הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל, כנסת 25, פרוטוקול מספר 38, 2023-07-16 00:00

מיכאל ביטון: אני מכיר את סנאית, עשיתי עם סנאית את הפרויקט של המדעים לנוער, מה היה התפקיד שלך שם את זוכרת? לפני 12 שנה, 13 שנה מה היה התפקיד שלך?     

סנאית תמיר: גם הייתי נציגת - - -     

מיכאל ביטון: לא, את היית אחראית על תוכנית חינוך לנוער שהיה פה, נוער שוחר מדע, הבאנו איזה בחור שפירא מבוגר בן 80 של תרומה, אני זוכר יותר ממך אה? בעיה, איך קראו לו?         

אלי כהן: ופרופסור ניר בקר שהוא הרקטור

מיכאל ביטון: שלום ניר

אלי כהן: שהוא פרופסור לכלכלה, ועוד נמצאים איתנו - -     

מיכאל ביטון: זה ההזדמנות שלך להסביר לנו, דיקנט פחות או יותר אנחנו יודעים מה זה, רקטור מה עושה?     

ניר ברקת: שאלה טובה, קודם כל השם לא מוצלח מי יודע מה, סגן נשיא לעניינים אקדמיים

מיכאל ביטון: של הרמה האקדמית, לשמור על הפדגוגיה נקרא לזה

ניר ברקת: הדיקן של הדיקנים

אלי כהן: ונמצא איתנו ד"ר משה פרחי, יושב ראש החוג לעבודה סוציאלית

נאוה ארד: והסטודנטית לעבודה סוציאלית נוגה אור

מיכאל ביטון: שלום נוגה למה את כאן? בואי תשבי איתנו

אלי כהן: וגם מצטרף אלינו ראש העיר קריית שמונה אביחי שטרן, אני מציג רק את האנשים שעוד לא התחילו איתנו, נמצא בהמשך השולחן ד"ר אופיר בנימין מהחוק למדעי המזון, ד"ר אופיר בנימין אנחנו נציג בהמשך, אבל זה אפרופו צעירים חסרי מנוח זאת הדוגמה, משה היה פעם צעיר חסר מנוח הוא יספר, עכשיו הוא ותיק חסר מנוח, וכרמית שחר היא מנהלת מיזם גליליום שזה למעשה המרכז האקדמי לנוער אבל בגדול אנחנו נציג את הדברים, סיגל מה הסדר?     

סיגל סירואה: נתחיל עם עבודה סוציאלית, ואז נעבור לכרמית ולשוטף

משה מזרחי: אני אדבר מספר דקות ונעביר לנוגה אור

משה מזרחי:      ברוכים הבאים חברים יקרים, שמי משה פרחי אני ראש החוג לעבודה סוציאלית, שמח מאוד חשוב מאוד, כבוד גדול שאתם כאן

משה מזרחי:      אני אתן סקירה קצרה על החוג, קודם כל אנחנו גאים מאוד שהחוג שלנו לומר בזהירות הוא בין הגדולים בארץ, אנחנו קולטים מידי שנה בסביבות 300, קרוב אפילו ל-400 סטודנטים שמתפרסים על מספר תוכניות לתואר ראשון, תואר שני ולימודי השלמות ויש מטרה בחוג, המטרה היא לדייק את המקצוע והמטרה היא לדייק את הלימודים

משה מזרחי:      בסופו של דבר אנחנו כולנו יודעים ומודעים היטב לצורך בעובדים סוציאליים, אנחנו יודעים כמובן שהצורך הוא חוצה קהילות, הוא חוצה מדינות הוא חוצה את כולם, ואנחנו יודעים היטב שאין לנו לוקסוס להישאר במקום וחייבים כל הזמן להשתפר, כל הזמן לדייק, כשאני אומר לדייק זה לדייק את קצב העבודה, לדייק את הדיוק או את החיבור שבין המתודות שאנחנו לומדים והצרכים בקהילה, לחזק את הקשר עם הקהילה, להבין שאנחנו לא בעלי הידע אלא בעצם הקהילה בעלת הידע ואנחנו כל הזמן צריכים להתאים את עצמנו לצרכים שקיימים בקהילה

משה מזרחי:      לטובת העניין הזה כהלך הרוח ((state of mind, אני מבקש כל פעם מחדש מחברי הסגל שלנו שלא ייצמדו רק לידע קיים אלא שישאפו תמיד לפתח ידע חדש

משה מזרחי:      נוגה אור עוד שנייה תתאר לנו קצת מהידע החדש שפתוח פה בחוג ועל היישומיות שלו, בחוג שלנו אנחנו צריכים לומר שאנחנו יחידים בארץ שיש לנו מסלולי לימוד כבר משנה א' בתואר ראשון שנותנים לסטודנטים עוד קצת דיוק ביכולות ההכשרה שלהם, מסלול ראשון ששמו לחץ טראומה וחוסן שנדבר עליו עוד מעט, שהוא מכשיר סטודנטים להתערבויות ראשוניות מידיות במצבי חירום

משה מזרחי:      מסלול השני שמו פרקטיקה של מדיניות בהובלת ד"ר איילה כהן, מסלול שמכשיר את הסטודנטים לזהות פערים חברתיים שנמצאים לידינו בפריפריה בקהילה ולדעת לגשר על פניהם

משה מזרחי:      מסלול שלישי שמו עבודה סוציאלית רפואית בריאותית, שאנחנו מכשירים את הסטודנטים לעבוד מול מסגרות בריאות עם מסגרות בריאות אל מול החולים, ובעצם לתווך בין החלק הרפואי ובין החולים

משה מזרחי:      אני כן רוצה להעלות נושא חשוב מאוד כאן, זה לא סוד שאנחנו פריפריה, למרות זאת אנחנו כאמור לא סתם חוג מבוקש, אנחנו חוג שמצליח להיות בקדמת הפיתוח, לכן פתחנו לשמחתי הרבה בעזרת הנהלת המכללה מרכז מחקר, שהכותרת שלו היא חדשנות בעבודה סוציאלית, מרכז המחקר הזה אמור לשאוב אלינו עוד אנשי סגל בכירים ככל האפשר מכל הארץ

משה מזרחי:      אני אומר את זה משום שכיום המצב הוא שפחות או יותר 25% מחברי הסגל מגיעים פחות או יותר מהאזור, ואנשי הסגל הנוספים אנחנו מצליחים לשמחתי לעודד אותם להגיע ממקומות יותר מרוחקים אלינו, ככל שהם מגיעים יותר קרוב וככל שהם מגיעים עם יכולות יותר גבוהות אנחנו יוצאים נשכרים

משה מזרחי:      אנחנו שמחים וגאים שבכל שנה אנחנו משחררים לאוויר בוגרים חדשים מהתואר הראשון ומהתואר השני, ודרך הפאזה הזאת אנחנו מצליחים לעודד ולשפר גם את המקצוע וגם את החוסן הקהילתי הרחב

משה מזרחי:      אני אתן דוגמה אחת ונוגה תרחיב אותה שקשורה לתחום החוסן, הדוגמה הזאת מראה על תחום מסוים של חדשנות שאנחנו מקדמים בחוג אל מול עוד הרבה מאוד - -, עד לא מזמן היה נהוג או הייתה נהוגה תפיסה שאומרת, כשאני מגיע לאדם ואני רוצה לעזור למישהו שנמצא במצוקה, מה נעשה? כמו שכולנו עושים, אנחנו מקשיבים, אנחנו מרגיעים, אנחנו נותנים לו לשתות מים, אנחנו חומלים

