  השכל, ה- collective wisdom שיש לאנשי העסקים, לנציגים שלהם, לא קטן מהשכל שיש באגף תקציבים

ניר ברקת:  למען האמת, הניסיון שיש למגזר העסקי פה הוא בפקטור פי כמה יותר גדול מאגף תקציבים שלא יודעים להוציא חשבונית

יאיר גולן: כל הכבוד, גאים בך

משה גפני: לא, לא, לא

רועי כהן: מישהו פה אומר את האמת לפחות

גלעד קריב: למה אגף תקציבים ולא השר? יש שר ויש מנכ"ל

ניר ברקת: עם כל הכבוד חברים, אני מציע מתווה שאני מעריך שיעבור בוועדת הכספים פה אחד

ניר ברקת:  זה היעד – אופוזיציה וקואליציה כאחד

ניר ברקת:  הרעיון המרכזי זה לדאוג לשרידות, איך אנחנו דואגים שמקסימום עסקים, מקסימום אנשים קטנים שורדים בכבוד את המהלך הזה

ניר ברקת:  הינה המתווה

ניר ברקת:  תעבור רגע לשקף הבא

משה גפני: לא להתחיל עם שקפים

ניר ברקת: בבקשה, אני הנחתי בפניכם

אורית פרקש הכהן: אבל שר הכלכלה, אני לא מבינה, אתה לא אמור לדבר עם שר האוצר קודם?      

משה גפני: את השאלה הזאת כבר שאל מישהו לפנייך

אורית פרקש הכהן: אני לא מבינה את הכאוס הזה

גלעד קריב: אורית, זה נהדר, יש מתווה א' של הממשלה ומתווה ב'

דבורה ביטון: אתם לא נמצאים באותה ממשלה עכשיו?      

אורית פרקש הכהן: אני כשרה הייתי מגיעה לוועדות הכנסת, הוא צריך לשבת איתו

גלעד קריב: יש גם שני מתווים לממשלה לגבי התמרון הקרקעי? שר הביטחון עם מתווה א' לכניסה לעזה ועוד שר למתווה ב'

נעמה לזימי: רק רוצה לציין שהחשב הכללי גם רצה 2

נעמה לזימי: 5 מיליון שקלים קואליציוניים

אורית פרקש הכהן: אנחנו רוצים לעזור אבל אתה אמור לשבת עם שר האוצר

משה גפני: אורית, מה זה? שאלתי את זה קודם

משה גפני:  מה את עכשיו נדחפת? עם כל הכבוד

אורית פרקש הכהן: אבל הוא צריך לשבת עם שר האוצר

אורית פרקש הכהן:  תקשיב, זה בלגן טוטלי

דבורה ביטון: הם הצטרפו לממשלת חירום

משה גפני: בבקשה

ניר ברקת: אורית, סליחה שאני אומר לכם את זה, אני לא מתכוון להיות מנומס, אני מתכוון להביא פתרונות שיהיו מקובלים גם עלייך, על כולם

ניר ברקת:  סליחה שאני אומר את זה, ברגע שאגף תקציבים יוצא עם מתווה שהזהרתי אותם שהוא לא בשל, שהוא לא מוכן, ואמרתי את זה בקבינט החברתי-כלכלי, אמרתי את זה לשר האוצר: זה לא מוכן, זה לא בשל, בוא ניקח עוד קצת זמן, נביא את כולם לאותו דף

ניר ברקת:  אני אומר לכם את האמת, אני מוטרד מאוד שיתקבל פה מתווה שלא נותן מענה אמיתי לצורכי מדינת ישראל

ניר ברקת:  לכן אני כאן

ניר ברקת:  סליחה על חוסר הנימוס, אני רוצה שיהיו פתרונות נכונים

ניר ברקת:  המתווה ששמנו על השולחן, חתומים עליו

ניר ברקת:  אני אחלק לכם

ניר ברקת:  כל החברים שפה מתלוננים

ניר ברקת:  כולנו פה ביחד, אין פה קואליציה ואופוזיציה, ותפסיקו עם אמירות אופוזיציוניות או קואליציוניות

ניר ברקת:  אני מבקש מכולם להתאחד סביב מודל אחד שכולנו מסכימים עליו

ניר ברקת:  זה הכול

מיכל שיר סגמן: ביקורת זה  דבר טוב

מיכל שיר סגמן:  ביקורת זה דבר בריא

ניר ברקת: אני מקבל ביקורת, אבל היעד של כולנו הוא ללכת למודל אחד

מיכל שיר סגמן: ביקורת זה לא אומר פוליטיקה, ביקורת זו ביקורת

קארין אלהרר: אתם הממשלה

ולדימיר בליאק: אז תביאו מתווה מטעם הממשלה

ניר ברקת: בסדר

ניר ברקת:  הממשלה - - -      

דבורה ביטון: זה בידיים שלכם

דבורה ביטון:  אם זה היה בידיים שלנו לא היו עוברים 13 יום והם עוד כאן

דבורה ביטון:  אתם לא מסוגלים לדבר ביניכם, אז אתם רוצים - - -       

משה גפני: תודה רבה

ולדימיר בליאק: - - - זה נראה לך סביר?      

ניר ברקת: אתה לא רוצה שאני אגיד לך את האמת?      

ולדימיר בליאק: כן

ניר ברקת: אז תגיד תודה שאני בא – אל תגיד לי תודה, סליחה

ולדימיר בליאק: אני אומר תודה

ניר ברקת: אל תגיד לי שום תודה, סליחה

ולדימיר בליאק: אני רק אומר שמבחינת ניהול הממשלה זה לא סביר

ניר ברקת: אוקיי

ניר ברקת:  אבל אני רוצה שיתקבלו ההחלטות הנכונות

ניר ברקת:  אני רוצה ש-360,000 המילואימניקים לא יצטרכו להסתכל אחורה: אוי ואבוי, מה יהיה? אם אני אחזור לאן אחזור? כולם צריכים לקבל מענה

משה גפני: השר ברקת - - -      

נעמה לזימי: אגב, למילואימניקים שבאו מחו"ל אין תשלום

משה גפני: נעמה, מספיק

משה גפני:  אני לפני קריאה שלישית

נעמה לזימי: מה "מספיק"? תקשיב, מה קורה איתך? מה נסגר?      

משה גפני: לא קורה איתי כלום

משה גפני:  מה קורה איתך?      

נעמה לזימי: אי-אפשר להעיר שום הערה

משה גפני: לא, אי-אפשר

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  אתה לא רוצה שנדבר

משה גפני: מאה אחוז

משה גפני:  אני לא רוצה שאת תדברי בגלל שאת מפריעה

אילן גילאון: שכחת שנלחמת להעלות את שכר המינימום?      

נעמה לזימי: בטח שנלחמתי על שכר המינימום

נעמה לזימי:  מה הבעיה?     

אילן גילאון: היית מקריסה את כל המדינה עם התרגיל הזה

נעמה לזימי: בסדר

נעמה לזימי:  אני עדיין בעד העלאת שכר המינימום, אדוני

אילן גילאון: עדיף שתשבי בשקט כבר

אילן גילאון:  אי-אפשר לשמוע אותך

אילן גילאון:  אפס הבנה בכלכלה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  השר ברקת, אני מבקש לדעת – די כבר, מה זה?      

נעמה לזימי: סליחה? סליחה?      

גלעד קריב: מי אמר את זה? איך אתה מדבר לחברת כנסת? איך אתה מדבר לחברת כנסת?     

אילן גילאון: חברת כנסת - - -     

נעמה לזימי: גפני, אני רואה שזה לא מזיז לך יותר מדיי - - -      

גלעד קריב: אתה תשב בשקט ואל תדבר ככה

גלעד קריב:  מה קרה? למה אתה צריך לדבר אליה ככה?      

מטי צרפתי הרכבי: האדון שהעיר את הערה צריך לצאת

משה גפני: לא הבנתי

משה גפני:  מה זה? אני אוציא אותך החוצה

נעמה לזימי: אתה צריך להוציא אותו החוצה, גפני

משה גפני: בסדר, עם כל הכבוד, זאת חברת כנסת

משה גפני:  עוד התפרצות שלך אתה בחוץ

משה גפני:  תודה רבה

גלעד קריב: יש לך עוד הרבה מה ללמוד על התרומה של חברת הכנסת נעמה לזימי לקבוצות הכי מוחלשות בחברה הישראלית

גלעד קריב:  חצוף

ולדימיר בליאק: אתה תחלק עכשיו ציונים לחברי הכנסת פה?      

אילן גילאון: כן

ולדימיר בליאק: כן? אתה תצא החוצה

דבורה ביטון: אין לך מקום כאן

גלעד קריב: ראינו את המבינים הגדולים אצלכם בכלכלה

גלעד קריב:  חצוף

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  השר ברקת, אני מבקש לדעת, לאחר הדיון בוועדה אחרי שאתה יוצא מכאן מה אתה עושה?      

ניר ברקת: דבר ראשון, להציג את המודל שוב לאנשי האוצר, לשר האוצר

ניר ברקת:  אני ביקשתי דיון בקבינט החברתי-כלכלי כבר ביום שישי

ניר ברקת:  ביקשתי דיון בקבינט לדון ולהעלות את הנושאים

ניר ברקת:  אבל הרב גפני, אני לא יכול שמציגים כאן מתווה אחד שיחשבו כולם שהכלכלה מסכימה למתווה הזה

ניר ברקת:  אז מבחינתי זה בסדר שהקונפליקט עולה פה

ניר ברקת:  אנחנו, הממשלה, בסוף נצטרך להגיע להסכמה מה המודל הנכון, ואני אפעל - - -      

משה גפני: אבל - - -      

ניר ברקת: אני מסכים איתך

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  גדי ירקוני

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, הייתה פה פשוט מתקפה

גלעד קריב:  אי-אפשר לקבל את זה שחברי כנסת מהאופוזיציה שבאים לעשות את עבודתם ישבו כאן וישמעו גידופים מאנשים שמגיעים ואתם לא מוציאים

גלעד קריב:  אז האם חברי האופוזיציה צריכים לקום ולעזוב את הדיון?      

נעמה לזימי: שבן אדם לא מוכר אומר לי: שבי בשקט

נעמה לזימי:  השר גפני, בחרת צד

נעמה לזימי:  תתבייש

נעמה לזימי:  אל תעיר לי אחר כך, אל תעיר לי אחר כך

משה גפני: אני לא שמעתי את הדיבורים האלה - -      

נעמה לזימי: כולנו שמענו, אתה לא שמעת

משה גפני: - - אבל לאחר שאמרו את זה אני הודעתי שעוד מילה שלו הוא יוצא החוצה

נעמה לזימי: אני לא מבינה, בן אדם מגדף חברת כנסת והוא משאיר אותו לשבת? פשוט בושה

גלעד קריב: זה לא מכובד

גלעד קריב:  משה מירון יושב בוועדת חוקה - - -      

נעמה לזימי: גפני, טוב לדעת

נעמה לזימי:  טוב להבין

מטי צרפתי הרכבי: האדון צריך לצאת

נעמה לזימי: לא, גפני בחר צד כנראה, קשה לו להוציא

נעמה לזימי:  פשוט בושה

ולדימיר בליאק: זה פשוט לא בסדר

משה גפני: בסדר

משה גפני:  עוד מילה אחת הוא יוצא החוצה

נעמה לזימי: אה, עוד מילה אחת

קארין אלהרר: למה עוד מילה אחת?     

משה גפני: חבר'ה, עם כל הכבוד, מספיק

נעמה לזימי: הבנו אותך, גפני

אליהו (אלי) רביבו: חבר'ה, אנחנו רוצים להתקדם או להמשיך? לא הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  באמת

ולדימיר בליאק: אבל אתה מדבר פה יותר מכולם

ולדימיר בליאק:  מה אתה רוצה?     

גלעד קריב: דווקא אלי בסדר, הוא תמיד בסדר

משה גפני: גדי ירקוני, בבקשה

גדי ירקוני: חבר הכנסת גפני וחברי הכנסת, מצטער שאני לא צועק כמו כולכם אבל קשה לי בימים האלה עוד יותר

גדי ירקוני:  דבר ראשון, אתחיל מהדבר שהכי קשה

גדי ירקוני:  יש לנו עדיין נעדרים ושבויים וכאלה שנרצחו קרוב רק באשכול, ואני מעריך לצערי שנגיע ל-200 נרצחים

גדי ירקוני:  יש לנו עוד הרבה נעדרים ושבויים

גדי ירקוני:  הדבר שאני הכי רוצה עכשיו יותר מהכול – ותכף אני אגיע לדיון פה – שהשבויים והנעדרים האלה יחזרו הביתה

קריאות: אמן

גדי ירקוני: אני יודע שממשלת ישראל עושה הכול

גדי ירקוני:  אני קורא לצד השני, למתועבים האלה שהם לא בני אדם והם לא חיות, הם הרבה יותר גרועים מזה, שלקחו אותם בשבי אחרי שהם שחטו אותנו, ילדים, נשים וטף בבתים שלנו, שזה לאחריותם עכשיו

גדי ירקוני:  ושאף אחד לא יגיד לי שזה רק החמאס, אלה גם תושבי עזה שבאו, בזזו אותנו, שחטו אותנו גם הם

גדי ירקוני:  אם יקרה משהו שם לאחד מהם, כל תושבי עזה אחראים על זה וצריכים לתת את הדין

גדי ירקוני:  אומר את זה מישהו שעד השעה 06:00 בבוקר ב-7 באוקטובר חשב שצריך לתת להם תנאים טובים לחיות

גדי ירקוני:  העולם השתנה

גדי ירקוני:  אני מקווה שגם מדינת ישראל משתנה

גדי ירקוני:       אני רוצה להיכנס פה לדיון ולהגיד שאני חשבתי שאני בא לדיון אחר לגמרי

גדי ירקוני:  נראה לי שלא נפל האסימון למדינת ישראל

גדי ירקוני:  אתם יודעים מה קרה במועצה האזורית אשכול ב-7 באוקטובר? סיפרתי לכם רק קצת

גדי ירקוני:  אנחנו עכשיו פה יושבים ויש לי רק 500 תושבים במועצה האזורית, אולי 700, מתוך 17,000 תושבים, שכולם פזורים בארץ

גדי ירקוני:  המזל הוא באמת שאנשים טובים, יש לנו עם נפלא וגם תורמים מחו"ל נפלאים, עוזרים ועזרו לנו

גדי ירקוני:  אבל הם צריכים לתת רק את הבונוס, רק את ההמשך

גדי ירקוני:  אנחנו בדברים הגדולים – וגם פה לא ראיתי מילה אחת עלינו, לא באוצר ולא בכלכלה

קריאה: מלא

גדי ירקוני: לא ראיתי מילה אחת

גדי ירקוני:  מועצה אזורית אשכול שמפעילה היום מפעלים, מה עושים? ראיתי דברים גדולים

גדי ירקוני:  אם כבר הולכים להפעיל מפעל, תנו משכורות כפולות לעובדים, תנו להם משהו, לא יודע

גדי ירקוני:  תחשבו, זו ציונות להפעיל היום מפעל במועצה האזורית אשכול

גדי ירקוני:  זו התשובה האמיתי שלנו

גדי ירקוני:  אנשים שעוד לא קברו את מתיהם כבר מפעילים מפעלים שם

גדי ירקוני:  והחקלאות מתה כמעט, ואנחנו מתים לחזור

גדי ירקוני:  החקלאות הזאת היא החקלאות של מדינת ישראל

גדי ירקוני:  זה לא המבחן של אשכול פה, זה המבחן של כל מדינת ישראל

גדי ירקוני:  האמירות של בן גוריון נכנסות פה היום אלינו

גדי ירקוני:  אנחנו יושבים ודנים אם האשכול – כל היישובים בתוך שבעת הקילומטרים או לא

גדי ירקוני:  איזה מן דבר זה? והולכים להכניס מקומות אחרים שאני לא נגד, אבל שיכניסו את אשכול – את כולם, לא רק לפיצויים, גם לכל ההטבות – שלא יעזו להכניס אף אחד

גדי ירקוני:  מה שקרה פה זה באשכול, הרוב, וגם במועצות השכנות

גדי ירקוני:  ואני צריך לחכות ולהתחנן שייתנו לי משהו במקום לפתוח את הצינורות

גדי ירקוני:       עד לפני יומיים-שלושה – וגם היום לא ראיתי – אני העברתי היום כסף למלון בשביל שהאנשים שלי יישארו שם, במקום שיפתחו את הצנרת ויגידו לי: לא משנה איפה גרו האנשים האלה

גדי ירקוני:  לאותו יישוב נרצחו ארבעה תושבים שהלכו להגן על מקום אחר

גדי ירקוני:  איפה אנחנו? זו מלחמת קיום

גדי ירקוני:  תפתחו את הצינורות, שחררו הכול, אל תיכנסו לי לעסקים, אל תגידו לי איך לנהל את התושבים שלי

גדי ירקוני:  תביאו לי רק כסף ותשאלו מה חסר

גדי ירקוני:       מעבירים עכשיו החלטה בממשלה ורוצים להגיד שבעה קילומטרים

גדי ירקוני:  מה יעשו מס רכוש? אומרים לי: הם לא מטפלים ביישובים מעבר לשבעת הקילומטרים בחקלאות

גדי ירקוני:  הם לא ייכנסו לאשכול

גדי ירקוני:  אף אחד לא ייכנס לאשכול

גדי ירקוני:  שר האוצר ביקש שזה יהיה עד סוף השבוע

גדי ירקוני:  אבל אם אשכול – ויש עוד יישובים במועצות השכנות – לא ייכנסו לשבעת הקילומטרים, אני מודיע לכם שאנחנו מנתקים מגע

גדי ירקוני:  אנחנו נבוא להפגין בירושלים, כל אלה מהמלונות, בגלל שאתם מזניחים אותנו, ולא רק לטווח הקצר

גדי ירקוני:       יש עכשיו משימה לאומית למדינת ישראל, לשקם ולהחזיר את התושבים האלה שכמעט כל אחד מהם קשור למישהו שנהרג

גדי ירקוני:  יש יישוב ש-25% מהתושבים שלו נעלמו

גלעד קריב: ניר עוז

גדי ירקוני: בלי שמות

גדי ירקוני:  ובאחרים זה לא יותר טוב

גדי ירקוני:  כשאני מדבר במספרים ואני אומר: פה נהרגו חמישה, זה כלום

גדי ירקוני:  איפה הלכנו? ואני יושב פה בדיון ואני שומע אתכם מתברברים במקום להגיד: תפתחו לעוטף עזה את הכספים

גדי ירקוני:  נגמר הסיפור

גדי ירקוני:  לתושבים האלה אין איפה לחיות

גדי ירקוני:  בשביל הכביסה הם צריכים ללכת

גדי ירקוני:  בסדר, הם יעשו, אבל למה אתם מקשים עלינו? למה?      מהיום הראשון כל הרווחה שלי, כל החוסן שלי, כולם עובדים שם

גדי ירקוני:  האנשים האלה גם כבר נופלים מהרגליים

גדי ירקוני:  הרי אנחנו מבקשים כוח אדם, רק תנו לנו אמצעים, אל תתערבו לנו

גדי ירקוני:  אל תתערבו, שלא ייכנסו עוד אנשים

גדי ירקוני:  הקימו סוף כל סוף שתי מינהלות נכונות, וכל הכבוד, גם משרד ראש הממשלה שם את משה אדרי וגם משרד הביטחון שם את רוני, אנשים נפלאים

