הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 29, 2023-11-01 00:00

אליהו (אלי) רביבו: 	בוקר טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לעובדים זרים בנושא הבאת עובדים זרים נוספים והגדלת המכסות לענפים השונים בשל המחסור בכוח אדם, שנוצר, בין היתר, בעקבות המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  ברשותכם, לפני שנתחיל לעסוק בעומק הדיון: מדינת ישראל חוותה טרגדיה נוספת ביממה האחרונה, בזמן ששכלה את טובי בניה

אליהו (אלי) רביבו:  המינימום המתבקש מאיתנו, ברשותכם, הוא שנקדיש לטובת העניין דקת דומיה

אליהו (אלי) רביבו:  תודה

אליהו (אלי) רביבו:      	בראשית דבריי, אני רוצה לשלוח חיזוקים לכוחות הביטחון, שפועלים כנגד צוררי דאע"ש עזה, ודואגים לנו, בעורף

אליהו (אלי) רביבו:  לנו, בעורף, יש חשיבות אדירה לחוסן הלאומי והכלכלי; ללכידות החברתית של עם ישראל ולמורל

אליהו (אלי) רביבו:      	אני מקדם בברכה את מכובדיי, השרים: שר החוץ אלי כהן ושר הכלכלה ניר ברקת

אליהו (אלי) רביבו:  נוכחותכם כאן מהדהדת את הצורך, ואת החשיבות, של נושא הבאת עובדים זרים למשק הישראלי, בייחוד בימים קשים, מורכבים ומאתגרים אלה

אליהו (אלי) רביבו:  כמו כן, אני מקדם בברכה את הגעת מנכ"ל רשות האוכלוסין, מר אייל סיסו, ואת ראש מינהל עובדים זרים, עו"ד ענבל משש, שעובדת איתי, כתף אל כתף, יחד עם צוותה, במהלך כל השנה

אליהו (אלי) רביבו:      	היכולת שלנו לספק מענה, בעת המורכבת הזו, היא תוצאה ישירה של עבודה שמתבצעת מסביב לשעון, כדבר שנמצא בשגרה עוד הרבה קודם למלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה להודות לכם על העשייה שכבר עשיתם, ועל זה שאתם כאן כדי לשמוע מהשטח ולתת פתרונות

אליהו (אלי) רביבו:      	השרים ודאי רואים, יחד עם אזרחי ישראל, שלצד כל האתגרים הפוקדים אותנו – מדינת ישראל מתמודדת עם מחסור בכוח אדם

אליהו (אלי) רביבו:  חברים, חסרות לנו ידיים עובדות

אליהו (אלי) רביבו:  זה עוד הרבה קודם למלחמה, ובוודאי לאור הנטישה, המובנת, בשעות המלחמה, של עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:       	לא ניכנס, כרגע, לסיבות למחסור בעובדים, אך כעובדה – חסרים לנו מטפלים סיעודיים; עובדי חקלאות; פועלי בניין; וכיום, נדבר גם על המחסור בכוח אדם, והצורך בעובדים זרים, בענפי התעשייה השונים, כמו המסעדנות, השינוע, הרכב ועוד

אליהו (אלי) רביבו:       	בהזדמנות זו, אני רוצה לבשר כי בימים הקרובים, בעזרת השם, כלל המערכות – בהובלת משרד החוץ, שר החוץ וצוותו, בשם מדינת ישראל – ישלימו חתימה על הסכמים בילטרליים נוספים

אליהו (אלי) רביבו:  מפאת שיקולים דיפלומטיים, שלא אוכל להרחיב לגביהם כרגע – עדיף שנימנע מהכרזה על שמות, גם אם רוב רובנו יודעים באילו מדינות מדובר, אך כפי שאתם יודעים – אנחנו מעדיפים לעסוק במהות, ולא בנראות

אליהו (אלי) רביבו:      	אני מברך את ידידי וחברי, שר החוץ אלי כהן, ואת משרדו; את רשות האוכלוסין, ואת כל העוסקים במלאכה החשובה הזו

אליהו (אלי) רביבו:  ההסכמים הללו הם צינור חמצן למשק הישראלי

אליהו (אלי) רביבו:  אשמח לשמוע מכם: מתי, בפועל – לאחר שיושלמו הליכי החתימה, שנמצאים, כאמור, בקצה הטיפול שלהם – אנחנו נראה כאן מטוסים עם עובדים?     	בהזדמנות זו, אני מבקש להודות גם לידידי וחברי, שר הכלכלה, על כך שהוא מציף את הצורך בענפים נוספים, שבדרך כלל נשארים שקופים, משיקולים של הקצאת מכסות להבאת עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נתכבד לשמוע סקירה מפי כבוד שר החוץ בנושאים המדוברים; לאחר מכן – משר הכלכלה; ואז נעבור לדרג המקצועי, ונשמע סקירה מפי מנכ"ל רשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה, אדוני השר

החוץ אלי כהן: תודה, אדוני יושב ראש הוועדה

החוץ אלי כהן:  בדרך כלל, כולנו מתחילים בלומר: "בוקר טוב", אבל ביום הזה – קשה לומר "בוקר טוב"

החוץ אלי כהן:  אני רוצה לחזק, מכאן, את כל כוחות הביטחון – את צה"ל; את השב"כ; את המשטרה – שעושים עבודת קודש כנגד ארגון הטרור הרצחני, החמאס

החוץ אלי כהן:  יש להם הישגים גדולים ומשמעותיים מאוד; הם נלחמים בעוז נפש

החוץ אלי כהן:  שילמנו אתמול מחיר כבד מנשוא

החוץ אלי כהן:  נחזק מכאן, כמובן, את המשפחות שאיבדו את היקר להן מכל

החוץ אלי כהן:      במעבר חד מאוד לנושא שנמצא על סדר היום: קודם כל, אני רוצה לומר לך, מכובדי, יושב ראש הוועדה – יישר כוח

החוץ אלי כהן:  מהרגע הראשון שבו נכנסנו למלחמה, ב-07 באוקטובר, הבנת את ההשלכות שיש לכך בשני ממדים של סוגיית העובדים הזרים, שבאה לידי ביטוי בכך שיש ניתוק מעובדים פלסטינים שנכנסים למדינת ישראל, ומיציאה של כ-10,000 עובדים זרים שעבדו בישראל

החוץ אלי כהן:  כלומר, הפגיעה כאן היא פגיעה כפולה

החוץ אלי כהן:       יש לזה חשיבות גדולה מאוד למשק הישראלי, יש לזה חשיבות משמעותית מאוד ליוקר המחיה

החוץ אלי כהן:  גם המגבלה בהיקף הכניסה של אוניות וטיסות לישראל הופכת את זה ליותר מורכב, ומגדילה את הצורך בעבודה ובתוצרת ישראלית – במיוחד בשעה הזו

החוץ אלי כהן:       אני רוצה לומר לך: יישר כוח

החוץ אלי כהן:  אני חושב שחלק מהפתרונות שאנחנו נציג – גם היום, כאן – הם בעקבות שיחות רבות אל תוך הלילה שביצענו

החוץ אלי כהן:  עובדים כאן כלל משרדי הממשלה, ביחד, יחד עם משרד הכלכלה ומשרד הפנים

החוץ אלי כהן:       אני רוצה להודות לך, אייל סיסו מרשות ההגירה והאוכלוסין

החוץ אלי כהן:  אנחנו איבדנו נכס כשיצאת ממשרד החוץ, אבל אני רואה את המוכוונות שלך ברשות ההגירה והאוכלוסין, ואתה מבין את גודל השעה

החוץ אלי כהן:  אנחנו במלחמה

החוץ אלי כהן:  יש מלחמה, בחזית, על מדינת ישראל

החוץ אלי כהן:  יש כמה אוגדות בצפון ובדרום, אבל יש מלחמה כלכלית מאוד משמעותית

החוץ אלי כהן:  אתה, בתור לוחם שייטת, מבין את החשיבות שיש כאן

החוץ אלי כהן:  תודה לך, אייל; תודה גם לענבל משש, שגם נמצאת ומסייעת; למשרד החקלאות, וכן הלאה

החוץ אלי כהן:      אנחנו נמצאים במהלך מגעים לקידום עובדים משבע מדינות שונות

החוץ אלי כהן:  אנחנו מתאמים שאנחנו רוצים לראות תוצאות, ופחות תוצאות

החוץ אלי כהן:  אני יכול לומר לכם שהשבוע ייחתם הסכם אחד, ובשבוע הבא – ייחתם הסכם נוסף

החוץ אלי כהן:  שני ההסכמים הללו הם של יותר מ-50,000 עובדים

החוץ אלי כהן:       אנחנו מגוונים את מספר המדינות שרוצות להגיע, ואנחנו פועלים במגוון הענפים השונים שדיברו עליהם – חקלאות; סיעוד; סיעוד ביתי; סיעוד מוסדי; תעשייה; ניקיון; בינוי, כמובן – בהסכמים מאוד משמעותיים

החוץ אלי כהן:  כלומר, בכל המגוון

החוץ אלי כהן:  משרד החוץ יותר מתעסק מול המדינות בהסכם; את הפירוט של לאן הם הולכים מקדמים במשרד הכלכלה ובמשרד העבודה

החוץ אלי כהן:  אנחנו חותמים את ההסכמים הבילטרליים וגם את המכסות

החוץ אלי כהן:       דברים נוספים שאנחנו עושים, מעבר לחתימה של ההסכמים הבילטרליים: א', פרויקט "משתלמים בחקלאות"

החוץ אלי כהן:  יש מכסה של כ-4,000

החוץ אלי כהן:  היום, אנחנו עומדים על 2,400

החוץ אלי כהן:  כלומר, יש לנו אפשרות לגדול, מיידית, בעוד 1,600

החוץ אלי כהן:  יש לנו ביקוש של 3,000 מעל ה-1,600, ואנחנו נגדיל הרבה מעבר לכך, ככל שיידרש

החוץ אלי כהן:       המקור המשמעותי ביותר לקבלת עובדים למדינת ישראל, כיום, הוא של מי שכבר עבד במדינת ישראל

החוץ אלי כהן:  הם המקור הזמין ביותר

החוץ אלי כהן:  המקורות האחרים ייקחו בין חודש לשלושה חודשים

החוץ אלי כהן:  אותם עשרות אלפי עובדים, ולמעלה מכך, שעבדו בישראל, או, לחלופין, שהשתלמו בישראל, ותמה להם התקופה של חמש השנים, או, לחלופין, עזבו מסיבות כאלה ואחרות – הם המקור הגדול ביותר יכול להגיע מחר

החוץ אלי כהן:  כאן, אני יכול להגיד לכם שכבר בשבוע הבא – צפויים להגיע עובדים

החוץ אלי כהן:      גם בשיחות שלנו, עם חקלאים, תעשיינים וגורמים אחרים – וכאן זו עבודה שלנו ושלכם, אייל, יחד עם משרד הפנים – אנחנו אומרים: כל מי שרוצה להגיע – שיגיע

החוץ אלי כהן:  אין עכשיו זמן לבירוקרטיה

החוץ אלי כהן:  עד שהוא יבוא; עד שנשלח לו טופס; שנראה מה קורה; שנקלוט את הטופס; שנזין את הטופס ושנזרים את הטופס – יעבור חודש וחצי

החוץ אלי כהן:  אין לנו את הלוקסוס הזה

החוץ אלי כהן:       נכון להיום – לגבי מצוקת החקלאים, למי שמכיר – יש מאות מיליונים שקבורים באדמה, ושאין מי שיוציא אותם

החוץ אלי כהן:  לכן, ההנחיה היא ברורה: להגיע

החוץ אלי כהן:  גם אם אדם מגיע – אנחנו נעשה את תהליך הטופסולוגיה תוך כדי

החוץ אלי כהן:  תוך כדי שהוא קוטף – הוא ימלא את הטפסים בערב

החוץ אלי כהן:       זו הדרך, ואין שום דרך אחרת

החוץ אלי כהן:  זה המצב הנוכחי; זו מלחמה

החוץ אלי כהן:  ביום שבת, ה-07 באוקטובר, אנשים לא חיכו לצו 8

החוץ אלי כהן:  הם יצאו עם אקדח, הלכו וחיסלו את המחבלים

החוץ אלי כהן:  אגב, זה מה שעזר לנו

החוץ אלי כהן:  אנשים שלא היו בתורנות; שוטרים שלא היו במשמרת; חיילים שהיו קרובים

החוץ אלי כהן:  אנחנו נמצאים עכשיו בשדה הקרב, ולכן, מי שיכול להגיע – שיגיע

החוץ אלי כהן:  זה המסר שצריך לצאת מכאן, לחקלאים ולכולם

החוץ אלי כהן:       כמובן שכל אחד יכול לקלוט את כמות המכסה שהייתה לו לפני כן, על מנת שנפזר את העובדים בין כלל העובדים, כך שזה יתפזר בין כולם, כי כולם נמצאים במצוקה

החוץ אלי כהן:  אין מישהו שלא נמצא במצוקה, ולכן, צריך לעשות את זה תוך כדי

החוץ אלי כהן:       אם יהיו מקרים – ויכולים להיות מקרים – שבהם יגיע מישהו לא מורשה או בעייתי – נבדוק אותו רק מבחינה ביטחונית, בשדה התעופה, כדי לראות שאין לו רקע פלילי, ביטחוני או בעייתי

החוץ אלי כהן:  כלומר, הבחינה בשדה התעופה צריכה להיות אך ורק בממד הביטחוני; בממד הלוגיסטי – נעשה את זה אחרי

החוץ אלי כהן:  אין לנו שום דבר נוסף מעבר לכך

החוץ אלי כהן:      דבר נוסף, שאנחנו עשינו במשרד החוץ: אני חושב, שר הכלכלה, ניר, שצריך להשקיע גם בנושא של קמפיין הסברה באותן המדינות

החוץ אלי כהן:  אני עשיתי את זה, והלכתי לבקר עובדים תאילנדיים, יחד עם אנשים שמדברים בשפתם, על מנת להוריד את מפלס המתח, החרדה והלחץ

החוץ אלי כהן:  לכן, צריך לעשות את זה בכלל המקומות

החוץ אלי כהן:       אלה הם הדגשים העיקריים

החוץ אלי כהן:  יש לנו חתמ"צ במשרד החוץ, בכל יום בשעה 10:00, אבל היה חשוב לי להגיע לכאן, לוועדה

החוץ אלי כהן:  יושבת כאן, לידי, הגברת יעל רביע צדוק, מנהלת אגף כלכלה במשרד החוץ

החוץ אלי כהן:  אנחנו נמצאים בימי מלחמה

החוץ אלי כהן:  אנחנו זמינים לכם 24/7 – לכל דבר שצריך; לכל דבר שתקוע; להסכם; לשיחה עם מדינה כזו או אחרת

החוץ אלי כהן:       יהיו הסכמים בילטרליים

החוץ אלי כהן:  אחד – כבר נחתם אתמול

החוץ אלי כהן:  אנחנו לא רוצים לומר את השמות, על מנת לא להפעיל לחץ מול אותן מדינות; הסכם נוסף ייחתם בשבוע הבא; ובמקביל – אנחנו עובדים על חמישה הסכמים נוספים

החוץ אלי כהן:  לכן, אם מישהו צריך אותנו, או חושב שיכול להיות הסכם עם עוד מדינה – שיגיד, בבקשה

החוץ אלי כהן:       הדבר החשוב ביותר עכשיו הוא זמינות ומהירות, ואני אומר לך, אדוני, יושב ראש הוועדה, ולמשרדי הכלכלה והפנים: כולם כאן עובדים ביחד, באותה המטרה, על מנת למזער את הפגיעה הגדולה מאוד שקיימת במשק הישראלי

החוץ אלי כהן:      אני מתנצל על כך שאני צריך ללכת; פשוט יש דיון הערכת מצב

החוץ אלי כהן:  תודה רבה לכולם, ושיהיה יום שקט

החוץ אלי כהן:  תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה, אדוני השר

אליהו (אלי) רביבו:  אני מודה לכבוד שר החוץ, על המאמץ העילאי שלו להגיע ולתת סקירה והתייחסות, על המאמצים שמתבצעים, כאמור, במהלך כל השנה שחלפה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש להעביר את רשות הדיבור לכבוד שר הכלכלה, ניר ברקת

אליהו (אלי) רביבו:  תודה רבה

ניר ברקת: תודה רבה, יושב ראש הוועדה; מכובדיי, חברי הכנסת; מכובדיי, סיסו; אמנון מרחב, מנכ"ל משרדי; מכובדיי, כולם

ניר ברקת:  הלב שלנו, הרי, נמצא במקום אחר – עם החיילים; עם הלוחמים; עם המשפחות השכולות

ניר ברקת:  אנחנו מתפללים לשלומם של הפצועים ולחזרתם הביתה של החטופים, ואנחנו גם מחויבים לעבוד מהראש, ולהתחיל לקדם את האתגרים הגדולים של מדינת ישראל

ניר ברקת:  אני רוצה לברך אותך על קיום הדיון

ניר ברקת:  זהו דיון חשוב מאוד

ניר ברקת:       ברשותך, אני רוצה לפתוח באמירה מאוד חדה וברורה: שמה שהיה – הוא לא מה שיהיה

ניר ברקת:  לא נהיה יותר תלויים בעובדים הפלסטינים

ניר ברקת:  אי אפשר לסמוך עליהם; אנחנו תמיד משלמים מחירים כבדים – לא רק ביטחוניים, אלא גם כלכליים

ניר ברקת:  אסטרטגית, אנחנו חייבים לשנות את המשוואה בין עובדים זרים לבין עובדים פלסטינים

ניר ברקת:  לא יהיה מה שהיה

ניר ברקת:  זו צריכה להיות אמירה מאוד ברורה

ניר ברקת:       אנחנו צריכים לגזור את המדיניות שלנו ממה שטוב לעם ישראל

ניר ברקת:  הפלסטינים לימדו אותנו לקח כבד – לא רק בטבח שהם עשו

ניר ברקת:  הם לימדו אותנו שלא ניתן לסמוך עליהם כלכלית

ניר ברקת:  מדינת ישראל צריכה לפתח עצמאות מהתלות בפלסטינים, כתהליך אסטרטגי

ניר ברקת:  אני לא יודע אם אתם מבינים את מה שאני אומר

ניר ברקת:  אני אומר שאסור לנו להיות תלויים בהם

ניר ברקת:  גם כשהם יבקשו, ויגידו שהעולם השתנה – אסור להאמין להם

ניר ברקת:       אני רוצה לתת, רגע, משנה סדורה לתפיסת העבודה למדינת ישראל, כפי שאני רואה אותה, ומשם – גוזרים את כל הנושא של המדיניות כלפי עובדים זרים

ניר ברקת:  מכובדיי, צרכי המשק משתנים כל הזמן

ניר ברקת:  הביטחון לכלכלת ישראל טמון ביכולת שלנו – אני חוזר, רגע, לפני ה-07 באוקטובר, וזה נכון גם לגבי העתיד – לייצא טכנולוגיה ויזמות; להגדיל בצורה דרמטית את כמות האנשים שמתעסקים בנושאים של סטארט-אפים, כלכלה וטכנולוגיה, כי העולם מחכה לנו

ניר ברקת:  העולם רוצה את הטכנולוגיה שלנו

ניר ברקת:       אנחנו צריכים לסייע ליותר ויותר יזמים לצאת לשווקים הבין-לאומיים ולבסס את החברות הישראליות פה, כי זה – העתיד שלנו

ניר ברקת:  אתם תראו שבמהלך השנים – כפי שאני מסתכל – אנחנו נעשה Shift של עובדים במשק הישראלי, ככל הניתן, לכיוון הפוטנציאל הגדול של מדינת ישראל

ניר ברקת:  במקביל, במקומות שבהם אין עובדים ישראלים – שהם לא מגיעים לעבוד, או, לחלופין, שצריך להשלים אותם מלמטה – אנחנו חייבים להתבסס על עובדים זרים

ניר ברקת:      אגב, זה מה שקורה בכל העולם

ניר ברקת:  כשאני ישבתי עם שר הכלכלה ההודי – תכף נגיע גם להודו – לפני כחצי שנה, כשהיינו שם בביקור, הוא אומר לי: "תשמע, ניר, אנחנו כמעט 1

ניר ברקת: 5 מיליארד אנשים

ניר ברקת:  אחד היתרונות היחסיים הגדולים של הודו הוא לייצא עובדים"

ניר ברקת:  הוא מחפש פתרון ל-200 מיליון הודים

ניר ברקת:  הוא שאל אותי: "כמה אתה יכול לקבל מ-200 המיליון ההודים?"