משה מזרחי:      כבר לפני 10 שנים נפתח שיח עם חברים במשרד הבריאות מודל שאומר בדיוק הפוך, בוא נפעיל, בוא נצמצם את ההכלה ויותר נעודד לפעילות, והמודל הזה התגלגל והפך להיות מודל לאומי להגשת עזרה ראשונה נפשית, ולאומי משום שמשרד הבריאות הכירו בזה כלאומי, וכיום אנחנו מכשירים את כלל, את כל הקהילה בעצם באותה תפיסה, כולל צה"ל שאימץ את המודל וכבר מכשיר את החיילים כבר בטירונות, כל מוסדות הבריאות, כל מוסדות המתערבים הראשונים, משטרה, כב"א וכל אלה, זהו תחום של חדשנות שאנחנו גאים אחד מיני רבים

משה מזרחי:      לסיכום שנייה לפני שאני מעביר לנוגה אור, החוג לעבודה סוציאלית מוביל עד כמה שאפשר, חדשנות, דיוק, מהירות, אם בשעתו אני למדתי שמה שחשוב הוא תהליך, אנחנו מתעקשים על תהליך זה חשוב התהליך, אבל אנחנו חותרים כל הזמן לתוצאות ותוצאות שמראות כיצד שיפרנו את איכות החיים של הפרט, של הקבוצה, של הקהילה, של המדינה, לשם אנחנו חותרים, ואני חושב שככל שנצליח לייצר או לקלוט עוד סטודנטים ולהרחיב את הסגל וכמובן להרחיב את המשאבים, שגם המחקרים וגם הדידקטיים - - שלנו ככך נרוויח יותר

משה מזרחי:  נוגה

נאוה ארד: 	 שלום אני נוגה אור, סיגל ביקשה ממני קצת לספר על החוויה שלי כסטודנטית

מיכאל ביטון: ספרי על עצמך גם לפני, מאיפה באת איך הגעת

נאוה ארד: אוקי, אז אני סטודנטית שנה ג' בעצם בחוג לעבודה סוציאלית במסלול לחץ טראומה, גדלתי ברמת גן, בהמשך עשיתי שנת שירות בירוחם

מיכאל ביטון: איפה?     

נאוה ארד: דרך איילים

מיכאל ביטון: מה בקרנפים?     

נאוה ארד: בשנה שלהם אנחנו היינו

מיכאל ביטון: לא, היה משבר באיילים, היה צריך להציל שם כמה עשרות ש"שינים שאמרו להם לכו הביתה אין שנת שירות כי הייתה שנת משבר, גייסנו כסף והשארנו אותם בירוחם, חיפשנו דירות של אנשים עניים, לימדו אותם לעשות בנייה, יפה נוגה אור קדימה, טוב ששאלתי את השאלה

נאוה ארד: וזהו, בהמשך גם יצא לי לגור בעוד מקומות אחרי השחרור, ואז בעצם הבנתי שאני רוצה ללמוד עבודה סוציאלית אחרי השירות הצבאי, וניסיתי להבין איפה הכי יתאים לי ללמוד, כי מצד אחד רציתי כן מקום שהוא יתאים לאורח חיים שלי, כאילו היה לי מאוד חשוב איפה גם, איפה אני אלמד גם מבחינה אקדמית אבל גם מבחינה סביבתית, ואז כששמעתי על תל חי, - - לעבור למקום שהוא קצת יותר קרוב לטבע, יותר מחובר, לא בהכרח מרכז הארץ וככה הגעתי גם לכאן, וגם באמת גם בתור סטודנטית, אולי עוד לפני זה גם באמת הבנתי שהחוג לעבודה סוציאלית כאן הוא באמת מהמקצועיים שיש ואז גם כשהגעתי לכאן השתכנעתי

נאוה ארד:      באמת ההתחלה הייתה לא פשוטה כי זה היה להיכנס לתוך קורונה ולתוך זומים ולא להבין מה קורה מסביב, אבל עם זאת אני יכולה להגיד שהמרצים היו מאוד מעניינים, אפילו עם האתגרים של הקורונה והזום וכל זה, ממש הצליחו כל פעם לנסות ולהבין איך מעבירים לנו את החומרים בצורה שהיא עניינית ומעניינת על אף הקשיים

נאוה ארד:      ובאמת עוד אחת מהסיבות שהגעתי ספציפית לעבודה סוציאלית שכאן, זה בגלל המסלול של לחץ וטראומה, לחץ טראומה וחוסן, באמת במסלול, אני ארחיב קצת על המסלול, אנחנו מתחילים אותו בשנה א' בסמסטר ב' לאחר איזשהו תהליך של מיון, ושמה אנחנו מתחילים אחרי הכניסה למסלול, אנחנו מתחילים לעבוד בשני צירים, ציר אחד של קורסים שהם יותר מעמיקים בעולם הטראומה עולם החוסן, מתן עזרה רגשית בעצם בכל מיני מצבי חירום, מקבלים כל מיני כלים פרקטיים, מודל מעשה ועוד כל מיני דברים

נאוה ארד:      במקביל אנחנו גם מתנדבים בנוסף להכשרה המעשית במקומות שבעצם קשורים לזה, בין אם זה מרכז סיוע לנפגעות תקיפה מינית, שיתוף פעולה עם יחידת חילוץ גולן ועוד כל מיני דברים שככה, נט"ל, ואז אנחנו גם בעצם ממשיכים את זה בשטח את הכלים שאנחנו מקבלים, וזהו

נאוה ארד:      אני יכולה להגיד שהלימודים במכללה פתחו אצלי המון המון גם חשיבה טיפולית, ראייה קהילתית מערכתית כזאת, וגם חשיבה ביקורתית איך בעצם לחשוב בצורה ביקורתית שתועיל בעצם ללימודים שלנו למערכת, איך להביא את זה בצורה נכונה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יש פה גם מחלקות לשירותים חברתיים של המועצה המקומית?     

נאוה ארד: בטח בהכשרה המעשית, זה בלי קשר למסלול, בהכשרה המעשית אנחנו גם נמצאים, אנחנו נמצאים בכל האזור מכאן עד לטבריה על לאזור נהרייה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: וגם בעיריית קריית שמונה גם ביישובים?     

נאוה ארד: כן, גם בכל רמת הגולן אנחנו מתפרסים בהכשרות המעשיות, אני בשנה ב' עשיתי הכשרה מעשית במחלקה לשירותים חברתיים במגדל

טטיאנה (טניה) מזרסקי: עד לשם?     