גדי ירקוני:  נתנו להם מינהלות מצוינות, לא נתנו להם כלים

גדי ירקוני:  אמרו להם: אתם עד לשבעת הקילומטרים

גדי ירקוני:       אני הודעתי להם שאני לא אעבוד איתם אם בסוף השבוע הזה זה לא יסתדר

גדי ירקוני:  מס רכוש איך אתם הולכים לפצות? אנשים בזזו

גדי ירקוני:  שלא יתחילו לי עכשיו: זה היה ישן, זה היה חדש

גדי ירקוני:  אני מזהיר אתכם, לאנשים נשרפו כל הבתים, כל המכוניות, יצאו עם תחתונים, עם חולצה

משה גפני: אוקיי

גדי ירקוני: שנייה, אני מסיים

גדי ירקוני:  תחשבו איך עכשיו החקלאות וכל העסקים מתו, לא שבעה קילומטר, לא עובדים שם

גדי ירקוני:  הייתה שם סכנה של מחבלים, רק עכשיו אנחנו נכנסים לעבוד

גדי ירקוני:  אני כבר רואה איזה סרט הולך להיות לנו

גדי ירקוני:     אני מבקש מכם חברי הכנסת והשרים, תדאגו שלא יעשו לנו את זה, תדאגו שיפתחו

גדי ירקוני:  אז יצא עוד מיליארד שקל, מה קרה? אמרתי לאוצר ולכולם: תנו לי עכשיו כסף, ואם אני אגנוב תכניסו אותי לכלא

גדי ירקוני:  אבל לא יכול להיות שמלונות, אולי משרד התיירות, עכשיו זה

גדי ירקוני:  אתם יודעים מה זה שמגיעים לתושבים שלי אתמול ב-21:00 בערב איזו שמועה ממנהלי המלונות שעוד יומיים מוציאים אותם מהמלון? אתם יודעים מה זה להרגיע אותם? אנחנו לא נצא מהמלונות האלה עד שצה"ל ינצח

גדי ירקוני:       אני מודיע לכם, הכול על אחריותי

גדי ירקוני:  אמרתי לתושבים: אין תאריך

גדי ירקוני:  כמה שצה"ל צריך והממשלה שצריכה

גדי ירקוני:  אנחנו עם אחד, אנחנו מאוחדים

גדי ירקוני:  אין פוליטיקה עכשיו

גדי ירקוני:  אנחנו נותנים את כל הגיבוי לצה"ל ואת כל הגיבוי לממשלה, אבל שתעשה את העבודה

גדי ירקוני:  אנחנו לא נוכל לחזור לשם אם רצועת עזה תהיה כמו שהייתה

גדי ירקוני:       תשימו לב מי מדבר

גדי ירקוני:  הם הפסידו אותנו, הם הוכיחו שהם לא בני אדם, שאי-אפשר לחיות בצמידות

גדי ירקוני:  הממשלה, תראו מה אתם עושים

גדי ירקוני:  ניר ברקת, אתה פה

גדי ירקוני:  ראש הממשלה עסוק וזה בסדר, יש לו צבא לנהל, אבל אתם – לא צריכים שתבואו לבקר אותנו

גדי ירקוני:  אני לא אומר את זה בכעס, אני אומר את זה בגלל הזמן

גדי ירקוני:  אני יושב פה במקום לבקר את האנשים שלי ואני רואה במה אתם מתעסקים

גדי ירקוני:  תסלחו לי על הביקורת

גדי ירקוני:       תנו לצה"ל לנצח, תעשו מה שצריך שחס וחלילה החיילים שלנו לא יהרגו ושיחזרו כמה שיותר בשלום

גדי ירקוני:  אנחנו נותנים לכם כמה זמן שאתם צריכים כדי שאחרי זה התושבים יוכלו לחזור ולהתחיל לשקם את עצמם

גדי ירקוני:  אל תהיו זריזים, אל תתנו לאף אחד בעולם הזה להגיד לכם מה לעשות

גדי ירקוני:  אנחנו צריכים את האמריקאים, אנחנו צריכים את העולם, אני לא נאיבי, אבל בסוף אני צריך לחיות שם

גדי ירקוני:  אני זה לא הבעיה, הבעיה היא הילדים שלי והילדים שלכם שירצו לבוא לגור שם

גדי ירקוני:  אם לא יהיה ביטחון, אף אחד לא יעז לבוא לגור שם

גדי ירקוני:  חשבנו שהמכשול זה - - - כולנו טעינו

גדי ירקוני:  אני מודה, גם אני

גדי ירקוני:  אמרתי לתושבים בטוח

גדי ירקוני:       וזה מה שאני רוצה להגיד לממשלת ישראל ולכנסת ישראל, קחו את הזמן, קחו מה שצריך, אבל תנו לנו את התנאים בשביל לעבור את זה

גדי ירקוני:  אל תתעללו בנו מבחינת איך הפיצויים צריכים להיות, איך החיים צריכים להיות עכשיו, מהם הכספים שצריך בשביל זה

גדי ירקוני:  אתם יודעים, בסוף זה דבר מגעיל לדבר עכשיו על כסף, אבל בלי כסף אין מה לעשות

גדי ירקוני:  אנחנו עדיין בטיפול נמרץ

גדי ירקוני:  תחשבו, זה החמצן

גדי ירקוני:  אנחנו צריכים חמצן כל יום לתושבים שלנו, לטיפולים, לכול

גדי ירקוני:  זה הולך להיות להרבה זמן, לחמש שנים מינימום

גדי ירקוני:  אל תיבהלו

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  גדי, תודה רבה

גלעד קריב: לך מגיעות מחיאות כפיים, לך ולתושבים באשכול

משה גפני: אדני ראש המועצה, אנחנו מדבירם בטלפון

משה גפני:  אני מתבייש להגיד את זה, אבל כשאנחנו מדברים אני בוכה, באמת

דבורה ביטון: שהאוצר גם יבכה וישחרר את הכסף

משה גפני: אתה מתאר דברים ובאמת ליבנו איתך, כולם פה ללא יוצא מן הכלל

משה גפני:  באמת צריך לפתור את הבעיה הזאת

משה גפני:  אני אקיים גם דיון על ההמשך מה עושים הלאה

משה גפני:  מה שהעלית זה נכון, זה דבר שאנחנו צריכים לדבר עליו

משה גפני:  תהיו חזקים

משה גפני:  מה אני אגיד לך, תהיה אתה חזק

משה גפני:  תודה רבה

משה גפני:  נעמה לזימי, בבקשה אם אפשר בקצרה, אני רוצה לתת ליותר אנשים

נעמה לזימי: תודה

נעמה לזימי:  אני אנסה להיות קצרה

תמיר עידאן: גם אני מבקש לדבר, אדוני

משה גפני: אחרי זה אתה

קארין אלהרר: מתי אני?     

משה גפני: יש רשימה

משה גפני:  עם כל הכבוד, מה אתם רוצים שאני אעשה? אני צריך לתת גם לאורחים

משה גפני:  בבקשה, נעמה

נעמה לזימי: אני אנסה לגעת בנקודות שנדמה לי שאחרים לא יגעו בהן, ואני אהיה זריזה

נעמה לזימי:  לגבי חיילי מילואים, הגיעו אליי כמה פניות עם בעיה שמי שמגיע מחו"ל לא משולם

נעמה לזימי:  צריך להבין, יש אנשים שנרתמו, טסו מחו"ל, הבינו שצו 8, הם חוזרים לארץ להילחם ואין להם תשלום

נעמה לזימי:  אחד כזה גם נרצח בקרב

נעמה לזימי:  אנחנו צריכים להבין איך אנחנו מטפלים בסוגיה הזאת ממש מהר

נעמה לזימי:  אלה דברים פרטניים

נעמה לזימי:       לפני שאני אגיד כאן כמה מהבעיות, גפני, אתה צריך לדרוש ואם לא אנחנו נדרוש, לא יכול להיות שפתחון הפה היחידי שיהיה לציבור שמגיע הוא בוועדה

נעמה לזימי:  זה לא מספיק, זה מצמצם את האפשרויות, וזה מביא את זה שיש פה אנשים שיושבים על האקסל בלי שום שיחות מקדימות

נעמה לזימי:  זאת האמת

נעמה לזימי:  אנחנו באים לתקן פה עיוותים כשיש פה יותר מדיי סקטורים שנפגעים

נעמה לזימי:  מי שפנה אליי בתקופה הזו רק – תיירות, מסעדות, אולמות אירועים, ארגוני חברה אזרחית, עסקים קטנים, עובדי במה, אמנים

נעמה לזימי:  על כל אלה צריך להיות שולחן עגול

קריאה: חקלאים

נעמה לזימי: כן

נעמה לזימי:  אני רק אומרת שצריך להיות שולחן עגול

קריאה: - - - את החקלאים כל הזמן

נעמה לזימי: לא, חקלאים - - -     

משה גפני: נעמה, יש עוד כל כך הרבה אנשים שרוצים לדבר

משה גפני:  מה את מנהלת דיאלוג שם?     

נעמה לזימי: תן לי לסיים

נעמה לזימי:  די כבר, אתה כל הזמן צורח עלינו

נעמה לזימי:  גם לא מתפקד וגם צורח עלינו

משה גפני: בסדר גמור

נעמה לזימי: בחיאת, גם תת-תפקוד וגם צורח עלינו כל היום

משה גפני: מאה אחוז

נעמה לזימי: תודה

משה גפני: לא צריך לנהל ישיבה, לך תהיה במה

נעמה לזימי: אני עכשיו אסיים את דבריי בבקשה

נעמה לזימי:  צריך להיות שולחן עגול סקטוריאלי של המקומות האלו, כל אותם אלו שאין להם עכשיו מענה לצד אותו שולחן עגול שזו התעשייה הגדולה במשק, שזה העסקים, המפעלים, התעשייה, החקלאים, ומה לעשות זה חלק מהמשק ולכן החרגתי את זה ממה שאמרתי

נעמה לזימי:  הם צריכים לאפיין ברמת המקרו את הצרכים שלהם, וזה משהו שצריך להתקיים לא רק עם דובי, שאני מעריכה את מה שאתה עושה 24/7, אלא כשולחן מתפקד כל הזמן עם כלל הגורמים של התעשייה היותר-נרחבת

נעמה לזימי:  אבל כל אותם גורמים סקטוריאליים חייבים את המענה הזה באותה צורה ואת השיח הזה

נעמה לזימי:       אני רוצה להגיד משהו גם על המפעלים, להגדיר אותם חיוניים – רון, אני גם בטוחה שאתה תדבר על זה, כי הסיפור של אי הגדרתם בשעת חירום לא מאפשר את אותם פיצויי יתר ותמריצים לגיוס עובדים ועוד דברים

נעמה לזימי:  אני שוב אגיד, הוועדה הזאת לא יכולה להתנהל בצורה שבה היא מתנהלת, באופן הזה ובזמן הזה

נעמה לזימי:  אני אומרת את זה כביקורת מאוד נוקבת וחריפה ככל שהזמן עובר

נעמה לזימי:  נדמה ממש שיש פה פשוט שפרור של הממשלה והשתקה בצורה מאוד אלימה ובריונית, כל דבר שנעשה, מה שמלבה פה את היצרים

נעמה לזימי:  אפשר לסנן את זה

נעמה לזימי:  אפשר שהדיונים פה יהיו הרבה יותר עניינים והרבה יותר ממוקדים

נעמה לזימי:  לא סתם פתחתי רק בכמה דברים שנדמה לי שלא יגעו בהם וצריך לגעת בהם

נעמה לזימי:  כמובן שהחקלאות הישראלית לא רק עכשיו צריכה את העזרה שלנו, אלא לצערי אנחנו שומעים כאן על פתיחות מכסים בלי פיצוי או כוונות לזה

נעמה לזימי:  אני יודעת ששר החקלאות כן פועל בנושא הזה, אבל עם כל הכבוד כשהאוצר נשאר מאחור יש פה בעיה

נעמה לזימי:       אני גם אומרת את זה סביב מי שצריכים להיכנס תחת האלונקה, המשרדים הפיקטיביים והמיותרים שאפשר להציל מהם כ-2 מיליארד, כולל השרים הנוספים וכל הסכימה של הדבר הזה

נעמה לזימי:  הכספים הקואליציוניים 8 מיליארד הצלה מתוך ה-14, ורווחי היתר של הבנקים שבשנתיים האחרונות בגלל העלאות הריבית שלא גולגלו חזרה אל הפיקדונות והכול נהנו מרווחים של מיליארדים, חברים

נעמה לזימי:  כל זה צריך להיכנס מתחת לאלונקה כדי לשקם לצד הצעדים הנוספים, וזה צריך כבר להיקבע

נעמה לזימי:  אל תדברו איתנו על מתווים חלשים ומצומצמים עם קילומטרים בודדים כשכל הדבר לא נכנס, כדי לממן את הצורך של כל ראשי הרשויות בצפון וגם בדרום

נעמה לזימי:  אני רוצה לגם להגיד שגם הזירה הצפונית מאוד מבוהלת וזקוקה לעיניים שלנו

נעמה לזימי:  תודה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  אליהו רביבו

אליהו (אלי) רביבו: אני הופעתי שני ברשימה, זה עזר לי?     

משה גפני: לא, שלישי

אליהו (אלי) רביבו: טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, ראשי המשק, מכובדיי כולם, אני מודה ומתוודה כמרכז הקואליציה בוועדה שאני נבוך

אליהו (אלי) רביבו:  אני נבוך ומבויש

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה הזו היא ועדה חשובה מאין כמותה

אליהו (אלי) רביבו:  היא לא ועדת קישוט ולא זירת התגוששויות

אליהו (אלי) רביבו:  מוטלת עלינו חובה עצומה מצד אחד לדאוג לאזרחים, למעסיקים, מצד שני לדאוג לכלכלה, לתקציב

אליהו (אלי) רביבו:  לאף אחד אין עץ שגדל עליו כסף כדי שיוכל לקטוף ממנו בבוקר ולחלק לכל מי שמגיע ללא שום בקרה

אליהו (אלי) רביבו:  מצד שני, בלתי מתקבל על הדעת שהוועדה הזאת צריכה לקבל כאן שני מתווים

אליהו (אלי) רביבו:       הערה קטנה גם אלינו, לא כולם קיבלו את שתי הגישות ואת המתווים, כך שלא כולם יכלו ללמוד אותם

אליהו (אלי) רביבו:  אני למדתי אותם

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר שבשני המתווים יש טעם, אבל הם מחוררים כל אחד מהם בנפרד כמו גבינה שוויצרית

אליהו (אלי) רביבו:  מצופה משני שרים, שאחד דואג לכלכלה ואחד דואג לתקציב, שידאגו לשבת ביחד, לא כאן, לא דרכנו ולא אצלנו

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו צריכים לקבל כל אחד מאוחד, להצביע ולהתייחס אליו

סימון דוידסון: אלי, אתה יודע שאתה בקואליציה?     

אליהו (אלי) רביבו: אני בקואליציה

אליהו (אלי) רביבו:  לא הכרת אותי עד היום?      

משה גפני: מה אתה רוצה? למה אתה מפריע לו?      

סימון דוידסון: אני באמן לא מבין, אתם הזויים

סימון דוידסון:  לך כל הכבוד, אבל - - -      

גלעד קריב: גם ינון אמר את זה

גלעד קריב:  בסדר, אלה דברים חשובים

ינון אזולאי: לא הבנתי

ינון אזולאי:  אם היינו אומרים משהו הייתם אומרים: אתם לא מבינים את האנשים

דבורה ביטון: אז אולי אתם צריכים להחליף איזה שר בהרכב? יכול להיות?     

ינון אזולאי: עם כל הכבוד, אנחנו טוענים שיש מה לעשות ויש מה לשנות

דבורה ביטון: אולי יש שם שר שלא יכול לשבת בסיטואציה ופוגע באוכלוסייה שלמה? חשבתם על זה?      

גלעד קריב: חברים, רגע

גלעד קריב:  אלי מרכז הקואליציה בוועדה, הדברים שלו קריטיים

נעמה לזימי: יהיה אפשר להצביע על דברים ולהעלות פה, זאת ועדה גם מחוקקת

נעמה לזימי:  אפשר לעשות כל מיני דברים אם כולם איתנו

גלעד קריב: תעזבו אותנו, חשוב שהציבור ישמע את הדברים

נעמה לזימי: אתם קואליציה, אחרי הצהרות אפשר לעשות מעשים

משה גפני: חבר הכנסת רביבו, בבקשה

אליהו (אלי) רביבו: עם כל הכבוד, חבריי לאופוזיציה, אתם צריכים להתרגל שאנחנו לא בוטים של אף אחד

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו באים לייצג את אזרחי מדינת ישראל

דבורה ביטון: - - -     

אליהו (אלי) רביבו: עושה רושם לפחות שהבנת את מה שאני אומר

דבורה ביטון: אל תצפה ממני

אליהו (אלי) רביבו: אז אני לא מצפה ממך

דבורה ביטון: אני תושבת העוטף

דבורה ביטון:  אני בדיוק כמו המפונים זרוקה והילדים שלי מפוזרים, ואי-אפשר לשבת פה בוועדת - - -      

אליהו (אלי) רביבו: טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אם את רוצה להתעסק בפופוליזם, אני רוצה להתעסק בעבודה

דבורה ביטון: אנחנו כבר שבועיים - - -      

נעמה לזימי: אתה אומר לה פופוליזם? המשפחה שלה ניצלה מטבח בכפר עזה

אליהו (אלי) רביבו: אני לא אאפשר לאף אחד ובטח לא לך לנצל את הגישה הכנה שלי כדי להשתמש בה קרדום נגדנו

משה גפני: דבי,  אבל הוא מדבר

דבורה ביטון: הוא מדבר, אז לפחות - - -      

משה גפני: אבל הוא מדבר, הוא אומר דברים

נעמה לזימי: אבל להגיד לה פופוליזם?      

דבורה ביטון: הוא לא יכול - - -     

משה גפני: את רוצה שהוא לא ידבר?     

רועי כהן: חברים, בואו נעסוק במתווה

רועי כהן:  אנחנו לא באנו לזה, יש לנו משהו על המתווה

רועי כהן:  אל תריבו ביניכם

אליהו (אלי) רביבו: רועי, תקשיב

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו – וזה מה שאמרתי לדובי לפני חצי שעה – לא נוגעים בסעיף כזה או אחר, במתווה כזה או אחר

אליהו (אלי) רביבו:  כאן, על הבמה הזאת אני אומר גם למכובדי שר הכלכלה וגם למכובדי שר האוצר באמצעות נציגיו, שבו ביחד

אליהו (אלי) רביבו:  אתם לא יודעים לשבת ביחד? הוועדה הזאת הוכיחה בעבר שהיא יודעת לשמש כגשר

אליהו (אלי) רביבו:  אני מציע, אם אדוני היושב-ראש מקבל את זה, כמו שעשינו בעבר להקים ועדת משנה חסויה, שאנחנו נשב בין שני המשרדים ונעזור להם

קריאות: למה חסויה?     

אליהו (אלי) רביבו: אני אסביר למה, אני אסביר

קריאה: מה יש להסביר?     

סימון דוידסון: איפה יש נציג של משרד האוצר?      

אליהו (אלי) רביבו: חברים, אפשר רגע בבקשה לסיים?     