ניר ברקת:  מה אתם אומרים? פרו מיל, זה נותן לנו 200,000 איש

ניר ברקת:       יש עוד מדינות שתפיסת העולם שלהן היא להוציא עובדים החוצה, כי זה מגדיל את הקופה של המדינה

ניר ברקת:  זה האינטרס שלהם; הם לא עושים לנו טובה

ניר ברקת:  אנחנו, כמדינת היהודים, צריכים לדעת – והאנשים של סיסו עושים את זה בצורה מצוינת – איך לקלוט אותם, ואיך להביא אותם בהסכמים בילטרליים, שבהם אפשר להחזיר אותם

ניר ברקת:  זה תהליך שאנחנו יודעים לעשות, אבל שצריך להגדיל אותו בהיקף דרמטי הרבה יותר ממה שהיה בעבר

ניר ברקת:      אנחנו מסתכלים על פערי היצע וביקוש לעובדים בישראל, דוחפים את התושבים שלנו, יותר ויותר, אל שוק העבודה הטכנולוגי, כי זה העתיד שלנו בשווקים הבין-לאומיים, וכשהתל"ג שלנו יגדל ויצמח – זו הערובה לביטחון ישראל

ניר ברקת:  משם בא הכסף

ניר ברקת:  אם אנחנו לא עושים את זה – זה מושך את העובדים שלנו למטה

ניר ברקת:  זה מושך אותם להתנדב – כמו היום – ולעשות דברים שגם אחרים יכלו לעשות, ורצוי שיעשו

ניר ברקת:       יש לנו עוד פער: לפני ה-07 באוקטובר היה לנו פער מול התפיסה של אגף התקציבים

ניר ברקת:  ניהלנו מלחמות עולם, עם אגף התקציבים, על מהי המדיניות הנכונה, לפני ה-07 באוקטובר

ניר ברקת:  אני רוצה לפרט, ולהסביר על מה מדובר

ניר ברקת:      בדיונים איתנו, אגף התקציבים מייצרים מחסור בעובדים – מבחינתם זה בסדר – שמא, חלילה, יהיה חירום; שמא יהיה מצב שבו עובדים במדינת ישראל יצטרכו להיכנס למקצועות בהם יש לנו היום מחסור

ניר ברקת:  אני כל הזמן אמרתי להם: ההיפך

ניר ברקת:       קודם כל, זה לא השיקול היחידי; יש עוד שניים-שלושה שיקולים מרכזיים

ניר ברקת:  שיקול מרכזי הוא התמ"ג והתל"ג, מצד אחד, ואם אתה מגדיל היצע עסקי – אתה עוזר, בהכרח, להתמודד עם יוקר מחיה

ניר ברקת:  הרי, אם יש יותר ביקוש מהיצע – המחירים עולים

ניר ברקת:  אם אתה מגדיל את הצד של ההיצע – המחירים יורדים, או מתמתנים

ניר ברקת:       לפני ה-07 באוקטובר היה לנו מחסור של כ-70,000 עובדים; היום – חסרים לנו לפחות 170,000

ניר ברקת:  הנזק הוא של עשרות מיליארדי שקלים בשנה, בחוסר בתמ"ג ובתל"ג, כש-139,000 פלסטינים לא מגיעים לעבודה, ויש תסכול של שוק התעשייה והתעסוקה במדינת ישראל

ניר ברקת:      אני טוען שאנחנו צריכים להסתכל במובן הרבה יותר רחב

ניר ברקת:  יש לנו מנגנונים שאנחנו מובילים, בתוך משרד הכלכלה והתעשייה

ניר ברקת:  המנגנון אומר: לשבת וללמוד את הפער בין היצע לביקוש, בצורה מרוכזת ומרכזית, ואז לראות איך אתה משלים אותו, או איך אתה מייצר מסלולי קריירה שמשדרגים עובדים ישראלים למקצועות מבוקשים, ומכניס עובדים זרים במקום שבו אין עובדים ישראליים

ניר ברקת:      לפני כמה חודשים היה לנו דיון נוקב, בממשלה, שבו אני ביקשתי להראות את כל התמונה, ולהסתכל לא רק על 9,000 העובדים שקיבלנו לתעשייה ועל ה-7,000 או ה-9,000 שקיבלנו לחקלאות, אלא לערוך הסתכלות הרבה יותר רחבה, מתכללת, פתוחה ולא מצומצמת

ניר ברקת:  לא לפחד מעובדים זרים; זה בסדר, זה נעשה בכל העולם, ואנחנו יודעים לשמור על מדינת היהודים שלנו

ניר ברקת:  הכל טוב, לא לדאוג, ויפה שעה אחת קודם

ניר ברקת:       אני אסכם את דבריי במה אני מאמין שצריך לעשות: קודם כל, לכל מי שירצה – הקמנו חמ"ל תעסוקה

ניר ברקת:  שותפים בו, כמדומני, כל משרדי הממשלה

ניר ברקת:  זה נמצא תחת רח"ל, ואנחנו מארחים את זה, בהסתכלות מתכללת

ניר ברקת:       יש ביקושים של כ-10,000 אנשים

ניר ברקת:  שלחנו אנשים, בלמעלה מ-14 ניסיונות

ניר ברקת:  עברנו כבר את 2,000 ההשמות בפועל, וזו רק ההתחלה; אנחנו צריכים לתכלל ולטייב את המודל הזה

ניר ברקת:  אני מציע לכולם להסתכל ולראות איך כל אחד מהחברים מתממשק עם הגוף הזה

ניר ברקת:      אנחנו הולכים להציע הצעת מחליטים – לא בקטן; לא כל משרד בנפרד, בכל פעם; לא רק לשיכון או רק לחקלאות, אלא כ-170,000 עובדים זרים במכה אחת, לתכלל את הכל ולמקבל את כל התהליכים

ניר ברקת:  כל מי שירצה עובד זר – שינמק, ואנחנו נבדוק שזה אכן לא בא על חשבון עובדים אחרים

ניר ברקת:  צריך להזרים את זה; לא להיתקע

ניר ברקת:      להודים, מהדוגמה, יש שיטת עבודה מסוימת

ניר ברקת:  אתם מכירים את זה שבישראל מייצרים המון פטנטים? שיטת העבודה בישראל – לא דומה לשיטת העבודה במקומות אחרים

ניר ברקת:  אני מוכן לקבל את העובדה שכיוון שאנחנו מדינת יהודים – אנחנו רוצים הסכמים G2G, כדי לוודא אנשים חוזרים, ושיש לאן להחזיר אותם

ניר ברקת:       אגב, אני רוצה להזכיר: יש עוד כ-20,000 עובדים לא חוקיים במדינת ישראל

ניר ברקת:  אני רוצה להחליף אותם בעובדים חוקיים

ניר ברקת:  כל העובדים שנמצאים, היום, בכל מיני מקומות בארץ, והם לא חוקיים – לשלוח אותם הביתה, באותה הזדמנות, ולהכניס יותר עובדים זרים; גם למקצועות כמו המטבח, ולמקומות אחרים שבהם הם עובדים היום

ערן סיב: ניר, למה שלא תלבין אותם? עד שיבואו גם

ניר ברקת: אני לא רוצה להלבין אותם

ניר ברקת:  אני רוצה רק עובדים שלגביהם – יש לנו הסכמי G2G מכובדים בעולם

ערן סיב: אבל יש מלחמה, ניר

ערן סיב:  זה פלסטר

ניר ברקת: אני לא אמרתי שצריך לעשות את זה היום; זו מדיניות, שממנה – אתה גוזר תהליך

ניר ברקת:  הרי, לא כל ה-170,000 יגיעו ביום אחד, אבל ממדיניות – אתה גוזר פעולות וצעדים

ניר ברקת:  יש לאפשר מכסות; להגדיר שהיעד הוא לא להיות תלויים בפלסטינים, וככל שהזמן יאפשר – אנחנו נממש את היעד הזה

ניר ברקת:  אני באתי לשתף אתכם במדיניות; לא רק בפעולות העכשוויות שצריך לעשות מחר בבוקר

ניר ברקת:      אנחנו עשינו קול קורא, ויש כ-2,000 עובדים שמחכים ל-OJT – On a Job Training, בזכות החירום

ניר ברקת:  בעזרת השם, נקבל אישור מהאוצר של כ-30 מיליון ₪

ניר ברקת:  אנחנו יודעים להשתתף ב-OJT של העסקים, ככל שנצליח לעשות OJT

ניר ברקת:  זה בא מהשטח; יש מעסיק בנושא

ניר ברקת:  זה לא סתם

ניר ברקת:  נוכל לסייע לסגור את הפערים הללו, ואין לי ספק שאלה הם הדברים הנכונים

ניר ברקת:       זו המדיניות שאני הייתי שמח לראות שמתממשת

ניר ברקת:  אני לא נכנס יותר מדי לפרטים, כי ידובר עליהם עוד הרבה בוועדה שלך ובממשלה

ניר ברקת:  תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מודה לך, מכובדי

אליהו (אלי) רביבו:  לפני שאני מעביר את רשות הדיבור למנכ"ל רשות האוכלוסין, אני מבקש להציף נקודה אחת קטנה, ואני אשמח מאוד אם מכובדי יירתם איתי למאמץ, ביחד, כדי שנניף את הדגל הזה

אליהו (אלי) רביבו:      לצד העובדה שיש צורך ורצון – זה אמור לסייע ולהניע את הכלכלה של מדינת ישראל

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו צריכים לוודא שהגעת העובדים לא רק תהיה זמינה, אלא גם כלכלית

אליהו (אלי) רביבו:  ישנם תאגידים אימתניים, חזקים מאוד ונשכניים, שהופכים להיות, למעשה, המעסיקים של אותם עובדים, ולא המתווכים, עם המעסיק בקצה

אליהו (אלי) רביבו:       העלות של העובד הופכת להיות לא כלכלית ולא זמינה, בהרבה מקרים, ולמעשה, יש פער אדיר בין מה שהעובד מקבל, כשכר, לבין מה שמשלם, בקצה, המעסיק האמיתי שלו, ששוכר את שירותיו

אליהו (אלי) רביבו:  את ה-Tolerance שבאמצע – גובים כל מיני מתווכים, בחסות חוקית

אליהו (אלי) רביבו:  הפעילות הפסולה הזו, בעיניי, של גופים שאמורים להיות כלי שרת – הופכת להיות הסיבה העיקרית שמתכללת את הפעילות הזו

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח אם מכובדי יירתם איתי למאמץ הזה, כדי להיאבק באותם מונופולים

ניר ברקת: כן

ניר ברקת:  קודם כל, אני חושב שמי שמתכלל את הנושא הזה הם אייל סיסו; משרד הפנים; רשות ההגירה; רשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו: אבל הוא לא קוסם; יש לו מגבלות

ניר ברקת: כמדיניות – אני חושב שאתה צודק

ניר ברקת:  אנחנו פשוט צריכים לראות Best Practices בעולם

ניר ברקת:  זה לא כזה מסובך

ניר ברקת:  להודים יש מערכת אחת – יש להם מפעל כזה או כזה, שדואג לעובדים שיוצאים החוצה

ניר ברקת:  הם ביקשו שלא לעבור דרך הגופים הללו

ניר ברקת:  הם ביקשו לעבוד עם פחות חסמים

אליהו (אלי) רביבו: נפלא

ניר ברקת: שר הכלכלה ההודי אמר לי עוד דבר מאוד חשוב: הוא דורש שלא ניתן להם 150% שכר

ניר ברקת:  הוא רוצה שכר מינימום

ניר ברקת:  אז אני שואל: "איך זה הגיוני?"

אליהו (אלי) רביבו: מכניסים עליהם הסכמים קיבוציים, ואז הם מקבלים כמו עובד ישראלי

אליהו (אלי) רביבו:  בכל העולם אין את זה

ניר ברקת: הוא רוצה מחירים נמוכים

ניר ברקת:  למה? כי הוא רוצה יותר עובדים

ניר ברקת:  יש לו יתרון יחסי

ניר ברקת:  הוא למד מנהל עסקים בהרווארד, והוא יודע שאני בא עם התפיסה של פרופ' מייקל פורטר – של פיתוח יתרונות יחסיים – והיתרון היחסי של ההודים הוא היקפים גדולים של עובדים, בזול

ניר ברקת:  הוא לא רוצה שישלמו להם ביוקר, כי זה דופק לו את המודל

ניר ברקת:       אם נוכל להוריד את החסמים, ולהביא את העובדים הללו במחירים יותר זולים לתעשייה – זה לא יתפוס מקום של ישראלי; זה יהיה במקום פלסטיני, וזה ייעל את העסקים

ניר ברקת:  הם ירוויחו יותר, יגדילו את ההיצע, ויהיה לנו יותר תל"ג

ניר ברקת:  אנחנו צריכים לא להקשות עליהם, ככל שניתן

ניר ברקת:  אגב, באוצר – הערימו קשיים

ניר ברקת:  המדיניות של אג"ת הייתה שיהיה יקר - - -     

אליהו (אלי) רביבו: כדי לא לייבש את המשק הישראלי בהעסקה – יש כמה שיקולים

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק משקף אותם

ניר ברקת: אני טוען שהשיקול הזה הוא שיקול לא נכון

ניר ברקת:  אני רבתי עם אגף התקציבים ארוכות על הנושא הזה, לפני ה-07 באוקטובר

ניר ברקת:  זו טעות יסודית

ניר ברקת:  אל תעמיס על העסקים; אתם סתם מעמיסים על העסקים

ניר ברקת:  אם אתם לא חייבים להעמיס על העסקים – תקלו עליהם

ניר ברקת:  לכן, אם יש חלק מהמקומות שבהם סיסו יחליט להשתמש בתאגידים בכל זאת – אני לא אומר שלא להשתמש בהם

ניר ברקת:  אני אומר: להקל ככל שניתן; להקשיב למה אומרים התעשיינים הנציגים של המשק, שזקוקים להם; ולזרום עם הצרכים של המגזר העסקי

אליהו (אלי) רביבו: מעולה

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, אני לא מבקש לבטל אותם; אני רק מבקש לשנות את הסטטוס שלהם, למעשה, ממעסיקים למתווכים

אליהו (אלי) רביבו:  הם צריכים לקבל בגין התיווך, אבל הם לא אמורים לסחור בעצם נוכחותו של העובד, ובכך לייקר את עלות החזקתו

ניר ברקת: יש דרכים לנהל בצורה חכמה; לא בשליטה מרכזית, אלא באמצעות אפשור של יותר פתיחות ובאמצעות פיקוח בצורה חכמה, גם על העסקים וגם על העובדים הזרים

ניר ברקת:  אנחנו יכולים ללמוד, קצת, ממדינות אחרות, על איך הן עושות הסכמי G2G, כי כל המדינות ששולחות לנו עובדים – שולחות גם לכל העולם

ניר ברקת:  אנחנו לא המדינה היחידה שיש לה הסכמי G2G

אליהו (אלי) רביבו: כן, רק שבהרבה מקומות בעולם, למען ההגינות, אין את הרצון שהמדינה לא תהיה מדינת מהגרים

אליהו (אלי) רביבו:  לנו – זה מאוד חשוב ורגיש, ואני רוצה לשמור על אותו מנעד

ניר ברקת: כל מי שרוצה לעבוד איתנו, שנמצא בחו"ל, מקבל את העובדה שאנחנו המדינה היהודית הדמוקרטית היחידה בעולם ומכבד את הרצון שלנו לשמור על כך

ניר ברקת:  הם לא מתווכחים איתנו

ניר ברקת:  זו לא מגבלה אמיתית בהסכמי G2G ; הם מקבלים את זה

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  אז אנחנו נעבור, כאמור, למנכ"ל רשות האוכלוסין, מר אייל סיסו

אייל סיסו: תודה, אדוני יושב הראש; כבוד שר הכלכלה; חבריי, מכובדיי

אייל סיסו:  בראשית הדברים, אני רוצה להגיד תודה לעו"ד ענבל משש, לנקש ולכל הצוות, שעושים עבודה באמת נפלאה

אייל סיסו:  היום בבוקר אני התראיינתי לתקשורת, וציינתי את שיתוף הפעולה ההדוק בנושא הזה, כתף אל כתף, עם כל משרדי הממשלה, על מנת לפתור אותו

אייל סיסו:       אני רוצה להתנצל, אדוני יושב הראש, ששכחתי להזכיר אותך

אייל סיסו:  לי זה חשוב, כי אתה משתף איתנו פעולה בצורה הדוקה, ביום-יום, בכל הוועדות; תומך ועוזר

אייל סיסו:  זה גם חשוב להגיד מילה טובה כשצריך, אז תודה גם לך, כמובן, ולצוות

אייל סיסו:       רשות האוכלוסין וההגירה אחראית להביא עובדים זרים לישראל, מתוקף חוק עובדים זרים

אייל סיסו:  מצד שני, אנחנו גם משמשים כרגולטור של כל הנושא של עובדים זרים, כדי למנוע הגירה לא חוקית, כספי תיווך לעובדים הזרים וכו'

אייל סיסו:       יחד עם זאת, ברמה התפיסתית, קודם כל, אני חייב להגיד שאני מסכים עם הרבה מאוד אמירות שאמרת, כבוד שר הכלכלה

אייל סיסו:  אני גם חושב שזה נכון, ואני עובד על זה עם אמנון; אנחנו מדברים על זה לא מעט, ואפשר לאזן בין הדברים

אייל סיסו:       אני רוצה לדבר על מה שקורה עכשיו: זו מלחמה

אייל סיסו:  אנחנו נמצאים במלחמה קשה בחזית, וקודם כל – חשוב שהחיילים שלנו יחזרו הביתה בשלום, והחטופים יחזרו

אייל סיסו:  זה הכי חשוב

אייל סיסו:  אנחנו נמצאים גם במלחמה כלכלית, ואנחנו מבינים את זה, ולכן, מהרגע הראשון – אני מדבר בשמי וגם בשם שר הפנים ארבל, ששותף לעסק לחלוטין – אנחנו מדברים יום ולילה, ביחד עם השרים האחרים, כדי לנסות ולראות איך אנחנו מביאים עובדים זרים כמה שיותר מהר, כי אנחנו מבינים את גודל השעה ואת גודל המשבר

אייל סיסו:      ביום שישי, נפגשתי – ביחד עם מנכ"ל משרד החקלאות – עם כל הלשכות הפרטיות

אייל סיסו:  יש אפילו כמה חברים מהן שיושבים פה

אייל סיסו:  ישבנו במשך כמעט שלוש וחצי שעות כדי לנסות ולייצר פתרונות

אייל סיסו:  שלשום ירדנו לעוטף

אייל סיסו:  נפגשנו עם החקלאים בניר עם, בניר עוז ובכל האזור, וראינו את השבר הגדול שהם חווים שם

אייל סיסו:  זה לא רק גידולים: ראינו מאות דונמים של עגבניות, עם רימות עליהן, שפשוט נזרקות לפח, כי אין מי שיקטוף אותן

אייל סיסו:  כואב הלב

אייל סיסו:  יש רפתות שנמצאות בבעיה ולולים שנמצאים בבעיה

אייל סיסו:       אנחנו מבינים את גודל השעה, ולכן התחלנו, מיד, לנקוט במספר צעדים, יחד עם שאר המשרדים

אייל סיסו:  דבר ראשון – לגבי ההערה שהערת – אמרנו: "בואו נאריך את האשרות אוטומטית, לכל מי שנמצא פה, כדי שיישאר פה, בארץ, כי אנחנו מבינים שכרגע – חסר"

אליהו (אלי) רביבו: מכובדי, הוא לא מדבר על הארכת אשרות

ערן סיב: אני דיברתי על אנשים שהם לא חוקיים; שבינתיים, עד שיעבור זעם – נשאיר אותם ונלבין אותם, כדי שנוכל לעבור את התקופה הזו

אליהו (אלי) רביבו: כשהמנכ"ל יסיים את סקירתו – אני גם אתייחס לנושא

אליהו (אלי) רביבו:  יש לי איזו שהיא יוזמה שאני מבקש לקדם באמצעותו

אייל סיסו: לפני שאני אתייחס לדברים, אני רק אגיד שמבחינת מספרים, נכון לאתמול בערב, עזבו 13,917 עובדים זרים, בנוסף לפלסטינים שלא מגיעים

אייל סיסו:  מתוכם – 8,326 עובדי חקלאות, 3,595 עובדי בנייה ו-1,996 עובדי סיעוד – למרות שאנחנו לא רואים בסיעוד כבעיה גדולה, כי הם נכנסים, במקביל, אז זה פחות בעייתי, כרגע, מענפים אחרים

אייל סיסו:      מבחינת הדברים שנעשים: קודם כל – הארכה גורפת, לשנה נוספת, למי שנמצא פה

אייל סיסו:  דבר נוסף הוא מה שאמרת: לקחת את מי שנמצאים פה, עכשיו, כלא חוקיים

אייל סיסו:  הצענו להם לבוא, ואמרנו שאנחנו מוכנים להאריך להם את האשרה בשנה, בכפוף לזה שהם יעבדו בענפים הנדרשים, כמו חקלאות או בנייה