אלי כהן: זה לא רק עד לשם, יש גם כאלה שעושים את הפרקטיקות שלהם בחיפה ובכרמיאל

אלי כהן:      בתל חי בכלל כמות האנשים שמעורבים, אין ארגון בגליל המזרחי, אין ארגון שהוא חברתי חינוכי והיום גם כלכלי שאין בו נציגות של תל חי, אם זה מתנדבים אם זה הדרכה, חברי סגל, סטודנטים מכל הסוגים וכל סוגי הפעילויות, זה אומר מהוסטל לצרכים מיוחדים בקריית שמונה וחצור הגלילית, דרך כל לשכות הרווחה במרחב, זה לא רק לשכת הרווחה בקריית שמונה, גולן גליל עליון, זה גם בטבריה ואמרתי יש הדרכות בחיפה, הם פרוסים, אנחנו פרוסים, כלומר בתוך העבודה הסוציאלית, שמעתם יחידת חילוץ גולן, זה לא טריוויאלי, זה בדיוק הסיפור של חוג במדעי החברה שהוא יזם לא פחות מחוגים טכנולוגיים, זה עולם יזמי לחלוטין

אלי כהן:       והכל זה הסיפור של אנשים מטורפים שסוחבים את הרעיון שלהם, מטורפים במובן החיובי, משוגעים במובן החיובי שסוחבים רעיון וממשים אותו

שבח שטרן: רגע מילה שקשה גם להשיג כוח אדם מקצועי בעבודה סוציאלית, הרי זה מתחלק להמון המון תחומים, אני יכול להגיד שאני מפרסם מכרזים הרבה וזה מאוד משמעותי

אלי כהן: הסיפור של הדרכת סטודנטים הוא סיפור מורכב, אנחנו מתמודדים עם זה במשך שנים, לשמחתי הוות"ת במודל תקצוב החדש משפר את תקצוב עבודה סוציאלית בגלל הזה, אבל זה סיפור לדיון אחר, תודה לכם ומי עכשיו?     

סיגל סירואה: נעבור לכרמית, אתה רוצה להגיד אולי אלי משהו על ההקשר?     

אלי כהן: אנחנו עדיין בשלב של המזטים, כלומר אנחנו עוד לא בעיקרי, אנחנו בשלב של המזטים, זה אומר אמרנו שאנחנו דוגמים לכם דברים מתל חי כדי שתכירו את המגוון ואנחנו לא נעבור על הכל אלא זה דגימות

אלי כהן:      אז ראיתם אקדמיה חוקרת באגמון, ראיתם חוג במדעי החברה שהם היו צנועים, זה החוג הכי מבוקש היום בארץ, אתם שמעתם שהיא באה מרמת גן, רוב הסטודנטים שלה הם לא רק צמיחה מקומית, אנחנו נדבר על הנתונים של תל חי יותר מאוחר, אבל הם מביאים חבר'ה מהארץ, ולצערנו אנחנו על כל סטודנטית איכותית מאוד שמתקבלת אנחנו דוחים שלושה סטודנטים מאוד איכותיים שלא מצליחים להיכנס לחוג, אנשים נלחמים על כל מקום בחוג הזה, אז זה החוג בעבודה סוציאלית

אלי כהן:      שוב, במספרים אז תל חי שליש מהסטודנטים שלנו הם בני הגליל המזרחי, כשאני אומר גליל מזרחי זה כרמיאל מזרחה בית שאן צפונה, זה שליש מהסטודנטים שלנו, שני מהסטודנטים שלנו באים או מהגליל הרחוק, חדרה צפונה גליל מערבי, חיפה יזרעאל, ועוד שליש מהסטודנטים שלנו באים ממרכז הארץ ודרומה, החריגים זה אילת וזה, אבל מסה מרכזית שליש מהסטודנטים שלנו באים ממרכז הארץ

אלי כהן:      עכשיו נתנו שתי דוגמאות מהעולם האקדמי ופה אנחנו מגיעים לעולם החברתי ואחרי זה נגיע לעולם הכלכלי, אבל שוב הכל בא דרך אקדמיה, מרכז אקדמי לנוער ששוב מיכאל מכיר טוב כי בתקופתו התחלנו את זה אבל מאז קרו דברים

אלי כהן:      דרך אגב לכל מי שיושב פה, מיכאל ביטון חבר הכנסת מיכאל ביטון וחברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, הצגנו את הצד שלנו ולא את הצד של האורחים, וכרמית היא מנהלת מיזם גליליום, שזה המיזם, היה לנו מרכז לפני 10 שנים היה לנו כבר מרכז אקדמי מדהים בתל חי, ואז באו ואמרו וואלה יש בתל חי, בואו נרחיב את זה כדי שכל ילדי הגליל ייהנו ממנו, מרכז אקדמי לנוער, ואז התחברנו עם האשכול ביחד כדי להקים את מיזם גליליום, וצירפנו לתוך המיזם את מכללת צפת ומכללת כנרת, ובזמנו את אוהלו לפני שאוהלו הפכה להיות חלק מאיתנו

אלי כהן:      המיזם הזה מגיע לילדים ובני נוער, כשהרעיון הוא לתת לילדים בגליל המזרחי מה שילד בתל אביב מקבל בעולמות של מדעים

טטיאנה (טניה) מזרסקי: חטיבת ביניים נכון?     

אלי כהן: כשאני אומר ילדים זה עד תיכון כולל תיכון

סיגל סירואה: מיסודי

אלי כהן: וכרמית היא המנהלת של המיזם, המיזם הוא ניהול משותף של אשכול גליל מזרחי ושלנו, כשנגיע לסוגיית התקציב או אפרופו בעיות אז נדבר גם על זה

כרמית שחר: צוהריים טובים

מיכאל ביטון: כמה זמן את עובדת כאן כרמית?     

כרמית שחר: אני חמש שנים כבר יש לי הזכות לנהל את השותפות הזאת, לפני זה נפגשנו מיכאל עבדתי במרכז מעשה הרבה שנים, אז אולי משם אני נראית לך מוכרת

מיכאל ביטון: אה, זכרתי משהו כן

כרמית שחר: לפני זה עבדתי 12 שנה במרכז מעשה, עם מיקי יוסי, אני גרה פה בכפר גלעדי אמא לשלושה ילדים, אפרופו מרכז מעשה חיפשתי אחרי שעבדתי בעמותה שהיא ארצית, לנסות ולהשפיע ולקחת את הכלים שרכשתי להשפעה על המרחב שבו אני גרה וזה המרחב של הגליל המזרחי וככה הגעתי לגליל יום

כרמית שחר:      מעבר למה שאלי ככה סיפר, גליליום היא שותפות שחברים בה דיי הרבה גופים, וכל גוף בתוך השותפות יודע מה תפקידו בתוך השותפות הזאת, כשהרעיון בגדול הוא לייצר שוויון הזדמנויות דרך חינוך מדעי וטכנולוגי, מתוך הבנה שהחינוך המדעי והטכנולוגי יכול להוות את המקפצה המשמעותית ביותר, או שם נמצאים הפערים הגדולים ביותר בין הילדים שגדלים פה במרחב לבין הילדים שגדלים במרכז, ודרך חינוך מדעי וטכנולוגי או דרך יצירת הזדמנויות ותשתיות של חינוך מדעי וטכנולוגי, אנחנו יכולים לקבל מוביליות יותר גבוהה מצד אחד, ומצד שני לייצר פה עם כל השותפים שכבר נמצאים פה איזה שהוא נרטיב אחר, שונה, חדשני, יזמי לכל המרחב שנמצא פה

כרמית שחר:       בתוך השותפות חברים גם שלוש מכללות אקדמיות חברות ואשכול גליל מזרחי על כל הרשויות שלו, מכון מיגל, המעבדה לחקר ימים ואגמים בכנרת, פקולטה רפואה בצפת, בתי חולים, תעשיה, ככה אלי אמר שתל חי מעורבת כמעט בכל דבר, אז גם אותנו מערבים כמעט בכל דבר שקורה פה, ויש פה קשר הדוק בין כלכלה לחינוך לחברה, אז זה ככה מה שאנחנו עושים