סימון דוידסון: איפה יש נציג של שר האוצר? תראה לי

אליהו (אלי) רביבו: סימון, זה לא מקדם אותנו

סימון דוידסון: אבל אין פה אחד כזה

אליהו (אלי) רביבו: אבל זה לא מקדם אותנו

אליהו (אלי) רביבו:  יש מלחמה בחוץ, עזבו פוליטיקה

אליהו (אלי) רביבו:  עזבו

נעמה לזימי: אתה עושה פוליטיקה

דבורה ביטון: אתם עושים מלחמה נוספת

דבורה ביטון:  אתם עושים פה מלחמה שנייה של אזרחי מדינת ישראל

דבורה ביטון:  יש מלחמה

דבורה ביטון:  אנחנו יודעים שיש מלחמה, אתם לא יודעים שיש מלחמה

אליהו (אלי) רביבו: אדוני היושב-ראש, אני פונה אליך

אליהו (אלי) רביבו:  לאור העובדה ששני המשרדים לא השכילו להגיע להבנה והביאו אלינו שני מתווים, הגם שיש ביניהם הרבה מן המכנה המשותף, עדיין לא מלוטשים, נכון יהיה שנדון בהם שלא כאן במסגרת פסטיבל, ונגיע לוועדה המורחבת ולציבור כשאנחנו מגובשים וכשכל הצדדים השמיעו כל אחד את הטענות והציפיות של הצד שהוא מייצג

אליהו (אלי) רביבו:  תודה רבה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  אני שולח את השרים, שקודם כול הם יגבשו ביניהם מתווה שאנחנו נוכל לדבר עליו

אליהו (אלי) רביבו: אדוני היושב-ראש, עם זה התחלתי

נעמה לזימי: אפשר שגם אנחנו נגבש, אנחנו ועדה מחוקקת

משה גפני: - - - ועדה חסויה

משה גפני:  אבל בסדר, אני מקבל את זה

משה גפני:  הם צריכים לחזור עם מתווה

אוריאל לין: חבר'ה, תכבדו את המגזר העסקי, באמת

אוריאל לין:  מה כל הצעקות?     

משה גפני: לא להפריע

משה גפני:  רון תומר, בבקשה

רונן צור: תודה, כבוד היושב-ראש והשר ברקת

רונן צור:  אין ספק שצריך לגבש מתווה, אבל אני אגיד לך את ההבדל הגדול

רונן צור:  ישבנו עם האוצר, ואומר לזכותם שהם דיברו איתנו בשקיפות לפני הצגת המתווה, הציגו לנו אותו

רונן צור:  ביום שסיימו להציג לנו אותו, אמרתי דבר אחד, אמרתי לכפיר שאני מעריך אותו אישית אבל המתווה הזה גרוע

רונן צור:  המתווה הזה יתפרק לך תוך יומיים, כי הוא לא נותן שום מענה לעסקים הקטנים שיקרסו תוך רגע, והוא לא נותן מענה לכל מאות אלפי העובדים שחלקם יושבים בבית, דואגים לילדים ולהורים המבוגרים, לא יכולים להגיע לעבודה, רוצים להביא אותם לעבודה אבל הם לא מגיעים

רונן צור:  אין להם מענה פה

רונן צור:       מה זה משנה אם חברה גדולה שמעסיקה 3,000 עובדים, חלק מהעובדים שלה – רק 700 – לא הגיעו לעבודה כי הם לא יכלו, מה אתם מצפים, שהם לא עובדים וישלמו להם כסף? זה לא עובד בשום כלכלה

רונן צור:  המתווה הזה  לא יעבוד

רונן צור:  וההבדל ממה שהשר ברקת עשה במשרד הכלכלה, ישב איתנו, שמע את ההערות, לא הסכים לכול, היו לנו ריבים

רונן צור:  אמנון מרחב לא פה, ברגע האחרון הוא לחץ עליי להתפשר כי חלק מהדברים לא היו מקובלים, אבל לפחות נכנסו הדברים ונוצר משהו בתיאום, וזה ההבדל

רונן צור:  זה מה שמשרד האוצר עם משרד הכלכלה וכל הממשלה צריכים לעשות, לדבר איתנו כי אנחנו מבינים את המשק, אנחנו מבינים את המצב

רונן צור:      תאמין לי, כבוד היושב-ראש, הלב בוכה אבל הבטן והראש זועמים

רונן צור:  גדי ירקוני אמר דבר אחד: תנו לנו לעשות את מה שצריך

רונן צור:  אנחנו מבינים את האחריות של כולנו, אבל הדברים האלה לא נותנים לנו לעשות מה שצריך, נותנים לנו לריב על כל שקל, לבוא עם איזה מתווה של לשלם 100% לעובד שלא בא ולקבל רק 60%

רונן צור:  איזה עסק יכול לעשות? להתווכח על המתווים, לרצות שהמחזור שלנו ירד יותר

רונן צור:  זו הייתה תקלת הקורונה, אנשים עבדו בשחור, אנשים עצרו מתישהו כי לא רצו להגיע לאחוזים מסוימים כי עיקר המשקולת היא שכר, ושום מתווה שלא ייתן פתרון מלא לשכר הוא לא טוב

רונן צור:       אפשר לתת פיצוי שכר כמו שהיה פעם או כמו שגיבשנו עם השר ברקת את מתווה העסקה גמיש

רונן צור:  תזכרו, אנחנו לא בקורונה

רונן צור:  הקורונה הייתה מאוד דיכוטומית, אחד או אפס, או סגר לא סגר

רונן צור:  אנחנו היום פה במצב שהשבוע הזה שקט ויותר אנשים באים לעבודה, וחס וחלילה אם שבוע הבא יתחמם משהו בצפון יכול להיות שחצי מהעובדים שלנו לא יבואו

רונן צור:  לא שהם חולים או במילואים, הם יפחדו, ונרצה שהם יבואו

רונן צור:  המתווה הזה גם נותן גמישות, גם נותן יתרון לעובד שבא לעבוד על פני עובד שיושב בבית, ונותן למעסיק לנהל את העסק שלו ואת העובדים שלו

רונן צור:  יש לי עוד הרבה הערות

רונן צור:  נעמה לזימי אמרה בצדק, יש את הבעיות עם המפעלים החיוניים וכן הלאה

רונן צור:  זה לא המקום

רונן צור:       אני חושב שתסתכלו על המתווה שגיבשנו – לא רק אנחנו – עם הקבלנים, שחייבים לתת לאתרי הבנייה שלהם לעבוד כי אחרת הם יקרסו, ועם המסחר ועם עוד גופים אחרים כמו העצמאים ולשכת יועצי מס ותעשיות המלאכה הקטנות

רונן צור:  תסתכלו, ישבנו גופים ביחד שלא תמיד רואים ביחד, הגענו להסכמה

רונן צור:  לא כל מה שרצינו קיבלנו, אבל קיבלנו משהו נכון

רונן צור:  אפשר לטייב את זה עם האוצר, אפשר לשנות, אבל כפיר, המתווה שלכם – ואתה יודע, אמרתי לך את זה – לא יחזיק יומיים, כי הוא לא נותן פתרון לאנשים הקטנים, ואיתו ביחד ייפלו האנשים הגדולים

רונן צור:       יש לנו חברה שמייצרת לחומרי תעשיית הבנייה, מחזור 3 מיליארד שקל, מעסיקה 2,700 עובדים

רונן צור:  הקבלנים עומדים, תעשיות הבנייה לא קונות, הפלסטינאים כנראה גם לא יבואו בהמשך וייקנו פחות

רונן צור:  הוא אומר לי: רון, אני מייצר ב-20%, אני עסק גדול של 3 מיליארד שקל

משה גפני: אתם ישבתם גם עם משרד האוצר?      

רונן צור: ברור

רונן צור:  ישבנו

רונן צור:  גם אמרתי, הדבר הטוב היחידי על המתווה זה שהוא נעשה מולנו בשקיפות

משה גפני: וגם עם משרד הכלכלה?     

רונן צור: כמובן

משה גפני:  אתה מבין שיש לנו כוועדה קושי גדול לדון על שני מתווים שונים?      

רונן צור: צודק

קריאה: אל תדון על המתווה של האוצר, ישבנו עם שני המתווים

רונן צור: כבוד היושב-ראש, ההבדל הוא אחד, שהמתווה של הכלכלה הוא מתווה איתנו

קריאה: עזוב את מתווה שר האוצר, מתווה האוצר לא רלוונטי

קריאה:  ישבנו עם שני המשרדים

משה גפני: מה הצעקות?     

קריאה: שאלת

משה גפני: לא שאלתי אותך

אליהו (אלי) רביבו: רון, הדברים שלך מאוד נגעו לליבי, אבל הייתי מצפה שבאותה נחרצות תצא נגד הכוונה של מר ויזל המהולל להוציא עובדים לחל"ת

אליהו (אלי) רביבו:  אני מצפה שתבטא את עצמך גם בזה

מיכל שיר סגמן: האיש נכנס ללחץ אחרי שבועיים

קריאה: מה אתה מצפה שהוא יעשה?      

ולדימיר בליאק: שייתנו פתרון - - -      

אליהו (אלי) רביבו: שיחכו מעט

אליהו (אלי) רביבו:  מה החזירות הזאת? בושה

אליהו (אלי) רביבו:  בושה

אליהו (אלי) רביבו:  איפה ההגינות?      

מיכל שיר סגמן: - - - באוקטובר, שבועיים אחרי האירוע

מיכל שיר סגמן:  מדובר על אותו בן אדם שלקח לעצמו דיבידנדים לכיס בקורונה

מיכל שיר סגמן:  אנחנו יודעים מי זה ויזל

אליהו (אלי) רביבו: בימי המחאות הוא עודד עובדים שלו לצאת להפגין ולשלם להם שכר

אליהו (אלי) רביבו:  עכשיו הוא הראשון שמעודד לצאת לחל"ת? - - - בושה

דבורה ביטון: אם אתה היית צריך לשלם כסף, אתה היית משלם בחינם? ברצינות

דבורה ביטון:  יש מלחמה, שחררו

דבורה ביטון:  שחררו את הכסף

אליהו (אלי) רביבו: בושה

אליהו (אלי) רביבו:  איפה ההגינות? איפה ההגינות שלכם?     

ולדימיר בליאק: איפה ההגינות שלכם? אחרי שגנבתם 14 מיליארד שקל אתה מדבר על הגינות?      

דבורה ביטון: אין לכם כסף? שחררו את הכספים שאתם מחזיקים - - -      

משה גפני: אליהו

אליהו (אלי) רביבו: תתייחס לזה, רון

רונן צור: אני אתייחס, אלי

דבורה ביטון: תתביישו לכם

דבורה ביטון:  אוחזים בכספים ולא סתם אתם לא נותנים אותם

דבורה ביטון:  תשכחו ששקל יצא משם

דבורה ביטון:  "אין הרבה כסף לקטוף" – יש הרבה כסף לקטוף, רק שאתם שומרים אותו

רונן צור: דבי, תני לי רגע

רונן צור:  לשכות המסחר יענו אחרי זה בשם ויזל

משה גפני: רון, תסכם, אני רוצה לסיים את זה

רונן צור: אני מסכם

רונן צור:  אף אחד מכם לא רשם או חתם על צ'ק משכורות חודשי של 10, 20 - - -      

דבורה ביטון: נכון

דבורה ביטון:  זה העניין

דבורה ביטון:  הם לא מבינים, הם לא היו עצמאים והם לא מבינים

דבורה ביטון:  הם לא באירוע בכלל

אליהו (אלי) רביבו: אף אחד מאיתנו לא היה מרסק את הכלכלה בהליכים דמוקרטיים

רונן צור: אבל תבין דבר אחד, לא רוצים לרסק

אליהו (אלי) רביבו: לא

אליהו (אלי) רביבו:  מה שהוא עשה

רונן צור: זה לא נכון

דבורה ביטון: אני הייתי עצמאית, אני יודעת בדיוק על מה הוא מדבר

דבורה ביטון:  אז תעשו לי טובה, אל תשבו כאן מנותקים

רונן צור: משפט אחרון - - -      

צמרת אביבי: הרב גפני, הגיע הזמן שתיתן לנו לדבר

צמרת אביבי:  הגיע הזמן שתיתן לנו לדבר, שחברי הכנסת יפנו לנו את המקום

צמרת אביבי:  אנחנו באנו לפה לדבר על העסקים שלנו

צמרת אביבי:  הגיע הזמן

צמרת אביבי:  הרב גפני, די כבר

צמרת אביבי:  שחברי הכנסת יפנו את המקום, שייתנו לנו לדבר

צמרת אביבי:  עכשיו אתם מתכתשים על קואליציה ואופוזיציה? זה הזמן? זה לא מעניין אותנו עכשיו

צמרת אביבי:  אנחנו רוצים פיצוי

דבורה ביטון: אין פה שום קואליציה-אופוזיציה, יש פה מלחמה להוציא כסף - - -     

צמרת אביבי: תסלחי לי, לא

צמרת אביבי:  לא

צמרת אביבי:  את באה פה להתסיס

צמרת אביבי:  אנחנו רוצים פתרונות עכשיו

צמרת אביבי:  את באה לפה להתסיס

צמרת אביבי:  אנחנו רוצים פתרונות עכשיו

דבורה ביטון: אך אחד לא בא להתסיס, אנשים באו לעבוד גם בשבילכם וגם בשבילנו, אז די עם הביקורת הזאת

אליהו (אלי) רביבו: תוציא אותה בבקשה

משה גפני: בסדר, מספיק

רונן צור: כבוד היושב-ראש, מה שראיתם פה זה מה שמתווה האוצר יוביל

רונן צור:  זה בדיוק הסכסוך שזרקו בין האנשים שהם העובדים שצריכים עבודה לאנשים שחותמים על משכורות של עשרות מיליוני שקלים

רונן צור:  אני לא בא לדבר על איש כזה או אחר, אבל כל מי שמעסיק אלפי ועשרות אלפי עובדים הוא בונה את המשק, הוא בונה את התושבים – גם ברשות שאתה ניהלת

רונן צור:  אנחנו ביחד בזירה הזאת, בוא לא נפרק

רונן צור:  ביחד צריכים לצאת

רונן צור:  המתווה הזה שעשינו כולנו הוא מתווה של ביחד

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  תמיר עידאן, ראש מועצה שדות נגב

תמיר עידאן: שלום, אנחנו כראשי רשויות העוטף באנו לפה היום להגיד כמה דברים מאוד פשוטים

תמיר עידאן:  1

תמיר עידאן:  לא נהיה נחמדים ולא סובלניים

תמיר עידאן:  מי שלא הבין פה, יש מלחמה בחוץ, טנקים ברחובות

תמיר עידאן:  אין לנו יישוב אחד, גם מעבר - - - רחמנא ליצלן, שאין בו חיילים שמסתובבים עם נשקים שלופים בין הבתים

תמיר עידאן:  נשקים שלופים ביום ובלילה, פלוגות שלמות בתוך היישובים

תמיר עידאן:  קוברים פה עוד ילדים, עוד לא גמרו לקבור את האנשים

תמיר עידאן:  ואתה בא לפה, עוזב את השטח, ותאמין לי, אני מתבייש

תמיר עידאן:  מה יש לכם? – אתה מפריע לי – עם ישראל במלחמה

תמיר עידאן:  צבא ההגנה לישראל ינצח, אדוני

תמיר עידאן:  אם אנחנו לא ניתן לאנשים את המענה, צבא ההגנה ינצח ואנחנו נפסיד

תמיר עידאן:  אין מצב שמדינה יכולה אחרי מלחמה כזאת להתעורר בבוקר כשהמשק קרס, כשאין חקלאים לא בעוטף עזה ולא בעוטף ישראל ולא בשום מקום, כי החקלאים נמצאים פה בחוץ עכשיו, ואין להם מה לאכול

תמיר עידאן:  הם לא השקו את הפרדסים, ואם לא ישקו, עוד שנה לא יהיו פירות

תמיר עידאן:  הם לא קוטפים את הפירות כי אין תאילנדים

תמיר עידאן:  בשבת עבר אוטובוס, אסף את כולם

אליהו (אלי) רביבו: ולא זורעים חיטה

תמיר עידאן: בבקשה תנו לי לדבר, לא יהיה ארוך

תמיר עידאן:  הפעם צריך לנהוג בנדיבות, זה אירוע אחר

קריאה: לשחרר, לשחרר כסף

תמיר עידאן: המדינה הפרה את ההסכם איתנו

תמיר עידאן:  המדינה הייתה אמורה לשמור עלינו

תמיר עידאן:  קמנו בבוקר למאות הרוגים, לתושבים שלא רוצים לחזור והם לא יחזרו

תמיר עידאן:  אנחנו יותר לא רוצים את השכנים האלה, ולא מעניין אותנו מה תעשו

תמיר עידאן:  אני בדרך כלל לא מדבר ככה, מצידי שימחקו את עזה, לא מעניין אותי

תמיר עידאן:  אבל תבינו שאם לא יהיה פתרון בעזה ולא יהיה פתרון כלכלי, אין יותר את חבל הארץ הזה, הוא נגמר

תמיר עידאן:       אני רוצה לספר לך – ואתה מכיר אותי – בשבוע שעבר מתקשרים אליי, דוחים את הדיון ביישוב חנון כי זה לא רלוונטי

תמיר עידאן:  זה הכי רלוונטי

תמיר עידאן:  מי שעשה את זה ועדיין לא פוטר, אז יש לנו בעיה עם המדינה הזאת

תמיר עידאן:       ההנחיות של היישובים של המועצות בעוטף עזה הן הנחיות אחידות

תמיר עידאן:  כל היישובים, גם מעבר לשבעה קילומטרים, מקבלים את אותן הנחיות מאוגדת עזה, אנחנו לא תחת פיקוד דרום

תמיר עידאן:  לכן כל הקו הזה של שבעת הקילומטרים שמתחתם הוא לא נכון, צריך לתקן אותו היום

תמיר עידאן:  אני דיברתי עם שר האוצר בבוקר, הוא אמר שמבחינתו הדבר הזה סגור והוא חייב להיסגר בצורה מאוד ברורה

משה גפני: מה סגור?     