אייל סיסו:  בבנייה זה קצת יותר מסובך, כי צריך גורמים מקצועיים ומבחנים, אבל דיברנו איתם וכדומה

אייל סיסו:      מעבר למה שסקר שר החוץ – שזה הסכמים בילטרליים, ואנחנו עובדים פה יד ביד עם משרד החוץ ושאר המשרדים – פנינו לעשרות מדינות

אייל סיסו:  אני, באופן אישי, דיברתי עם לא מעט שגרירים, ועם לא מעט מדינות, כדי לנסות לקדם את העניין ולהביא עובדים

אייל סיסו:      אנחנו מעבירים היום

אייל סיסו:  שר הפנים יזם וכבר העביר למשאל טלפוני, ופה – אני קורא גם לכל המשרדים האחרים: אנחנו צריכים להעביר את זה היום; לא מחר

אייל סיסו:  אנחנו צריכים לאפשר ללשכות הפרטיות בחקלאות להביא עובדים, במשך שלושת החודשים הקרובים, כתרופה מיידית לחקלאות

אייל סיסו:  אין שם עובדים, חבר'ה

אייל סיסו:  הכל נזרק לפח; לא יהיה אוכל במדינת ישראל

אייל סיסו:  זה כבר יצא, למעשה, וצריך לעבור טלפונית

אייל סיסו:  אני מקווה שזה עבר טלפונית בזמן שאנחנו פה

ערן סיב: זה עבר

אייל סיסו: אוקיי

אייל סיסו:  יש לא מעט לשכות פרטיות, כולל מי שיכולים להביא אנשים בצורה מהירה, כי בשעת משבר – צריך להתפשר קצת, ולהסיר את החסמים שהיו בדרך כלל

אייל סיסו:  מה שנכון לימי שגרה – לא נכון לימי מלחמה

אייל סיסו:       ענבל וצוותה עובדים על הרבה מאוד נושאים כדי לסייע, לעזור, להסיר חסמים ולאפשר תשלומים, כדי להביא עובדים כמה שיותר מהר

אייל סיסו:  אני כל הזמן אומר את זה, וגם אמרתי את זה לחקלאים, בשיחה: אני נזהר, כי אני לא רוצה להבטיח משהו שאני לא יודע לקיים, אבל אני מבטיח דבר אחד – מאמץ עילאי, עם כל המשרדים, כתף אל כתף, יום ולילה; אנחנו לא ישנים בלילה – אתמול דיברתי עם ענבל ב-01:00 – כדי למצוא פתרונות ולהביא עובדים

אייל סיסו:      אני הצבתי לעצמי יעד – לנסות להביא עובדים תוך שבועיים – לפחות לחקלאות, כתרופה, כצעד ראשון, וכמובן שלכל שאר הענפים שצריכים

אייל סיסו:  יש פה עוד הרבה מאוד רעיונות

אייל סיסו:  אנחנו נפגשים עם הרבה גורמים – גם פרטיים וגם לא פרטיים – כדי לשמוע ולקבל רעיונות

אייל סיסו:  אנחנו פתוחים לשמוע הכל, ואנחנו נעשה את מה שצריך, במסגרת הרגולציה הנדרשת, כמובן – ואני מדבר על רגולציה מינימלית

אייל סיסו:  זו השעה

אייל סיסו:  עם כל הפחדים שיש בשגרה – זה לא נכון בזמן הזה, ואנחנו מבינים את זה לחלוטין

אייל סיסו:      אני לא רוצה לגזול זמן; אני רוצה לאפשר לאחרים לדבר

אייל סיסו:  יש עוד הרבה דברים להוסיף, ואני מקווה שנגיע - - -      

אליהו (אלי) רביבו: נסכם בינינו שרשות הדיבור ניתנת לך, מראש, מתי שתרצה, גם בין לבין

ערן סיב: כבוד יושב הראש, אפשר לשאול אותו שאלה?     

אליהו (אלי) רביבו: כן

ערן סיב: לי קוראים ערן סיב

ערן סיב:  אני יושב ראש התאחדות קבלני השיפוצים בישראל

ערן סיב:  האם אתה מודע לנוהל של העסקת עובדים זרים, סעיף 6

ערן סיב: 2 – שרק עובדי בנייה יכולים להעסיק עובדים זרים? כלומר, ענף השיפוצים – מוקצה

ערן סיב:  לא מאפשרים לנו, על פי חוק, להעסיק עובדים זרים

ערן סיב:  אתה מודע לנוהל הזה?     

אייל סיסו: כן

אייל סיסו:  אני מודע לנוהל הזה

ערן סיב: ומה יש לך להגיד? אם העובדים שלנו בסגר – אנחנו לא יכולים להעסיק עובדים זרים

ענבל משש: אנחנו נשמח שמשרד הבינוי והשיכון יתייחס לכך

ענבל משש:  אני בהחלט מבינה לליבך, ואת הצורך

ענבל משש:  אנחנו יכולים להקצות היתרים רק לקבלנים רשומים, על פי החלטות

ערן סיב: אני מדבר רק על קבלנים רשומים

מיכאל אורן: אין שום מניעה, מבחינתנו, שיוקצו עובדים זרים לקבלנים רשומים

ערן סיב: אבל הנוהל נוגד את זה

אייל סיסו: אני רק רוצה לסיים ולהגיד עוד דבר: אני מסכים עם שר הכלכלה

אייל סיסו:  המלחמה הזו לימדה אותנו הרבה לקחים

אייל סיסו:  אנחנו צריכים לשבת ולבחון את כל הנושא מלכתחילה, ולהבין איך עושים את זה בצורה הכי טובה

אייל סיסו:  אנחנו צריכים, בסופו של דבר, להסתכל על צרכי המשק - - -     

אליהו (אלי) רביבו: יחד עם זאת, מכובדי המנכ"ל, אנחנו נמצאים, כרגע, בעת שהאתגרים בה הם מאוד מורכבים, ואנחנו צריכים לדעת לתת מענה – כפי שהבהרת עוד קודם, כמו השרים – אד הוק

אליהו (אלי) רביבו:  מה שאנחנו נרצה להגיב כתוצאה מלימוד תוך כדי תנועה בעת המלחמה – אתה צודק; אין ספק שהדברים נלמדים גם כתוצאה מאתגרים, או מכשלים, אבל כרגע – המשק צורח, בכל הענפים

אליהו (אלי) רביבו:      ברגע הראשון שבו ענפים מסוימים יתחילו לא להתקפל, אלא להישבר – זה יכול לגרום, חלילה, לדה-מורליזציה, ואין לנו את הפריווילגיה לוותר על רוח הלחימה והקרב, ועל החוסן הלאומי

ניר ברקת: אני רק רוצה להעיר הערה קטנה, ברשותכם: אנחנו צריכים לפתוח את השוק

ניר ברקת:  אם יש צורך, ועובדים זרים יודעים לתת לו מענה – התשובה, עקרונית, צריכה להיות "כן"

אליהו (אלי) רביבו: ויחד עם זאת – הוא לא הכתובת

אליהו (אלי) רביבו:  לא הוא, לא אני ולא אתה

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו משקפים - - -     

ניר ברקת: אנחנו כן הכתובת

אייל סיסו: אנחנו צריכים עזרה

ניר ברקת: אנחנו, בממשלה, צריכים להיות הכתובת – אם יש לך תחום - - -      

אליהו (אלי) רביבו: המשרד הרלוונטי, שמופקד על אותו ענף, יכול לבקש הקצאת מכסה לטובת אותו תת-ענף, לאפיין את זה, ואז – להתקדם בשרשרת אל מול שאר גורמי המקצוע

אליהו (אלי) רביבו:  זו מדיניות

ניר ברקת: אני רוצה להציע - - -     

אליהו (אלי) רביבו: נכון, הצעת מחליטים, אבל מי מקדם אותה?     

ניר ברקת: יש לנו טיוטה באוויר

ניר ברקת:  אנחנו שולחים אותה לחברינו השרים, כי אני רוצה שזה יהיה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אל תחומי העניין שנמצאים תחת משרדך

ניר ברקת: לא

ניר ברקת:  זה כל המשק

ערן סיב: אתה מבין שמה שאתה אומר לוקח בערך חצי שנה או יותר? אנחנו במשבר טוטאלי

אליהו (אלי) רביבו: לא, ממש לא

אליהו (אלי) רביבו:  הנה, יש לנו פה את גברת ארן, נציגת משרד הבינוי והשיכון, שמיד תידרש לשאלה הזו

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, זה אחד הנושאים שאני מתכוון לדבר עליהם בלי שום קשר

ערן סיב: אדוני יושב הראש, תן לי לחדד נקודה חשובה

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה

ערן סיב: אלה לא מכסות לענף; אני חושב שצריך לצאת מהגישה הזו

אליהו (אלי) רביבו: זו מדיניות

ערן סיב: המדיניות הייתה מאוד מצמצמת ושמרנית, ואנחנו צריכים לבוא עם מדיניות מאוד פתוחה – שבהינתן ותחום, או עסק, אומר: "אני צריך עובדים זרים; אני לא מצליח לגייס עובדים" – צריך לאפשר

ערן סיב:  התשובה היא: לא רק מה שבשליטת משרד א' או משרד ב'; אנחנו צריכים לצאת מהקונספציה הזו

ערן סיב:  לא נוכל לצמוח ל-170,000 עובדים

ערן סיב:  בשביל להגיע למספרים כאלה – צריך לפתוח את השוק

ערן סיב:  לצאת מהקופסה שהיינו בה, שכל משרד לאנשים שלו; זה לא עובד כך, כי יש כל כך הרבה תתי-מקצועות שיושבים בתווך

ערן סיב:  הנה, שיפוצים

ערן סיב:  מה זה?     

ניר ברקת: זה ענף שלם וגדול

ערן סיב: זה של המשרד הזה או של המשרד הזה? מה זה משנה? יש לו צורך

ערן סיב:  כשהיינו בדיון על הנושא הזה בממשלה – עבדו על סיעוד, ואמרו: "בואו נטפל בסיעוד"

ערן סיב:  אחרי זה – "בואו נטפל בקבלנים"

אליהו (אלי) רביבו: רק לטובת העניין שאדוני מדבר עליו – הדיון הזה מתקיים היום

אליהו (אלי) רביבו:  לפתוח את כלל הענפים ולהבין את כלל הצרכים

ערן סיב: אבל בלי בירוקרטיה, אם אפשר

רונן לוי: משרד הכלכלה צודק; לא צריך את המשרדים

רונן לוי:  אני יושב ראש איגוד המוסכים, רונן לוי

רונן לוי:  לא צריך את המשרדים

רונן לוי:  הם לא מודעים

רונן לוי:  צריך את העסקים

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, אתה רשום לרשות דיבור, ומיד אתה תתבטא

אליהו (אלי) רביבו:  תודה

אייל סיסו: אני רק אתייחס לנקודה האחרונה: אנחנו מבינים את גודל השעה ואת המשבר, ואנחנו מבינים שצריך להסיר חסמים ובירוקרטיה

אייל סיסו:  אנחנו פה כדי לעשות את זה, ואני חושב שעשינו, בימים האחרונים - - -     

ניר ברקת: שיתופי פעולה מצוינים

ניר ברקת:  אני חייב לומר שבאמת עושים עבודה טובה מאוד

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו:  לפני שנמשיך לשמוע את שאר המוזמנים – חבר הכנסת אברהם בצלאל הגיע לכבד אותנו בנוכחותו

אליהו (אלי) רביבו:  מאוד חשוב לו לבטא משהו, והוא מאחר לדיון בוועדה אחרת, אז בבקשה

אברהם בצלאל: אני חושב שזו חובתנו; אני לא מכבד בנוכחות שלי

אברהם בצלאל:  זה בסדר גמור

אברהם בצלאל:  בוקר טוב לכולם

אליהו (אלי) רביבו: אתה יודע למה אני אומר את זה? הוועדה הזו היא ועדה קצת פחות "סקסית"

אליהו (אלי) רביבו:  לטפל בעובדים זרים זה נושא שהוא פחות לוהט – הוא פחות תקשורתי; הוא פחות מייצר כותרות; הוא משהו אפרורי

אליהו (אלי) רביבו:  במשך רוב השנים, הוועדה הזו נעה בין זה שהיא לא התכנסה ולא התקיימה, לבין זה שהיא הייתה בשוליים של השוליים

אליהו (אלי) רביבו:      בכל הצניעות, בשנה האחרונה אני מקיים דיונים דחופים, כי זיהיתי את הצורך הזה הרבה לפני המלחמה, בהמון ענפים

אליהו (אלי) רביבו:  מאז פרוץ המלחמה – אין ועדה שלא עטה, כמוצאת שלל רב, על הרצון בלעסוק בדיונים סביב הבאת עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מאוד מקווה, ושומר על אופטימיות, שההכרה, הדחיפות וההגעה של חברי כנסת לכאן, לוועדה, מאז תחילת המלחמה – תישמר גם לאחר המלחמה

אברהם בצלאל: אדוני יושב הראש, לצערנו, צריכים לקרות כל מיני דברים, לפעמים, בשביל שאנחנו נבין איפה אנחנו נמצאים

אברהם בצלאל:  חבל שכזו מלחמה הייתה צריכה לקרות בשביל שמשרדי הממשלה יתעוררו, וכמוהם – הקברניטים

אברהם בצלאל:       בראש ובראשונה, דבר ראשון – ליבנו עם המשפחות של החיילים והחטופים

אברהם בצלאל:  איך אמר אלי כהן? מאחלים "בוקר טוב", אבל לצערנו הרב – אנחנו לא בבוקר כזה טוב

אברהם בצלאל:  אנחנו רוצים לחזק, באמת, את כוחות הביטחון ואת החיילים האמיצים, שנמצאים בגבול ובעורף, שעובדים קשה יום וליל, ורוצים לאחל להם את כל הטוב שבעולם; שיחזרו בריאים ושלמים

אברהם בצלאל:  וכמובן, החטופים, שכולנו מחכים להם – איזו שמחה הייתה על אחת שחזרה; אני מקווה שיחזרו עוד הרבה, ואפילו כולם, בעזרת השם

אברהם בצלאל:  כולנו תקווה, וצריך לעשות הכל בשביל הזה

אברהם בצלאל:      אדוני יושב הראש, אני מעריך מאוד את הדיון הזה; זה דיון חשוב מאוד

אברהם בצלאל:  נמצא איתנו פה גם שר הכלכלה, שעובד ימים ולילות, בהרבה תחומים שנמצאים תחת אחריותו, וגם בדבר הזה – שבו הוא מכין משנה סדורה

אברהם בצלאל:       ניר, אנחנו מכירים הרבה שנים – מאז עיריית ירושלים – ותמיד היית, ביחד עם אמנון היקר, בראייה רחבה וגדולה מאוד

אברהם בצלאל:  אני חושב שכך אנחנו צריכים להסתכל תמיד, כל הזמן, ובפרט בזמן הזה

אברהם בצלאל:  ולך, אייל – בטלפון שלי, אתה עדיין כתוב: "אייל סיסו משרד החוץ"

אברהם בצלאל:  כמו שאמר אלי, משרד החוץ הפסיד אותך, אבל אתה נמצא במקום מאוד חשוב והכרחי, ואתה עושה את העבודה הכי טובה שיכולה להיות

אברהם בצלאל:  אני באמת מאחל לך הצלחה במקום שבו אתה נמצא, ובפרט באתגרים החשובים שאנחנו עומדים בפניהם

אברהם בצלאל:      יש נקודה קטנה שרציתי להעלות: שמענו פה סקירה מאוד רחבה, ועוד יישמעו מאנשי המקצוע שנמצאים פה

אברהם בצלאל:  אני, כיושב ראש הידידות במולדובה – ישבתי עם שגריר מולדובה לפני כמה ימים

אברהם בצלאל:  בימים הראשונים של המלחמה, לצערנו, היו עובדים זרים שלא הצליחו לקבל מענה, מרוב הבלבול, ויש מעל 3,000 עובדים שיצאו מענף הבנייה, שחזרו ויצאו ללא אישור

אברהם בצלאל:  בעיקרון, כשאתה לא מקבל אישור – אתה לא יכול לחזור בחזרה

אברהם בצלאל:  לכן אני פונה אליך בנושא הזה, אייל

אברהם בצלאל:       יש מלא עובדים

אברהם בצלאל:  בסוף, חסרים לנו המון עובדים בענף הבנייה, וזה גם יחסר הרבה

אברהם בצלאל:  כמו שאמר ניר – אנחנו לא רוצים להיות תלויים בפלסטינים, אז ודאי שנצטרך שם הרבה כוח; בפרט כשיש לנו חוסרים גדולים מאוד בבינוי בכל המדינה

אברהם בצלאל:  זה דבר אחד, וכמובן – בחקלאות

אברהם בצלאל:  אני חושב שצריך להביא כמה שיותר עובדים זרים, וכאן – אני מזכיר את מולדובה

אברהם בצלאל:  אם אפשר לראות, כמה שיותר, איך אפשר להחזיר אותם – בפרט כשהם רוצים לחזור, ויש להם את הבעיה הבירוקרטית הזו, שבה הם יצאו ללא אישור

אייל סיסו: בשבוע הבא יוצאים למבחנים, כדי להביא עובדי בניין ממולדובה

אליהו (אלי) רביבו: סיסו, לא רק בניין; גם תעשייה

אליהו (אלי) רביבו:  יש עובדי תעשייה מצוינים ממולדובה

אברהם בצלאל: אבל בסוף היום, יש חבר'ה שיצאו מפה ללא אישור, וכשהם יצאו ללא אישור – הם לא יכולים לחזור, לכאורה

ענבל משש: הם יכולים לחזור

אייל סיסו: התרנו לחזור – מכל הענפים, דרך אגב – גם לאלה שעזבו עכשיו, וגם לאלה שעזבו לפני הרבה שנים ורוצים לחזור

אייל סיסו:  Welcome

אייל סיסו:  הם מוזמנים לחזור לישראל

אברהם מיכאלי: הם פשוט מגיעים לארץ? בלי אישור?         

אליהו (אלי) רביבו: עם אישור, ודאי

ענבל משש: אנחנו מדברים על ענף הבניין, ואתה מדבר על החקלאות

אליהו (אלי) רביבו: ענבל תסביר לך את הכל

אליהו (אלי) רביבו:  כמובן שבאישור, רק שהאישור יינתן גם למי שבעבר, לאור העובדה שההוא לא יצא מפה במועד שנקבע לו – היה מנוע כניסה

אליהו (אלי) רביבו:  המדיניות השתנתה, כרגע, לאור ההכרה בצורך

אברהם בצלאל: אבל כל המדינות האלה יודעות את זה?     