כרמית שחר:       איך אנחנו פועלים? אנחנו פועלים דרך שלושה מרכזים אקדמיים לנוער שהגדול ביותר נמצא פה בתל חי, ויש עוד שניים בכנרת ובצפת, כל מרכז כזה מכיל בעיקר נשות מדע שמפתחות תוכניות לימודיות עבור בתי ספר בחינוך הפורמלי, למה בחינוך הפורמלי? כי שמה הילדים נמצאים רוב שעות היום ושמה אפשר להגיע לכל הילדים, בלי סממן של מי יכול ומי לא יכול מגיעים גורף לכולם, אנחנו מבצעים תכניות במדעים שלא מחליפות את המורים אלא מהוות את הקומה מעל, מנגישות מעבדות, מייצרות אקדמיזציה בתוך בתי הספר

טטיאנה (טניה) מזרסקי: איך ההסעות, הסעות זה מוסדות לימוד או ילדים מגיעים?     

כרמית שחר: אנחנו גם מגיעים לתוך בתי הספר וגם בתי הספר מגיעים לאקדמיה עצמה שקרובה אליה, יש חשיבות לשני הצדדים

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ומי משלם עבור ההסעות, בתי ספר או אתם?     

כרמית שחר: גם בית הספר גם אנחנו, מגייסים כסף

טטיאנה (טניה) מזרסקי: עכשיו התוכנית שלכם הציעו תוכנית לתלמידים של כרמיאל, אבל עם הגעה עצמית של התלמידים, ואני יודעת שלפחות 10 תלמידים ויתרו בגלל שלא היה להם מי שייקח אותם

כרמית שחר: אז זה המשמעות של כניסה לתוך בית הספר, ואנחנו לוקחים את כל בית הספר כבית ספר

ינון אזולאי: מה שאנחנו רוצים לעשות זה עם אשכול בית הכרם כדי להרחיב את זה, התחלנו משא ומתן עם אשכול בית הכרם כדי שיהיה אפשר לגשר, אנחנו כבר עושים את זה, חתמנו על הסכם עם אשכול גליל מערבי, כדי להרחיב אנחנו בדרך לבית הכרם וזה ייתן מענה, עוד מעט ניגע בבעיית התקציב שאני סומך על מיכאל כמו שהוא עשה עם משאבים, עוד דקה זה יגיע

כרמית שחר: אני אגיד שמבחינת מספרים, אנחנו מגיעים היום אחרי קורונה בסדר, מה שהיה לפני קורונה מת, אחרי קורונה אנחנו מגיעים לכ- 6,000 ילדים מיסודי עד תיכון שנהנים מהשירות של גליליום, שמתוכם 5,300 תלמידים שמקבלים תוכניות עומק, מה זה אומר תוכניות עומק? זה תוכניות שלפחות 30 שעות לתלמיד, זאת אומרת זה לא רק חשיפה למדעים או רגע הכרות, זה ממש מלמדים תהליכי חקר, מלמדים תהליכי של חשיבה ביקורתית של פיתוח מוצר, מייצרים תשתית מדעית עם מחשוב מעבדתי מתקדם, וזה בעצם מה שאנחנו עושים

כרמית שחר:       הפונקציה של המספרים היא תמיד פונקציה של כסף, לעסוק במדע זה דבר יקר ודורש תשתיות, אבל גם כל השותפים נותנים לנו את התשתית שלהם ואת הידע שלהם, אם אני צריכה חוקר אני נשענת תמיד על האקדמיה, על החוקרים של מיגל, על החוקרים של תל חי, על התשתיות של שני הגופים האלה במקרה הזה, ובעצם הכל מעורב עם הכל, זאת אומרת התוכניות הן לא חיצוניות לאקדמיה, הן נובעות והן מייצרות מתוך האקדמיה

כרמית שחר:       ולפני שנעביר ככה את השרביט לאופיר, אז כשאופיר חוקר משהו בתחום הפודטק והוא יש לו איזה רעיון חדש, אז מתוך זה נוצרת תוכנית עבור ילדים שגם מתעסקים בפוד טק, ובסקיילים אחרים מתעסקים באותו נושא ובעצם משרתים את אופיר ואולי נותנים לו רעיונות מצד אחד, ומצד שני הוא מעשיר אותנו בידע שהוא צבר, וככה הדברים האלה עובדים

כרמית שחר:       יש לנו כלפחות 30 חוקרים פעילים שמלווים תלמידים בעבודות גמר מדעיות שמייצרות כמעט 50 בין 40 ל-50 עבודות גמר מדעיות כל שנה, בממוצע ציונים של מעל 95, וזה מקנה עוד 5 יחידות לימוד לילדים שגדלים פה במרחב במקצוע מדעי, והדבר הזה הוא ממש דבר שהוא משמעותי, והיום באים מכל הארץ ללמוד איך אנחנו עושים את זה, כי השילוב של מי שנמצא פה ומייצר פה ידע והיכולת שלנו להנגיש את זה למערכת החינוך זה בעצם הסיפור, וכולם לוקחים בזה חלק, גם הרשויות וראשי הרשויות, והאשכול והאקדמיה והתעשייה וכולם

אלי כהן: כשאמל שאל אם אנחנו רוצים נציגי משרדים, ביקשנו את משרד החינוך לא בשביל האוניברסיטה, כי עם מל"ג ועם ות"ת אנחנו בקשר טוב, אבל מיזם גליליום שזה העולם של בני הנוער במערכת החינוך הפורמלית, אנחנו כרגע אני אדבר על זה יותר מאוחר קצת יותר, אנחנו כרגע בנקודת משבר, כסף שהיה צריך להגיע שנה שעברה נתקע

ינון אזולאי: אני אתן על זה ברשותך, אני בשבוע שעבר דיברתי עם המשרד לפיתוח הנגב, זה אותו סיפור של משאבים מיכאל, כסף אושר ב-21 לדצמבר, פשוט גם בתקציב והכל, ואז בחירות, הכסף חזר לאיתי טמרקין באוצר ביום חמישי האחרון, כל מה שצריך אומר משרד הנגב, אני צריך שיחזירו את זה בכוונה

אלי כהן: ניכנס לזה בהמשך, אבל היה חשוב שתכירו

ינון אזולאי: כמו שעשית עם משאבים זה רק להחזיר את זה

מיכאל ביטון: יש בנגב גליל?     

ינון אזולאי: כן, זה במשרד הנגב והגליל אמור להגיע

מיכאל ביטון: לא זה אוצר

ינון אזולאי: אצל האוצר

מיכאל ביטון: אבל תגיד לי לאיזה שנת תקציב זה היה?     

ינון אזולאי: זה היה בשנת תקציב 2022, אושר והגיע כבר לוועדת הכספים, ומשום מה נמשך בחזרה על ידי האוצר וממתין עדיין לחזור לנגב, דיברתי עם משרד הנגב והגליל

מיכאל ביטון: איך ממתין אם זה 2022 התקציב נגמר?     

אלי כהן: אני אומר חבר'ה בואו נשלים את החלק הזה וניכנס לפרטים, רק אמרתי למה רצינו את משרד החינוך

מיכאל ביטון: איזה סכום זה?     