תמיר עידאן: שמבחינתו הוא נתן הוראה עד 20 קילומטר לפחות

תמיר עידאן:  המינהלת שהוקמה השבוע בהגדרות שלה מטפלת רק ביישובים בשבעה קילומטרים

תמיר עידאן:  שבעה ומאה מטר משם אנשים עם טילים על הראש

תמיר עידאן:  הפצוע מאתמול בלילה שנקטעה לו הרגל גר בשבעה ומאתיים קילומטרים

תמיר עידאן:  נקטעה לו הרגל

תמיר עידאן:  עכשיו דיברתי עם אשתו בחוץ והוא מונשם ומורדם ומצבו עכשיו החמיר עוד פעם

תמיר עידאן:  מספיק עם הטירוף הזה

תמיר עידאן:  אנחנו לא מצליחים לישון בלילה – לא מהם, מההפצצות שלנו, וצריך להפציץ

תמיר עידאן:  הילדים בוכים בבית, ואתה מכיר גם את הסיפורים האישיים

תמיר עידאן:  מספיק

תמיר עידאן:  הילדים האלה צריכים לחיות במדינה נורמלית

תמיר עידאן:       אנחנו ניתן את הזמן, ניתן את הכוח, שצה"ל ייתן את הכוח

תמיר עידאן:  תנו לנו את הכוח

תמיר עידאן:  אנחנו בלי שקל על הנשמה

תמיר עידאן:  אני מחפש בלילה את ארקדי גאידמק, בבוקר את לנד רובר, לוקח מפה צעצועים, מפה שמיכות

תמיר עידאן:  מה זה? מה, אנחנו פליטים? התושבים זרוקים בבתי מלון

תמיר עידאן:  זרוקים

תמיר עידאן:  הם לא נופשים בבתי מלון, הם זרוקים בבתי מלון, בלי מעונות יום, בלי גנים, בלי בתי ספר, וזה ייקח חצי שנה ויותר

תמיר עידאן:  מה נגיד להם? הולכים להקים מעונות יום, אומרים: אין מורים

תמיר עידאן:  הולכים להקים בתי ספר, המנהל ההוא לא יכול לבוא, לאחר כואבת הבטן, מה נעשה איתם? אז היו שבועיים בבית מלון, כמה אפשר להיות בבית מלון?      עוד משהו אחרון

תמיר עידאן:  אנחנו הוצאנו את האנשים מעבר לשבעת הקילומטרים על כספנו

תמיר עידאן:  גדי אמר את זה קודם, הוא שילם לא יודע כמה מילונים אתמול, גם אני שילמתי מהקופה שאין בה כסף, ולא מעניין אותי כבר

תמיר עידאן:  הוא אומר: אני מוכן לשים את עצמי מראש שיעצרו אותי אחרי זה

תמיר עידאן:  הודיעו לאנשים שמחר חוזרים הביתה

תמיר עידאן:  עכשיו תוך כדי שאתם מדברים, לא יודע אם ראית שהייתי בטלפון – אני עכשיו צריך לעשות בין האנשים סלקציה, את מי להשאיר מחר ואת מי לא

תמיר עידאן:  היא כותבת לי: יש לי עשרה ילדים, אני בוכה, בא לי למות

תמיר עידאן:  מה אני אגיד לה: תחזרי הביתה? אני אשלם לה מהכיס שלי

תמיר עידאן:  אז עכשיו כתבתי לחבר'ה שלי: תאריכו לכולם מחר, הוא כותב לי: זה עוד 2 מיליון

תמיר עידאן:  לעוד שלושה ימים 2 מיליון

תמיר עידאן:  אמרתי לו: תאריך, שהמדינה תיפול, לא מעניין אותי

תמיר עידאן:       אדוני, סליחה, אבל תנו לנו קצת אוויר

תמיר עידאן:  אנחנו לא יכולים לעמוד בדבר הזה לבד

תמיר עידאן:  אנחנו לא צריכים להיות פה

תמיר עידאן:  אנחנו צריכים לטפל בתושבים, לא בניירות

תמיר עידאן:  כל שנייה מקבלים נייר, קוראים אותו שורה-שורה, שלא דופקים לנו חצי מהאנשים עכשיו

תמיר עידאן:  אני לא צריך לקרוא ניירות, אני צריך לסמוך עליכם שהניירות יטפלו באנשים, ולא עשרה יועצים משפטיים שיבדקו את המילים – שבעה קילומטרים, 50% ומעלה, 50% ומטה, ימינה, שמאלה

תמיר עידאן:  אנחנו עובדים תחת טילים כל היום, תחת הפגזות, תחת איום חדירה – מי שלא יודע, מחבלים עדיין בשטח

תמיר עידאן:  ביקשנו אתמול מהאלוף להגיד שאין מחבלים, הוא אומר: אין דבר כזה, כי יש מחבלים בשטח

תמיר עידאן:  כל תזוזה בלילה וכל עלה וכל חלון שזז, כולם קופצים

תמיר עידאן:  אנחנו צריכים אוויר

תמיר עידאן:  אנחנו צריכים כסף לטפל באנשים, אנחנו נטפל בהם, אתה מכיר אותנו, גם אם זה ייקח שנתיים עכשיו

תמיר עידאן:  אבל אל תתישו אותנו, אתם גומרים אותנו

משה גפני: תודה רבה

גדי ירקוני: כבוד היושב-ראש, אני חייב להגיד לך משהו, אני יוצא עכשיו בגלל זה

גדי ירקוני:  כל התושבים שלי כנראה באילת, אני לא יודע עוד איפה, קיבלו עכשיו פתקים במלונות שהם צריכים לצאת וצריכים לפנות את החדרים

קארין אלהרר: תגידו, התחרפנתם?     

גדי ירקוני: אני מבקש ממך ששר האוצר יתקשר עכשיו למנהלי המלונות

גדי ירקוני:  הם לא סומכים עליי

גדי ירקוני:  הינה, פתק שהכניסו לי עכשיו

תמיר עידאן: גם אנחנו קיבלנו עכשיו את ההועדה הזאת

תמיר עידאן:  מעבירים את זה למשרד התיירות ומחר לפנות את המלונות

תמיר עידאן:  אל תעבירו שום דבר עכשיו לשום מקום

גדי ירקוני: לא צריכים - - - משרד התיירות

גדי ירקוני:  תדבר רגע בטלפון עם שר האוצר

גלעד קריב: תעשו הפסקה רבע שעה ותתקשר לשר האוצר

גדי ירקוני: שיתקשר לכל המלונות ויגיד להם: עלינו

מיכל שיר סגמן: רוב המלונות

מיכל שיר סגמן:  גם כפר המכבייה לא קיבלו שקל אחד

קריאה: לא להתפנות מהמלונות

גלעד קריב: עכשיו תעשו הפסקה בדיון הזה שכולו צעקות

גדי ירקוני: זה מה שאנחנו עושים כל היום, מכבים שרפות

גלעד קריב: עד הרגע הזה לא הועברו הכספים לחלק גדול מהמלונות

גדי ירקוני: לא בגלל הכספים, זה בגלל ההתחייבויות

ינון אזולאי: טוב, תודה

ינון אזולאי:  ראול סרוגו, בבקשה

ינון אזולאי:  תעשו לו מקום סביב השולחן

נעמה לזימי: לא רק לא עברו, עם חלקם גם אין התחייבות עדיין

נעמה לזימי:  יש מלונות שאין בהם עדיין התחייבות

משה גפני: תודה

משה גפני:  ראול סרוגו, בבקשה

ראול סרוגו: שלום לכולם, אני נשיא התאחדות הקבלנים בוני הארץ

ראול סרוגו:  הבחור של האוצר, כל הכסף שמגיע לנו תן אותו קודם כול לחבר'ה שכאן, תן אותו ליישובים כאן לאשכול ולמי שדיבר כאן לפניי – סליחה, את מפריעה לי, תודה – גם אם מציע לי כסף, קודם כול להם, דבר ראשון

ראול סרוגו:       רבותיי, ענף הבנייה והתשתית הוא ענף מרכזי במשק שהרבה מאוד תעשיות תלויות בו

ראול סרוגו:  הוא נמצא על סף קריסה ואני לא מגזים

ראול סרוגו:  ענף הבנייה והתשתית נמצא על סף קריסה

ראול סרוגו:  הוא יגרור אחריו את התעשיינים ויגרור אחריו את נותני השירותים ויגרור אחריו את כולם

ראול סרוגו:  אנחנו לא עובדים

ראול סרוגו:  יש לנו 90,000 עובדים פלסטינאים שיושבים בבית

ראול סרוגו:  מתוך 20,000 עובדים זרים שהיו לנו, 7,000 כבר עזבו אותנו, כי הם יושבים בבית

ראול סרוגו:  למה הם יושבים בבית? כי ראשי הערים לא נותנים להם לעבוד

ראול סרוגו:  ראשי הערים במרכז סגרו את אתרי הבנייה, למה? בגלל תחושת הביטחון של התושבים

ראול סרוגו:  אני לא מזלזל בזה, אבל אתה לא יכול להקריס תעשייה שלמה, ענף שלם, בגלל שמישהו יחשוש מהבחור הערבי

ראול סרוגו:  כן, הם פוחדים מערבים ישראלים, נמצאים פה הנציגים שלהם

ראול סרוגו:  בושה וחרפה

ראול סרוגו:  כל אותם אלה שהפגינו בקפלן לא רוצים ערבים ישראלים לידם

ראול סרוגו:  זו דמוקרטיה? זה שוויון?       

קריאה: מה הקשר לקפלן?      

ראול סרוגו: לא משנה, אני לוקח את המילה "קפלן" בחזרה

ראול סרוגו:  אני טעיתי

קארין אלהרר: מה זה השטויות האלה?      

ראול סרוגו: אני טעיתי, אני מתנצל, לא רציתי להיכנס לבור הזה, זה בטעות

ראול סרוגו:  חברים, אנחנו חייבים לעבוד כי ענף הבנייה והתשתית – אדוני היושב-ראש, החוב של הקבלנים, של ענף הבנייה, לבנקים - - -      

אליהו (אלי) רביבו: רק ברשותך, שנייה, ראול

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה, אדוני היושב-ראש

משה גפני: האוצר הודיע שאף אחד לא יוצא משום בית מלון

משה גפני:  המדינה נושאת באחריות על זה

קריאה: אבל הם צריכים להעביר את הכסף

אליהו (אלי) רביבו: קודם כול, הנושא כרגע בטיפול מיידי

אליהו (אלי) רביבו:  יש החלטה, אנחנו מודיעים אותה כרגע

ינון אזולאי: ראול, בבקשה תסיים

ינון אזולאי:  חברים, קצת שקט

ראול סרוגו: ענף הבנייה והתשתית, החוב שלו לבנקים ולגופים המוסדיים הוא חצי טריליון שקל

ראול סרוגו:  הקבלנים חייבים באשראי ובהלוואות שלהם חצי טריליון שקל שזה תקציב מדינת ישראל

ראול סרוגו:  אנחנו משלמים ביום אחד 130 מיליון שקל – ביום – לבנקים על כל יום שעובר

ראול סרוגו:  הענף הזה לא יחזיק מעמד אם הוא לא יעבוד, אם לא נביא לכאן מיידית לפחות 90,000 עובדים זרים שיחליפו את הפלסטינאים, כי יהיה הרבה זמן עד שהם יחזרו מהסיבות שאמרתי גם קודם

ראול סרוגו:  גם אם המדינה תרצה שנחזיר אותם, אנחנו לא נוכל להחזיר אותם

ראול סרוגו:  תודה

מיכל שיר סגמן: למה לא חל"תניקים?      

ראול סרוגו: אני לא מדבר על חל"ת כרגע, אני מדבר כרגע על זה שנעבוד

ראול סרוגו:  שיר, ברגע שאנחנו נעבוד, אני לא רוצה שקל מהממשלה

ראול סרוגו:  אם נוכל לעבוד לא נצטרך שקל

ראול סרוגו:       לגבי המתווה, אנחנו מצטרפים למתווה של שר הכלכלה

ראול סרוגו:  הוא ישב איתנו, עברנו סעיף-סעיף, הוא המתווה הנכון

ראול סרוגו:  תפסיקו לשחק איתנו, ותפסיקו גם לייצר מצב – שזה האוצר באופן עקבי סיסטמתי, הוא לא רוצה לתת בצורה מלאה, ולכן הוא גם דופק את החבר'ה מהעוטף, שמא מישהו ירוויח מזה

ראול סרוגו:  אז מה? אז 5% ירוויחו שלא כדין

ראול סרוגו:  אבל אתה לא דופק את ה-95% כי ה-5% מרוויחים

ראול סרוגו:  אחרי המלחמה תבוא עם ה-5%-10% חשבון

ראול סרוגו:  כרגע צריך לפתוח את הכול

ראול סרוגו:       שוב אני חוזר על זה

ראול סרוגו:  לא היה לי בחיים דבר כזה, בשם הקבלנים, בשם תעשיות הבנייה, אני זועק: הצילו

ראול סרוגו:  אם מישהו לא מבין את זה, אז הכלכלה תקרוס

ראול סרוגו:  אנחנו אולי ננצח במלחמה, אנחנו ננצח במלחמה, אבל אם הכלכלה קורסת – הפסדנו

ינון אזולאי: תודה רבה

ינון אזולאי:  חבר הכנסת ולדימיר בליאק, בבקשה

קריאה: גם אנשי החקלאים - - -      

ינון אזולאי: דיברנו גם על החקלאים, ותכף יש דיון על החקלאות במיוחד

ינון אזולאי:  תודה רבה

ינון אזולאי:  חבר הכנסת ולדימיר בליאק – חברים, קצת שקט

ולדימיר בליאק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

ולדימיר בליאק:  לפני הדיון הזה דיברתי עם כולם ונפגשתי עם כולם

ולדימיר בליאק:  אני חושב שקראתי 25 עמדות וירדתי לפרטים

יצחק אהרונוביץ': את העמדה שלי לא שמעת

יצחק אהרונוביץ':  אני מנהריה, באתי כדי לייצג פה

ינון אזולאי: אנחנו נשתדל לשמוע את כולם, ואנחנו דיברנו גם על נהריה, אנחנו מכירים את הבעיה והבעיה זועקת

יצחק אהרונוביץ': היא בעיה קשה

ינון אזולאי: נכון, והיא זועקת

ינון אזולאי:  גם אני דיברתי על זה

ינון אזולאי:  אנחנו נשמע אתכם

ינון אזולאי:  תודה

ולדימיר בליאק: ראשית, אני רוצה למחות, אחרי ששר האוצר ישב פה לפני שבוע הוא הבטיח מתווה תוך 48-24 שעות

ולדימיר בליאק:  שבוע אחרי זה אין החלטת ממשלה ונוסח החוק

ולדימיר בליאק:  עם כל הכבוד לכפיר שהוא איש מקצוע ברמה הכי גבוהה שיש, איפה שר האוצר? איפה סגנית שר האוצר? איפה מנכ"ל האוצר? אני חושב שהם צריכים להיות פה

רועי כהן: איפה ראש אגף התקציבים?      

ולדימיר בליאק: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות במתווה ולאחר מכן לומר עוד כמה דברים

ולדימיר בליאק:  קודם כול, לגבי הרדיוס, נגמר הסיפור של 07

ולדימיר בליאק:  אין שום מצב שכל היישובים של המועצה האזורית אשכול והמועצה האזורית מרחבים ואופקים ונתיבות לא יהיו בפנים

ולדימיר בליאק:  אתם יכולים להרחיב את הרדיוס, אתם יכולים ללכת ברמה פרטנית, כל היישובים האלה חייבים להיות בפנים

ולדימיר בליאק:      לגבי העצמאים הקטנים, העוסקים הזעירים, במתווה אין מענה מספק

ולדימיר בליאק:  אין שום מצב שעצמאי מהמחזור של 10,000-8,000 שקל יקבל פיצוי של 2,000 שקל

ולדימיר בליאק:  לא יקרה

ולדימיר בליאק:  אתם יכולים להגדיל את המקדם, אתם יכולים לייצר מדרגה נוספת, זה חייב לגדול

ולדימיר בליאק:       לגבי השכר, ישב פה לפני שבוע שר האוצר, אמר שהוא מתנגד לחל"ת, וזה בסדר גמור

ולדימיר בליאק:  גם אני חושב שיכול להיות שיותר נכון ליישם את החל"ת הגמיש, ודיברנו על זה בקורונה, אבל לא נתתם שום פתרון אחר

ולדימיר בליאק:  אתמול הרשתות כבר שלחו עשרות אלפי עובדים לחל"ת

ולדימיר בליאק:  אני באמת מתקשה להבין מה הממשלה רוצה ולמה היא מדברת בשני קולות

ולדימיר בליאק:  אם אתם קובעים תקרת פיצוי של 300,000 שקל כולל השתתפות בשכר ב-60% בלבד, אתם מזמינים את המעסיקים לשלוח אנשים לחל"ת

ניר ברקת: נכון

ולדימיר בליאק: אם אתם בעד החל"ת, אז תגידו ותשנו את הקריטריונים של חל"ת, תחזירו אותם לקריטריונים של הקורונה

ולדימיר בליאק:  אם אתם לא רוצים, תגדילו את הפיצוי בגין ההשתתפות בשכר לפחות ל-75%

ולדימיר בליאק:  אדוני השר, ראיתי במתווה שלך שזה 85%

ניר ברקת: אחרת הם לא - - -     

ולדימיר בליאק: להגדיל את תקרת הפיצויים ל-600,000 שקל לפחות וגם לתת פתרונות לחברות הגדולות, אחרת אני באמת לא מצליח להבין מה אתם רוצים

ולדימיר בליאק:       לגבי אחוז ההשתתפות המקסימלי בהוצאות הקבועות, שזה 18% לפי המתווה, גם אני ראיתי את הדוח של ארנסט יאנג, הוא מדבר על 30%, אז יכול להיות ששווה להתייחס לזה

ולדימיר בליאק:  כך או אחרת המתווה הזה לא יעבור

ולדימיר בליאק:  אני שמח שיש פה קולות מהקואליציה, אנחנו חייבים לשנות אותו

ולדימיר בליאק:       אני רוצה להתייחס לעוד נקודה

ינון אזולאי: רק אם אפשר לקצר

ינון אזולאי: עוד דקה

ינון אזולאי:  אין ספק שבאירוע הזה הממשלה תצטרך להכניס את היד לכיס וגם להגדיל את הגירעון

ינון אזולאי:  אבל לפני שהממשלה מגדילה את הגירעון יש שני נושאים שהממשלה חייבת לעשות

ינון אזולאי:  קודם כול, לא רק לעצור את הכספים הקואליציוניים, לשחרר את הכספים הקואליציוניים של 8 מיליארד שקלים לפחות לצורכי החזית בעורף, כי עכשיו כל שקל שיש באוצר חייב לשרת את המטרה הזאת

ינון אזולאי:       על הדבר הנוסף כבר דיברו היום – לסגור את המשרדים הפיקטיביים

ינון אזולאי:  התחלתם עם משרד ההסברה

ינון אזולאי:  אני עשיתי היום חישוב מהיר, הגעתי ל-800 מיליון שקל של המשרדים הפיקטיביים שאפשר לסגור

ינון אזולאי:  לפני שאתם מגדילים את הגירעון, למה זה חשוב? כי להבדיל מתקופת הקורונה עכשיו חברות הדירוג מסתכלות עלינו ובוחנות אותנו

ינון אזולאי:  אם נגדיל את הגירעון בלי למצות את כל המשאבים שיש לנו לפני, אנחנו נחטוף גם הורדה בדיור

ינון אזולאי:  תודה רבה

ינון אזולאי: תודה רבה

ינון אזולאי:  ירון גינדי, לשכת יועצי המס, בבקשה

עודד פורר: אתה יכול להגיד כל פעם מי הדובר אחריו?     