ענבל משש: אני אגיד כמה דברים, ברשותך

ענבל משש:  א', אנחנו מתואמים עם שגריר מולדובה

ענבל משש:  אני, בעצמי, דיברתי איתו מספר רב של פעמים

ענבל משש:  ב', יצאו הנחיות בכתב

ענבל משש:  ג', היה שיח עם כל העובדים המולדבים שנמצאים בארץ, שלשום, והעברנו את המסרים האלה

אברהם בצלאל: מדובר בכמה אלפי אנשים - - -     

ענבל משש: אני יודעת; אני עוקבת אחרי הנתונים באופן יום-יומי ורציף

ענבל משש:  אנחנו רוצים לראות אותם במדינת ישראל, היום, וכמובן שאנחנו נקדם

ענבל משש:  יש לי פגישה, מחר, עם השגריר בעצמו

ענבל משש:  אנחנו מטפלים בזה, ולא יהיה שום חסם

אליהו (אלי) רביבו: אני מסביר את ההבנה הזו גם למקביליך בפרלמנט המולדובני

אליהו (אלי) רביבו:  מהיכרות איתם – אני נפגשתי גם עם שר החוץ וגם עם הנשיאה – יש להם רצון כן ואמיתי לעבות את מערכת היחסים, ולשלח עובדים לכאן

אליהו (אלי) רביבו:  אם תוכל לקדם את זה מול מקביליך – אנחנו נעריך את זה מאוד, וזה גם יסייע

אברהם בצלאל: שום פעם, תודה, יושב הראש

אברהם בצלאל:  זהו דיון חשוב לא פחות מהמלחמה שבה אנחנו נמצאים בחזית

אברהם בצלאל:  זו מלחמה שבה אנחנו נמצאים כבר הרבה זמן, מתחת לשטיח, וזה הולך להיות חוסר מאוד גדול למדינה

אליהו (אלי) רביבו: אני מודה לך, ומבקש לתקן רק דבר אחד: אין חזית ועורף

אליהו (אלי) רביבו:  כולנו חזית, ויש כמה חזיתות

אליהו (אלי) רביבו:  כרגע, אנחנו מטפלים בחזית הכלכלית, שמשפיעה, בקצה, גם על החוסן הלאומי – היא מחזקת אותנו גם בהיבט הביטחוני והלאומי

אליהו (אלי) רביבו:      אחד הנושאים שאני מבקש לדבר עליהם עוסק, גם כן, בתחום הבינוי והשיכון

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח שתתייחסי לכך

אליהו (אלי) רביבו:  קיימנו דיונים בכמה וכמה ועדות, בימים האחרונים, סביב הצורך המיידי והצודק בהזרמת עובדים והגדלת מכסות לעובדים בבניין

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו רגילים לראות בניין שנבנה, אבל יש - - -     

מיכאל אורן: מבחינתנו זה כולל גם שיפוצים

מיכאל אורן:  אני אשמח להתייחס לכך

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  אני מיד אשמח לקבל את ההתייחסות, ולדעת האם אתם יודעים להחריג את השיפוצים, בתוך הבניין, שההקצאה שתהיה להם – תהיה רק להם? כדי שגם אם הם יקבלו הקצאה ועובדים – לא ישתו להם אותם

אליהו (אלי) רביבו:  זו נקודה אחת

אליהו (אלי) רביבו:       על אותו משקל, אני חושב שאת היית באחד הדיונים שבהם דיברתי, אתמול, על עניין ההקצאה, בבידול שאני מבקש לייצר בין העובדים שמקבלים אישור להגיע לעבוד בתאגידים, לבין אלה שמועסקים אצל קבלנים קטנים – בבנייה צמודת קרקע, בדרך כלל – לבין חברות הביצוע

אליהו (אלי) רביבו:  אני מאוד מבקש לדעת: האם אתם מתכוונים לייצר תת-הגדרה, כך שאישור העבודה יינתן לאותו תת-ענף, גם אם בבניין – יש כמה?     אני יודע שזה קיים, אבל ישנה איזו שהיא אווירה שלפיה, בסוף – תמיד הגדולים שותים את הקטנים

אליהו (אלי) רביבו:  לבעלי התאגידים יש אינטרסים, למען עצמם, שהם שונים מאלה של קבלנים קטנים יותר, שנאלצים להסתייע בשירות של תאגידים אחרים, ויש כאן ניגוד אינטרסים

אליהו (אלי) רביבו:      הנקודה השלישית שאני מבקש שתתייחסי אליה: בתוך תחום הבניין – יש את ענף הפיתוח והתשתיות

אליהו (אלי) רביבו:  עד היום, במשך המון שנים, הם לא זוכים לקבל הקצאה של עובדים זרים, למרות שהם מהענפים הראשונים שכן קיבלו הכרה, בעשורים הקודמים, והיו להם עובדים זרים ממגוון מדינות; גם מאירופה, מרומניה, מתאילנד או מטורקיה

אליהו (אלי) רביבו:       בשנים האחרונות – אילצו אותם להסתדר עם כוח אדם חסר; עם כוח אדם שהרבה פעמים הסב להם נזקים אדירים כשהיה נמצא, וקולם – לא נשמע

אליהו (אלי) רביבו:  אלה הן הנקודות שאני מבקש שתתייחסי אליהן

אליהו (אלי) רביבו:  קחי לך את רשות הדיבור

מיכאל אורן: אין בעיה

מיכאל אורן:  אני אתחיל ואגיד משהו על עולם השיפוצים: עד כה, בעולם השיפוצים, באמת התבססו בעיקר על עובדים פלסטינים

מיכאל אורן:  לנושא של עובדים זרים יש הרבה עלויות

מיכאל אורן:  לא רק עלויות של תאגידים, ומה שמניתם קודם בדמי התיווך וכו', אלא גם עלויות של הלנה, ואחריות של המעסיק 24/7

מיכאל אורן:  עד עכשיו – זה היה דבר שפחות התאים לענף הזה

אליהו (אלי) רביבו: טעות

אליהו (אלי) רביבו:  אני עוצר אותך

אליהו (אלי) רביבו:  תעצרו את התפיסה הזו, כי היא זו שזרתה חול בעיני אנשים

אליהו (אלי) רביבו:  ומי מהמעסיקים שלא הבין את זה – אני מסביר ומבאר את זה לו, וגם לכם: עובד זר הוא יקר יותר, לכאורה

אליהו (אלי) רביבו:  מכובדי השר, איזו טעות; איזה עוול

אליהו (אלי) רביבו:       עובד זר נחשב יקר יותר, אבל יש איזו שהיא אמרה, שאומרת שהדרך הארוכה – קצרה היא, והקצרה – ארוכה היא

אליהו (אלי) רביבו:  כשמגיע עובד זר, אם הוא לא צריך לשלם כל כך הרבה פערי תיווך לאותם תאגידים – הוא מקבל עובד מסור וחרוץ; שמגיע ללא שיקולים אידיאולוגיים; שעובד שישה ימים בשבוע

אליהו (אלי) רביבו:  הפריון הוא מדהים

אליהו (אלי) רביבו:       אני רוצה לספר לך, רגע, על סדר העבודה של הפלסטינים

אליהו (אלי) רביבו:  כשפלסטיני מגיע לעבודה – הוא מגיע ב-07:30, עייף, אובייקטיבית, כי הוא היה כמה שעות במחסום; בזמנו, ניסיתי להיאבק גם בזה

אליהו (אלי) רביבו:  הוא שותה קפה וסיגריה; אחרי חצי שעה – הוא מחליף לבגדי עבודה, מתכנן את העבודה, אבל עדיין לא עובד, ומכין עוד קפה וסיגריה

אליהו (אלי) רביבו:  הוא עובד עד 11:00, כשבאמצע – שניים מתוך הקבוצה צריכים לדאוג לאוכל, אז הם כבר לא בתוך העבודה

אליהו (אלי) רביבו:  ב-12:00, בערך, הם אוכלים, עד 13:30, כי הם צריכים להתפלל

אליהו (אלי) רביבו:      אני רוצה לשקף מצב

אליהו (אלי) רביבו:  ככלל, כתפיסת עבודה של עובדים פלסטינים – הם נראים זמינים יותר וזולים יותר - - -     

קריאה: ובשעה 15:00 – הם מסיימים את העבודה

אליהו (אלי) רביבו: ב-14:00 – המסטרינה מתחילה ליפול להם מהיד, כי הם עולים להסעה

אליהו (אלי) רביבו:  בימי חמישי – זה חצי יום עבודה; בשישי – הם לא מגיעים

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא מדבר על נזקים עקיפים של חלק מהם; אני לא מדבר על קנאות דתית של חלק מהם; ואני לא מדבר על תקופות סגרים וחגים

אליהו (אלי) רביבו:  להעסיק עובד זר, שיקר יותר בכמה עשרות אחוזים – זה יותר זול, בשקלול

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

מיכאל אורן: אני רוצה להגיד שבסופו של דבר, הרבה מעסיקים, בעולם השיפוצים, כן העדיפו להעסיק עובדים פלסטיניים מאשר עובדים זרים, בגלל שהעלויות הישירות, שהם מוציאים בפועל, על הלנה וכד' – היו לנגד עיניהם

מיכאל אורן:  אין ויכוח ואין עוררין לגבי התפוקה שעובד זר נותן אל מול עובד פלסטיני

מיכאל אורן:  זה גם מוכח, מספרית, אצלנו, באגף הכלכלה שלנו

מיכאל אורן:  על זה – אין דיון

מיכאל אורן:  אבל בסוף – ראינו העדפה של המעסיק, בפועל, של עובדים פלסטיניים

אמנון מרחב: זה ממש לא נכון

אמנון מרחב:  הייתי מנכ"ל התאחדות הקבלנים בוני הארץ במשך ארבע שנים

אמנון מרחב:  הקבלנים התחננו לעוד ועוד מכסות של עובדים זרים; שמשרד האוצר, ומשרדים נוספים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: היא לא מדברת על הגדולים, מרחב

מיכאל אורן: אני לא מדברת על זה

אליהו (אלי) רביבו: היא מדברת על הקבלנים - - -     

אמנון מרחב: לא היינו זכאים להעסיק אותם

אמנון מרחב:  המדינה עודדה אותנו להעסיק פלסטינים

אליהו (אלי) רביבו: אני מנסה לשקף, כרגע, את המציאות שבדרך כלל לא עולה לדיון ולא מקבלת סקירה

אליהו (אלי) רביבו:  לא נעים, אבל זו האמת

אמנון מרחב: נכון, אתה צודק

מיכאל אורן: אני אשמח להתייחס לזה, רגע

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה

מיכאל אורן: מה שאני אומרת עכשיו הוא לא משהו שמופרך להתאחדות הקבלנים בוני הארץ

מיכאל אורן:  אני רוצה להסתכל קדימה, אבל אני רק אומרת מה היה עד כה

מיכאל אורן:  התחלתי ואמרתי, במשפט עכשיו, שבמצב הדברים הנוכחי – ברור לנו ב-100% שזה לא מצב שיכול להימשך

מיכאל אורן:  זו הכוונה בהסתכלות עתידית

מיכאל אורן:  לכן, כשקידמנו את החלטת הממשלה הנוכחית – מבחינתנו, במצב הדברים הנוכחי, כל מי שהוא קבלן רשום במדינת ישראל – יכול ללכת ולבקש עובדים זרים

מיכאל אורן:  זה ברור

מיכאל אורן:       אנחנו לא דיברנו על ייעוד של מכסה – כן או לא; אנחנו מצאנו את הגדלת המכסה כמשהו שעשינו בפעימות, ואמרנו: אם נגיע אליו בצורה ממש מהירה – נגדיל אותו

מיכאל אורן:  אני לא חושבת שיהיה פה מישהו שיחלוק על הדבר הזה

מיכאל אורן:  אבל הערימו עלינו קשיים לאורך הדרך

מיכאל אורן:  חלק אמרו לנו: "אלה מספר גבוהים מדי"; "זה לא מחובר"; "לא מימשתם עד הסוף את המכסה הקיימת

מיכאל אורן:  איך אתם באים עכשיו עם דרישה?"

אליהו (אלי) רביבו: למה? ועל זה התחלתי את דבריי – אני מבקש שתהיה הקצאה לתת-ענף

אליהו (אלי) רביבו:  שהם לא יצטרכו לקבל מהנגזרת הגדולה; שאם הגדולים לא משכו – הם לא יכולים לממש

מיכאל אורן: אני מקבלת את האמירה הזו; אני לא שוללת אותה

אליהו (אלי) רביבו: זהו שינוי מדיניות

אליהו (אלי) רביבו:  כשאדוני השר מדבר על שינוי תפיסה – זה מתבטא, בין היתר, בוודאי, בגישה הזו

מיכאל אורן: המלחמה, עכשיו, הביאה איתה הרבה הבנות

מיכאל אורן:  אין לי שום בעיה לבחון גם את ההבנה הזו עם גורמי המקצוע; שותפים פה עוד כמה אנשים בשולחן

אליהו (אלי) רביבו: נשמח להתייחסותכם

מיכאל אורן: מה לעשות? אני אגיד עכשיו "כן", ואחר כך – אקבל על הראש ממי?     

אליהו (אלי) רביבו: אין בעיה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין, לחלוטין, שאת רק הדרך שלנו להעביר, הרבה פעמים, את התסכולים והציפיות, ושאת צריכה לשרשר את זה הלאה

מיכאל אורן: 100%

מיכאל אורן:  יש לי המון שותפים; זה הכל

אליהו (אלי) רביבו: צריך לומר את האמת: מפגישותיי עם מנכ"ל המשרד שלך – אני מקבל אוזן קשבת

אליהו (אלי) רביבו:  אתם רק צריכים לשנות את תפיסת העולם

ניר ברקת: אנחנו לא נוכל להחזיק את זה בקונספציה שלפיה כל משרד דואג לתת-התחום שלו

ניר ברקת:  זה לא יעבוד

ניר ברקת:  אתם צריכים ללכת בצורה אחרת

ניר ברקת:  בצורה של מערכת שבוחנת צורך של עסק ספציפי – ונותנת לו מענה

ניר ברקת:  צריך להגדיר מספר כללים פשוטים, ולדלג על המשרדים

ניר ברקת:  משרד האוצר, ואנחנו, לא מאמינים במכסות

אליהו (אלי) רביבו: בסופו של דבר, אדוני השר, חייבת להיות רגולציה

קריאה: צריך לדלג על האוצר

קריאה:  זה הכי חשוב

אליהו (אלי) רביבו: חבר'ה, זה לא מעשי

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו אומרים הרבה דברים שנעים לשמוע, ושמבטאים רחשי לב, אבל בסוף – צריך לחשוב ולהסתכל על המון השלכות נוספות

ניר ברקת: השיטה שאני מציע צריכה להתאים לכל משרדי הממשלה

ניר ברקת:  אני לא אומר, חלילה, שזה לא מתאים להם

ניר ברקת:  בשבוע שעבר היה לנו דיון על צורת הסיוע לעסקים

ניר ברקת:  אם היינו הולכים לתת-תחום כזה ולתת-תחום אחר – לא היינו מגיעים לשום מקום

ניר ברקת:  קיבלנו החלטה מערכתית – שינוי מערכתי – שהנוסחה מתאימה לכל עסק, בכל תחום

ניר ברקת:       באנלוגיה – הם צריכים ללכת לשיטת עבודה שמתאימה לכל המשרדים

ניר ברקת:  אם יש משרד אחד שחושב שאנחנו לא נותנים לו מענה – אנחנו לא בסדר, אבל השיטה היא לא לעבור דרך המשרדים במכסות

ניר ברקת:  זו שיטה מערכתית אחת, פשוטה

ניר ברקת:  זה לא בשמים לעשות את זה

מיכאל אורן: אוקיי

מיכאל אורן:  אז נכון לרגע זה, אני חושבת שמשרד הבינוי והשיכון מכיר את הצרכים שלו ממש טוב; יודע, פחות או יותר את השוק, וגם נמצא איתו בקשר רצוף וישיר

מיכאל אורן:  בגלל זה רצנו על הצעת המחליטים די מהר, כי הבנו, די מהר, מה קורה כאן, עכשיו, ברגע שאנחנו סוגרים

מיכאל אורן:      50% מהענף שלנו נשען על עובדים פלסטינים נכון ליום זה, פחות או יותר

מיכאל אורן:  אנחנו הבנו – עם הסגירה של האתרים ועם כל מיני פעולות שקרו פה – שאנחנו חייבים לרוץ מהר, ושמנו איזו שהיא רגל בדלת

מיכאל אורן:  אף אחד לא אומר שהיא מושלמת, ושהיא לא דורשת עוד הגדלות, אולי

מיכאל אורן:  אנחנו מבינים איך אנחנו מתקדמים עם השותפים בפעימות, צעד-צעד – נגיע למכסה, ונקדם את הבאה

מיכאל אורן:  זה היה הסיכום

מיכאל אורן:  הסיכום הזה היה מקובל על ידי השותפים פה, בשולחן, ועם זה – רצים קדימה

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

מיכאל אורן: עכשיו, אני רק אבהיר לגבי השיפוצים: מבחינתנו, כל קבלן רשום במדינת ישראל יכול לגשת ולבקש

מיכאל אורן:  אם זה דורש שינוי של נוהל – בסדר, זה דורש שינוי של נוהל, אבל זה לא משהו שהוא בהנחיית מדיניות שלנו

מיכאל אורן:  מבחינתנו, הצעת המחליטים הייתה אמורה לתת מענה גם לדבר הזה

מיכאל אורן:  זו אמירה שחשוב לי לבטא אותה

מיכאל אורן:      אני לא יודעת להתייחס לשאלה של העלויות הישירות של עובדים זרים על עסקים קטנים – וזו שאלה ששווה שנתמקד בה יותר לעומק, אולי, ונבין משמעויות, אבל מבחינת - - -     

ערן סיב: אנחנו לא מדברים על עלויות; לא אכפת לנו לשלם

ערן סיב:  אנחנו רוצים כוח עבודה

מיכאל אורן: אין בעיה

מיכאל אורן:  אם לא אכפת לכם – מצוין

מיכאל אורן:  זו אמירה אחת לגבי שיפוצים

מיכאל אורן:  לגבי תשתיות: עד עכשיו, אני יודעת שיש פניות שנעשו, ושכן קיבלו עובדים

מיכאל אורן:  אני לא מכירה איזו שהיא הגבלה

מיכאל אורן:  מבחינתנו, גם זה נמצא בתוך המכסה שאנחנו - - -     

אליהו (אלי) רביבו: הלכה למעשה, יש ענפים שלמים שלא מקבלים עובדים, ובכל זאת – הם מאוד רוצים

מיכאל אורן: בסוף – זה אותו קבלן

מיכאל אורן:  הוא יכול לגשת ולבקש

מיכאל אורן:  אין פה איזו מניעה

מיכאל אורן:  הבעיה שלנו נופלת – ויש פה כל מיני שחקנים שמסתכלים עליי עכשיו – במקומות שיש מישהו שהוא לא קבלן רשום

מיכאל אורן:  שם – יש אתגרים שאני לא יודעת לתת להם מענה

מיכאל אורן:  אגב, אם יש החלטה של משרד הכלכלה – זה מצוין להתייחס לזה שם

מיכאל אורן:  מעליות, פיגומים – דברים שהם לא קבלן רשום במשרד שלנו – אני לא יודעת לתת לזה מענה

מיכאל אורן:  אבל כל מי שהוא קבלן רשום – בין אם הוא שיפוצניק, ובין אם זה לתשתיות שהוא עושה בהיקף של השכונה – צריך לבוא ולבקש עובדים זרים, ולקבל עובדים זרים

מיכאל אורן:  במצב הדברים הנוכחי – בטוח

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר – ומיד אני אבקש את התייחסותה של עו"ד ענבל משש – שלאור העובדה שזו לא כמות בלתי מוגבלת, בסוף – לא בנמצא ולא בתפיסה, ובוודאי שבעת הזו, כשיש מגבלה של השגת עובדים זרים – אין מנוס ממתן מכסה כמסגרת לכל תת-ענף

אליהו (אלי) רביבו:  אני מצטער, אבל אני עוסק בזה ביום-יום; לא התחלתי לעסוק בזה היום

אליהו (אלי) רביבו:  אני סביב זה; אני יוצא לשטח ואני מכיר

אליהו (אלי) רביבו:      כשמגיע שיפוצניק, או בעל חברת תשתיות קטנה, ומבקש עובד – צריכים להגיד לו מתוך איזו מכסה הוא יכול לבקש ולצפות

אליהו (אלי) רביבו:  כל עוד לא תגדירו את זה – ההגדרה היא הגדרת מסגרת; "אתה יכול לבקש"

אליהו (אלי) רביבו:  לא מעבר לזה

אליהו (אלי) רביבו:  גם אם המדיניות של שר הכלכלה תתפוצץ, אגב

ערן סיב: אנחנו העסקנו 15,000 פועלים פלסטינים

ערן סיב:  למה שלא נוכל לקבל 15,000 עובדים זרים?     