ינון אזולאי: 4 מיליון שקלים

אלי כהן: תודה רבה כרמית

מיכאל ביטון: כרמית את הולכת?     

כרמית שחר: אני אשאר אם אתה צריך שאני אשאר

מיכאל ביטון: אני אגיד לך משהו, קודם כל האיש שעשינו איתו לדעתי קוראים לו לני שפירו, את זוכרת את השם הזה? לא זוכרים? זה ניצול שואה שהיו לו 2 מיליון דולר והוא רצה להנציח, שכנענו אותו לעשות מדעים לנוער דרך מגבית קנדה ותל חי, בסוף הכנסנו את קרן רש"י לסיפור עשינו איזה תנועה סיבובית עם הכסף, הם החליפו את הפעילות, זה האיש הניצול עצמו, אבל הנציג שלו היה לני שפירו מישהו מאוד מבוגר

מיכאל ביטון:      בכל מקרה שמרנו שם כסף לפעילות, אמרנו חצי יהיה לבניין וחצי לפעילות לכמה שנים, כספי הפעילות האלה קיימים?     

אלי כהן: אין היום כספים, אין כספי פעילות לא מרש"י, הקנדים יודעים אבל דרך פעילות שנתית לא כספים שמורים, אבל אנחנו נדבר על זה בהמשך

מיכאל ביטון: דבר שני, אמרת שאת הולכת לפורמלי כי זה באמת שוויוני כי זה יגיע לילדים לכולם, אבל אנחנו למדנו שהבלתי פורמלי עושה את השינוי, כי שם ילדים מתמסרים לאיזה נושא שמדליק אותם ופרצנו דרך עם הרחפנים והרובוטיקה ועוד כמה דברים בבלתי פורמלי

מיכאל ביטון:      זאת אומרת זה נכון להגיע לכל בית ספר ולתת הזדמנות שווה, אבל לייצר כמו תנועת נוער של מדעים סביב רובוטיקה סביב רחפנים, הצבא בנינו יחידה בצבא של להבים על בסיס הילדים מירוחם

אלי כהן: אתה צודק אתה צודק, אבל כדי להגיע לילדים במדעים המערכת הלא פורמלית לא ממש יודעת

מיכאל ביטון: לא אבל רגע אבל אני אומר שניה, זה שמשרד החינוך מתקצב או לא מתקצב צריך לטפל בזה, אבל המרכז שלך הוא צריך להיות גם בלתי פורמלי, ההבדל בין ילד שהולך לבית ספר לילד שבוחר אחרי צוהריים להעמיק במשהו זה משהו אחר, הוא עושה את זה מתשוקה

כרמית שחר: בין 5% ל- 6% מהפעילות שלי היא בבלתי פורמלי, וזה באמת כמו שאתה אומר סביב תוכניות מצוינות, אנחנו קוראים לזה ששם באמת גם התוכנית ממיינות וגם הילדים בוחרים, יש לנו גם את הזירה הזאת היא מבחינת היקפים היא הרבה יותר קטנה, אבל היא קיימת ואני מקבלת את מה שאתה אומר

מיכאל ביטון: זה גם לא כל כך חייב להיות ממיין, זאת אומרת ברור שאתה תיקח לשם ילדים מבריקים, אבל אתה יכול לקחת ילד שנראה שיש לו פוטנציאל, ואם הוא יהיה בתוך קבוצה בלתי פורמלית כזאת יכולות שעוד לא ברור שפרצו אצלו - -     

שבח שטרן: כן אני חושב שיש במרחב לא מעט מסגרות בלתי פורמליות סביב הנושא של חדשנות, יזמות, קידמה וכו', באמת הבעיה היא איך אנחנו מגיעים לזה שכל הילדים יעברו שמה, צריך לחשוף אותם במערכת הפורמלית, ולכן אני חושב שמגיעים ל-5%, 6%

מיכאל ביטון: אבל אני לא חושב שיש לא מעט אדוני ראש העיר, אני חושב שיש מעט מדי, תגיד לי במדעים מה יש?     

שבח שטרן: רק שבוע שעבר הוצאנו מקום ראשון למשל בתוכנית של יוניסטרים, שזה גם כן יזמות וחדשנות

מיכאל ביטון: כן אני מכיר את יוניסטרים, אבל יוניסטרים זה הזדמנות ל-20 ילדים

אלי כהן: גם אודיסאה שפועלת למעשה ומתחילה במערכת החינוך, אבל הפעילות היא בשעות הפנויות של הילד, זה לקחת את השפיץ של המחוננים וזה - -     

מיכאל ביטון: אנחנו לא רואים בזה מחוננים אני חושב שאתם טועים בדבר הזה, אנחנו הבאנו ילדים בסיכון לרובוטיקה והם עשו שינוי

כרמית שחר: כשאני אומרת ממיינת זה לא בהכרח רף ציונים, אלא זה מבחינת עניין, רצון להתמיד, יש פה עוד פרמטרים

שבח שטרן: צריך שתהיה להם איזה אוריינטציה מדעית או משהו, אחרת הוא לא יוכל להצליח שם

מיכאל ביטון: בכל מקרה הבלתי פורמלי הוא לא פחות חשוב מהפורמלי

אלי כהן: בהחלט, כרמית תודה

אלי כהן:  ואחרון בסבב הזה זה אקדמיה אבל זה העולם הכלכלי, איך אקדמיה מייצרת מרחב כלכלי, וזה העולם של האקוסיסטם, פוד-טק, אגרו טק שנוצר פה במרחב, והוא נוצר רק בגלל שיש פה מערכת מחקרית ואקדמית חזקה בתחומים האלה, ד"ר אופיר בנימין הוא מרצה בחוג למזון והוא ימשיך

אופיר בנימין: תודה אלי תודה לכולם, צוהריים טובים, אני חושב שכולנו מודעים למה שקורה היום במציאות של המשבר האקלים והמשבר התזונתי וביטחון מזון שמאוד תופס את כל העולם, ואני חושב שתחום כמו מדעי המזון ותזונה וחקלאות ביוטכנולוגיה, כולם נמצאים בפרונט היום של התמודדות עם המשברים האלו, אז זה מה שתופס חזק מאוד גם אצל הסטודנטים וגם אצל החוקרים אצלנו בחוג וגם אצל הילדים, אם נסתכל על כל הנוער עד הסוף בעצם מתעסקים בתחום הזה

אופיר בנימין:       אנחנו בחוג למדעי המזון חוג שמכיל בסביבות ה-50 סטודנטים לשנה 150 בתלת שנתי, חוג שבעצם מלמד את הסטודנטים איך להתמודד עם הכלים של העתיד כדי למצוא פתרונות לבעיות מזון, פיתוחי מוצרים חדשים שהם יותר בריאים, יותר בר קיימא, יותר מכוונים גם למה שהציבור רוצה, יש עכשיו הרבה יותר מודעות לתזונה בריאה יותר וירוקה יותר סביבתית, ובסוף הם נקלטים מאוד מהר בתעשיית המזון הישראלית בכל חלקי המדינה, יש לנו בוגרים שנמצאים ביוטבתה ויש כאלה שנמצאים במקומות אחרים בארץ במרכז ובצפון, וגם בחברות פוד-טק שזה משהו שהתחיל בערך לפני שבע שנים התחיל לצמוח הסקטור הזה של הפודטק, וזה חברות סטארט אפ שמפתחות חדשנות במזון טכנולוגית