גלעד קריב: שנדע מה סדר הדוברים

ינון אזולאי: לאחר מכן, חברת הכנסת מירב כהן

ירון גינדי: שלום לכולם, אני נשיא לשכת יועצי המס

ירון גינדי:  בשבוע האחרון כל מה שאני עושה זה תחשיבים על בסיס המודלים שהציג לנו משרד האוצר בשבוע שעבר

ירון גינדי:  כמעט חמישה ימים של אקסלים שבהם לקחתי עסקים קיימים, לקחתי את המאזנים ואת הדוחות הכספיים וגם את הדוחות האישיים של העצמאים, הכנסתי אותם לתוך המודלים של משרד האוצר, בחנתי את המודלים שלהם, ומצאתי דבר אחד פשוט בדיוק כמו שגם הציג שר הכלכלה כאן

ירון גינדי:  דרך אגב, שר הכלכלה כמובן היה שותף לכל המהלך הזה וגם בהתחלה עם נציגים של משרד האוצר

ירון גינדי:  אם המטרה של מתווה הפיצוי הוא להשאיר את העסקים חיים כמנועי צמיחה שיחזירו את המשק לפעילות מלאה בסיום המלחמה, מתווה הפיצוי הזה מבחינה מקצועית לא עומד במטרה שלו, נקודה

ירון גינדי:  סוף

ירון גינדי:  בכל תחשיב שאני מוכן להציג כאן בפני הוועדה – ואתמול ישב אצלי במשרד חבר הכנסת ינון אזולאי, הראיתי לו את כל האקסלים, הראיתי לו את כל התרחישים

ינון אזולאי: רק בשביל הגילוי הנאות, לא רק איתך

ינון אזולאי:  יש פה עוד אנשים שדיברתי איתם כמו רון תומר וכמו מלונות

ינון אזולאי:  אני נוהג לעשות את זה לפני כל ישיבה עם כולם

ירון גינדי: וכמובן שגם עם החבר'ה של משרד הכלכלה ומשרד האוצר

ירון גינדי:  תראו, אני רוצה להגיד דבר אחד

ירון גינדי:  אני לא יודע איך אתם הצלחתם להבין בשתי דקות כשכפיר הציג את המודל, לי לקח שבוע ימים שבוע ימים לצלול ולהבין אותו לעומק

ירון גינדי:  אבל בואו נבין רגע דבר אחד לגבי המודל

ירון גינדי:  כשעסק ירד ב-50% במחזור שלו ואנחנו ניתן לבעל העסק רק 30% מהוצאות השכר שלו, אנחנו דוחפים את בעל העסק לשלוח את העובדים שלו לחל"ת

משה גפני: כאשר אנחנו דוחפים את בעל העסק לשלוח את העובדים שלו לחל"ת, אנחנו עוצרים את הייצור במדינת ישראל, אנחנו פוגעים פגיעה אנושה בכלכלת ישראל

משה גפני:  כי אם אני צריך לקבל רק 30% מהעסק שלי שאני נותן לו שכר, אין לי שום דרך אחרת אלא להוציא את העובדים שלי לחל"ת

משה גפני:       מה אומר אגף תקציבים כשאנחנו אומרים לו את זה? אגף תקציבים אומר: רגע, אבל אני בחל"ת אפקטיבית אומנם משלם 70% אבל בפועל אני משלם רק 54%

משה גפני:  אבל זאת טעות, כי אם המלחמה תסתיים ב-15 בדצמבר אף עובד לא יחזור ב-25 בדצמבר לעבודה, ואפקטיבית אנחנו נשלם הרבה יותר מעבר לעובדה שאני חוזר ואומר, עצרנו את הייצור במדינת ישראל, פגענו במאמץ המלחמתי

משה גפני: תודה

ירון גינדי: רגע, האספקט השני

משה גפני: אבל אם אפשר ממש בקצרה, אני צריך לעבור לישיבה אחרת

ירון גינדי: אוקיי

ירון גינדי:  בדיונים הבאים יש לי מלא הערות מקצועיות פרטניות שצריך להכניס אותן בתוך החקיקה ורק תגיד לנו מתי להציג אותן

ירון גינדי:       הדבר האחרון שאני אגע בו זה נושא ההוצאות הקבועות

ירון גינדי:  כשאני ישבתי בהתחלה עם כפיר, אני מודה שבא אמיר דהן ואמר: בקורונה זה היה ממוצע של 20%

ירון גינדי:  אמרתי: תקשיבו, לא בדקתי, אצלי זה 100% למרות שאני לא נפגע ברוך השם כי אין לי הוצאות משתנות, אבל צריך לבדוק ויכול להיות שזה הגיוני

ירון גינדי:  כשעשיתי בדיקות בתחשיבים וגם כשישבנו על זה עם שר הכלכלה וגם עם כל הצוות פה, ראינו שזה באמת 30%

ירון גינדי:  יש עסקים שזה יכול להיות באמת 20%, יש עסקים שזה 100%, אבל בתחשיב הכללי זה נמצא כך

ירון גינדי:      דבר אחרון, 300,000 שקל תקרה לשני המענקים יחד – חברים, אנחנו פוגעים בעסקים ועל ידי כך בכלכלת ישראל, ותהיו בריאים

משה גפני: תודה רבה

גלעד קריב: זאת ההונאה, לדבר על 60% השתתפות בשכר ולהגביל ב-300,000

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  יש עוד מעט ישיבה עם החקלאים, עם שר החקלאות, גם בהם אנחנו צריכים לטפל

משה גפני:  מירב כהן, אם אפשר בבקשה בקצרה

מירב כהן: אני אשתדל, אבל תן לי רגע

קריאה: למה אף אחד לא מעלה את נושא הארנונה לעסקים?      

מירב כהן: קודם כול, אני רוצה לומר שהמצב כל כך קשה, ואנשים כרגע זרוקים במלונות אחרי ששחטו להם את בני המשפחה וכל עולמם חרב עליהם

מירב כהן:  אני חושבת שכשרואים אותנו פה בדיון הזה שמשודר בשידור חי, אנחנו לא מעבירים להם את המסר שהדברים מנוהלים בשליטה ושאנחנו לוקחים את המדינה לחוף מבטחים

יצחק אהרונוביץ': אני חוזר לנהריה בידיעה שאנחנו חסרי אונים

יצחק אהרונוביץ':  אין לנו פה גב

יצחק אהרונוביץ':  ירושלים מנותקת מהעם

יצחק אהרונוביץ':  אתם הפקידים לא מחוברים לעם, לא נותנים לנו לדבר

יצחק אהרונוביץ':  אנחנו צריכים לשבת על השולחן הזה

יצחק אהרונוביץ':  הבתים שלנו קורסים, אנחנו נלחמים, אנחנו גם מגויסים

רוני מרחבי: אתם לא נותנים לנו לדבר

רוני מרחבי:  תנו לנו, לאנשים שנפגעו, לדבר

מירב כהן: ההתנהלות היא חשובה כי בסוף גם המשבר הזה והפשלה הענקית שקרתה הם חלק מאותה התנהלות "שכונה"

מירב כהן:  זה נכון כשמדובר במערכת הביטחון וזה נכון כשמדובר במערכת הכלכלית, ואנחנו חייבים להפיק לקח ולעבוד בצורה הרבה יותר מסודרת, מאורגנת, מקצועית

מירב כהן:  במקרה הזה זה עלה לנו בחיי אדם, ופה זה עלול לעלות לנו במשבר כלכלי מאוד מאוד גדול

מירב כהן:  אני חושבת שיש גם חשיבות גדולה לאנשי הממשלה

מירב כהן:  בואו, תבואו מתואמים, תשבו עם כל הארגונים לפני שתבואו לדיון כזה, אז ייצא מסר שהעניינים בשליטה

מירב כהן:  הציבור שרואה דיון כזה מרגיש שהמדינה לא בשליטה

מירב כהן:  אנחנו גם ככה במשבר אמון, אסור לנו להעביר מסר כזה

קריאה: לא בשליטה

קריאה:  לא בשליטה

מירב כהן: אני לא אתייחס לבעיות הרבות שכבר פורטו כאן, אני לא רוצה לחזור, אבל חסרה לי פה גם אמירת המקרו

מירב כהן:  כפיר, נציג האוצר - - -      

משה גפני: לא, לא

משה גפני:  מירב, אני מבקש

מירב כהן: רגע

מירב כהן:  אפשר פעם אחת לשאול שאלה עניינית? אני לא התפרצתי, אני לא צעקתי, אני באמת עניינית

משה גפני:   בסדר, תדברי

מירב כהן: אני רוצה לדעת בכמה התוכנית הזאת מתומחרת? הרי רוב הסעיפים שאני רואה פה - - -      

רועי כהן: 4

רועי כהן: 5 מיליארד

מירב כהן: רגע, זה לא זה 4

מירב כהן: 5 מיליארד, סליחה

מירב כהן:  אני רואה פה את רוב הדברים שהם דחיית תשלומים – דחיית תשלומי ביטוח לאומי, הקדמת תשלומי מדינה לספקים, דחיית תשלומי מע"מ

מירב כהן:  זו רק דחייה של תשלומים

מירב כהן:  העלות האמיתית של זה – אני לא מדברת על מתי אנשים משלמים, האם הארכנו להם את הרישיון או הקדמנו להם את מס הכנסה שלילי

מירב כהן:  מה העלות האמיתית של זה ומה הפער אל מול ההצעה של משרד הכלכלה? צריך לדעת מה העלויות, צריך לדעת מה המקור שלהן, כי אם לא יהיה פה שינוי אמיתי בסדרי העדיפויות, מחר-מוחרתיים יבואו ויעשו קיצוץ רוחבי ויפגעו בכל השירותים החברתיים שגם הם נדרשים בשעת משבר כזה בעורף

מירב כהן:  אני חושבת שגם צריך להבין את העלויות ומה המקור התקציבי של זה, כי אחרת אנחנו נשלם על זה בריבית דריבית

משה גפני: תודה

מירב כהן: רגע

מירב כהן:  יש המון אנשים שיש להם היום כבר בעיות בחוזים

מירב כהן:  פונים אליי אנשים שכרגע פונו מביתם וצריכים לשלם שכר דירה, או מעסיקים

מירב כהן:  צריכים ללכת למהלך של הקפאת חוזים שלא ייתנו ולא יקבלו ונגלגל את כל העלויות של זה לבנקים

מירב כהן:  מול הבנקים המדינה יודעת להתנהל וגם יש להם אורך נשימה

מירב כהן:  המדינה צריכה כרגע להודיע על הקפאת חוזים, פוס משחק לכמה חודשים

מירב כהן:  למשל, בעל דירה או בעל עסק שלא מקבל את התשלום שלו יקבל את הכסף הזה כרגע מהבנקים, והמדינה תשפה את מי שצריך לשפות

מירב כהן:  אחרת אני אומרת לכם, יש לי אנשים שפונו עכשיו מביתם ויש להם חוזים שהם חייבים לשלם ויש להם אקדח אל הרקה אחרי כל התופת שהם עברו

מירב כהן:  צריך לעשות את זה עכשיו

מירב כהן:       נקודה אחרונה בהתייחס לחל"ת

מירב כהן:  לחל"ת יש היום הרבה מאוד קריטריונים – שבן אדם הועסק לפחות שנה, שהוא 30 ימים יצא לחל"ת וניצל את כל ימי החופש שלו וכן הלאה

מירב כהן:  זה כמובן לא מתאים לאירוע

מירב כהן:       מילה על המבוגרים

מירב כהן:  מבוגרים שעובדים מעל לגיל 67 אין להם דמי אבטלה ואין להם חל"ת, והם עובדים כי הם חייבים לעבוד כי אין להם פנסיה

מירב כהן:  יש דור של אנשים ללא פנסיות

מירב כהן:  בקורונה נתנו להם מענק של 4,000 שקלים בחודש

מירב כהן:  הם לא נהיו עשירים, אבל לפחות היה להם כסף לאוכל ולתרופות

מירב כהן:  אם לא ניתן פה – אם יש מודל חל"ת – מענה גם ייחודי למבוגרים שמופלים לרעה, אנחנו נקבל מאות אלפי מבוגרים שאין להם מה לאכול

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  רבותיי, אני רוצה להגיד משהו

משה גפני:  אוריאל לין ורועי כהן, אתם צריכים לדבר אבל אני רוצה לבקש מכם משהו

משה גפני:  אנחנו אחרי דיון ארוך פה בעניין הזה

משה גפני:  באמת כואב הלב, נצבט הלב

קריאה: לדיון באים מוכנים

משה גפני: אני יושב-ראש הוועדה, כל הנושא הזה הוא בעיניי דבר שכמעט לא נתקלתי בו באופן הזה

משה גפני:  הממשלה לא באה עם מתווה אחד

משה גפני:  הממשלה לא באה ואומרת: זו העלות של המתווה

משה גפני:  אנשים מחכים לשמוע שיש פה מתווה שאנחנו הוליכם עליו

משה גפני:  אפשר להתווכח עם הממשלה, זה התפקיד שלנו

משה גפני:  היינו יכולים להתווכח על זה

משה גפני:  המצב הוא כרגע שאין מתווה אחד

משה גפני:  כפיר, המציאות היא שאתה באת עם תוכנית

משה גפני:  אני לא מדבר על חלקים בתוכנית שאנחנו כמובן דורשים לשנות, אבל יש פה תוכנית אחרת של שר בממשלה, שר בכיר, שר כלכלה

ניר ברקת: יחד עם התעשייה

ניר ברקת:  בתיאום עם כל מגזר התעשייה

משה גפני: בסדר

משה גפני:  על כל פנים, אני דורש באופן חד-משמעי שהממשלה תבוא עם מתווה אחד וכמה שיותר מהר

משה גפני:  אנחנו נפנה את הזמן לעניין הזה

משה גפני:  אנחנו נקיים את הדיון הזה, אבל תבואו עם תוכנית אחידה, עם תוכנית של מה אתם עונים לאנשים, ושאני לא אצטרך לצאת פתאום באמצע הדיון שלא יפנו את האנשים מהמלונות

קריאה: לא עשיתם שיעורי בית

קריאה: עוד ועדה ועוד ועדה, וכולם פה מקבלים פה משכורת רגיל כל חודש

משה גפני: אנחנו צריכים לעשות את העבודה הזאת, וצריך לעשות אותה כמה שיותר מהר

משה גפני:  עכשיו אני רוצה לבקש, אנחנו צריכים לעשות דיון גם על החקלאות

קריאה: אני יוצא החוצה כי אני אומר את האמת, לא עשיתם שיעורי בית

משה גפני: החקלאות לא הייתה בתוכנית לא כזו ולא אחרת איך פותרים את הבעיה

משה גפני:  אני יודע מה צריך כדי לפתור את בעיה

משה גפני:  אני לא יודע אם הממשלה באה עם התוכנית הזאת

משה גפני:  נמצא פה שר החקלאות

משה גפני:  אני אבקש, אם אתם מסכימים - - -      

קריאה: קחו את הזמן

אוריאל לין: אדוני, אני מסיים בשתי דקות

משה גפני: בסדר

משה גפני:  אוריאל לין, בבקשה

משה גפני:  שתי דקות

אוריאל לין: תודה רבה לכבוד יושב-ראש הוועדה ולשרים הנכבדים ברקת שר הכלכלה ושר החקלאות

אוריאל לין:  אני לא מאריך

אוריאל לין:  אדוני היו"ר, כל תוכנית שתוגש במתווה משותף או בכל מתווה שהוא צריכה לעמוד בשלושה מבחנים פשוטים

אוריאל לין:  המבחן הראשון הוא שהעסקים שנפגעים ויפגעו לא ייסגרו

אוריאל לין:  זה המבחן הראשון

אוריאל לין:  אסור שעסקים ייסגרו

קריאה: כבר נסגרו

אוריאל לין: עיקרון שני, אסור שיהיה מצב שעסקים ובעלי חברות לא יוכלו לשלם שכר בגלל מצב המלחמה

אוריאל לין:  העיקרון השלישי הוא שאסור שיהיה מצב שלעובד או לעצמאי לא תהיה את ההכנסה המקובלת שהייתה להם קודם מצב המלחמה

אוריאל לין:       עכשיו אני עוסק רק בנושא אחד - - -      

קריאה: - - -      

משה גפני: די

אוריאל לין: חבר'ה, חיכיתי בסבלנות ואני מקצר

אוריאל לין:  אדוני היו"ר, אני רק ברמה העקרונית חייב להדגיש את החשיבות של החל"ת

אוריאל לין:  אני רוצה לומר לכם כדי שלא תהיה אשליה

אוריאל לין:  החל"ת בתקופת הקורונה הציל את המגזר העסקי

אוריאל לין:  שלא יחשוב מישהו שהיה סיוע או תקציבים שהם שפתרו את הבעיה

אוריאל לין:  לא, הם לא פתרו את הבעיה, התחום של החל"ת הוא שפתר את הבעיה

אוריאל לין:  מדוע? משום שעסק לא יכול לשלם שכר כשיש לו עובדים שאין לו עבורם תעסוקה

אוריאל לין:  זה הדבר הכי בסיסי

אוריאל לין:  אני רוצה שבכל גיבוש התוכנית שלא ינסו ללכת נגד עקרונות הכלכלה

אוריאל לין:  החל"ת הוא החלק החשוב והמרכזי

אוריאל לין:  אנחנו מוציאים עובדים לחל"ת על פי שיקול המעסיק – הוא זקוק להם או לא, התמיכה תבוא כפי שהיה בתקופת הקורונה על ידי הביטוח הלאומי

ניר ברקת: אוריאל, הערה קטנה

ניר ברקת:  אני רוצה להזכיר לך, חל"ת גמיש - - -      

אוריאל לין: לא, לא

אוריאל לין:  תכף אנחנו עוברים לנושא של החקלאות – חל"ת גמיש, אני יודע

אוריאל לין: על כל פנים אני מדגיש את חשיבותו ומרכזיותו של החל"ת, שלא יחשוב מישהו שאפשר לתמרן - - -      

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  רועי כהן, שתי דקות

רועי כהן: אדוני היושב-ראש, מאחר שיש פה הרבה ראשי ארגונים ואנשים שהגיעו ולא ניתנה להם הזכות לדבר אני אדבר בשמם

רועי כהן:  על מה שקורה כאן אני התרעתי לאורך כל שמונה השנים שאני נשיא לה"ב

רועי כהן:  אמרתי לכם: תביאו נוהל לחיצת כפתור לזמן אמת, אם חס וחלילה קורה מצב מלחמה או רעידת אדמה או חס וחלילה מגפה, והינה מצאנו את עצמנו עוד פעם עם המכנסיים למטה

רועי כהן:  יש פה שחקנים, יש פה סוכני נסיעות, יש פה מסעדות ומורי דרך

רועי כהן:  אני עכשיו כבר לא אקרא להם עצמאים, כי מה לעשות, כשקוראים להם עצמאים הם לא נמצאים בכלל בניירות של הממשלה, אז נתחיל לקרוא להם תעשיית התרבות, תעשיית האירועים, תעשיית ההסעות, תעשיית התיירות, אולי ככה יתייחסו אלינו, כי אנחנו העצמאים לא מופיעים בכלל בניירות האלו

רועי כהן:  וכפיר, אם אנחנו מופיעים, אנחנו מופיעים כשבן אדם שירד ב-60% מ-12,500 שקל יקבל 2,12, שקל

רועי כהן:  איך הוא ישלם עם זה את המשכנתה? איך הוא ישלם עם זה אוכל לילדים? אני אמרתי שאולי שר האוצר יודע שיש דרך אחרת ללכת לשלם בסופר, אולי יורד מן מהשמיים, אולי הוא יגיע עם איזה משהו וישלם עם ההבטחות של שר האוצר

רועי כהן:       אני אומר לכם כאן, כל ראשי הארגונים שהגיעו לכאן רוצים מכם דבר אחד, רוצים מכם ודאות

רועי כהן:  ישב איתנו שר הכלכלה עד 01:00 לפנות בוקר

רועי כהן:  חזרתי ב-02:00 לפנות בוקר לבית, ישבתי עד 01:00 לפנות בוקר איתו, טייבנו, לא הסכמתי לחלק מהדברים אבל בסוף הגענו למשהו שמביא מחר בבוקר פתרון לאנשים

רועי כהן:  אבל פה באוצר - - -      

משה גפני: אוקיי

רועי כהן: רגע, אדוני, אתה צריך לדרוש את כבודך, שר האוצר בא אליך לפה והבטיח לך יד נדיבה, הבטיח לך הכול

רועי כהן:  הוא אמר לך: יהיה מענק סוציאלי, הוא אמר לך: יהיה פתרון לעצמאים

רועי כהן:  ומה קרה? עשה הפוך, הפוך, במקום לעזור הוא מעלה את התנאים של הקורונה

רועי כהן:       אז אתה צריך לקחת מנהיגות

רועי כהן:  יש פה שני שרים שנמצאים פה ואנשים שאני מאוד מכבד אותם

רועי כהן:  קחו מנהיגות, העם דורש מכם מנהיגות

רועי כהן:  מה שהציבור רואה עכשיו זה שיש פה ברדק אחד שלם שאנשים לא יודעים עם מה לשלם את המלאים שלהם, את השכירויות שלהם, את ההלוואות שלהם

רועי כהן:  הם לא יודעים מה לעשות

קריאה: רועי, אל תחכו

קריאה:  אנחנו הוצאנו 100,000 עובדים לחל"ת

קריאה:  תוציאו לחל"ת

קריאה:  לא תקבלו סיוע

קריאה:  תוציאו את העובדים לחל"ת

קריאה:  תוציאו

קריאה:  אנחנו הוצאנו 100,000 איש

קריאה:  מפה לא תבוא הישועה, לצערי

קריאה:  אני הולך לקרוא לכל העסקים להוציא את העובדים לחל"ת כל עוד לא יהיה חל"ת גמיש

קריאה:  זה מה שאני הולך לעשות

משה גפני: תודה רבה

רועי כהן: גפני, עליך אנחנו סומכים

רועי כהן:  אנחנו יודעים שאתה היית פה לאורך כל הדרך

רועי כהן:  תדרוש שיבוא אליך עד יום רביעי עם מתווה מסודר, עם חקיקה

רועי כהן:  מספיק

רועי כהן:  האנשים האלה לא צריכים לשבת בבית ולחשוב על העסק שלהם

ולדימיר בליאק: עם תזכיר החוק

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  אני פונה לכולם, אנחנו - - -      

סימון מושיאשוילי: אדוני היושב-ראש, חשוב שהוא יגיע עם תוכנית גם לגבי נהריה

גלעד קריב: כולנו הגענו, אנחנו פה מ-10:00

גלעד קריב:  כל הח"כים שיושבים כאן מהבוקר - - -     

משה גפני: בסדר

משה גפני:  מה אתה רוצה שאני אעשה?      