אליהו (אלי) רביבו: אתה צודק ב-100%

קריאה: כשיהיו מספיק – לא יהיה צריך את המכסות

קריאה:  זה בדיוק העניין

ניר ברקת: אני חושב שבסופו של דבר – אנחנו יודעים לתכלל - - -     

אליהו (אלי) רביבו: יש אינטרסים של האוצר שהם רחבים יותר, ואנחנו לא יכולים לשקף את כל האילוצים

ניר ברקת: את על האינטרסים – נשים על השולחן

ניר ברקת:  האינטרסים הם נורא פשוטים: אנחנו יודעים לתכלל, כמדינה, כמשרד כלכלה

ניר ברקת:  אנחנו פשוט שומעים מה אומרים במשרדים, ועל אילו עוד ענפים לא אומרים

ניר ברקת:  נסתכל על הכל ביחד

ניר ברקת:  אנחנו מעריכים את זה, היום, ב-170,000

אליהו (אלי) רביבו: לא שולל

ניר ברקת: אוקיי

ניר ברקת:  עכשיו, אם זה סך הכל – בוא נתחיל לזרום

ניר ברקת:  אתה יודע מתי לא יבקשו יותר עובדים זרים? כשלא יצטרכו; כשיהיו מספיק

אליהו (אלי) רביבו: אבל ישנן אינטרפרטציות – ואתה ביקשת שנשים את הכל על השולחן, אז אני מכבד את זה - - -     

אייל סיסו: דרך אגב, השר, האמירה שלך היא גם מה שיסייע בנושא של דמי התיווך

אייל סיסו:  כשיהיו מספיק עובדים – לא יהיה - - -     

ניר ברקת: בדיוק

אליהו (אלי) רביבו: טוב

אליהו (אלי) רביבו:  מכיוון שמכובדי, השר, ביקש שנשים את הכל על השולחן – אני מבקש לבטא את זה, אבל לא נצלול עכשיו לאיזה שהוא ניתוח מעמיק על כל תת-סעיף, כי בסוף – הזמן שלנו מוגבל, ויש המון דוברים שמבקשים לדבר, בלי עין הרע

אליהו (אלי) רביבו:       אדוני השר, כמו שאתה יודע, לצד העובדה שרחשי ליבנו יכולים להיות שונים, אנחנו מבינים שבסוף – תסתיים המלחמה

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו מבינים שכל עוד מדינת ישראל לא הכריזה שזה לא באינטרס שלה לוודא ולשמר את קיום הרשות הפלסטינית – לא יהיה מנוס מהחזרת עובדים מאיו"ש

אליהו (אלי) רביבו:  לא יהיה מנוס

אליהו (אלי) רביבו:  אוהבים את זה; לא אוהבים את זה – היינו רוצים - - -     

רונן לוי: כבוד היושב ראש, הרבה מעסיקים אומרים שהם לא יחזירו; זה לא משנה מה המדינה תחליט

חזי אבירם שייב: אנחנו לא נחזיר עובדים מאיו"ש יותר, לא משנה מה

חזי אבירם שייב:  את הטעות הזו – כבר לא נעשה; זה לא יקרה יותר, ואני גם אסביר למה יותר מאוחר

אליהו (אלי) רביבו: זה בסדר גמור

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא מדבר כרגע על המעסיקים

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא רוצה לצלול לזה; אני משקף את הנקודות, כרגע, בסקירה שטחית

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא שאלתי באופן פרטני

אליהו (אלי) רביבו:  כרגע – אני משקף את האינטרסים של מדינת ישראל, שהם רחבים יותר ממה שקורה פה סביב השולחן

אליהו (אלי) רביבו:      בין יתר האינטרסים של מדינת ישראל – אינטרס שלה הוא גם לוודא שהרשות לא מתמוטטת

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו מדברים על אזור יהודה ושומרון

אליהו (אלי) רביבו:  אי אפשר להתעלם מכך

אליהו (אלי) רביבו:  היו ימים שבהם אמרנו: "לעולם לא ייכנסו לפה פלסטינים"

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר לכם שאני מקבל עשרות אלפי בקשות לכניסות של פלסטינים מצד מעסיקים, אז לא בהכרח שהדעה שלך או שלי משקפת את הכלל

אליהו (אלי) רביבו:  יש פה אינטרס לאומי, וכל עוד אני לא מקבל הנחייה שמדיניות מדינת ישראל משתנה – צריך לקחת את זה בחשבון

אליהו (אלי) רביבו:       יחד עם זאת, אין ספק שאחוז הכניסה שלהם, לעד, יהיה פחות גבוה ממה שהוא היה

אליהו (אלי) רביבו:  זה דבר אחד, והשר שיקף את זה בצורה מופלאה

אליהו (אלי) רביבו:  הם חינכו אותנו, בדרך הקשה, לכך שאסור לנו להישען עליהם – כמו שאסור לנו להישען על אף מדינה בעולם, אגב

אליהו (אלי) רביבו:       כשבמשך שנה אני אומר שעם כל הכבוד לתאילנד – אני לא רוצה שהחקלאות תסתמך רק על תאילנד

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה שיהיו מגוון מדינות ששולחות עובדים לכל ענף וענף

אליהו (אלי) רביבו:  גם על המשקל הזה – מיד את תמשיכי

אליהו (אלי) רביבו:       מעבר לכך – מכיוון שביקשת שאני אשקף את שאר הנתונים – ידוע שאם תהיה פה הצפה של עובדים – מצד אחד, זה יכול להוריד את גובה דמי התיווך והקרטלים, ומצד שני, גם לא יהיה מחסור בידיים עובדות

אליהו (אלי) רביבו:      היום, תודה לאל, מדינת ישראל נהנית מאחוז אבטלה מאוד נמוך; מהנמוכים ביותר בעולם המערבי

אליהו (אלי) רביבו:  יש לנו עניין לשמור את זה כך

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו לא מעוניינים שמעסיק יתפתה להעסיק עובד זר, ולמהר לשלוח את העובד הביתה – כי הוא היה במילואים; כי אשתו נמצאת בחופשת לידה; כי יש לו אילוצים אחרים

אליהו (אלי) רביבו:  כשאני מוציא אותו ממעגל העבודה – יהיה קל לאותו מעסיק לשלח אותו, כי יש לו זמינות של ידיים עובדות וזולות

אליהו (אלי) רביבו:  זה בין יתר השיקולים - - -     

חזי אבירם שייב: מי שאומר משפט כזה – לא ניהל עסק כזה בחיים שלו

אליהו (אלי) רביבו: תתפלא

חזי אבירם שייב: הוא לא מבין את ההבדלים במנטליות; את העובדה שבן האדם שעובד אצלך – קשה לו לתקשר ולדבר עם אחרים; הוא נעלם אחרי שנתיים-שלוש, עד שאתה מצליח לבנות אותו

חזי אבירם שייב:  להגיד משפט כזה – בבקשה, רק אחרי שניהלת עסק חמש ועשר שנים

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אז אני מבקש ממך – מעט צניעות

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא יודע מי אתה ומה העבר שלך, אבל מעט צניעות כשאתה לא יודע עם מי אתה מדבר

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא משתלח בך, כי אני לא יודע מה ההיסטוריה שלך, אבל צא מתוך נקודת הנחה שהממשק שלי עם עובדים, בכלל, ועובדים פלסטינים וזרים, בפרט – גבוה יותר מהממוצע במשק העובד

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא אומר: "הכי גבוה"; אני לא אומר: "יותר ממך"; אני אומר: "גבוה יותר משמעותית מהמשק העובד"

רונן לוי: אני יושב ראש איגוד המוסכים, רונן לוי

רונן לוי:  אני לא מכיר את מה שאתה אומר, ואני חושב שזה מקומם מאוד

רונן לוי:  אני מעסיק 40 שנה, ואני לא מכיר אחד שזרק יהודי בשביל זה

רונן לוי:  אין דבר כזה

אליהו (אלי) רביבו: אני מציע לך להסתובב קצת ולהכיר

רונן לוי: אני מסתובב

אליהו (אלי) רביבו: אז כנראה שאתה עסוק בתחום שלך

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר לך שגם בעולם המוסכים, אגב, כשהגיעו פלסטינים זולים וזמינים – הם היו עדיפים בעיני הרבה בעלי מוסכים

ד"ר רון תומר: כבוד יושב הראש, עובדים זרים עושים, בדרך כלל, עבודות שישראלים לא יעשו

ד"ר רון תומר:  זה לא יעזור

ד"ר רון תומר:  לצערי, גם אם תהיה אבטלה של 7% - ישראלים לא יעבדו על התנורים והכל

ד"ר רון תומר:  אנחנו צריכים להבין, ולהתכבד – אנחנו עם שרוצה עבודות שהן יותר מקצועיות ומכבדות

ד"ר רון תומר:  זה בסדר

אליהו (אלי) רביבו: אני שיקפתי, כרגע, את השיקולים של האוצר

ניר ברקת: אני מצטער שאני צריך לצאת

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  תודה רבה, אדוני

אליהו (אלי) רביבו:  סייעת מאוד

ניר ברקת: אני רוצה לברך אותך על הדיון הראוי, הנוקב והמשמעותי, ותזכרו שמה שהיה – לא יהיה

ניר ברקת:  אנחנו לא יכולים לחזור לשם

ניר ברקת:  תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה לך

אליהו (אלי) רביבו:  כאמור, מיד נציגת משרד השיכון תצטרך לסיים את דבריה

מיכאל אורן: אני רק אשלים מענה לשאלה האחרונה: אנחנו מדברים על חברות הביצוע כי אנחנו רואים בהן קטליזטור, בתוך אירוע מסוג זה של לחימה, שיכול להביא כוח עבודה שהוא לא באמצעות הסכמים בילטרליים, אבל זו מכסה נפרדת, וצריך להגיד את זה

מיכאל אורן:  זאת אומרת, זה לא בא האחד על חשבון השני

מיכאל אורן:       ה-15,000, בהחלטת הממשלה עלינו דיברנו, היא מכסה של חברות הביצוע

מיכאל אורן:  בגלל זה היא גם לא הוגדלה במספרים אקספוננציאליים, אלא באופן יחסית מתון

מיכאל אורן:  הנושא של ההסכמים הבילטרליים, שעלה אתמול בוועדה, הוא משהו שאנחנו בדיוק נמצאים באיזה שהוא דיון עליו, בהקשר - - -     

אליהו (אלי) רביבו: כן, אבל תחלקי

אליהו (אלי) רביבו:  את עשית חילוק רק בין חברות ביצוע לבין השאר

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר שיש עוד כמה תתי-מדרגים שאני לא יכול לוותר על ההתייחסות בהם

מיכאל אורן: אני מבינה, אני מקבלת את האמירה הזו ואנחנו נבדוק את זה עם השותפים

קריאה: בבניין צריך עוד 60,000 עובדים, ולא 15,000

מיכאל אורן: אני רוצה שנגיע ל-20,000 ונוכל לטעון את הטענה הזו

קריאה: אנחנו תמיד מגיבים מעט מדי ומאוחר מדי

ענבל משש: אני אשמח להתייחס לנושא קבלני השיפוצים ממש בקצרה, אם אפשר

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה

ענבל משש: קודם כל, ברור שצריך להושיט להם יד בעת הזו

ענבל משש:  אנחנו רואים את הצורך הדחוף, כרגע, בתגבור ובמתן מענה לכל אלה שהעסיקו פלסטינים, ובעת הזו – הם באמת נדרשים לעבודת שיפוצים, לצערי הרב, בשל פגיעות בבתים באזורים שונים

ענבל משש:  אני חושבת שבשעה הזו – דווקא הדאגה והנכונות שלהם לסייע צריכה לקבל ביטוי וסיוע

ענבל משש:  כך הנחה אותנו מנכ"ל הרשות

ענבל משש:      אני אגיד שנכון ליום לפני המלחמה – הם העסיקו פלסטינים, לא הייתה בעיה והייתה מכסה

ענבל משש:  כרגע כל קבלן שיפוצים, שהוא קבלן רשום, יכול להעסיק עובד זר באמצעות התאגידים

ענבל משש:  אני מבינה היטב את מה שאדוני אמר לגבי כך שצריך, כרגע, לראות עוד ידיים עובדות כדי שיהיה מענה לכולם, וזה באמת משהו שעושים

ענבל משש:      אתם בוודאי יודעים שאנחנו נמצאים על סף חתימה עם מדינות נוספות

ענבל משש:  המכסה גדלה; אנחנו עושים פעולות מאומצות כדי להחזיר עובדים שיצאו בגלל המלחמה ועובדים שיצאו לפני המלחמה שרוצים לשוב, ולהכניס עובדים בתהליכים מאוד מהירים

ענבל משש:  אני באמת חושבת שצריך ונכון לסייע לקבלני השיפוצים בעת הזו, ויפה שעה אחת קודם, בגלל העבודה שהם נדרשים לעשות בעת הזו – שיפוצים, גם של בתים שנהרסו וגם של דירות שנפגעו

אליהו (אלי) רביבו: להם כדוגמה

אליהו (אלי) רביבו:  זה אחד מתתי הענפים שנבלם בתוך עולם הבנייה, שהוא תחום שקוף

אליעזר ליבנה: כבוד יושב הראש, הייתי מבקש שתתייחס גם לענפים נוספים, כמו תת-ענף המעליות

אליעזר ליבנה:  מדבר סער ליבנה, היועץ המשפטי הראשי של קונה

אליהו (אלי) רביבו: זה בדיוק מה שאני מוודא כרגע

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, קונה הוא אחד מהמעסיקים שאני מתכוון לדבר עליהם

אליהו (אלי) רביבו:  אין ספק – מעליות; קונה; תשתיות; שיפוצים; ניקיון; רשתות מזון; סדרנים; מוסכים; תעשיות יבוא רכב; מובילים – מגוון מאוד רחב, כפי שפתחתי בדברי הסקירה שלי, של תתי-ענפים שהם שקופים, ולא מקבלים ביטוי

אליעזר ליבנה: כבוד יושב הראש, יש לי 30 עובדים מהודו שמוכנים לבוא מחר - - -     

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, השיח הזה לא מקובל עליי

אליהו (אלי) רביבו:  מי שרגיל להגיע אליי – יודע שיש פה סדר

אליהו (אלי) רביבו:  ברשותכם, אני אתן לך רשות דיבור

אליהו (אלי) רביבו:  לאחר מכן, חבר הכנסת ששון גואטה

אליהו (אלי) רביבו:  הואיל והתברכנו היום בביקור של לא מעט חברי כנסת, שנקדם בברכה, ומצד שני, ישנם חברים – גם קבועים וגם שאינם – שיש להם הזדמנות להגיע לכאן ולבטא את מכאוביהם ואת צרכיהם, ויש כאן את אנשי המקצוע – הנציגים המשרדיים שאמורים להשיב לנו – אנחנו נפעל בצורת הפינג-פונג

אליהו (אלי) רביבו:  פעם אחת – ידבר נציג של ענף מסוים

אליהו (אלי) רביבו:       אני מבקש מכם להיות תמציתיים ותכליתיים, ולדבר באופן ממוקד על אותו תחום שהוא מבקש לדבר עליו; ישיב בעל מקצוע מאחד המשרדים, ואז נעבור גם לחבר כנסת

אליהו (אלי) רביבו:  יש עוד כמה שאלות שאני אשמח לשאול ולקבל עליהן תשובה ממנכ"ל משרד הכלכלה וממנכ"ל רשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

ד"ר רון תומר: תודה

ד"ר רון תומר:  ד"ר רון תומר, נשיא אגודת התעשיינים

ד"ר רון תומר:  קודם כל, אני מכבד את הדיון הזה

ד"ר רון תומר:  הוא מאוד חשוב; אני קיצרתי סיור במפעלים בצפון כדי להיות שם, כי אני חושב שזהו אחד הנושאים הכי קריטיים למשק, בכלל, ולתעשייה

ד"ר רון תומר:      כבוד יושב הראש, אנחנו חייבים לשנות תפיסת עולם כללית

ד"ר רון תומר:  אני חייב להגיד – ונוח לי שהוא לא פה, כי אני לא אומר את זה בפניו – מילה טובה לאדם היחידי שהבין את זה לפני ה-07 באוקטובר – שר הכלכלה והתעשייה, שכבר אז אמר: "חבר'ה, זה לא יכול לעבוד כך יותר"

ד"ר רון תומר:  עוד רבע מכסה; פחות רבע מכסה; לריב עם האוצר על תת-הגדרה של איך מביאים עובד זר בשכר מסוים, וכך הלאה

ד"ר רון תומר:      המשק הישראלי חנוק מחוסר עובדים

ד"ר רון תומר:  אנחנו נמצאים באבטלה חיכוכית, לפני המלחמה, ואנחנו עם המון מקצועות שהישראלים לא יבואו לעבוד בהם

ד"ר רון תומר:  מה קורה בתעשייה כשאין לי עובד זר על תנור ב-700 מעלות? כל שרשרת הערך לא עובדת; כל שרשרת הערך של ישראלים – ארבעה, חמישה, עשרה אחריו – לא יעבדו

ד"ר רון תומר:       מדברים על פריון? הפריון נפגע; מדברים על תל"ג? התל"ג נפגע

ד"ר רון תומר:  אני יכול להבטיח לך, לפחות, בשם התעשייה, ואני בטוח שגם בשם חבריי – עובד זר הוא תחליף משני לעובד ישראלי

ד"ר רון תומר:  העובדים הישראלים שלנו הם קבועים; הם עובדים עשרות שנים

ד"ר רון תומר:  הם מתמקצעים; הם טובים; הם מדברים את השפה שלנו

ד"ר רון תומר:  עובד זר תמיד יהיה הבחירה המשנית, ולכן – אל תחששו

ד"ר רון תומר:      אם חס וחלילה, אחרי המלחמה יהיו כמה חודשי התאוששות, ותהיה אבטלה גדולה – אפשר לפתוח את זה

ד"ר רון תומר:  אני לא רוצה ישראלים בבית וזרים עובדים

ד"ר רון תומר:  אבל זה לא המצב

ד"ר רון תומר:  לא היינו שם כל כך הרבה זמן

ד"ר רון תומר:      שר הכלכלה והתעשייה נתן פה סקירה מצוינת – ואני לא אחזור על דבריו – של איך צריך לשנות קונספט

ד"ר רון תומר:  בתעשייה, היו חסרים לנו כ-15,000 עובדים עוד לפני האירוע הזה

ד"ר רון תומר:  יש לנו כ-12,000 פלסטינים

ד"ר רון תומר:  חוץ מהפלסטינים בהתיישבות, ששם אני חושב שזה ימשיך לעבוד, בישראל – זה לא יעבוד

ד"ר רון תומר:  גם בגלל החמרות של פיקוד מרכז, וגם בגלל שהרבה מעסיקים אמרו, היום: "די

ד"ר רון תומר:  עד כאן

ד"ר רון תומר:  העובדים שלנו לא רוצים, כרגע, ולא ירצו יותר לעבוד"

ד"ר רון תומר:  אני כבר שומע, היום, עובדים שאומרים למעסיקים: "לא נבוא יותר אם יהיו - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מחסור של כמה עובדים, אדוני?     

ד"ר רון תומר: היה מחסור של 15,000 לפני, ויש לנו עכשיו מחסור של עוד 10,000 פלסטינים

ד"ר רון תומר:  כלומר, כבר היום – אנחנו במינוס 25,000

אליהו (אלי) רביבו: אני מודה לך על מה שאמרת עכשיו, כי אני יודע – ואני מעביר את השאלה למכובדי המנכ"ל – על הקצאה שסוכמה, עם מתן אישור של 3,000 עובדים לתעשייה

אמנון מרחב: אני רציתי להתייחס אליה בחצי מילה

אמנון מרחב:  ההקצאה הזו היא מאוד חשובה לנו, אבל היא סוכמה בעיקר בגלל דרישה של משרד האוצר, עם המון מגבלות

אמנון מרחב:  אני חייב להגיד מילה טובה לאנשים שעושים פה את העבודה: סיסו; משש; מאיר דוד; יעל ממשרד החוץ; וכמובן שמשרד הכלכלה

אמנון מרחב:  שיבחתי אתכם כבר מספיק, אז שלא יגידו שזה מוטה

אמנון מרחב:  הם כולם מגויסים לעניין, כמובן, אבל בסוף – זו שאלת מדיניות

אמנון מרחב:      המדיניות באה מלמעלה

אמנון מרחב:  עם כל הכבוד לסיסו ולמשש, שמאוד רוצים לעזור לי, ולמאיר דוד - - -     

אליהו (אלי) רביבו: זה לא חונה אצלם

ד"ר רון תומר: בדיוק

ד"ר רון תומר:  אם המדיניות מלמעלה שמה להם מגבלות – הם לא יכולים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: חברים, ה-3,000 האלה עומדים ותלויים - -     

ד"ר רון תומר: עוד לא קיבלנו אותם, מאוגוסט

אליהו (אלי) רביבו: - - רק בגלל שעדיין לא הסתיימה עבודה בין-משרדית

ד"ר רון תומר: נכון

אמנון מרחב: אדוני היו"ר, אני אסביר לך

אמנון מרחב:  משרד האוצר התנה את החלטה שהתקבלה, על 3,000 העובדים הנוספים לתעשייה – כשאנחנו דרשנו פי כמה וכמה – בכל מיני תנאים

אמנון מרחב:  אחד מהתנאים היה שישלמו לעובדים את השכר הממוצע בענף שלהם

אמנון מרחב:  כבר שלושה חודשים – מתווכחים מהו השכר הממוצע בענף

קריאה: אני חושב ש-7,600 ₪, בלי תוספות של עובד זר

קריאה:  זה 10,000 ₪ - - -     

אמנון מרחב: נכון

אמנון מרחב:  אני חושב, כמנכ"ל המשרד, וגם חשבנו אז – והתחננו לאוצר – שצריך לוותר על המגבלות האלה

אמנון מרחב:  אנחנו רוצים להביא, היום, לתיקון המחליטים הזה, במשאל טלפונים בין השרים, ולבטל את המגבלה הזו, כך שבאותו רגע – הם יוכלו לנחות בארץ

ד"ר רון תומר: אני רק אסכם, אדוני

ד"ר רון תומר:  לפעמים אתה רוצה להיות פרקטי, ולמרות שהצדק היה בעמדת משרד הכלכלה והתעשייה – העדפנו לסגור את הפלסטר הזה, של 3,000 עובדים, גם במגבלות

ד"ר רון תומר:  סיכמנו היום עם כל האנשים המצוינים מרשות האוכלוסין, משרד העבודה ומשרד הכלכלה, שזה יחתך היום

ד"ר רון תומר:  זה לא יחתך בתנאים אופטימליים, לצערי, אבל זה יחתך, ולפחות יהיה לנו את הפלסטר של 3,000 עובדים

ד"ר רון תומר:      כבר עכשיו, צריך להעלות החלטת ממשלה חדשה, שלעתיד – מורידה את המגבלה הזו

ד"ר רון תומר:  תבין: ה-7,600 ₪ שכנראה ילך – כי ירד קצת – לעובד זר לא מקצועי ;עובד כפיים, פלוס התוספות – גם אם לא יהיה תאגיד, יש עמלה של הובלה; יש הלנה; יש עוד הרבה דברים – יגיע ל-10,000 ₪

ד"ר רון תומר:  אתם מדברים על יוקר מחיה?     