אופיר בנימין:       אז הסטודנטים נמצאים שמה, הם בעצם יכולים לבחור אחרי שלוש שנים או ללכת לתעשייה או להישאר אם הם רוצים לעשות מחקר, להישאר בתל חי ולחקור לתואר שני, התחום של תואר שני גם מאוד מתפתח בתחומי מחקר מגוונים, פה אצלנו בתל חי יש תחומים כמו חלבון אלטרנטיבי, שזה למצוא חלבונים ממקורות יותר בר קיימא, להחליף את המין החי ומן הצומח, בשר מתורבת אם שמעתם, זה עכשיו תחום שהוא מאוד מאוד ככה בכותרות

אופיר בנימין:      תחום הבשר המתורבת ותחום התסיסה תחומים שהם מאוד מרכזיים היום, וישראל היא אחת מהמובילות העולמיות בתחום הפודטק ובתחומים האלו שציינתי, עם הרבה גיוסי השקעות בשנים האחרונות, צמיחה של חברות, וזה משפיע על בעצם כל עולם המזון העתידי

אופיר בנימין:       תל חי נמצאת ממש בפרונט של הדבר הזה יחד עם מכון המחקר מיגל מבחינת החוקרים שנמצאים אצלנו, והתחומים כמו שאמרתי הם מאוד מגוונים, בעיקר הכוח אדם שעובד זה סטודנטים לתואר שני, אבל יש גם דוקטורנטים שמצטרפים מאוניברסיטאות אחרות בשיתוף פעולה עם החוקרים של תל חי ומיגל

אופיר בנימין:      ואני אגיד עוד דבר חשוב, זה שבשנים האחרונות אנחנו עובדים מאוד חזק כל האזור פה, כדי לקדם את מה שנקרא האקוסיסטם של תחום הפודטק והאגרי טק כל אחד בזווית שלו, יש פה פעילות של תחום החממה, הקמה של חממה מצד רשות החדשנות בתחום הפודטק שיושבת בקרית שמונה, החממה כבר עם 10 חברות היום שנמצאות שם, והיא מייצרת פה בצפון ממש תנועה של פעילות מחקר וחדשנות, ולא מעט משתמשים גם בתשתיות שיש לנו פה במכללה ובמיגל, אז זה פעילות של החממה

אופיר בנימין:       יוזמה נוספת היא יוזמה להקים את מכון המזון הלאומי של ישראל פה בצפון בתל חי, זה מכון שבעצם נועד לתת שירות לתעשיות המזון לחברות פוד-טק, לתת להם גישה לציוד ציוד פיילוט, שמה זה אומר? זה במקום ללכת ולהשבית קו ייצור בהיקף גדול, אתה יכול לקחת קו קטן שעושה את אותו דבר רק בהיקף קטן, ולייצר איתו מוצרים חדשים ולראות שזה עובד כמו שצריך, לתת את זה לטעימות לבדוק את זה, אז אפשר בעצם לייצר דרך מכון המזון מגוון רחב של מוצרים ולבדוק אותם בתוך המכון, ולצאת עם זה החוצה בפיתוחים חדשים עם חברות חדשות, בנוסף שימוש בציוד אנליטי וסנסוריקה, ייעוץ, כל מיני דברים שצריכים החברות כדי להתקדם ולפתח יוכלו לקבל בתוך הישות החדשה שנקראת מכון המזון

אופיר בנימין:       אז זה ככה - -     

מיכאל ביטון: כמה זמן זה קיים?     

אופיר בנימין: המה?     

מיכאל ביטון: הפודטק כתפיסה?     

אופיר בנימין: הפודטק שבע שמונה שנים בערך

מיכאל ביטון: עשיתם מזה שקל?     

אופיר בנימין: אישית לא

מיכאל ביטון: האזור הרוויח משהו?     

אופיר בנימין: כן האזור אני חושב שמאוד

דוד זיגדון: << אורח >> דודו קודם כל 26 חברות סטרטאפ קמו בקריית שמונה רק בשנתיים האחרונות, 86 בכל המרחב

אלי כהן: הצטרפו אלינו דוד זיגדון שהוא מנכ"ל מיגל, ופרופסור דן לבנון שהוא המנהל המדעי של מיגל, ופרופסור סולימאן חטיב' שהוא מרצה וחוקר במיגל ובתל חי והדוקטורנטים זוהר איתן שתשמעו עליה עוד מעט, אז דוד התחלת

דוד זיגדון: כן נדבר קצת אחרי זה אבל כן הצטרפו, למעשה הוקמו כאן לפחות על ידי החממה 10 חברות, הוקמו למעשה עוד לפחות 10 חברות מחוץ לחממה, כ-20, 30 חברות הוקמו בשנים האחרונות, יש כאן הגירה חיובית של לפחות בין עשרות רבות של אנשים, הבעיה המרכזית שלנו היום זה בעיקר מגורים, יש בעיה מאוד קשה של מגורים כאן ליצור מקום מגורים, זה עשה הרבה הייפ סביב הנושא הזה, שוב גם מעבר לחברות החדשות, חשוב לציין שהאזור הזה, דן בוא תדבר אתה, דן הוא בן קיבוץ כפר בלום, הוא הקים את מיגל לפני 40 שנה, היה מדען ראשי של משרד החקלאות 12 שנה, בוא תדבר

סיגל סירואה: אז דוד אולי רגע מילה נשחרר את אופיר, הוא יסיים נשחרר אותו ונמשיך אתכם

אופיר בנימין: בגדול אני סיימתי

מיכאל ביטון: אתה הולך? רציתי להגיד לכם משהו אבל ראיתי שאתה נשאר, אני יכול להגיד לך ולשחרר אותך

סיגל סירואה: אז רגע נסיים עם אופיר, ואז נעבור למיגל

אלי כהן: רגע אז לשאלה שלך אם עשו מזה כסף, אז אופיר עוד לא עשה מזה כסף הוא יעשה, אבל צמחו פה הרבה חברות כמו שדוד אמר, ויש פה חברות שכבר הביאו השקעות לא קטנות, זאת אומרת יש פה עכשיו בגן התעשייה חברה שיושבת למעשה בתוך מיגל בגן התעשייה הצפוני פה, וגייסה 10 מיליון דולר לפעילות שלה

מיכאל ביטון: אתם נותנים להם סידמנים?     

דוד זיגדון: אנחנו לא יכולים לתת

מיכאל ביטון: החממה נותנת?     

דוד זיגדון: החממה נותנת, יש כאן המון משקיעים, הנה בזמן שאנחנו יושבים כאן במיגל בקרית שמונה יושבים במקרה משקיעים שאנחנו מציגים להם, עכשיו הם לא משקיעים ישירות במיגל, הם משקיעים בחברות שצמחו

מיכאל ביטון: לא, אני מתעניין בזה שיש לכם אחוז מהחברות האלה?     

דוד זיגדון: זה שאלה, כן כעיקרון כן, כעיקרון אנחנו נותנים הסכמי לייסנס לחברות שקיימות, חלק זה על בסיס אקוויטי, חלק זה על בסיס גם רויאלטי, זאת אומרת שאלה מה החברה בדיוק, לפעמים עדיף לקבל רויאלטי - -     

מיכאל ביטון: מיגל היא עצמאית כלכלית?     