גלעד קריב: אז אולי לדיון כזה צריך לתת ארבע שעות, מה לעשות? גם אנחנו רוצים לדבר

מיכל שיר סגמן: אנחנו חברי ועדה, אנחנו חברים מן המניין וזכותנו לדבר

מיכל שיר סגמן:  אנחנו חברים מן המניין בוועדה הזאת, אני לא מצליחה להבין

חמד עמאר: גפני, תן לנציג מנהריה לדבר, להגיד כמה משפטים

חמד עמאר:  הגיעו מנהריה, מהצפון

מיכל שיר סגמן: אני חברת ועדה, אני לא דיברתי

מיכל שיר סגמן:  כולם פה דיברו, חברי הוועדה לא דיברו

מיקי לוי: תזמין את שר החקלאות לעוד שעה, יאכל צוהריים, נבקש ממנו סליחה, כי הדיון הזה חייב להימשך

מיקי לוי:  יש כאן קולות מהשטח, יש כאן זעקה אמיתית

מיקי לוי:  אנחנו מתנצלים בפני שר החקלאות, ילך לאכול צוהריים, יחזור לדיון הבא ובואו נאריך את הדיון הזה בעוד שעה

מיקי לוי:  לא קרה כלום

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  ועוד לא דיברנו על העובדים ועל העובדים השעתיים - - -      

גלעד קריב: אי-אפשר לא לקיים את הדיון הזה

גלעד קריב:  שעתיים לדיון על מתווה הפיצויים של הממשלה?      

קריאות: שלא קיים

קריאות:  אין מתווה

צמרת אביבי: הרב גפני, תן לנו לדבר

גלעד קריב: צודקים, סליחה

גלעד קריב:  אתם לא שמעתם, אמרתי מתווי הפיצויים של הממשלה

גלעד קריב:  ממשלה אחת, עשרה מתווים

גלעד קריב:  40 שרים, עשרה מתווים

משה גפני: הדיון עכשיו הופך להיות דיון שאין לו תכלית, למה? מכיוון - - -      

נעמה לזימי: כי הוועדה בלי תכלית, גפני

משה גפני: את יכולה להחליף אותי

גלעד קריב: עובדים על זה

מאיר הרטמן: מה אני עושה עם העובדים? לפטר אותם?     

מיכל שיר סגמן: יש כאן נציג של אגף התקציבים, יש כאן שר כלכלה, למה בלי תכלית? לשמוע חברי ועדה זה בלי תכלית?      

משה גפני: צריך שהממשלה תבוא ותעשה את זה מהר

נעמה לזימי: קובע דיון על כל הנושאים שנפגעו במשק ובכלכלה, ואז מתפלא - - -      

גלעד קריב: אבל היושב-ראש, חשוב לתת גם לאנשים להשמיע את קולם

רון כץ: אבל מסכנים בעלי העסקים, איזה תשובות אתה אומר להם?      

ולדימיר בליאק: אבל זה נכון גם לפני שעתיים

ולדימיר בליאק:  הם רוצים לדבר

מאיר הרטמן: הרב גפני, אם אין תכלית, לפטר את העובדים זה מה שאתה אומר לי? לפטר את העובדים או להוציא לחל"ת? אני היום מפטר את כולם

מאיר הרטמן:  אם אין תכלית אני מפטר את כולם היום

יצחק אהרונוביץ': אני סגרתי את העסק שלי בתחילת המערכה הזאת

יצחק אהרונוביץ':  עסק נסגר, אנחנו לא מדברים על 20%

יאיר גולן: אדון גפני, תן לשטח לדבר קצת

דבורה ביטון: חבר הכנסת גפני, את זכות הדיבור שלי אני רוצה להעביר לנהריה

דבורה ביטון:  אני מבקשת שתשמעו את הקולות

מאיר הרטמן: מה נגיד לעובדים שלנו? מה נגיד למשפחות שלנו? בעוד שמונה ימים הם צריכים לקבל כסף, מה נגיד להם? זרקתם אותנו לכלבים

מאיר הרטמן:  אין לי לב להגיד להם ללכת הביתה

רמי בז׳ה: מר גפני, אתה צריך להגיד בשם הממשלה: מתבייש אני, וללכת לעבוד ולפזר את הוועדה הזאת

רמי בז׳ה:  אין כאן שום תכלית

נעמה לזימי: ממש

נעמה לזימי:  ועדה בלי תכלית

משה גפני: תודה

רמי בז׳ה: אתה יושב-ראש ועדת הכספים, הוועדה היא שלך, הכספים הם שלנו

רמי בז׳ה:  אנחנו כבר לא סומכים עליכם

רמי בז׳ה:  בפעם האחרונה שסמכנו והפקדנו את הביטחון שלנו אצלכם בידיים אנשים דיממו למוות שעות

רמי בז׳ה:  אנחנו לא נדמם עם העסקים שלנו

רמי בז׳ה:  אנחנו לא סומכים עליכם

רמי בז׳ה:  תסתכל לי בעיניים – לא סומכים עליכם

רמי בז׳ה:  יש כאן אחד, שר שמדבר עצמאית ויודע, יש כאן חבר כנסת - - - תפזר את כולם ולכו לעבוד

רמי בז׳ה:  לכו לעבוד

רמי בז׳ה:  ממשלה בזמן מלחמה, שר ביטחון מסוכסך עם ראש ממשלה, שר כלכלה מסוכסך עם שר אוצר

נעמה לזימי: תעזבו את רמי, תעזבו אותו

יאיר גולן: תעזבו אותו בבקשה, הוא מדבר מדם ליבו

מאיר הרטמן: אנשים צריכים אוכל בסוף החודש, מה אומרים להם? מה אומרים למשפחות בסוף החודש? אנשים עומדים באוויר, ואתם אומרים שאין תכלית

מאיר הרטמן:  איך יכול להיות שאין תכלית לפיצוי לאנשים שצריכים לקבל כסף בסוף החודש? מה אנחנו אומרים להם? הם שואלים אותנו

מאיר הרטמן:  מה אני עונה להם? תענה לי, בבקשה, הרב גפני

משה גפני: אני עונה לך

נעמה לזימי: זאת ועדה לסמכויות, היא יכולה לממש אותן

מאיר הרטמן: אני אשמח לתשובה

מאיר הרטמן:  תודה

משה גפני: מי שצריך להביא תוכנית כדי שאתה לא תפטר את העובדים וכדי שתוכל להמשיך להתקיים זו הממשלה

משה גפני:  אנחנו צריכים לאשר את זה

משה גפני:  אנחנו צריכים לקבל את התוכנית - - -      

קריאה: אבל הרב גפני, ה-23 בחודש - - -     

משה גפני: תנו לי לדבר

משה גפני:  צריך להביא תוכנית

משה גפני:  אני הייתי בטוח שהיום יהיה דיון על תוכנית אחת - -      

ולדימיר בליאק: אבל הם לא הביאו, הרב גפני

ולדימיר בליאק:  הם לא הביאו את תזכיר החוק

ולדימיר בליאק:  איך היית בטוח? על סמך מה היית בטוח?      

נעמה לזימי: אז בואו נתחיל לעבוד

נעמה לזימי:  זאת ועדה מחוקקת, ועדה עם סמכויות, בואו אנחנו נתחיל לעבוד

מאיר הרטמן: רגע, חברים, אני רוצה לשמוע מה אני אומר למשפחות היום

קריאה: מה הוא יגיד לך, שהממשלה לא עובדת? ששר האוצר לא פה?      

משה גפני: - - ואנחנו נשנה את התוכנית או נשפר אותה

מאיר הרטמן: הרב גפני, אנשים מחכים שהכסף יגיע אליהם בדיוק עוד כמה ימים

מאיר הרטמן:  מה אני אומר בעוד כמה ימים למשפחות שמחכות לכסף שלהן?      

יאיר גולן: הרב גפני, תן לשטח לדבר, תן לעצמאים לדבר, בבקשה

מאיר הרטמן: הרב גפני, מה אומרים למשפחות בעוד כמה ימים?      

משה גפני: אני מאוד מקווה שבתוך יום-יומיים תבוא לפה תוכנית שנוכל לאשר אותה

מאיר הרטמן: מתי? יומיים מהיום?     

משה גפני: זה לא בידיים שלי

מאיר הרטמן: אז בידיים של מי זה? למה מכנסים את הוועדה הזאת? בידיים של מי?      

יצחק אהרונוביץ': חברים, אני הגעתי לכאן מנהריה ואני רואה שאנחנו הולכים להתברבר פה

משה גפני: הפסקה חמש דקות

משה גפני: אני מחדש את הישיבה

משה גפני:  אני נותן עוד חצי שעה לפני שאנחנו עוברים לנושא של החקלאות

משה גפני:  אני מבקש שכל אחד שמקבל רשות דיבור שידבר מאוד בקצרה

משה גפני:  אנחנו לא נוכל להספיק את הכול, אמרתי את זה קודם

חמד עמאר: גפני, אני מציע שתיתן לאנשים שהגיעו מרחוק לדבר כאן, ואחרי זה אנחנו נדבר

חמד עמאר:  בוא נשמע אותם

משה גפני: בסדר, זה מה שאני רוצה כל הזמן

משה גפני:  תודה רבה

משה גפני:  מהרשימה הזאת של האורחים מי ביקש?     

מאיר הרטמן: הרב גפני, בדיוק נעצרנו בשאלה מה אנחנו אומרים לאלפי משפחות שאנחנו מעסיקים

מאיר הרטמן:  אנחנו המשכנו להעסיק אותם כשהתחילה המלחמה, הוצאנו את כל הטבחים שלנו לשטחי כינוס על חשבוננו, עזרנו למדינה יד ביד, כתף בכתף עם החיילים, אוכל

מאיר הרטמן:  עד היום כל הטבחים שאנחנו אמורים לשלם להם משכורת בחוץ, ומה שקורה, אתם אומרים לנו עכשיו: אין לנו שום תכלית, תפטרו אותם

מאיר הרטמן:  איך אני אסתכל על המשפחות האלה בעיניים ואפטר אותם?      

משה גפני: התשובה היא כדלהלן

משה גפני:  אנחנו לא אומרים דבר כזה בשום פנים ואופן

משה גפני:  אני מקווה שהיום בערב יהיה איזה צוות שישב עם משרד האוצר ועם משרד הכלכלה להגיע למתווה ואת המתווה הזה נצטרך לאשר

משה גפני:  אין דבר כזה שאנחנו אומרים לפטר את העובדים

מאיר הרטמן: אתם צודקים, הבעיה היא שהיום אנחנו ב-23 בחודש

משה גפני: מה אתה רוצה שנעשה? אתה רוצה פתרון?     

מאיר הרטמן: אני רוצה את הפתרון שיהיה מיידי ואתה יודע לפתור את הבעיות, אתה בולדוזר שכן יודע לפתור את הבעיות

מאיר הרטמן:  אנחנו רוצים מחר לבוא עם  תשובות למשפחות שאנחנו מעסיקים

משה גפני: בסדר

משה גפני:  מי זה מנהריה?      

יצחק אהרונוביץ': אני מנהריה

יצחק אהרונוביץ':  אני בעלים של מלון H34 על שפת הים בנהריה

יצחק אהרונוביץ':  כרגע מול חוף הים בנהריה, נהריה מפוצצת חיילים, נגמ"שים, טנקים

יצחק אהרונוביץ':  ביום הראשון של המלחמה, ב-7 באוקטובר, הודיעו לנו לסגור את אתרי התיירות

יצחק אהרונוביץ':  המשכנתאות ממשיכות לרדת, המחויבויות ממשיכות לעבוד

יצחק אהרונוביץ':  המלון סגור, לא ירדנו 20%, ירדנו 100%

יצחק אהרונוביץ':  היום אני יושב פה ואני שומע שלא אומרים ולא משמיעים את הזעקה שלנו, כי לא יודעים להבין את הזעקה שלנו

יצחק אהרונוביץ':  כבר מניסיון עבר אני מכיר את זה

יצחק אהרונוביץ':  הפקידים כאן בירושלים היו מנותקים מאיתנו

יצחק אהרונוביץ':  אנחנו מיישבים את הגליל, מיישבים את הנגב, מתוך אידיאולוגיה וציונות, ואנחנו מבינים היום שהמתווה הזה, תשעה קילומטרים מהגבול זה אומר שנהריה חלק ממנה זה שישה קילומטרים וחלק זה תשעה וחצי, לכן נהריה לא תיכנס למתווה

יצחק אהרונוביץ':  חברים, על מה אתם מדברים? רק היום ברחוב שלי הודיעו לי שהתחילו נגד בית מלון הליכים לפירעון

יצחק אהרונוביץ':       אנחנו במצב כלכלי מאוד מורכב, העסקים שלנו נסגרו לגמרי, אנחנו מגויסים, אנחנו נחושים

יצחק אהרונוביץ':  נהריה זו העיר המיושבת האחרונה שנשארה לפני פינוי, ואנחנו לא רוצים שיפנו אותנו, אנחנו רוצים להישאר ולהילחם

יצחק אהרונוביץ':  אנחנו הולכים חמושים ביחד עם ראש העיר ומחכים למחבלים לדקה שהם יגיעו כדי להיכנס בהם

יצחק אהרונוביץ':  אנחנו חייבים לנצח, אבל גם להיות ערבים אחד לשני, והפקידים כאן שיהיו ערבים לנו

יצחק אהרונוביץ':  ואל תשכחו את נהריה כי זו העיר האחרונה

יצחק אהרונוביץ':  אחרינו כבר יש חיזבאללה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  אלעד שניר, שער הנגב

טלי גוטליב: רק אדוני, שיהיה ברור שאנחנו לא נאריך לממשלה הזאת את צו החירום אם אני רואה ששר האוצר – סליחה, נעים מאוד, אני באה מוועדת חוץ וביטחון

משה גפני: אבל את לא יכולה לדבר

טלי גוטליב: אדוני גפני, אני לא חברה בוועדה הזאת אבל אנחנו פה בוועדת חוץ וביטחון, אני אומרת לכם, אנחנו לא נאריך לממשלה את צו החירום בעורף אם סמוטריץ' לא יפתח את הכיס

טלי גוטליב:  יותר מזה, אם לא יפסיקו את הליכי הגבייה ואת הליכי ההוצאה לפועל כפי הסמכות של שר האוצר ושר המשפטים

טלי גוטליב:  אנחנו פשוט לא נעשה את זה, כי לא יכול להיות שהעורף יצפו ממני לתת להם אוקיי לצו הזה כשאני שומעת את הצרחות ואת הכאב הזה

טלי גוטליב:  לא קורה

גלעד קריב: ברוכה הבאה

גלעד קריב:  לא שמעת כלום, לא היית בדיון

משה גפני: בחלום הלילה אני קם ואני נזכר שאני שותף של הליכוד

משה גפני:  אלעד שניר

גלעד קריב: אתם לא שותפים, אתם נושאים באחריות

טלי גוטליב: סליחה, אדוני

טלי גוטליב:  זו לא סיבה לכעוס על הליכוד

טלי גוטליב:  שאני לא אדבר על חלוקת הכספים שקיבלת אתה והמפלגה שלך, עם כל הכבוד

גלעד קריב: יהדות התורה נושאת באחריות בדיוק כמו הליכוד

גלעד קריב:  אם אתה לא מאמין שאתה שותף שלהם, אז אל תהיה שותף שלהם

אלעד שניר: חברים, אני אשמח לדבר בלי לצעוק

יצחק אהרונוביץ': חבר'ה, תרבות פקידים זה מי שנושא באחריות, לא הממשלות ולא שום דבר

יצחק אהרונוביץ':  תרבות הפקידים המנותקים

יצחק אהרונוביץ':  ירושלים מנותקת מהעם

יצחק אהרונוביץ':  אין לנו אבא ואימא בירושלים

צמרת אביבי: הרב גפני, אני מבקשת זכות דיבור

אלעד שניר: חברים, קיבלתי את רשות הדיבור

אלעד שניר:  חברים, אני אשמח לדבר בלי שיפריעו לי

אלעד שניר:  אני נמצא כאן לא כי אני רוצה להיות כאן, אלא כי ראש המועצה שלי נהרג ואין לי מישהו שיבוא לפה וידפוק על השולחן בשביל שער הנגב

אלעד שניר:  בסדר? אז תכבדו בבקשה את ראש המועצה אופיר ליבשטיין ותנו לי שתי דקות לדבר

אלעד שניר:       לפני שבועיים התעוררנו לסיוט מטורף

אלעד שניר:  לצערי, המועצה שלנו רגילה לסבבים

אלעד שניר:  התרגלנו לסבב ועד סבב, רק שהפעם גילינו שכמעט הראשון שנהרג זה ראש המועצה שלנו, זיכרונו לברכה, והיינו צריכים להקים את עצמנו גם נפשית וגם פיזית ולהתחיל לתפעל את כל המועצה, וזה תוך כדי שאין לנו משרדי מועצה, כי אי-אפשר להגיע לשם כי יש שם מחבלים מסתובבים

אלעד שניר:  אנחנו עובדים מרחוק, מנהל המחשוב שלנו נהרג

אלעד שניר:  לא פשוט

אלעד שניר:  בתוך כל הדבר הזה, בחמשת-ששת הימים הראשונים גילינו שאנחנו לבד במערכה, אף אחד לא בא, אף אחד לא דיבר איתנו