אמנון מרחב: הם שמו את הדרישה הזו רק כדי לחסום כניסת עובדים זרים

אמנון מרחב:  זה הדבר היחיד

ד"ר רון תומר: איך אפשר להוריד את יוקר המחיה במחירים האלה?     

אליהו (אלי) רביבו: מכיוון שאנחנו כבר בשלב מתקדם, וקודם כל – אנחנו רוצים את ה-3,000 האלה מיד, קודם כל – זה לא באמת מכסה – אני אשמח, בבקשה, לקבל את ההתייחסות של נציג משרד העבודה, מאיר דוד

מאיר דוד: בוקר טוב

מאיר דוד:  ראשית, אנחנו מסיימים את העבודה הזו היום

אליהו (אלי) רביבו: למה חיכיתם עד היום?     

מאיר דוד: לא חיכינו, אדוני

מאיר דוד:  אנחנו הלכנו בדיוק לפי - - -     

ד"ר רון תומר: אני אגן עליהם

ד"ר רון תומר:  זוהי לא אשמתם; זו אשמת המגבלות מלמעלה

ד"ר רון תומר:  אם האוצר לא היה מתעקש - - -     

קריאה: נכון

קריאה:  הם לא אשמים

מאיר דוד: רון היה מצוין; משרד הכלכלה היה שותף מאוד, ועבדנו בשיתוף

מאיר דוד:  אלה המגבלות, ופעלנו בדיוק לפי החלטת הממשלה

מאיר דוד:  היום אנחנו נסיים את זה, ובעזרת השם – ניתן לענף התעשייה להביא את העובדים

מאיר דוד:  אבל אני רוצה לומר משהו אחר: באותה החלטה 860 – היה דיון אצל ראש הממשלה; אמנון מרחב היה איתי בדיון הזה

מאיר דוד:  שם, דובר על כך שכל מדיניות העובדים הזרים – צריכה להיבחן מחדש

מאיר דוד:  זה היה לפני ה-7 באוקטובר; לפני שהיה את הסיפור עם הפלסטינים, וראש הממשלה הבטיח שיהיה דיון בקבינט הכלכלי-חברתי, שידון בכל הנושא של העובדים הזרים בכללותו

מאיר דוד:      מה שקורה היום, בעת המלחמה, זה שכל מספר זוכה; כל הענף צודק; כולם פה, בחדר – צודקים; כולם צריכים

מאיר דוד:  אי אפשר שלא תהיה מדיניות סדורה, בסופו של דבר

מאיר דוד:  יכול להיות שהמדיניות שהייתה עד עכשיו – הייתה טובה למה שהיה לפני המלחמה, ועכשיו צריך מדיניות חדשה

מאיר דוד:       המדיניות הזו צריכה להיקבע על ידי כל הגורמים

מאיר דוד:  יש גורמים שלא יושבים בחדר, והם שותפים

מאיר דוד:  משרד הביטחון – מה קורה עם הפלסטינים? רשות האוכלוסין; משרד העבודה; משרד האוצר – כולם צריכים לשבת ביחד ולקבוע את המדיניות מעכשיו וקדימה: איך מתייחסים לעובדים זרים? איך מביאים? כמה מביאים? מאילו מדינות? באיזה שכר? וגם – מה עושים עם הפלסטינים?     אדוני, אתה אמרת זאת מצוין: כולם חושבים שעכשיו – לא יהיו פלסטינים

מאיר דוד:  זה לא נכון

מאיר דוד:  אתה מקבל עשרות בקשות להכניס; היא מקבלת אלפי בקשות; אני מקבל מאות בקשות ביום

מאיר דוד:  ונכנסים עובדים פלסטינים

מאיר דוד:  אנחנו לא יכולים להתעלם מכך לחלוטין

אליהו (אלי) רביבו: אז מיד – אני רוצה לקבל סקירה גם על הנקודה הזו

מאיר דוד: אנחנו נעשה את זה חכם ומסודר

מאיר דוד:  היום, כל אחד מושך את השמיכה לכיוון שלו

מאיר דוד:  בסוף, מרוב שכולם רוצים – לא יהיה כלום לאף אחד, אז בואו נעשה את זה חכם

מאיר דוד:  אני מציע שתהיה ועדה בין-משרדית, מכל המשרדים הרלוונטיים, שתטפל במדיניות של העובדים הזרים

מאיר דוד:  שם נקבע את הכללים ואת הנוסחאות, ואז יהיה אפשר להתחיל לעבוד

מאיר דוד:  אחרת – אנחנו רצים, בכל יום, להחלטת ממשלה אחרת

מאיר דוד:  עכשיו נגמרה החקלאות? אחריה תהיה החלטה אחרת, ואנחנו לא נותנים מענה רוחבי; אנחנו מסתכלים נקודתית ונותנים פלסטרים

מאיר דוד:       אנחנו לא רוצים לתת פלסטרים; בואו ניתן מענה שהוא לא פלסטר

מאיר דוד:  מענה שהוא אמיתי, לכל הצרכים, שבו יתחשבו – כמו שאתה אמרת – במה שיהיה בעוד חודשיים, כשתיגמר המלחמה, כש-350,000 חיילי מילואים ירצו לחזור לעבודה שלהם

ד"ר רון תומר: אנחנו שומרים להם על המקומות

ד"ר רון תומר:  זה לא - - -

ד"ר רון תומר:  חס וחלילה

מאיר דוד: אני יודע שאתה שומר, אני בטוח בכך, אבל בואו נסתכל גם על זה, גם על האבטלה ועל הכל

מאיר דוד:  אני מציע שזה מה שיקרה

ד"ר רון תומר: 	כבוד יושב הראש, רק מילה של תודה לך

ד"ר רון תומר:  א', הדיון הזה חשוב, לא רק כי הוא נוגע בנקודה החשובה, אלא כי בזכותו הצלחנו לשבת פה כולם, ביחד, יחד עם רשות האוכלוסין ומשרד העבודה, וזה ייגמר היום

אליהו (אלי) רביבו: אני לא בטוח שאנחנו נסיים היום את הדיון

אליהו (אלי) רביבו:  זה מאוד חשוב, ויכול להיות שניתן עוד - - -     

ד"ר רון תומר: לא רציתי לסיים את הדיון, חלילה; להיפך

ד"ר רון תומר:  ה-3,000 של אוגוסט הסתיים היום, אבל זו טיפה בים

ד"ר רון תומר:  לכן, צריך לשנות מדיניות: לא יותר הקצאות לתת-ענף, וכך הלאה, אלא לאמץ את גישת שר הכלכלה והתעשייה – לראות את הצורך ולתת את המענה

ד"ר רון תומר:  כמובן להקפיד, וכמובן שיהיו כללים, אבל לעשות את זה סדור ורחב, ולא רבע מכסה ורבע עניין בכל פעם

ד"ר רון תומר:  בסוף, כלכלת ישראל צריכה לחזור לתל"ג שהיה ולסגור את הגירעון

ד"ר רון תומר:  זה לא ייעשה בשיטות של פעם

אליהו (אלי) רביבו: חד משמעית

אליהו (אלי) רביבו:  נכון מאוד

ד"ר רון תומר: אני מתנצל על כך שאני צריך לעזוב

ד"ר רון תומר:  אני נוסע צפונה למפעלים

ד"ר רון תומר:  באתי לפה, במיוחד, כי זה דיון מאוד חשוב

ד"ר רון תומר:  יש לי נציגים פה

אליהו (אלי) רביבו: בסדר גמור, אבל אני כן רוצה שתשתמע נושא שאני מבקש לבטא

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נצטרך להתייחס אליו יותר מאוחר, ואני מפנה את זה לרשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו:  כידוע, כתפיסת עולם – מאוד מוצדקת ומובנת – אין אישור עבודה למהגרי העבודה האריתריאים והסודנים שהגיעו לכאן, או המסתננים – שכל אחד יגדיר אותם איך שהוא רוצה; אני מגדיר אותם כמהגרי עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  לא מעסיקים אותם; הם לא חלק מכוח הידיים העובדות

אליהו (אלי) רביבו:       כמותם, להבדיל, ישנם סטודנטים זרים שלומדים כאן, בארץ, אבל כרגע לא לומדים, כי השנה האקדמית לא נפתחה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש לדעת: מהי גישת רשות האוכלוסין לאפשרות שבעת הזו – לפחות עד שתסתיים המלחמה, ועד שאנחנו נצליח להניע את הבאת העובדים הנוספים מארצות אחרות – לגבי כך שתינתן להם אשרת עבודה, של שלושה חודשים, חצי שנה, או שלושה ועוד שלושה?      

אייל סיסו: קודם כל, צריך להפריך את זה: מבקשי המקלט עובדים בישראל

אייל סיסו:  לכולם יש אשרה ס"א/2

אייל סיסו:  אני יכול להגיד לך שבתעשיות יש כ-1,500 מהם רק במרכז

אייל סיסו:  אני ורון דיברנו, אפילו, פעם אחת, כשרצו להעביר אותם לדרום ולצפון, ואמרתי לו: "לא, הם יישארו, כי הם עובדים"

ד"ר רון תומר: כי אין פתרון לחבר'ה האחרים האלה

אייל סיסו: נכון; הם עובדים, וכו'

אייל סיסו:  יש גישה ארוכת שנים של לא לתת להם אשרת עבודה, לא לעודד וכו', כי רוצים שהם ייצאו

אייל סיסו:  אני לא אכנס לכל הסיבות והנסיבות עכשיו

אייל סיסו:  אני יכול להגיד לך שעכשיו, בעת הזו, במלחמה – אנחנו כן אמרנו שמי שרוצה ויכול לרדת לעבוד בחקלאות ובענפים אחרים – מוזמן לעשות זאת

אייל סיסו:       אני, עצמי, דיברתי אתמול עם גורם ספציפי שנמצא בקשר עם האריתריאים, שיביא אותם לעבוד בחקלאות בעוטף, לדוגמה

אייל סיסו:  ראיתי שלשום – כואב הלב – מאות דונמים שהולכים לפח, וצריך ידיים עובדות

אייל סיסו:  הם מוזמנים

אייל סיסו:       העניין הוא שרובם, היום, עובדים

אייל סיסו:  הם מועסקים במסעדות; בתעשייה; בדברים אחרים

אייל סיסו:  אנחנו לא עושים על זה אכיפה, כרגע

אייל סיסו:  הם לא חיים פה, אלא עובדים, אבל אני קורא באמצעות הבמה הזו למי שרוצה; נשמח לקשר אותם לחקלאים, לענפי בנייה ולכל דבר, כדי שייצאו לעבוד עכשיו

אייל סיסו:  בהזדמנות אחרת – אני אשמח להסדיר את זה בצורה אחרת

אייל סיסו:  העליתי את זה בפני שר הפנים, כמובן, ושוחחנו על זה

אליהו (אלי) רביבו: אני מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  מה קורה עם סטודנטים?     

אייל סיסו: סטודנטים? אהלן וסהלן

אייל סיסו:  שיבואו

אמנון מרחב: אני יכול לתת דיווח

אמנון מרחב:  כמו שהשר אמר, אנחנו הקמנו חמ"ל לתעסוקה

אמנון מרחב:  השמנו בעבודה כבר קרוב ל-10,000 אנשים

אמנון מרחב:  שתי קבוצות עיקריות, מדהימות – ש"ש, מכינות קדם צבאיות – שהתנדבו לעבודה בשכר, וגם סטודנטים

אמנון מרחב:       אנחנו גם עושים עכשיו עבודה בין-משרדית: כל משרד שם כסף, יחד עם התאחדות הסטודנטים, ועכשיו – גם האקדמיה מצטרפת, ויתנו להם גם מלגות לימודים כדי לבוא ולעבוד

אמנון מרחב:  במובן הזה, שוב, העם בישראל מוכיח כמה הוא מתגייס בשעות חירום

אמנון מרחב:  אנחנו עוד צריכים לשפר את עצמנו, בצד הזה, ולכן הדיון הזה הוא חשוב

אליהו (אלי) רביבו: טוב

אליהו (אלי) רביבו:  אני מאוד מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  אני מעביר את רשות הדיבור לששון גואטה

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

ששון גואטה: תודה רבה, אדוני יושב הראש; אמנון; אייל

ששון גואטה:  תודה שבאתם

ששון גואטה:  אני רואה פה אחלה פורום שהגיע לישיבה, ויש כמה דברים מאוד חשובים

ששון גואטה:  אתם צריכים להבין שהמלחמה רק החריפה את המשבר הגדול בעובדים הזרים שאנחנו כבר נמצאים בו כבר כמה שנים

ששון גואטה:  כמו שניר ברקת דיבר פה מקודם על ביקוש והיצע – אתם צריכים להבין: אני באה מלמטה; לא מקומה 4 של נערי האוצר, שלא נותנים לנו להגדיל

ששון גואטה:       היום, בגלל שיש לנו צורך בידיים עובדות, ויש ביקוש – כי גם גונבים לך; באים כל מיני חקלאים וגונבים אחד לשני; השיפוצניק ההוא גונב לשיפוצניק ההוא, ומציע לו יותר כסף – היום, עובדים זרים, במקומות שאני מכיר, מרווחים כמו מהנדסים

ששון גואטה:  הם מרוויחים הרבה מאוד כסף, כי אין ידיים עובדות

ששון גואטה:       המחיר לא משנה

ששון גואטה:  אתה לא מוצא אנשים שיבואו לעבוד בשוק; אין אנשים שיעבדו

ששון גואטה:  אף אחד לא יכול להחליף את העובדים הזרים, אין מי שיעבוד, ונוצר מצב שבו אתה כבר משלם להם משכורות שגורמות לך לומר: "למה שלא אביא מישהו מהמושב שלי, שיעבוד במשכורת הזו? אני לא יודע אם הוא מרוויח את מה שאנחנו משלמים"

ששון גואטה:       אז עכשיו באה המלחמה, והבינו שיש בעיה: שהחבר'ה שפה – לא מצליחים לעבוד, ושהחקלאים לא מצליחים לקטוף

ששון גואטה:  לי ולך היו הרבה שיחות על הנושא הזה; אתה גם בראש שלי, ואני רואה שגם משרד הכלכלה איתנו בנושא

ששון גואטה:      קודם כל, אני חושב, ברגעים האלה – מסיורים שאני עושה בשטח – שיש כמה משברים שאנחנו יכולים לפתור אותם מיידית

ששון גואטה:  גם דיברתי עכשיו עם אייל המנכ"ל

ששון גואטה:  בתחום החקלאות, יש חקלאות; חקלאות תעשייתית; משחטות

ששון גואטה:  במקרה אני רואה אותו פה, אבל יש משחטה שיושבת באזור בית שאן, שהיא מפעל חיוני

אליהו (אלי) רביבו: יש משהו שאני אתעקש עליו: שכל עניין השחיטה יהיה רק אצל השוחטים - - -     

ששון גואטה: אין בעיה

ששון גואטה:  אני יודע

ששון גואטה:  הרעיון שלא מבינים הוא זה: זה לא העניין של רק להפעיל את המשחטה; זה העניין שאני גם צריך למלא את הלולים, אחר כך, כדי שבעוד חודש – עוד פעם יהיה לעם ישראל מה לאכול

ששון גואטה:  העובדים האלה הם העובדים הכי חשובים, כי אם אני לא מפעיל את המשחטה, בעוד חודש – לא יהיה לעם ישראל מה לאכול

ששון גואטה:  אני חייב לרוקן את הלולים ולהפיץ את האירוע המתגלגל

אליהו (אלי) רביבו: אני מבין ומצדיק

אליהו (אלי) רביבו:  תודה רבה לך, קודם כל, אבל שחשוב שתבין שכל ענף, תת-ענף ומעסיק – בטוח שהוא הכי נחוץ, וכולם צודקים, אבל זה לא אחד במקום השני

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו צריכים, ב-100% היכולת המצומצמת שלנו לייבא – לחלק את זה באופן מידתי ונכון

אליהו (אלי) רביבו:  בלי אוכל וחקלאות – אי אפשר להתקיים, וגם בלי ניקיון, כי אם תהיה לנו פה בעיית תברואה – אנחנו לא נשרוד

אליהו (אלי) רביבו:  לכן, אנחנו צריכים ידיים עובדות בניקיון; צריך ידיים עובדות במסעדות, כי אנשים רוצים להחזיק את עצמם, ולשרת אחרים; וצריך ידיים עובדות בענף הבנייה

אליהו (אלי) רביבו:  כמובן שהאתגר הוא מורכב, ובגלל זה – אנחנו פה

ששון גואטה: ברור לי

ששון גואטה:  גם אצלם – אם הם מחויבים לשלם X כסף – הם משלמים לעובד הזר X פלוס, כי אין להם עובדים

אמנון מרחב: נכון

אמנון מרחב:  גם לפלסטינים

ששון גואטה: אני ישבתי באיזה שהוא מקום, ופתאום הבנתי כמה הם מרוויחים בענף הבנייה

ששון גואטה:  קיבלתי סחרחורת

ששון גואטה:  אני מביא אותו ממקום שבו הוא לא מרוויח 400 דולר, אבל גם אין לי בעיה לשלם לו את שכר המינימום שיש בישראל

ששון גואטה:  הבעיה היא שאני משלם לו פי 2 משכר המינימום שיש בישראל

ששון גואטה:       אתה יודע למה זה קורה? כי יושבים לך כמה חבר'ה בקומה 4 באוצר, והם החליטו שהם לא משחררים

ששון גואטה:  הם החליטו שהם עושים לרשות האוכלוסין בעיות - - -     

אליהו (אלי) רביבו: וגם בחסות בית המשפט העליון; אפשר להודות בזה

אליהו (אלי) רביבו:  אי אפשר להתעלם מכלל ההשלכות

ששון גואטה: ברור

ששון גואטה:  אבל המסר שאותו אני בא להעביר הוא: המשבר הגדול מאוד שנמצאים בו עם עובדים זרים החל עוד לפני המלחמה, ובמלחמה – הוא נהפך להיות גדול עוד יותר

ששון גואטה:  זה הזמן שלנו לא לוותר – אנחנו ואתה, ומשרד הכלכלה איתנו – ולהגדיל משמעותית את כמות העובדים הזרים, בכל התחומים

ששון גואטה:  אין מי שיעבוד בשיפוצים; בחקלאות; בבנייה; במוסכים ובכל תחום

ששון גואטה:  תודה רבה, אדוני יושב הראש

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה לך

אמנון מרחב: גם אני צריך לעזוב, והייתי רוצה לומר כמה מילים

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה

אמנון מרחב: אני עוסק בנושא העובדים הזרים מאז שנת 1995, בסך הכל – כבר כמעט 30 שנה

אמנון מרחב:  אני מכיר אותו על בוריו, משלל תפקידים שביצעתי

אמנון מרחב:  אני חושב שכמו שקונספציות ביטחוניות קרסו לנו, ב-07 באוקטובר – כך גם כמה קונספציות כלכליות, והגיע הזמן, עכשיו, לחשב מסלול מחדש

אמנון מרחב:  אחת מהקונספציות הכלכליות שקרסו היא הקונספציה שלפיה עובדים זרים הם רעים למשק הישראלי

אמנון מרחב:  זו קונספציה שכמה גופים כלכליים - -      

אליהו (אלי) רביבו: אני לא הכרתי את הקונספציה הזו, אבל אולי טוב שכך

אמנון מרחב: - - טיפחו בשנות ה-80

אמנון מרחב:  אני לא רוצה להזכיר כאן שמות

אמנון מרחב:  אנשים טובים; לא הייתה כוונה רעה, אבל אצלנו במדינה – אנחנו לא בודקים את עצמנו על כל דבר, ובמשך עשרות שנים סירבו לשחרר

אמנון מרחב:  המשק התרחב וגדל; הגענו לאבטלה שהיא אבטלה חיכוכית – 3

אמנון מרחב: 3% ערב המלחמה – ולא היו ידיים עובדות

אמנון מרחב:       התחננו לקובעי המדיניות, ערב המלחמה: תביאו עוד עובדים זרים, כי זה יאפשר לתעשיינים, לתעשיות הבנייה, לתעשיות במשק ולכלל הגופים – לייצר יותר