דוד זיגדון: כן, מה זאת אומרת עצמאית אנחנו מנהלים את עצמנו בתקציב מאוזן

מיכאל ביטון: מתוך זה כמה הכנסות על בסיס עסקי וכמה ממשלתי וקרנות? מיגל קיים 30, 40 שנה

דוד זיגדון: נכון, התקציב של מיגל היום הוא גדל, כרגע בגדול אנחנו 35% זה מתקציב משרד המדע, מהתקציב שלנו כ- 35% זה קרנות מחקר תחרותיות בישראל שאנחנו מתחרים למעשה מול כל אוניברסיטה ומול כל מוסד אחר, ההכנסות שלנו מפעילות עסקית, קשר עם פעילות עסקית כ-15%, ומענקים מהאיחוד האירופאי זה גם סביב 15%

מיכאל ביטון: יש לכם יעד להגדיל את הצד העסקי?     

דוד זיגדון: בוודאי, אנחנו נראה את זה במיגל

אלי כהן: אבל הציפייה שמוסד מחקרי יהיה מבוסס רק עסקי היא ציפייה בעייתית

מיכאל ביטון: לא, מוסד אוניברסיטאי מחקרי זה בסדר שהמדינה תממן, אבל חממות שנולדו כדי להקים חברות, מיגל היא ייצור כלאיים לא שיגרתי שנוצר פה, שהמדינה למדה להכיר בו, אז הוא סוג של כמה דברים

דן לבנון: משרד המדע אימץ לפני כמה שנים את המודל הזה והקים 10 כאלה בכל הפריפריות, אנחנו היינו הראשון ואנחנו הגדול ביותר, והמטרה היא באמת לפתח את האזור, אבל הרעיון המרכזי הוא בסיס מדעי ברמה הגבוהה בפריפריה, שיכול לתמוך גם בהשכלה גבוהה וגם בפיתוח כלכלי וזה מה שאנחנו עושים, אנחנו תומכים בהשכלה גבוהה באמצעות המכללה האקדמית תל חי, הקשר הזה בין מיגל למכללה האקדמית תל חי, מאפשר שבפקולטה למדעים שבמכללה האקדמית תל חי, יש תואר שני מחקרי, תואר שני מחקרי בביוטכנולוגיה, וגם במדעי סביבה וגם במדעי מים וגם במדעי תזונה, ואת המחקר הם עושים בין היתר לא רק אבל רובם במעבדות של מיגל והם מקבלים תואר שני מחקרי, וכתוצאה מכך המכללה האקדמית תל חי, המכללה האקדמית היחידה בארץ שיש לה תואר שני מחקרי בתחומים האלה

דן לבנון:       עכשיו זה לא סתם שהם בחרו את הפודטק כנושא המרחבי לפיתוח האזור, האזור הזה שנים זה אזור חקלאי, ואני אומר אזור חקלאי שאנחנו מטפלים בחקלאות של האזור, זה מדרום הכנרת, כל רמת הגולן, כל מרום הגליל עד הים התיכון, כל האזור כל גבול הצפון של מדינת ישראל, עם כל מגוון הגידולים שזה החקלאות, ותעשיית מזון הייתה פה אבל לא מספיק מתקדמת

דן לבנון:       וכאשר לפני כמה שנים, הוא אמר שבע, שמונה שנים, זה בערך הזמן חיפשו מה על מה בכל זאת לנשות לקדם את האזור בחרו את הנושא של הנושא של הפודטק, ואז הקימו את החממה הטכנולוגית והקימו את המרכז לסטארטאפים והעסק התחיל להתקדם

דן לבנון:       וחוץ מזה אנחנו החוקרים שלנו גם משתפים פעולה עם חברות תעשייה באזור וגם מחוץ לאזור, ובמגוון רחב של נושאים יוזמים הקמה של חברות, וחברות שבאות לפה ומתבססות פה נעזרות גם בכוח אדם שלנו וגם במתקנים שלנו במסגרת המחקרים שלהם

דוד זיגדון: המטרה היא גם לשפר היא לא רק את הסטארטאפים אלא גם את התעשייה המסורתית, ויש כאן איזון למה שאופיר אמר, אנחנו באמת עשינו קונסורצים, כי יש המון דברים שהתעשייה המסורתית יכולה לתרום לסטארטאפים, לדוגמה כל הסיפור הזה, תעשיית המזון היא תעשייה מורכבת, המון רגולציה, המון עניינים של שופכין משרד הבריאות וכאלה דברים, סטארטאפים ייקח להם המון שנים ללמוד מה שתעשיית המזון המסורתי היא כל הזמן עובדת עם זה, אלה דברים שהיא עובדת איתם כל הזמן, והיכולת הזאת האיזון הזה והיכולת לתרום לקלסטר הוא לא רק מסטרטאפים, הוא בנוי גם מהתעשייה המסורתית, עכשיו התעשייה המסורתית זה גם חקלאות

מיכאל ביטון: הבנתי בין השורות שאתה אומר קלסטר, זה שיש איזה הסכם רשמי של חיבור בין תל חי למיגל?     

אלי כהן: יש הסכם סינוף ואנחנו עם הסכם עקרונות למיזוג בהקמת האוניברסיטה, זה היה אחד התנאים להקמת האוניברסיטה

דוד זיגדון: ההסכם סינוף אבל קיים המון המון שנים

מיכאל ביטון: וזה לא יפגע בהם נגיד בקשר שלהם עם משרדי הממשלה האחרים?     

אלי כהן: אנחנו צריכים לבנות את המודל נכון כך שהוא יוכל לעבוד גם עם משרדי ממשלה נוספים

דוד זיגדון: תראה, כיום רוב המו"פים האזוריים נסמכים על ידי אוניברסיטה, מיגל היא גוף קצת שונה בגלל הגודל שלה, בגלל הכמות של החוקרים שאנחנו לא צריכים חסות של אוניברסיטה, זאת אומרת מו"פ שמיר לדוגמא היא חסות של אוניברסיטת חיפה, מו"פ ערבה בחסות של אוניברסיטת בן גוריון

מיכאל ביטון: אבל מיגל קיימת 30 שנה, והידע הטכנולוגי שלה יצא לא מהיום והשתמשו בידע הזה, אז בעבר לא הייתה דרישה כזאת שישלמו על הידע?     