אלעד שניר:  הבעיה הגדולה שלנו כמובן היא כספים

אלעד שניר:  אנחנו מפנים את התושבים שלנו באופן אוטומטי

אלעד שניר:  יש בתי מלון שכבר מבקשים מקדמות שאשלם להם לפני

אלעד שניר:  הגיעו אלינו אחרי חמישה ימים מהאוצר, הבטיחו סיוע מיידי של 5 מיליון שקלים שעד עכשיו לא ראיתי אותם בחשבון

אלעד שניר:  אני פתוח מעל 5 מיליון שקלים

אלעד שניר:       לגבי הארנונה, העליתי את הנושא כמה פעמים

אלעד שניר:  אני החלטתי שאני לא גובה ארנונה מהתושבים שלי, אני לא יכול לגבות ארנונה מתושבים שנהרגו, מתושבים שנשרף להם הבית, מתושבים שעכשיו הבית שלהם זה שטח צבאי סגור

אלעד שניר:  אני יודע, אני עושה את זה בניגוד לחוק ואם רוצים שיפטרו אותי, אם רוצים שמשרד האוצר יוציא שוברים – אני לא גובה ארנונה מהתושבים שלי

אלעד שניר:  הבקשה שלי היא שייתנו למועצה שלנו שיפוי על הארנונה הזה, כי זה האוויר שלנו לנשימה וקשה לנו מאוד מאוד להתנהל בימים האלה

אלעד שניר:       דבר שני, גם כשאנחנו מקבלים סוף-סוף כספים, אז קיבלנו לכיתת כוננות 200,000 שקל מנגב גליל, קיבלנו אחרי זה מקרן ידידות עוד 200,000 שקל ומקק"ל, ופתאום אני מגלה שיש לי מיליון שקל לכיתת כוננות

אלעד שניר:  אין לי מה לעשות עם מיליון שקל לכיתת כוננות

אלעד שניר:  אני צריך שהכספים שנותנים לנו יהיו כספים חופשיים

אלעד שניר:  אני יודע לנהל את התושבים שלנו, אנחנו יודעים להתנהל, אנחנו יודעים להקים להם בתי ספר בחוץ, אנחנו יודעים לתת להם שירותי רווחה

אלעד שניר:  אנחנו צריכים את הכסף ושייתנו לנו לעבוד

אלעד שניר:       שלא יפנו משרדי ממשלה

אלעד שניר:  מגיעים פקידים ממשרדי ממשלה לשפיים, יושבים עם התושבים בלי שהמועצה יודעת, מעל הראש שלנו, וכבר מציעים להם פתרונות דיור במקומות אחרים

אלעד שניר:  אלה תושבים שלנו והתושבים שלנו יישארו בשער הנגב, בין אם זה יהיה בנחל עוז ובכפר עזה ובין אם זה יהיה ביישוב חילופי או בהרחבה שנקים להם

אלעד שניר:  אבל אלה תושבים שלנו והם צריכים להישאר וככה צריך להתנהג איתנו

אלעד שניר:  אי-אפשר להתנהל בלי שאנחנו נמצאים, אנחנו המועצה

אלעד שניר:  ואם עכשיו מקימים מינהלת ומביאים לה כספים ואם הולכים לתושבים, בוא נסגור את המועצה וזהו

אלעד שניר:  לא צריך את המועצות בכלל

אלעד שניר:  זה לא עובד ככה

אלעד שניר:  אנחנו מכירים את התושבים

אלעד שניר:  כשאני נותן שירות, אני מכיר את העיניים שאני נותן להם את השירות

אלעד שניר:       אני מאוד מבקש, תבינו קצת מה הולך פה, תבינו מה הולך בחוץ, תבינו מה הולך עם התושבים, עם העובדים – רוב העובדים שלנו לא נמצאים בכלל, פוזרו בכל רחבי הארץ

אלעד שניר:  אנחנו עובדים עם 10% כוח אדם בקושי ואנחנו לא מתלוננים על זה, אבל תנו לנו את האוויר, תנו לנו לעבוד

משה גפני: מאה אחוז

משה גפני:  אנחנו נהיה איתכם

משה גפני:  שלא תהיה טעות בעניין הזה

משה גפני:  המסעדנים, בקצרה

יצחק ברמן: שלום, אדוני היושב-ראש, אני מנכ"ל איגוד המסעדות

יצחק ברמן:  אנחנו במהלך השנים פנינו אליך מדי פעם תמיד בזמן צרה ותמיד נרתמת ורתמת את הוועדה הזאת, ואני חושב שגם פתרת הרבה בעיות

יצחק ברמן:  אני אומר לך בתור חבר – אני מקווה שזה בסדר, אתה יודע כמה אנחנו מעריכים אותך – הפארסה הזאת שהייתה פה היום היא גם על הראש שלך, אדוני

יצחק ברמן:  אני לא זוכר אירוע כזה

יצחק ברמן:  אנחנו שנים פה בוועדות ואני לא זוכר דבר כזה

יצחק ברמן:       אנחנו הגשנו לך את ההשגות שלנו לגבי תוכנית משרד האוצר

יצחק ברמן:  אני לא אלאה, אני לא חושב שזה כבר רלוונטי

יצחק ברמן:  אני חושב שברור לגמרי שהמשמעות של התוכנית הזאת היא אחת, להוציא את כל העובדים שלנו לחל"ת

יצחק ברמן:  תטפלו בהם, לא כי אנחנו לא אוהבים אותם, אנחנו הכי אוהבים אותם, אבל אנחנו חותמים על הצ'קים, לא חבר הכנסת רביבו

יצחק ברמן:  מה לעשות, אנחנו אלה שחותמים על הצ'קים

יצחק ברמן:       אני רוצה להגיד לך דבר נוסף לגבי התוכנית שהציג פה השר ברקת

יצחק ברמן:  אנחנו ישבנו אצלו בימים האחרונים הרבה שעות ובמוצאי שבת עד השעות הקטנות של הלילה

יצחק ברמן:  התוכנית הזאת היא לא תוכנית שתאפשר לנו לקנות יאכטות ומטוסים פרטיים, היא תאפשר לנו לצלוח את המשבר הזה על הרגליים

יצחק ברמן:  זה הכול, לא יותר מזה

יצחק ברמן:  הוא ישב איתנו על כל מספר, הוא תקף כל מספר שהצגנו, הוא לא הסכים

יצחק ברמן:  בסופו של דבר מה שהבאנו להסכמה היא תוכנית שהיא לא מסע חלומותינו, אבל היא כזאת שתשאיר אותנו עומדים על הרגליים

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  צמרת אביבי

קארין אלהרר: גפני, מה איתנו?      

צמרת אביבי: תודה רבה

צמרת אביבי:  אני רוצה להגיד משהו על שני ענפים שמאוד חשוב שתיקח את הדעת, ענף החינוך המשלים

צמרת אביבי:  קודם כול, למרות שמשרד החינוך ופיקוד העורף פתח את הגנים ואת מוסדות החינוך, אנחנו לא יכולים לעבוד

צמרת אביבי:  זאת אומרת, יש לנו 100% עצירה

צמרת אביבי:  המתווה שמשרד האוצר נתן זה פשוט לעג לרש, זה ברור לך

צמרת אביבי:  יש פה גם הרבה חברות שמעסיקות עובדים, יש פה הרבה נותני שירותים בצהרונים, בניצנים – תוכנית של הממשלה

צמרת אביבי:  מדובר על 40,000 שכירים שממחר יוצאים לחל"ת, מפוטרים, אין להם עבודה

צמרת אביבי:  ותבין גם שבגלל שהיה לנו את הקורונה – אתה זוכר שהיה את הקורונה – צריך לסיים את ארבע השנים האלה כדי שאנחנו נוכל לקבל שוב את החל"ת לשכירים

צמרת אביבי:  הם לא יכולים, הם משוללי אבטלה

צמרת אביבי:  זאת אומרת, הולך להיות פה קיפאון של המשק

קריאה: ארבע השנים זה חדש

צמרת אביבי: מה, אתם לא יודעים שיש ארבע שנים?      

משה גפני: לא, לא

משה גפני:  מה זה?      

צמרת אביבי: אל תכעס

משה גפני: אני כן כועס, בסוף הכול נופל עליי

צמרת אביבי: הכול נופל עליך כי עינינו נשואות אליך

צמרת אביבי:  איפה שר האוצר? איפה מתחבא? אני מבקשת שתשלומי המדינה על מע"מ ומס הכנסה לא יהיו בנובמבר אלא בינואר 2024, כי אין לנו כסף

צמרת אביבי:  אני רוצה להסביר שאין קשר לשבעה קילומטרים, 40 קילומטרים, יש ענפים מושבתים לגמרי, עסקים חדשים שלא נתנו עליהם את הדעת במתווה, עסקים עונתיים שאי-אפשר לעשות השוואה לספטמבר-אוקטובר 2022 כי יש ענפים שלא עבדו, אז תקופת הבסיס היא 0

צמרת אביבי:  וענף מסוים אחד של בעלי, ענף הסעות לתיירים, מושבת כמובן

צמרת אביבי:  אני מבקשת שתיקח בחשבון, תסבו את הנהגים ואת האוטובוסים, את הכלים שעומדים, ותיתנו להם ויזות כדי שהם יסיעו חיילים כי כרגע הם מושבתים

צמרת אביבי:  תחשבו על הדבר הזה – הרב גפני, אתה מקשיב לי?      

משה גפני: מקשיב לך

צמרת אביבי: יופי

צמרת אביבי:  אני רוצה שתעשה את זה, שתתחילו להעביר ויזות לחברות האוטובוסים הפרטיות

צמרת אביבי:  כמובן התיירות מושבתת, במוסדות החינוך אין הסעות לילדים, אז חשוב מאוד לתת את הדעת על הדבר הזה

צמרת אביבי:  באמת עינינו נשואות אליך

צמרת אביבי:  המדינה חווה פה משבר וטראומה בלתי רגילה

צמרת אביבי:  מעולם לא חווינו דבר כזה, תכניסו את היד לכיס

רוני מרחבי: אני רוצה לדבר בבקשה בשם ציבור האומנים והאומניות בישראל שעוד לא נשמע קולם

משה גפני: רגע, עוד לא נתתי לך

רוני מרחבי: נכון, אתם לא נותנים לנו לדבר

רוני מרחבי:  אדוני, בבקשה

משה גפני: אני לא נותן לאף אחד, אני פה מדבר עם עצמי

רוני מרחבי: לא

משה גפני: אני אתן לך, ובקצרה כי יש לנו עוד דברים

משה גפני:  הכול נופל עליי

יאיר גולן: סליחה, הרב גפני, לגבי נושא הבנקים על ההלוואות שהעצמאים לקחו בתקופת הקורונה

יאיר גולן:  זה מאוד חשוב

יוסף לם: אני מלשכת מארגני תיירות נכנסת

יוסף לם:  קודם כול, נציגי האוצר שכל הזמן אומרים "לראשונה", אני מזכיר שלראשונה נטבחו יהודים כמו בשואה

יוסף לם:  אנחנו לא כל כך מאמינים לפקידים, ואני לא אחזור על הטענות שלי

יוסף לם:  ברור לכם שאנחנו באפס ואנחנו לא רוצים לפטר את העובדים

יוסף לם:  חשוב לי להגיד את זה

יוסף לם:  יש לקונות למשל שהמחזור שלנו עם מע"מ 0 אז הוא לא נספר

יוסף לם:  זה עניין טכני

יוסף לם:       אדוני, יש כאן יותר מדיי שאלות ויותר מדיי חוסר אמון

יוסף לם:  אני מבקש שנוכל לשאול שאלות או איזושהי ועדה מקצועית שתקים של כלכלנים כמו ירון גינדי

יוסף לם:  אנחנו כרגע מאמינים לאקסלים יותר מאשר לבני אדם, ובטח עובדים כרגע באזור של ההוצאות

יוסף לם:  אז אם יושב בן אדם שהוא חי אקסלים, אני רוצה לשאול שאלה מקצועית, ותנו לי תשובה מקצועית של כלכלנים: אתה טועה, אתה לא טועה, זה 10%

יוסף לם:  תעזרו לנו מאשר כל פסטיבל הצעקות הזה שבאמת לא נותן לנו תשובה

יוסף לם:  האם כשאני טוען שהמחזור שלי בלי מע"מ לא נכנס – צודק, לא צודק, לטפל, כן או לא – באימייל תענו

יוסף לם:  אנחנו רוצים להחזיק את העובדים, לא רוצים לפטר אף אחד גם עם אפס הכנסות

יוסף לם:  גם בקורונה התעקשנו לא לצאת לחל"ת ואמרנו למדינה: תעזרו לנו

יוסף לם:  עזרו לנו, והחזקנו אותם

יוסף לם:  10% ממקומות העבודה בפריפריה – ירושלים, טבריה, נצרת, לא יחיו עם - - - ואנחנו נשקם את העוטף

יוסף לם:  התחייבנו

יוסף לם:  אמרנו להם את זה, החלטנו - - - כל עסקי התיירות, אנחנו נביא לשם תיירות

יוסף לם:  תיירים זה סימן לנורמליזציה

משה גפני: תודה רבה

רוני מרחבי: אני סגנית יו"ר שח"ם, איגוד השחקנים והשחקניות

רוני מרחבי:  אני אדבר בשמנו אבל אני חושבת גם בשם כל  תעשיית התרבות והבידור שעדיין לא קיבלה כאן ביטוי

רוני מרחבי:  כמובן שמרגע שהדבר הנוראי הזה פרץ אנחנו בפעילות אפס

רוני מרחבי:  כלומר, פעילות אפס שמכניסה כסף כי אנחנו ב-100% התנדבות

רוני מרחבי:  כולנו בחמ"לים מתנדבים, נוסעים בכל רחבי הארץ, מעלים את המורל ואת החוסן הלאומי שזה שווה המון המון, באהבה גדולה ובידיעה שאין לנו מושג כמה זה ייקח

רוני מרחבי:  להזכירכם אנחנו גם בין האחרונים שחזרו להתאושש מהקורונה

רוני מרחבי:  כמו שאמר חבר אנחנו הראשונים ליפול וגם האחרונים לקום

רוני מרחבי:       אני מבקשת, כל ההצעות שהיו כאן זה טוב ויפה, אי-אפשר בלי לעשות הפרדה סקטוריאלית ולהבין שיש סקטורים שיש להם דרישות ספציפיות

רוני מרחבי:  המקצוע שלנו הוא לא מקצוע עונתי, הוא מקצוע שאולי יש לך מזל

רוני מרחבי:  אני למשל השנה הייתי אמורה לעשות הפקת חנוכה

רוני מרחבי:  הפקת חנוכה זה הרבה מאוד כסף שהיה אמור להחזיק אותי, אגב, לא רק אותי, מלא עובדים כמובן – הסעות, אנשי סאונד, אנשי במה

רוני מרחבי:  כל מי שקשור לתעשיית התרבות

רוני מרחבי:  כל ההפקות האלה זה המון כסף – פסטיגל – הכול הולך להיות מבוטל

רוני מרחבי:  מעבר לזה שאף אחד לא מדבר בכלל על ביטולים עתידיים של דברים שלא הולכים לקרות, אתם חייבים להבין שאי-אפשר להסתכל עלינו ולהגיד: בואו נעשה השוואה בין השנה לשנה שעברה

רוני מרחבי:  זה לא עובד ככה

רוני מרחבי:  אני בשנה שעברה לא עשיתי הפקת חנוכה, ולפני שנתיים כן עשיתי, אז מה?      לדעתי, מה שאנחנו מנסים זה קודם כול לבקש שיהיה ממוצע שנתי שעל פיו בעצם יבדקו את הפיצוי שאנחנו אמורים לקבל ואפילו ממוצע דו-שנתי

רוני מרחבי:  ככה זה עובד במקצוע הזה

רוני מרחבי:  אני מבינה, כל פתרון שיימצא לא יתאים כמו כפפה ליד לכולם, אבל יש הבדלים מהותיים בין סקטורים – בין חקלאות ובין תיירות ובין בידור ובין אומנות

רוני מרחבי:  אי-אפשר להגיד: בואו נעשה מה שאפשר

רוני מרחבי:  אני מבקשת בדיוק כמו שהציעו פה, שולחן עגול עם נציגים מכל סקטור, כדי להתאים את הפיצוי, את השיפוי, את המענק, לא יודעת איך נקרא לזה

רוני מרחבי:  אני אישה בת 40 שעובדת כבר 15 שנה, וצריכה לבקש עכשיו כסף מההורים שלי – מההורים שלי – כדי לשלם שכר דירה

רוני מרחבי:  זה פשוט הזיה שמישהו בכלל מעלה על דעתו להציע לנו פה 2,000 שקל

רוני מרחבי:  2,000 שקל? תגידו לי, אתם נפלתם על דעתכם? אני דורשת – ויש איתי פה גם את אקט – אנחנו דורשים שולחן עגול לכל סקטור כדי להתאים את הפיצוי לצרכים הספציפיים שלנו

רוני מרחבי:  תודה

גיורא ואלה: אנחנו לא עצמאים גדולים, אין לנו עובדים לשלוח הביתה

משה גפני: מי אדוני?     

גיורא ואלה: אני עובד בעולם הפקות הקולנוע והטלוויזיה, אני מנכ"ל איגוד אקט

גיורא ואלה:  אנחנו הפועלים

גיורא ואלה:  קוראים לנו פרילנסרים, אבל אנחנו עובדים לכל דבר ועניין – תאורנים ומלבישות ומאפרות

גיורא ואלה:  אין עבודה, הכול נעצר

גיורא ואלה:  אין לנו ימי חופשה, אין לנו ימי מחלה, אין לנו אבטלה, אין לנו משהו שהולך להיכנס לחשבון הבנק

גיורא ואלה:  מי יכול להסתדר עם 2,200 שקל? מתי זה יגיע?     

מאיר הרטמן: הרב גפני, הבנו שהאוצר מציע כאוס

מאיר הרטמן:  אני אתן דוגמה מספרית קטנה שכולנו נבין

מאיר הרטמן:  אני מהתאחדות בעלי הגנים והאולמות, אני רוצה להסביר רק משהו קטן, פשוט וקל

מאיר הרטמן:  מדברים על 300,000 תקרה

מאיר הרטמן:  השכירות שלנו היא 500,000 בחודש, הארנונה היא 100,000, איך 300,000 תקרה? מדברים על מקדם 18, אנחנו פחות - - -      

משה גפני: בסדר

משה גפני:  לא מקובל עלינו

משה גפני:  תודה

גיורא ואלה: כבוד היושב-ראש, אנחנו לא רוצים לייצר פה מודלים על מודלים, בסוף אנחנו רוצים להחזיק אנשים אשכרה בחיים

גיורא ואלה:  צריך פשוט לשחרר, לעשות פתרונות פשוטים להגדיל בצורה מאוד מאוד משמעותית את המענק

משה גפני: תודה

רועי בכר: הרב גפני, אני אשמח לדבר

גלעד קריב: לפני שאתה מדבר, משרד האוצר ומשרד הכלכלה עדיין איתנו?     

קריאה: לא

גלעד קריב: אז בואו תקשיבו

משה גפני: בסדר

משה גפני:  מיקי, ביקשת לדבר?      