אמנון מרחב:  גם לסיעוד, לרווחה ולחקלאות

אמנון מרחב:  זה יאפשר להם לצמוח; להגדיל תפוקות; להגדיל תוצרת

אמנון מרחב:  זה יתבטא בהכנסות המדינה

אמנון מרחב:       אותם בעלי קונספציה כלכלית שגויה, מלפני 30 שנה, הסבירו לנו שכל עובד זר, אדוני היו"ר, ידחק החוצה עובד ישראלי

אמנון מרחב:  אנחנו אמרנו: "להיפך; כל עובד זר שמגיע לארץ, מייצר בממוצע עוד שתי משרות לעובדים ישראלים"

אמנון מרחב:  זאת אומרת, זו ברכה למשק; לא נטל

אמנון מרחב:  אני ראיתי את זה בענף הבנייה, שאני מכיר אותו על בוריו

אמנון מרחב:       מה קרה שם? אמרו: "זה יזיז את העובדים הערבים הישראלים החוצה ממעגל התעסוקה"

אמנון מרחב:  הפוך; באו עובדים זרים, והם דחפו למעלה את הערבים הישראלים שעבדו בבנייה

אמנון מרחב:  מרצפים – הם הפכו להיות מנהלי עבודה ומנהלי פרויקטים, וגם הרוויחו יותר

אמנון מרחב:  הם פשוט סירבו להשתחרר מקונספציה שגויה, אדוני, ונלחמו בנו

אמנון מרחב:  הזכירו פה חברים את אותו דיון שהתקיים בממשלה, עם ראש הממשלה, שהבין את זה כבר אז, והתחננו: "תגדילו את העובדים"

אמנון מרחב:      אני רוצה להגיד משהו: מאחר שאנחנו מגיבים רק כשנותנים לנו בראש, לצערנו – עכשיו, כולם מבינים שאין מנוס מלהגדיל את כמות העובדים הזרים במדינת ישראל בעשרות אלפים

אמנון מרחב:  לפי החשבון שלנו, אדוני, צריך קרוב ל-170,000 עובדים זרים

אמנון מרחב:      אני חושב שכולם גם מבינים שהשיטה צריכה להשתנות, במקום שכל ענף יתחיל לקושש מול משרד ממשלתי, לרוץ לממשלה ולהתווכח

אמנון מרחב:  היום, קבלנים צריכים לעבוד מול משרד השיכון ומול זה ומול זה; אנחנו מטמטמים את הענפים בבירוקרטיה הטוחנת והשוחקת

אמנון מרחב:  איך אמרנו? "בואו נשים את הכל על השולחן"

אמנון מרחב:  כממשלה, אנחנו צריכים להכיר במקומות שבהם אנחנו צריכים להשתפר

אמנון מרחב:      לכן באנו ואמרנו: "בואו נשים הצעת מחליטים אחת, כוללת, לממשלה, שהיא כבר מוכנה"

אמנון מרחב:  אנחנו עוד נעבוד, בעיקר עם רשות האוכלוסין, ומה היא תגיד? "בואו נגדיל את המכסות ב-170,000

אמנון מרחב:  נייצר אפשרות של מוביליות בין המכסות, כי - - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא יהיה; אני מצטער

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מכיר את זה הרבה שנים, אבל אתה מכיר את זה מתוך תחום וענף שאתה היית הצד החזק והשולט בו

אליהו (אלי) רביבו:  חייב להסתכל על הקטנים ועל השקופים, כי אם תהיה מוביליות כזו – תמיד הגדולים ישתו את הקטנים

אמנון מרחב: אני מקבל את זה, אדוני

אמנון מרחב:  המלחמה גרמה לכך שעשרות אלפי עובדים זרים בבניין – לא יכלו לעבוד, כי סגרו להם את האתרים

אמנון מרחב:  זו איוולת כשלעצמה

אמנון מרחב:  לכן, רשות האוכלוסין התירה ניוד בין הענפים, כי כרגע, המצב הרגולטורי לא אפשר לעובד זר, שהוא בעל מכסת בנייה, ללכת לעבוד בחקלאות

אמנון מרחב:       הגבנו מהר ברשות האוכלוסין, אבל אני מבין

אמנון מרחב:  העיקרון צריך להיות עיקרון של מינימום חסמים

אמנון מרחב:  המדינה גובה אגרות של עשרות אלפי שקלים על כל עובד זר שנכנס

אמנון מרחב:  למה? תשחררו את זה; זה מגדיל את העלות

אמנון מרחב:  זה עוד חסם

אמנון מרחב:  הטילו עוד ועוד חסמים

אמנון מרחב:  אני לא רוצה להאריך, כי ההצעה שלנו גם אומרת שחייב להיות צוות מנכ"לים בין-משרדי, שישחרר את החסמים, ושידאג להביא לפה את 170,000 העובדים, כמה שיותר מהר, עם מינימום חסמים

קריאה: שכר מומחים

אמנון מרחב: כן

אמנון מרחב:  לבטל את שכר המומחים, וכו'

אמנון מרחב:  המדינה יצרה מחסור מובנה בעובדים זרים, והוא גרם לתופעות של שב"חים –שוהים בלתי חוקיים – שכולנו מכים על חטא לגביהם, כעת, או של מאכערים, ואתה ציינת למה זה גרם

אמנון מרחב:  לכן, אדוני, אני אשמח לתמיכה שלך בהצעת המחליטים

אליהו (אלי) רביבו: חד משמעית

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח להיפגש איתכם

אמנון מרחב: אנחנו עובדים יפה עם רשות האוכלוסין

אמנון מרחב:  אני חושב שזה יעשה את ה-Game Changer ויאפשר תפיסה רוחבית, כמו שהשר ברקת אמר, ופעם אחת ולתמיד – יאפשר לנטוש את הקונספציות השגויות של העבר וללכת אל העתיד, כי זה דרוש לכלכלה

אמנון מרחב:  תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, יש עוד שאלות לתחום משרדך

אליהו (אלי) רביבו:  יש פה נציגים שלך שנשארים?     

אמנון מרחב: כן

אמנון מרחב:  נמצא פה יאיר אלבין, שהוא ראש מינהל מסחר ושירותים

יענקל'ה מוסקוביץ': אפשר להגיד משהו לפני שהוא הולך?     

אליהו (אלי) רביבו: בוודאי

אליהו (אלי) רביבו:  יענקל'ה מהתאחדות החקלאים בישראל

אליהו (אלי) רביבו:  איש עם נשמה ענקית, שנדיר שהוא שומר על שקט כזה מאופק במשך כל הדיון

יענקל'ה מוסקוביץ': השתדלתי להיות מאופק, כי שר הכלכלה סיפק פה כותרת, כשהוא אמר: "מה שהיה – לא יהיה"

יענקל'ה מוסקוביץ':  חד משמעית

יענקל'ה מוסקוביץ':  שיכניסו לכם לראש את המשפט הזה: "מה שהיה – לא יהיה", ואני מבקש מכולם לצקת תוכן בכותרת הזו

יענקל'ה מוסקוביץ':       אנחנו, החקלאים, מבקשים ומתחננים מזה שנים

יענקל'ה מוסקוביץ':  יש לנו בקושי 50% מכוח האדם שאנחנו צריכים

יענקל'ה מוסקוביץ':  אנחנו רוצים לצמוח

יענקל'ה מוסקוביץ':  לא נותנים לנו לצמוח, ומעדיפים להביא סחורה מהאויבים שלנו, מטורקיה

יענקל'ה מוסקוביץ':  לא מתביישים

יענקל'ה מוסקוביץ':  תשנו את הדבר הזה כבר

יענקל'ה מוסקוביץ':  מספיק

יענקל'ה מוסקוביץ':  מספיק להתחנן כמו עניים בפתח: "תנו לנו עובדים"

יענקל'ה מוסקוביץ':  למה אנחנו צריכים להתחנן כדי לקבל עובדים? זו בושה וחרפה

יענקל'ה מוסקוביץ':       הממשלה קיבלה החלטה, והבוקר, שר החקלאות הודיע שהחליטו להביא עוד 5,000

יענקל'ה מוסקוביץ':  אני לא אראה לכם את הוואטסאפים של החקלאים, ואת מה ששר החקלאות מקבל שם, מהחקלאים, על ה-5,000 האלה

יענקל'ה מוסקוביץ':  אי אפשר, בבניין הזה, להגיד את המילים שמופיעות בוואטסאפים על ה-5,000

יענקל'ה מוסקוביץ':  אנשים לא מבינים את הדבר הזה

יענקל'ה מוסקוביץ':      תיצקו תוכן בכותרת הזו: "כל מה שהיה – לא יהיה"

יענקל'ה מוסקוביץ':  בואו נרחיב את הצמיחה במדינת ישראל

יענקל'ה מוסקוביץ':  יש לנו את כל היכולות, את כל הידע ואת כל השכל כדי להגדיל את הצמיחה

יענקל'ה מוסקוביץ':  תעזרו לנו; שיהיה לנו כוח אדם, כדי לעבור לצמיחה

יענקל'ה מוסקוביץ':  עכשיו – אנחנו בשפל, ואנחנו צריכים רק לעלות

יענקל'ה מוסקוביץ':  זה הזמן לעשות את זה

יענקל'ה מוסקוביץ':       תודה על כל מה שאמרת, מנכ"ל משרד הכלכלה; התרחב לי הלב כששמעתי אותך

יענקל'ה מוסקוביץ':  וכמובן, תודה לאליהו, על כל מה שהוא עושה למען החקלאים – זה משהו שאי אפשר לתאר אותו במילים

יענקל'ה מוסקוביץ':  תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה לך, יענקל'ה היקר

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

דוד אזולאי: אני דוד אולניק, קבלן תשתיות

דוד אזולאי:  אנחנו נקראים: "מל"ח – משק לשעת חירום", אדוני יושב הראש

דוד אזולאי:  הייתי אצלך אתמול וזימנת אותי

דוד אזולאי:  תודה רבה

דוד אזולאי:  היום, האנשים שלנו מגויסים – עובדים על ה-D9 ומפעילים

דוד אזולאי:  בזמנו, כשאריק שרון היה, קיבלנו את המכסות ישירות, בלי כל המאכערים, החברות, התאגידים וכל הסיפורים האלה

דוד אזולאי:       חסרים היום אלפי נהגי סמי-טריילרים

דוד אזולאי:  בנו נמלים, אבל אי אפשר להוציא את הסחורות בנמלים

דוד אזולאי:  היום, אנחנו צריכים בעצמנו – הציוד שלנו הוא יקר – לנסוע ולבחון את המפעילים

דוד אזולאי:  אנחנו לא יכולים לתת – סליחה על הביטוי – לרועה צאן, שרוצים להביא מהודו, לעלות על באגר, על גריידר או על מפזרת אספלט

דוד אזולאי:  אין לנו כוח אדם

דוד אזולאי:      רק כדי לסבר לכם את האוזן: הכבישים נהרסו, בדרום ובצפון

דוד אזולאי:  כבר מדברים איתנו על לסדר אותם

דוד אזולאי:  מדברים איתנו על יישובים ארעיים, בקרוואנים, שרוצים לבנות, בעקבות כל הכאוס שקרה בדרום

דוד אזולאי:  בזמנו, בקרוואנים, אריק שרון נתן לנו את ההקצאה

דוד אזולאי:  אנחנו, בעצמנו, היינו נוסעים, והבאנו עובדים מקניה

דוד אזולאי:      אפשר להביא עובדים מאפריקה

דוד אזולאי:  יש חברות שעובדות באפריקה, ודיברנו איתן

דוד אזולאי:  אמרתי את זה אתמול

דוד אזולאי:  חברות ישראליות בניגריה, שעושות פרויקטים במיליארדים

דוד אזולאי:  אני לא יודע למה סגרו את אפריקה, אבל צריך לנסות להביא

דוד אזולאי:  אנחנו מוכנים לקבל עובדים מכל מקום בעולם

דוד אזולאי:  אנחנו היינו משלמים על מסגר 600 ₪, והיום – התאגידים מבקשים 1,800 ₪, בגלל החוסר

דוד אזולאי:  זה עלה ב-300%

אליהו (אלי) רביבו: מטורף

אליהו (אלי) רביבו:  בדיוק על זה דיברתי

דוד אזולאי: גם אתמול העליתי את זה, ואני רוצה שכל הנוכחים פה יישמעו מה קורה היום: היום, יש פה ספסרות מאחורי הקלעים, וכל מיני כאלה

דוד אזולאי:  היום, החברות שלנו עומדות

דוד אזולאי:  ממש עומדות

דוד אזולאי:  יש חברות קטנות שהן על כרעי תרנגולת

דוד אזולאי:  אנחנו משוועים לעובדים בשביל להזיז את הטרקטורים

דוד אזולאי:  יש טרקטורים שמגויסים; חצי מהחברה שלי מגויסת, והחצי השני כבר נמצאים בדרום, בסיורי קבלנים עם משרד הביטחון, ואנחנו צריכים עובדים

דוד אזולאי:  חייבים להזיז את המשק

דוד אזולאי:       אמנון מכיר אותי, והוא יודע מה אני מסוגל לעשות

דוד אזולאי:  רק כדי לסבר את האוזן: החברה שלנו עשתה את שובר הגלים בעזה נגד הצוללנים

דוד אזולאי:  אנחנו עושים פרויקטים לאומיים; פרויקטים גדולים – לא רק אני, אלא גם חבריי

דוד אזולאי:  אנחנו צריכים את העובדים, ואנחנו לא רוצים את כל הספסרות הזו, של כל התאגידים האלה

דוד אזולאי:  אנחנו רוצים להביא את העובדים

דוד אזולאי:  הנה, הוא בלול; הוא יודע מהם התאגידים האלה

ששון גואטה: אני מכיר את הבעיה

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מודה לך, דוד

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו נעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת יצחק קרויזר

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש משאר הדוברים: הואיל ויש רשימת דוברים ארוכה – תודה לאל – כפי שהסברתי בהתחלה, והזמן מוגבל – כל דובר יצטרך להסתפק בדקה, ובאופן חריג – בשתי דקות

אליהו (אלי) רביבו:  לשקף באופן ענייני ותמציתי

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו לא נסיים את הדיון הזה היום; יהיה דיון המשך, שאני מתכנן אותו לשבוע הבא, בעזרת השם

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה

יצחק קרויזר: אני אשתדל לדבר מהר

יצחק קרויזר:  יש פה הרבה בעלי מקצוע ותעשיינים שחשוב מאוד לשמוע אותם

אליהו (אלי) רביבו: זה חבר כנסת שהגיע מהשטח, תרתי משמע

אליהו (אלי) רביבו:  מגויס, חייל, עובד, חקלאי, שהטריח את עצמו והגיע לכאן מהצפון הרחוק

אליהו (אלי) רביבו:  אני מעריך את זה מאוד

אליהו (אלי) רביבו:  השם ישמור אותך

יצחק קרויזר: וחוזר בסוף הדיון

יצחק קרויזר:  קודם כל, באמת בוקר קשה

יצחק קרויזר:  מחירי המלחמה הם קשים מאוד, אז בשם כולנו, שוב, נשלח תנחומים למשפחות, והחלמה מהירה לפצועים, ומסר ברור מאוד: שאנחנו מאוחדים בדרך לניצחון; גם בדרום, ולא פחות חשוב – בצפון

יצחק קרויזר:      אני רוצה לפרגן לך, בקצרה

יצחק קרויזר:  לא, בעיקר, על הדיון הרציני והמקצועי שאתה מנהל פה, אלא בעיקר בגלל שאני חושב שהנושא הזה, של מצוקת העובדים הזרים – גם בחקלאות וגם בתעשייה – נמצא על השולחן שלך, ואתה מטפל בו, מהיום הראשון שקיבלת את ראשות הוועדה הזו

יצחק קרויזר:  כשצריך לפרגן – ראוי לפרגן, וזה גם חשוב שהציבור יידע שיש כאן נבחרי ציבור שעובדים בשבילו, ולמענו

יצחק קרויזר:       הנושאים שאני רציתי לדבר עליהם – כי דיברו פה על הרבה נושאים חשובים

יצחק קרויזר:  גם שר החוץ ושר הכלכלה העלו פה בשורות חשובות מאוד, שטוב שהאוזניים של הנוכחים פה, ושל מי שצופה בדיון הזה, שמעו אותן: על הסרת חסמים; על פתיחת השערים לעובדים ממדינות נוספות

יצחק קרויזר:       עם זאת, לא פחות חשוב זה לתת לתעשיינים, ולגופים החקלאיים, את היכולת להביא את העובדים שהם מבקשים

יצחק קרויזר:  אם אלה משתלמים בחקלאות, אצלך – שיש לך עובדים ייעודיים, טובים, שאתה יודע להביא אותם ממדינות יעד; או אם זה אצלך, במעליות, או במשחטות

יצחק קרויזר:  כל תעשיין יודע מאיפה הוא יכול להביא את העובדים הזרים שיתנו לו את ה-Push לצמוח ולגדול

יצחק קרויזר:      לא פחות חשוב מכך – כבר דיברנו על זה – זה להפסיק עם הנושא של המכסות, כדי לתת למשק לצמוח

יצחק קרויזר:  היום, זה ברור לכולנו

יצחק קרויזר:  כמו שאתה אמרת: אין חזית ועורף; החזית והעורף – אחד הם, ומה שמחזק את שניהם זו כלכלה חזקה

יצחק קרויזר:  ופה – הדרך לתת לציבור, לחקלאות ולתעשייה לצמוח

יצחק קרויזר:       תודה רבה לכל מי שהגיע – השתדלתי לקצר כמה שיותר – ושוב, תודה לך על הדיון המאוד חשוב הזה

אליהו (אלי) רביבו: תודה רבה, יצחק היקר

אליהו (אלי) רביבו:  אמרנו שהיום אנחנו ניתן במה וביטוי לתחומים השקופים, בדרך כלל, אבל אי אפשר להתעלם מהם יותר

אליהו (אלי) רביבו:  נמצאים איתנו פה הגברת ורוניקה רוזנברג מארגון חברות הניקיון ומר צחי יצחק מויאל

אליהו (אלי) רביבו:  הייתם רוצים לבטא?     

ורוניקה רוזנברג: כן, תודה רבה

ורוניקה רוזנברג:  עו"ד ורוניקה רוזנברג, מנכ"לית ארגון חברות הניקיון בישראל

ורוניקה רוזנברג:  להבדיל מכל הענפים שנמצאים כאן – ענף הניקיון איננו נמנה במסגרת ההיתר להעסיק עובדים זרים

ורוניקה רוזנברג:  כמו שאמר השר, וכמו שאמרו אחרים: מה שהיה – לא יהיה

ורוניקה רוזנברג:  צו השעה מחייב

ורוניקה רוזנברג:       לפני המלחמה, היינו במחסור של 45,000 עובדי ניקיון

ורוניקה רוזנברג:  צריך להבין: ניקיון זה שירות קיומי, חיוני, לבריאות הציבור ולרציפות התעסוקתית במשק

ורוניקה רוזנברג:  לא נקי – לא בריא

ורוניקה רוזנברג:  הנושא של הפלסטינים, שהיה ממש לקראת פתרון – כבר לא רלוונטי

ורוניקה רוזנברג:  כולנו יודעים את זה

ורוניקה רוזנברג:       מעבר לכך, כתוצאה מהמלחמה, קרו מספר דברים: א', המתווה, בתזכיר החוק, שעתיד להיות מאושר, מדבר על חל"ת רגיל, ולא על חל"ת גמיש

ורוניקה רוזנברג:  המשמעות, בענף הניקיון, היא שעובדים ייפלטו

אליהו (אלי) רביבו: זה לא נושא הדיון

ורוניקה רוזנברג: אני יודעת, אבל זה משפיע על כמות

אליהו (אלי) רביבו: את יכולה לקבל את רשות הדיבור כדי לדבר על הצורך בהקצאה

ורוניקה רוזנברג: יש השפעות - - -     

אליהו (אלי) רביבו: את צודקת; יש השפעות

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, אני חושב כמוך, אבל זה לא נושא הדיון

ורוניקה רוזנברג: אני אמשיך

ורוניקה רוזנברג:  יש גם חוסר נכונות לעבור מאתר ואתר

ורוניקה רוזנברג:  יש מפעלים חיוניים, בתי חולים ובתי אבות

ורוניקה רוזנברג:  אנחנו נחשפנו, לאחרונה, בבית החולים הדסה, על מחסור של 150 עובדי ניקיון, ובאו נוער של בני עקיבא כדי להתנדב בניקיון

ורוניקה רוזנברג:      צריך להבין: היעדר ניקיון זה לא רק בגדר לא נעים; זה סיכון חיים, וזה המקום לבוא ולהתריע על בריאות הציבור, ועל אנשים שנפטרים בבתי חולים מזיהומים

אליהו (אלי) רביבו: את משקפת כאן את הצורך

אליהו (אלי) רביבו:  אני מקבל, את זה, מבין את זה ומודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה, בבקשה, לקבל תשובה מאנשי המקצוע: מהי הסיבה שבגללה אתם לא נכנסים להקצאה? ראש מינהל עובדים זרים, ענבל, נכון יותר, בעינייך, שאני אפנה את השאלה אליכם, או אל משרד הכלכלה והתעשייה? עובדי ניקיון אינם נמצאים בסל חלוקת ההקצאות של עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  יש להם מחסור של אלפי עובדים, שכרגע הכפיל את עצמו, לאור העובדה שחלק גדול מהעובדים הם עובדים מהשטחים

ענבל משש: הם לא העסיקו פלסטינים; הם מעסיקים מבקשי מקלט, מסתננים, ישראלים

ורוניקה רוזנברג: ענבל, את יודעת שיש מחסור, עוד לפני, של 45,000 עובדים

ורוניקה רוזנברג:  כפי שהבהרתי, עבדנו על נושא הפלסטינים, והוא לא יכול להתקדם, כרגע

ורוניקה רוזנברג:  אנחנו מדברים על צורך חיוני; על מפעלים חיוניים

ורוניקה רוזנברג:  אנחנו צריכים להבין שגם משרדי ממשלה דורשים סיווג ביטחוני

ורוניקה רוזנברג:  עוד מעט – כבר לא יהיה מי שינקה

ורוניקה רוזנברג:  המחסור הולך וגדל

אליהו (אלי) רביבו: אוקיי

אליהו (אלי) רביבו:  תודה רבה

אייל סיסו: ברשותך, אני רוצה לענות לוורוניקה

אייל סיסו:  נאמרו פה הרבה דברים חשובים, ואני חושב שהדבר המרכזי, אולי, הוא שאנחנו מסכימים עם אמנון, ידידי: אנחנו נצטרך לבחון, אחרי האירוע הזה, לאילו ענפים צריך להביא ואיך

אייל סיסו:  אני חושב שנצטרך לתת ביטוי גם לנושא הזה

אייל סיסו:       אני, עצמי, רואה מה קורה במקום שבו שאני גר היום – למרות שיש לנו ראש עיר מצוין שדואג לטפל בזה

אייל סיסו:  אני לא נותן לך תשובה עכשיו, ברגע זה

אייל סיסו:  אנחנו נדבר בהמשך ונראה, ביחד עם משרדים אחרים

אייל סיסו:  את צודקת – גם לענף הזה צריך לתת ביטוי

אייל סיסו:  אנחנו צריכים להסתכל, בכלל, על כל שוק העבודה, ולראות מה אפשר, מה אי אפשר, מה יש ומה אין, ואיפה שאין – לתת

אייל סיסו:       אנחנו צריכים להניע את הכלכלה, ולהניע את המדינה הזו

אייל סיסו:  אי אפשר להשאיר אותה כך, בצורה כזו

אייל סיסו:  השבוע, הייתי אצל החקלאים, ואת רואה חקלאי עם מאות דונמים, שיש לו שלושה עובדים

אייל סיסו:  הוא אומר לי: "אני לא יכול לעבוד עם זה"

אייל סיסו:  אז מה עושים? מתחילים לגנוב אחד מהשני, וכו'

אייל סיסו:       אנחנו צריכים לתת לזה ביטוי

אייל סיסו:  אמר אמנון, והוא צודק: אנחנו נעשה דיון מסודר

אייל סיסו:  עכשיו, אנחנו ניתן תרופה מהירה למה שקורה וצריך עכשיו, כי זה נדרש, ואחרי זה – צריך לשבת ולעשות עבודה מאוד מסודרת ומעמיקה: לראות אילו ענפים ומה צריך לעשות, ביחד עם כל משרדי הממשלה; לפתוח את החסמים ולתת מענה, גם לענף הזה

אייל סיסו:  אני מסכים איתך – גם הענף הזה ייפגע

ורוניקה רוזנברג: הענף לא ייפגע; הענף כבר נפגע

ורוניקה רוזנברג:  אין עובדים ישראלים שמעוניינים לעבוד בניקיון

אליהו (אלי) רביבו: תודה

אליהו (אלי) רביבו:  הקשבתי בקשב רב וניהלנו לא מעט שיחות, איתי ועם אנשי הצוות

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה, מר מויאל, בקצרה

יצחק צחי מויאל: אני רוצה להצטרף לדיון הנהדר הזה

יצחק צחי מויאל:  אני צחי מויאל, הבעלים של חברה בארץ שמעסיקה 1,000 עובדים בתחום הניקיון, ושותף ב-Reload Logistic באפריקה, שמעסיקה שם כ-3,000 עובדים

יצחק צחי מויאל:  אני רוצה לדבר על הפגיעה הישירה בכלכלה, ובכיס של כולנו, ברגע שאין עובדי ניקיון

יצחק צחי מויאל:      משרד רואי החשבון שלי עשה בדיקה לוורוניקה בדיקה, לפני שנה, ובבדיקה שהוא עשה – היו חסרים 45,000 עובדי ניקיון פה, בארץ

יצחק צחי מויאל:  זה הזוי

יצחק צחי מויאל:  כמובן - - - קדימה, וכרגע, היום, אנחנו מעסיקים עובדים שהתפוקה שלהם גרועה; שהם עובדים לא טובים; שהם בלית ברירה

אליהו (אלי) רביבו: מי הם? מאיזו אוכלוסייה?     

יצחק צחי מויאל: כולם

יצחק צחי מויאל:  אני מדבר על עובדים מקומיים, פה, בארץ, שלא רוצים לעבוד, ואנחנו מעסיקים באין ברירה

יצחק צחי מויאל:  זו פגיעה ישירה בכלכלה של המדינה ובכיס של כולנו

אליהו (אלי) רביבו: מה קורה עם עובדים אריתריאים?     

יצחק צחי מויאל: זה לא חוקי

יצחק צחי מויאל:  יש בעיה עם זה

אליהו (אלי) רביבו: במידה והם יהיו חוקיים?     

ורוניקה רוזנברג: עדיין, הם מהווים רק 5%

ורוניקה רוזנברג:  הם לא פותרים את המחסור

יצחק צחי מויאל: אתה לא יכול להכניס אותם לבתי ספר או למשרדי ממשלה

יצחק צחי מויאל:  יש עם זה בעיה

אייל סיסו: התרנו להם לעבוד בעיריות, והתירו להם לעבוד במלונות וברחוב

אייל סיסו:  זה לא שלא התירו להם

יצחק צחי מויאל: זו בעיה – ואתה בטח מכיר את העניין של האריתריאים טוב מאוד – של שבע שנים, עם בתי משפט, ו-"כן אפשר, אי אפשר"

יצחק צחי מויאל:  אנחנו חברה שרוצה לעבוד ולפרוח

יצחק צחי מויאל:  בענף שלו, הוא דיבר על תחרות מול טורקיה

יצחק צחי מויאל:  אנחנו מדברים על התחרות המקומית שלנו, פה – שאנחנו לא יכולים לעבוד בענפים שלמים

יצחק צחי מויאל:  אין עובדים

יצחק צחי מויאל:      אם אני משווה לקייפטאון או זמביה – ואני מכיר מאוד את העבודה באפריקה – אני רואה שהתפוקה של עובדים שעובדים בחו"ל היא 200%, לעומת התפוקה של עובד בארץ

יצחק צחי מויאל:  אני לא מדבר על כולם; יש עובדים מצוינים

יצחק צחי מויאל:  אני מעסיק 1,000 עובדים, ויש עובדים מצוינים, אבל בכל חברה, יש 20%-30% – שזה החוסר שקיים – וחייב לתת דחיפה בנושא הזה

יצחק צחי מויאל:  אנחנו צועקים לזה

יצחק צחי מויאל:  יש חדרי ניתוחים שאין להם עובדים

יצחק צחי מויאל:  שלפעמים מבטלים ניתוח

יצחק צחי מויאל:  אנחנו מכירים את זה; אנחנו נותני השירות האלה

יצחק צחי מויאל:  לא עושים ניתוח בגלל שאין עובד

אליהו (אלי) רביבו: אני רק רוצה להגיד: אפריקה לא נסגרה כמדיניות

אליהו (אלי) רביבו:  להיפך; יש מקומות שאנחנו כן מביאים מהם עובדים, אבל מהניסיון, לצערי, הרבה מאלה שהגיעו לכאן מאפריקה כדי לעבוד – לא יצאו אחר כך

אייל סיסו: אנחנו לא פוסלים, ודרך אגב, חלק מהמדינות שאנחנו בודקים עכשיו הן מדינות אפריקאיות

אליהו (אלי) רביבו: אני מודה לכם

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש להעביר את רשות הדיבור למר חזי שייב, מנכ"ל איגוד יבואני הרכב

חזי אבירם שייב: תודה רבה, כבוד יושב הראש

חזי אבירם שייב:  אני רוצה לספר לך שבחודשים האחרונים – יחד עם משרד הכלכלה; עם יאיר, באופן אישי – עסקנו הרבה בלהכשיר אלפי עובדים פלסטינים לעבוד בענף שלנו

חזי אבירם שייב:  חשבנו שזה נכון לכלכלה, וחשבנו שזה נכון לשלום

אליהו (אלי) רביבו: באילו תפקידים?     

חזי אבירם שייב: בעיקר רצפת המוסך; צווארון כחול

חזי אבירם שייב:  חשבנו שזה נכון לעשות את זה

חזי אבירם שייב:  זה קידם גם אותנו וגם את - - -     

אליהו (אלי) רביבו: תסביר לי טיפה, בכמה משפטים, מה זה צווארון כחול ורצפת המוסך? אילו תפקידים?     

חזי אבירם שייב: אנשים שעובדים בתחום של המכונאות

חזי אבירם שייב:  תיקון דברים טכנולוגיים – שאנחנו יודעים, דרך אגב, שהם כבר לא יהיו בעוד עשר שנים, כי עם הטכנולוגיה של הרכבים החשמליים, לא יצטרכו יותר מנועים או גירים

חזי אבירם שייב:  זה גם לא נכון להכשיר אנשים לזה, אז אמרנו שנכון להביא מישהו שכבר יודע ומבין, ושזה גם נכון לעשות את זה מהרשות הפלסטינית

אליהו (אלי) רביבו: בנסיבות העניין, באילו מדינות אתה חושב שניתן יהיה לאתר עובדים בתחום שלך?     

חזי אבירם שייב: כמעט בכל מקום

חזי אבירם שייב:  אפשר למצוא אותם ברומניה; במולדובה; באסיה

חזי אבירם שייב:  יש הרבה מאוד מדינות שיש בהן אנשים שהם אנשי מקצוע טובים, שאפשר להביא אותם למדינת ישראל, וגם לא להיתקל בסיטואציה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: בעל מוסך שיש לו שלושה או חמישה עובדים, ורוצה להביא עובדים מחו"ל – צריך להלין אותם? זאת אומרת, זו אופרציה שהיא אקוויוולנטית לאופרציה של עסק גדול

חזי אבירם שייב: אתה צודק, וזה מה שרציתי להגיד: ברירת המחדל הטובה ביותר – וזה לא משנה אם זה בעל מקצוע לעסק קטן או עסק גדול – היא לקחת את העובדים המקומיים, כי להכשיר - - -     

אליהו (אלי) רביבו: בצד האופרטיבי, אדוני

חזי אבירם שייב: בצד האופרטיבי – זה סיפור קשה, ואתה עושה אותו רק במצב של חוסר ברירה

חזי אבירם שייב:  אבל אנחנו יודעים לטפל בזה, ואנחנו, כאיגודים – גם איגוד המוסכים וגם איגוד יבואני הרכב – נדע לאפשר את העניין הזה

חזי אבירם שייב:      מה שאני רוצה להגיד זה שב-07 באוקטובר – הבנו שטעינו

חזי אבירם שייב:  זה לא יהיה יותר

חזי אבירם שייב:  אנחנו לא נוכל להעסיק עובדים פלסטינים

חזי אבירם שייב:  חסרים לנו 4,000 עובדים בשגרה

חזי אבירם שייב:  בחירום – במצב של היום, כשענף הרכב הוא משק לשעת חירום – חסרים לנו הרבה יותר

חזי אבירם שייב:      אנחנו צריכים לעשות את הדברים מהר, ואתם צריכים לאפשר לנו להביא לפה עובדים כמה שיותר מהר

חזי אבירם שייב:  אני לא חושב שאנחנו נוכל להביא 4,000 עובדים בזמן אמיתי, אבל צריך לאפשר לנו לעשות את זה כמה שיותר מהר

אליהו (אלי) רביבו: אני מאוד מודה לך

אליהו (אלי) רביבו:  אני מתנצל; על פי התקנון, קיבלתי אישור מיושב הראש לדחייה בחצי שעה

רונן לוי: אני יושב פה שעתיים

רונן לוי:  תן לי רק להשלים

רונן לוי:  אני מייצג את הקטנים

אליהו (אלי) רביבו: וכמוך אחרים

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק אסביר לך, במילה: גם אני מייצג אותם - -      

רונן לוי: אני מייצג אותם

אליהו (אלי) רביבו: - - כי אני מקיים ויוזם את הדיון הזה

רונן לוי: תן לי רק מילה אחת, בבקשה

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה

אליהו (אלי) רביבו:  התרשמתי, מתחילת הדיון, שאתה צודק בהכל

רונן לוי: אני רונן לוי, יושב ראש איגוד המוסכים בישראל

רונן לוי:  באתי לפה בשביל להבין איך אנחנו, כענף שלא השתמש בעובדים זרים – ואנחנו כרגע בלי עובדים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מר חזי שיקף את אותו הצורך

רונן לוי: לא

רונן לוי:  קודם כל, אנחנו הקמנו חברת השמה, ואנחנו עובדים עם משרד הכלכלה

רונן לוי:  אנחנו יודעים להביא מחו"ל, וגם הבאנו עולים חדשים

רונן לוי:  יש לנו מנגנון שיודע לעשות את זה

רונן לוי:  אנחנו גם נדע להלין אותם, ולחלק את העובדים מוסך-מוסך

רונן לוי:  יש לנו מוסכים שבהם יש שלושה עובדים או חמישה עובדים, ואנחנו יודעים לעשות את זה

רונן לוי:  אנחנו רק צריכים שאתם תגידו כן ותעזרו לנו

רונן לוי:      אני חושב שצריך להפוך את השיטה

רונן לוי:  אנחנו צריכים לבקש

רונן לוי:  אנחנו יודעים מה אנחנו מבקשים

רונן לוי:  אף מעסיק לא מבקש עובד סתם כך

רונן לוי:  אין לו סיבה להחזיק אנשים סתם

רונן לוי:  אתם פשוט צריכים לתת את המנגנון שיסייע, ומשרד הכלכלה יודע לעשות את זה

רונן לוי:       כיום, כשאנחנו עושים הכשרות - - -     

אליהו (אלי) רביבו: בוא נהיה תכליתיים

אליהו (אלי) רביבו:  מכיוון שאני אמור לסגור את הדיון – אנחנו רק יוצאים להפסקה; בשבוע הבא, ככל הנראה, יש לנו דיון המשך – יש כאן עוד כמה עשרות שביקשו לדבר - - -     

רונן לוי: איך אנחנו נדע שאנחנו הולכים לקבל מכסה?     

אליהו (אלי) רביבו: אתה אמרת: "אני יודע; אני מצאתי איך, ויצרתי קונסטרוקציה

אליהו (אלי) רביבו:  משרד הכלכלה, שאמון על זה, נמצא איתנו, ואני צריך שתגיד כן"

אליהו (אלי) רביבו:  הנה, אמרתי כן

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר כן

אליהו (אלי) רביבו:  אני איתכם

רונן לוי: אוקיי

רונן לוי:  תודה רבה

אליהו (אלי) רביבו: בחפץ לב

אליהו (אלי) רביבו:  כאמור, ישנם עוד לא מעט דוברים שביקשו לבטא את מצוקותיהם ולשקף את הצרכים, גם כאן באולם וגם בזום, אך מפאת קוצר הזמן – והוא תוצאה ישירה של דיון עמוק, ולא שטחי, שאנחנו מקיימים פה – הנחיתי את מנהלת הוועדה היעילה שלנו לקבוע דיון המשך

אליהו (אלי) רביבו:  אני סמוך ובטוח שכבר בשבוע הבא, בעזרת בשם, הוא יתכנס

אליהו (אלי) רביבו:  כאמור, אני חייב לסגור את הדיון, על פי התקנון, אז אגש, ברשותכם, לדברי הסיכום

אליהו (אלי) רביבו:      בראשית, הוועדה מודה לשר החוץ ולשר הכלכלה, על הצגת הדברים ועל ההירתמות שלהם

אליהו (אלי) רביבו:  היא מודה לשר החוץ על הפעילות מסביב לשעון, ביום-יום, במשך כל השנה, ולשר הכלכלה ואנשי משרדו, על ההצפה של הצרכים הנוספים

אליהו (אלי) רביבו:      הוועדה מבקשת ממשרד הכלכלה להציג לוועדה מתווה להגדלת כמות העובדים הזרים כמכסה משקית, ואיך, לגישתם, המתווה יעבוד

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה מברכת את משרד החוץ על החתימות הצפויות על ההסכמים הבילטרליים, ומבקשת מכל המשרדים לפעול ליישום מהיר, ולדאוג להטסת העובדים למדינה בפועל

אליהו (אלי) רביבו:       הוועדה מבקשת מרשות האוכלוסין וממשרד הבינוי להגדיר התקנת מעליות, שיפוצים, פיגומים, תשתיות וקבלנים בענפי הבניין, ולאפשר להם להעסיק עובדים זרים, וזאת לצד ההכרזה של נציגת משרד הבינוי והשיכון, שאמרה שדה פקטו – ניתן, כבר היום, להגיש בקשה

מיכאל אורן: רק למעליות

מיכאל אורן:  אם אלה לא קבלנים רשומים – אין לי איך לתת להם מענה

מיכאל אורן:  לשיפוצים – כן

קריאה: מיכל, אנחנו כן קבלנים בלי רישומים

קריאה:  את טועה

ענבל משש: למה לא? מעליות לא קיבלו? קיבלת 100 עובדים

קריאה: תודה

קריאה:  אני אשמח לדעת איפה הם

אליהו (אלי) רביבו: חברים, אנחנו לא פותחים דיון

אליהו (אלי) רביבו:  כשאני אומר שצריך לדאוג להגיד לי שרק מי שמוגדר כקבלן רשום – זה להגיד: "אני רוצה עוד בירוקרטיה"

אליהו (אלי) רביבו:  בואי תעזרי לי לעזור להם למצוא את הדרך שבה הם יוכלו להיות מוגדרים ככאלה

אליהו (אלי) רביבו:  לשם כיוונתי

אליהו (אלי) רביבו:       הוועדה מבקשת ממשרד העבודה לסיים בדחיפות את עבודת הצוות הבין-משרדי ולדווח לוועדה, עד לסוף השבוע, כשמכסת 3,000 העובדים לתעשייה מוכנה, וניתן כבר להביא אותם

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת שעצם סיום הדיון הפנימי לאותו דיוק, שעליו עבדתם במהלך החודשים האחרונים – לא מספיק לי

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לוודא שניתנה הוראה, ושרשות האוכלוסין, באמצעות נציגיו, כבר מקבלים אישור להביא אותם לארץ באופן מעשי

אליהו (אלי) רביבו:       הוועדה תקיים דיון חסוי על סטטוס העובדים הפלסטינים בעקבות המלחמה וביום שאחרי

אליהו (אלי) רביבו:  הוועדה תקיים דיון בשבוע הבא, שיהיה דיון המשך, בו נשמע את כל מי שלא דיבר, ותציג עוד חלופות נוספות

אליהו (אלי) רביבו:       לסיכום, אני זועק, כבר כמעט שנה, שאסור למדינת ישראל להיות תלויה באף אחד, באף מדינה, באף זמן, באף תחום, בלי שום קשר למלחמה, ובוודאי שהמלחמה מבהירה לנו עד כמה אנחנו חייבים להיות משוחררים, ולא תלויים באף אחד

אליהו (אלי) רביבו:       הפלסטינים, ככל הנראה, בלית ברירה שלנו – אישית, אבל כאסטרטגיה רחבה – יתאפשר להם להגיע

אליהו (אלי) רביבו:  מי ייתן ונוכל להרשות לעצמנו למצוא חלופה טובה, נכונה, יציבה, כך שלא נזדקק להם גם אם הם יהיו זמינים לעבודה

אליהו (אלי) רביבו:       
     תודה רבה לכם

אליהו (אלי) רביבו:  אני מודה לאדוני המנכ"ל על ההגעה, על ההירתמות ועל הנוכחות המלאה

אליהו (אלי) רביבו:  הישיבה נעולה