קארין אלהרר: גפני, אני גם ביקשתי לדבר

משה גפני: אם אפשר ממש בקצרה

משה גפני:  אני רוצה לסיים את החלק הזה, אני רוצה לעבור לחקלאות

מיקי לוי: עם כל הכבוד לסגן הממונה על התקציבים, ויש לי כבוד אליו, בישיבה הזאת היו חייבים להיות נוכחים אם לא שר האוצר הממונה על אגף התקציבים, מנכ"ל משרד האוצר, החשב הכללי – כל הגוורדיה הגדולה

מיקי לוי:  עם כל היכולות שלי אני לא יכול העביר ולהביע את מה שגדי ירקוני צועק פה על התושבים שלו, סגן ראש מועצת הנגב, אוריאל לין, רון תומר, רועי כהן, ירון גינדי ושאר הנציגים של הציבור

מיקי לוי:  אני לא יכול להגיד מה שכל אחד ואחד מהם אומר

מיקי לוי:  לכן אני רואה שהוועדה הזו מתנהלת בחוסר, גפני

מיקי לוי:  אנחנו בעבר לא נתנו להם שום אפשרות לברוח מאחריות, הם היו צריכים להיות נוכחים פה

מיקי לוי:  שר האוצר הופיע לפני כשבוע בוועדה והבטיח תוך 48 שעות מתווה שיענה על כל הבעיות שלהם ובתיאום, ועברו כבר הרבה יותר מ-48 שעות

מיקי לוי:       גפני, המתווה הנוכחי אינו טוב, אינו טוב, אינו נותן תשובות

מיקי לוי:  ברח לי שר הכלכלה

מיקי לוי:  זה לא חוכמה שהוא ישב ויביא מתווה שמוסכם עליו ועל כולם ועל שר האוצר לא

מיקי לוי:  הוא ממשלה

מיקי לוי:  שהוא ילך וישב עם שר האוצר וייתן לאנשים כאן שמסביב תשובות

מיקי לוי:  הוא לא יכול להגיד פה: אני הבאתי מתווה

מיקי לוי:  לא, המתווה שלך לא מקובל עליי

מיקי לוי:  תלך להביא את האישור של שר האוצר - - -      

משה גפני: אוקיי, מיקי

מיקי לוי: אני מסיים

מיקי לוי:  גדי ירקוני אומר חמש שנים אבל יש צורך בכסף נוכחי

מיקי לוי:  יש לוועדה הזאת כוח, אני הייתי פה שמונה שנים

מיקי לוי:  למשרד האוצר יש לו כוח להגיד לשר האוצר: תעביר מקדמות במיידי למועצות, תעביר מקדמות לכל הסקטורים או מענקי חירום לחקלאות, לתעשייה, לעצמאים, לעצמאים, לכל הפורום שיושב כאן, אחר כך נתחשבן איתם

מיקי לוי:  אני אומר לכם, יש כסף, הבעיה היא סדר עדיפויות

מיקי לוי:  הייתי סגן שר האוצר, אני יודע

קארין אלהרר: גם שר האוצר אמר שיש כסף

מיקי לוי: גם שר האוצר אמר – שיביא אותו

מיקי לוי:  למדינת ישראל טריליון שקל חוב, אז יהיה טריליון שקל ו-10 מיליארד

מיקי לוי:  מי שלא יודע כמה זה טריליון, זה 999 מיליארד ועוד מיליארד

מיקי לוי:  אז יהיה עוד 10 מיליארד שקל בשעת חירום

מאיר הרטמן: אבל יהיה כסף למשפחות לאכול

מיקי לוי: לכן אני אומר לך בכוחך, הם לא מסוגלים לשבת? תתאם איתם היום אצלך עם עוד שני חברי ועדה – היום

מיקי לוי:  לא מחר

מיקי לוי:  היום, היום, היום, כדי שמחר יהיו תשובות

מיקי לוי:  אני אומר לך, גפני, צה"ל ינצח - - -     

קארין אלהרר: ואם לא, תחוקק את החוק של ניר

מיקי לוי: שנייה

מיקי לוי:  צה"ל ינצח

מיקי לוי:  אנחנו מאמינים בצבא החזק הזה

מיקי לוי:  אבל אם הכלכלה תקרוס – תקרוס המדינה, יחד איתנו

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  קארין, בבקשה אם אפשר בקצרה

קארין אלהרר: גפני, הכנסת היא סוברנית לחוקק

קארין אלהרר:  אם הממשלה לא יודעת לדבר בינה לבין עצמה, שהוועדה תתחיל לעבוד על המתווה של ניר שר הכלכלה, ונעשה את השיפויים על המתווה שלו

קארין אלהרר:  אי-אפשר להמתין עוד, אי-אפשר

רועי בכר: כבוד היושב-ראש, אני לא דיברתי, אני המתנתי

קריאה: גפני, שאלה אחת ואני יוצא

קריאה:  הולכים לדבר על החקלאות או לא?      

משה גפני: כן, עכשיו אני מתחיל את החקלאות

יורם מועלמי: רגע, יש פה מישהו שהגיע במיוחד מהצפון, שידבר

משה גפני: תודה רבה

רועי בכר: כבוד היושב-ראש גפני, אני המתנתי בסבלנות לדבר ולא דיברתי

רועי בכר:  אני עורך דין עצמאי

רועי בכר:  אני מאזור שנחשב שלא נפגע

משה גפני: מה הנושא?     

רועי בכר: אני עצמאי לבד

רועי בכר:  יש הרבה מאוד עורכי דין שלא עובדים במשרדים, הם עצמאים בשם עצמם

רועי בכר:  בתי המשפט סגורים כל החודש מה-1 באוקטובר, ההכנסות שלנו עומדות כרגע על אפס

רועי בכר:  בתי המשפט סגורים מה-1 באוקטובר בגלל פגרת הסוכות ועד עכשיו בגלל המלחמה הארורה הזאת

רועי בכר:  איך אנחנו אמורים להתקיים?       

משה גפני: תודה רבה

קריאה: משה, בוועדה הקודמת נתת לי בסוף משפט אחד

משה גפני: אנחנו עוברים לנושא של החקלאות

מיכל שיר סגמן: סליחה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת עוד לא סיימו לדבר, גם לא חברי כנסת שחברים בוועדה

מיכל שיר סגמן:  זה לא יכול להיות

מיכל שיר סגמן:  אנחנו חברים בוועדה, אנחנו דורשים לדבר

מיכל שיר סגמן:  כולם דיברו חוץ מחברי הוועדה

ששי שדה: הרב גפני, חצי מיליון עובדים לא יקבלו משכורת החודש, אפשר משפט בשמם?      

משה גפני: מי זה?     

ששי שדה: אני  מההסתדרות הלאומית

ששי שדה:  אני אשתדל להיות קצר, תודה רבה

משה גפני: אל תשתדל, תגיד משפט כי אנחנו סיימנו את החלק הזה ורוצים לעבור לחקלאות

מיכל שיר סגמן: סליחה? יש פה חברי כנסת שלא דיברו ואנחנו דורשים לדבר

ששי שדה: על המתווה שהוצע על ידי משרד האוצר יש שתי בעיות, פירטו אותן בהרחבה – 1

ששי שדה:  זו התקרה; 2

ששי שדה:  ההשוואה לחודש אוקטובר אשתקד, קטסטרופה, לא נותן שום מענה לחברות

ששי שדה:  הבעיה שעוד יותר גדולה היא שדווקא החברות הגדולות עתירות כוח האדם לא נכללות בכלל ואף אחד לא מדבר עליהן, חברות שמעסיקות אלפי עובדים שנמצאים בסכנה קיומית ומעסיקים עובדים היום גם בשדרות וגם באופקים וגם בעוטף כי יש להם סניפים, ואין להם שום מענה ופתרון

ששי שדה:  חובה לתת גם על זה את הדעת

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  מיכל שיר, אם אפשר ממש בקצרה

מיכל שיר סגמן: אני אשתדל, אני יושבת פה מ-10:00 בבוקר

משה גפני: בסדר, אני גם יושב

מיכל שיר סגמן: שוב אני חוזרת על הגדלת הטבעת, החזר 0-22 אופקים-נתיבות, אלה אנשים שנמצאים עדיין בתוך מרחבים מוגנים ולא יכולים לזוז ולא צריך להחריג אותם

מיכל שיר סגמן:  אני אחזור על זה שוב

מיכל שיר סגמן:  ישב פה תמיר עידאן, אני רק אזכיר שבפעם הראשונה שאני פגשתי אותו לפני חמש שנים הוא עוד אמר לי שלא שילמו לו את החשבוניות על המיגון שהוא החליט שהיישוב שלו צריך באופן עצמאי, חיפש מי באוצר יקבל את החשבוניות

מיכל שיר סגמן:  אני מאוד מקווה שמאז מישהו נזכר עוד לשלם לו כשהוא בא לפה להידפק על דלתות מחדש

מיכל שיר סגמן:  הוא הזכיר כאן את משפחת גאידמק

מיכל שיר סגמן:  משפחת גאידמק התגייסה 100%

מיכל שיר סגמן:  איפה שהמדינה לא הייתה הגיעו התורמים גם לבתי המלון, גם לצבא, גם לאזרחים

מיכל שיר סגמן:  עם כל הכבוד, אזרחים מממנים פה שבועיים את המדינה

מיכל שיר סגמן:       דבר נוסף, להוציא מהלקסיקון את המילה מענק

מיכל שיר סגמן:  מדובר פה על  פיצוי, זה נטו פיצוי שהמדינה משלמת לאזרחים על זה שהיא נכשלה במשימה להגן עליהם

מיכל שיר סגמן:  האזרחים משלמים מיסים כדי שהמדינה תיתן להם ביטחון

מיכל שיר סגמן:  המדינה לא הצליחה לעשות את זה? היא צריכה לתת להם פיצוי, לא מענק

מיכל שיר סגמן:  דבר נוסף, חייבים שהפיצויים האלה יהיו פטורים ממס הכנס וממע"מ

מיכל שיר סגמן:  לא יכול להיות שהמדינה נותנת ומקבלת בכיס השני

מיכל שיר סגמן:  למחזורים של אוגוסט וספטמבר לשים לב שהיו חודשיים של חגים וחופשות

מיכל שיר סגמן:  אין מקור להשוואה לחודשים קודמים

מיכל שיר סגמן:  מאוד מאוד חשוב

מיכל שיר סגמן:  אגב, גם לא שנה שעברה כי זה היה מבצע עלות השחר, וזה השפיע בדיוק באותם מקומות, אז צריך לשים לב גם לדבר הזה

מיכל שיר סגמן:       דבר נוסף, אני לא יודעת אם עלה פה הנושא של הדיבידנדים, אני לא שמעתי

מיכל שיר סגמן:  בתקופת הקורונה מר ויזל שאחרי שבועיים נלחץ והחליט לפטר פה חצי מהחברה שלו – אחרי שבועיים, כן? אם הוא היה עושה את זה אחרי חודש עוד הייתי יכולה להבין, שבועיים לפטר אנשים זה בעיניי לא ראוי, לא ראוי

מיכל שיר סגמן:  אדון ויזל היקר, עוד אין לך מה להיות בלחץ כדי להכניס מדינה שלמה לסחרחרה

מיכל שיר סגמן:  אני כן מזכירה שלא הסכימו במתווה הקורונה להכניס את נושא הדיבידנדים ומר ויזל היה הראשון שמשך את הדיבידנד לכיס של עצמו מהכסף של המדינה

מיכל שיר סגמן:  אז כל הפיצויים או המענקים או מה שהמדינה לא נותנת בבקשה ללא דיבידנדים, אי-אפשר למשוך את זה לכיסים אישיים

משה גפני: תודה רבה

מיכל שיר סגמן: דבר אחרון, אין פה נציגים של האומנים

קריאה: יש

מיכל שיר סגמן: אה, בסדר גמור

מיכל שיר סגמן:  היה חשוב לי להגיד כי הם מתוזזים בכל הארץ, עושים הופעות ואין אף אחד שמייצג אותם

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  חמד עמאר

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני יושב כאן משעה 10:00 בבוקר, ולהגיד לך את האמת, אתה יושב-ראש ועדה ותיק מאוד ואתה יודע שאנחנו מקיימים דיון ריק מתוכן – זה 1; 2

חמד עמאר:  אנשים שבאים לכאן תולים בנו תקווה ענקית, ואנחנו יושבים כאן וטוחנים מים, כי הממשלה לא קיימת, לא מתפקדת

חמד עמאר:  שר כלכלה מגיע לכאן, מציג לנו מתווה שיש לו, והאוצר מביא לנו מתווה

חמד עמאר:  על מה אנחנו מדברים? אין ממשלה, היא לא מתפקדת

חמד עמאר:  אנחנו שבועיים במלחמה, אפילו יותר

חמד עמאר:  אנשים שהגיעו לכאן בוכים כי הם מקווים שנוכל לתת להם פתרון, ואנחנו לא יכולים לתת להם פתרון כי אין לנו את הפתרון הזה, הפתרון נמצא בממשלה

חמד עמאר:       אני רוצה לקיים דיון כאן כאשר מוסכם על כל הממשלה, אפילו דיון בממשלה לא התקיים

חמד עמאר:  בקבינט החברתי-כלכלי לא התקיים דיון

חמד עמאר:  על מה אני מקיים דיון כאן? על מה אני יושב ונותן תקווה לאנשים האלה שחושבים שאנחנו יכולים לפתור להם את הבעיה כאשר אנחנו לא יכולים כי זה בידיים של הממשלה? לכן אדוני היושב-ראש, כשאתה רוצה לקיין דיון כאן ואנשים מגיעים לכאן, אנחנו צריכים לקיים דיון שייתן תוצאות, והדיון הזה לא נותן תוצאות

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  שרן השכל, בבקשה אם אפשר בקצרה

שרן השכל: תודה

שרן השכל:  גפני, אני אשים בצד חלק מהדברים האופרטיביים שכתבתי

שרן השכל:  חבריי חברי הוועדה נתנו כמה הצעות וכמה הערות מאוד מאוד חשובות ואני מצטרפת אליהם בדברים האלה

שרן השכל:  אני חייבת להגיד לך ברמה האישית, אני יודעת שאתה גם נמצא כאן איתנו בעניין הזה, אין פה שאלה בכלל, אנחנו רואים את ההתגייסות שלך, אבל יש פה זלזול מטורף מצד הממשלה

שרן השכל:  לא יכול להיות שוועדת הכספים מזלזלת בנו בצורה כזאת

שרן השכל:  מה אנחנו, חותמת גומי? מה הם מצפים, שהם יזרקו לנו כמה הודעות בעיתונות ואנחנו נחתום על זה בלי לבדוק את זה? איך זה יכול להיות?      

משה גפני: אבל למה את צועקת?      

שרן השכל: כי אני רואה כאן בחוץ ראשי מועצות, בעלי חברות שמגלגלות מאות מיליונים, בוכים בחוץ יחד ומתחבקים, כי היה פה כישלון ביטחוני ועכשיו יש פה כישלון כלכלי

שרן השכל:  זה העורף שלנו

שרן השכל:  מדינה שלמה לפני יותר משבועיים ישבה חצויה ומפורקת

שרן השכל:  אנשים לא הזמינו בני משפחה לחגיגת סוכות כי היה פה רקע מטורף בעם

שרן השכל:  ביום אחד מדינה שלמה התגייסה לאחדות מוחלטת, כולם, והממשלה הזאת ממשיכה במשחקים פוליטיים? איפה הממונה שיתכלל את זה, שיש לו הצבעה פה אחד עם כל השרים? כל אחד משחק משחק תפקידים על איזה תפקיד או מינוי פוליטי לתכלול והם לא מסוגלים להביא לנו לפה מתווה פה אחד

שרן השכל:  אנחנו הולכים כאן בוועדה ומצביעים פה אחד על הדברים, והם לא מסוגלים לגדל את האומץ שלהם ואת הגדולה שלהם, משחקים באגו ובפוליטיקה עדיין? איפה הם חיו לפני שלושה שבועות? אנחנו בזמן מלחמה, בזמן חירום

שרן השכל:       גפני, העיניים כאן נשואות אליך כי אתה יודע שיש לך את הכוח בוועדה הזאת

שרן השכל:  כולנו כאן, קואליציה ואופוזיציה, איתך

שרן השכל:  אנחנו יודעים שהם מטרללים אותך ומזלזלים בך, ואנחנו כאן ביחד צריכים להגיד להם: לא תביאו מחר מתווה? נחוקק כאן דרך הוועדה מתווה משלנו של ועדת הכספים

יורם מועלמי: נכון מאוד

יורם מועלמי:  לקחת את הכוח מהממשלה ולהעביר אותה לוועדה

משה גפני: תודה רבה

מאיר הרטמן: גפני, רק תחליטו כי ה-30 בחודש זה בעוד כמה ימים ומשפחות צריכות לקבל את המשכורות שלהן

אורן בוטא: נבוא לפה יום-יום

אורן בוטא:  אמרתי את זה שבוע שעבר, משה

אורן בוטא:  נבוא לפה יום-יום, נשב גם בלילה אם צריך

אורן בוטא:  אנחנו סומכים עליך

כפיר בן זינו: גפני, התחבורה לא דיברו עדיין

יורם מועלמי: נעביר את הכוח לוועדה

יורם מועלמי:  בשביל מה חייב את ועדת הכספים?      

נעמה לזימי: יש כוח לוועדה, לא צריך להעביר

יורם מועלמי: יש לך את הכוח, אתה יושב-ראש הוועדה

יורם מועלמי:  תעביר אתה את ההצעה

קריאה: אנחנו משלמים ביטוח לאומי, משלמים מיסים

קריאה:  מה קורה במצב חירום?      

כפיר בן זינו: גפני, אנחנו התחבורה עדיין לא דיברנו

כפיר בן זינו:  נהגי המוניות עוד לא דיברו

כפיר בן זינו:  באנו עד לפה במיוחד

אורן בוטא: תן לו

אורן בוטא:  בשבוע שעבר לא נתת לו לדבר

משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיון הזה

כפיר בן זינו: גפני, אנחנו באנו במיוחד לפה, התחבורה, נהגי המוניות

כפיר בן זינו:  35,000 נהגי מוניות הגיעו לכאן במיוחד

גלעד קריב: יושבים פה חברי כנסת משעה 10:00, מהרגע הראשון של הדיון

כפיר בן זינו: גפני, התחבורה הגיעו לפה במיוחד

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  מספיק

משה גפני:  די

משה גפני:  אנחנו נמשיך את הדיון הזה

משה גפני:  הדיון הזה הוא באמת כמו שחברים אמרו וכמו שאני בעצמי מרגיש

משה גפני:  התחיל דיון שהיה צריך להעביר מתווה והיינו צריכים להתווכח עליו

משה גפני:  לצערי הרב זה לא קרה, אני מתנצל בפני כולם

משה גפני:  הכול נופל עליי, אני לא אשם בזה אבל לא חושב, זה בסדר

נעמה לזימי: אתה יו"ר הוועדה, צריך להתחיל להפעיל אותה על פי סמכויותיה

נעמה לזימי:  זה מה שצריך לעשות

נעמה לזימי:  יש סמכות

משה גפני: בעזרת השם, מתקרב היום שתחליפי אותי

נעמה לזימי: בעזרת השם

מאיר הרטמן: חברים, אתם עסוקים בלהחליף, אנחנו צריכים תשובות כמעסיקים מה אומרים לעובדים שלנו, ללכת הביתה? חל"ת? מה אומרים להם? חבר'ה, אני לא יכול ללכת הביתה בלי תשובות לעובדים

מאיר הרטמן:  אנשים צריכים אוכל הביתה

מאיר הרטמן:  מה הפתרון, חברים?      

יורם מועלמי: אני אגיד לך מה הפתרון, תפטר את כולם

יורם מועלמי:  שיהיו פה 50% עם אבטלה

משה גפני: אדוני השר, שתי דקות הפסקה