דוד זיגדון: לא, הייתה תמיד דרישה שישלמו על הידע, חלק מהדברים זה בגלל המודל, לדוגמה יש לנו עד היום הרבה מאוד יש חיסונים לעופות ששתי חברות בעולם עשו לייסנס לדבר הזה, הם שילמו יחסית מעט, כי בגלל המודלים הכלכליים אנחנו עכשיו עוד קצת, אני מגיע מהעולם העסקי בכלל, אנחנו שינינו את המודלים שיהיו יותר רלוונטיים

מיכאל ביטון: אני שואל את זה בגלל שאנחנו הקמנו מקום שנקרא מיינד סט בירוחם לטכנולוגיה וחינוך, הוא גם בן 10 שנים בערך, והצלחנו להשקיע בחברות ששוות מיליארד דולר, והאחוז הקטן הזה נתן למיינד-סט 100 מיליון שקל, ואז הוא יכול לפעול, הוא הקטין את התלות שלו בכל מיני גופים, וכל המושג פוד דק הוא היה ניסיון להפוך ידע ומחקר לתעשייה ומסחר, זאת אומרת ולכן המבחן של כל הרעיון הזה שנקרא פה פוד טק, זה פעילות כלכלית שנראית לעין שהיא מניבה לאזור ושהיא במספרים מעידה על צמיחה כלכלית של גופים, מרגלית היה מעורב או שהוא בכלל - -     

שבח שטרן: גוף פרטי לגמרי, מעורב אבל פרטי לגמרי, שזה דווקא מראה לך את היופי, שחוץ מהמדינה יש גם סקטור פרטי שמשקיע לא מעט כסף בגלל התוצאות של האזור

דוד זיגדון: זה בא זה מרכיב, לדוגמה עכשיו בפרי סטארט אפ סיטי ויחד עם החברה לפיתוח הגליל שזה חברה הכלכלית של הקיבוצים, אז הם לדוגמה מקימים עכשיו מבנה ממש צמוד למיגל בקרית שמונה, עכשיו הוא קיבל רק את היתרי הבנייה מאוד מהר והרבה שבחים לעיריית קרית שמונה על הפעילות הזאת של קבלת ההיתרים, הם קנו ביחד, זאת אומרת זה בדיוק האיחוד הזה הם קנו עכשיו מבנה באזור התעשיה הצפוני

דוד זיגדון:      זאת אומרת הרתימה של האזור ביחד זה לא רק המרגלית אלא הגופים גם שקיימים כאן, הרתימה ביחד זה הסיפור האמיתי

אלי כהן: אבל האמת שהשינוי האמיתי והרציני יהיה רק אם יהיה פה דירות, כל הדברים האחרים הם יפים הם טובים, אבל בלי מסה קריטית אמיתית זה לא זה לא, אתה כל הזמן מדבר על המשכיות, זה בעייתי אם לא יהיה פה משהו חזק יציב וטוב, אז כל הדברים האחרים הם יצליחו לפרוח, לבד זה לא

מיכאל ביטון: תגיד מבחינת הקשר עם משרד המדע הוא יציב? כאילו אין תקציב 2023, 2024 בסדר הוגן איתכם?     

דוד זיגדון: לא, א' הם בעצמם לא יודעים

מיכאל ביטון: אתם צריכים להגיש קול קורא?     

דוד זיגדון: אנחנו גוף נתמך, אנחנו מגישים יש קול קורא שאנחנו כל שנה התקציב הוא - -     

מיכאל ביטון: לחממות?     

דוד זיגדון: זה לא חממה, זה מו"פ אזורי

מיכאל ביטון: מו"פ הערבה

דוד זיגדון: בדיוק מו"פ ערבה מו"פ אזורי

מיכאל ביטון: כן מכיר את זה

דוד זיגדון: אז אנחנו לא יודעים גם הם בעצמם לא יודעים, זאת אומרת יש קיצוץ רוחבי הם לא יודעים עדיין איך זה ישפיע

מיכאל ביטון: זאת אומרת יש בתקציב הקצבה אבל יש לך עוד דרך כדי לוודא שהכסף הוא שלך מתוך התקציב?     

דוד זיגדון: תראה, בוא נגיד עד היום בחצי שנה הם העבירו לנו רק 33% מהתקציב השנתי שלנו שאנחנו כמה שנים אחורה

מיכאל ביטון: אקוניס ביקר אתכם?     

דוד זיגדון: אקוניס בסוף החודש

אלי כהן: אקוניס מכיר את מיגל

דוד זיגדון: אקוניס עשה באמת פעם בקדנציה שלו הקודמת

מיכאל ביטון: הוא כבר היה שר מדע?     

דוד זיגדון: כן הוא עשה קפיצה מאוד גדולה למיגל, הוא הקפיץ את התקציב

מיכאל ביטון: הוא בסדר גמור כן

אלי כהן: רגע נעשה פאוזה

מיכאל ביטון: הפרופסור לבנון, לא דיברת איתי על אודם? אתה היית קשור לאודם?     

אלי כהן: מיכאל רגע

מיכאל ביטון: אתה צועק עלי ליד 20 איש? תיזהר אם זה היה החדר שלי במדע היית בחוץ כבר

אלי כהן: היית מעיף אותי כבר, אבל שנייה נעשה רגע פאוזה עם מיגל כדי לסכם עם החבר'ה שרצית להגיד קודם כדי שהם יוכלו ללכת

מיכאל ביטון: כן העובדים הסוציאליים האלה קודם כל זה מאוד מרשים, הבחירה והייחודיות של החוסן והמדיניות והרפואה כנושא התמחות, יוצרים באמת אולי מענה לצורך שיש פחות במדינה, אבל השאלה כמה עובדים סוציאליים נשארו פה לאורך השנים יש לכם נתון כזה?     

משה מזרחי: יש לנו נתון כזה, צריך רק להגיד ביושר שככל כל הסטודנטים לעבודה סוציאלית בארץ פחות או יותר הנתון דומה, 50% פחות או יותר מהסטודנטים שמסיימים תואר ראשון ממשיכים במקצוע, 50% ממשיכים לאפיקים אחרים

מיכאל ביטון: כן אבל אני שואל פה שנשארו באזור

משה מזרחי: אני יכול להגיש יש לנו כ- 20%, 25% באזור שנקרא לו הגליל כמו שהמנכ"ל תיאר

מיכאל ביטון: תראה יש חוסר, במרכז יש פחות חוסר בעובדים סוציאליים, ופה יש חוסר בעובדים סוציאליים, בנגב ובגליל יש מחסור

אלי כהן: בגלל התקנים, לא בגלל העובדים

מיכאל ביטון: מחסור בעובדים לא בגלל תקנים, לא כל התקנים מאוישים, יש רשויות ללא איוש

אלי כהן: יש רשויות ללא איוש הן בדרך כלל יהיו רשויות חלשות בגלל המצ'ינג

מיכאל ביטון: לא לא, בגלל שקשה למצוא עובדים, בכל מקרה יש מחסור אז צריך לבנות

משה מזרחי: אני אתן דוגמה איך זה מתפלג למשל, הבוגרים שלנו מאוד מאוד מבוקשים במסגרות ביטחון שונות, במיוחד מהתחום הזה, למשל כל בריאות הנפש של פיקוד צפון לסוגיו הם תוצרת הבית שלנו ואנחנו מאוד גאים בכך

מיכאל ביטון: יפה

משה מזרחי: כי המסגרת הזאת היא גם מסגרת שמתגמלת צריך להגיד, וגם היא מייצרת כל הזמן קידום מקצועי בשני הערוצים האלה, יש מסגרות ששמחות מאוד לקבל את הבוגרים שלנו, צריך להגיד שיש מודעות דרושים למשל במועצה אזורית גולן, שמתנים ואומרים יתרון לבוגר לימודי טראומה וחוסן במכללה האקדמית תל חי, יתרון

מיכאל ביטון: בסדר אבל אני רציתי רק לשאול שאלות הבהרה, תראה יש לך את מולי ממשאבים לא הזכרתם אותו, יש שותפות או איך זה עובד?     

אלי כהן: משאבים הם חלק מתל חי

מיכאל ביטון: הם גוף? מה זה חלק מתל חי?     

אלי כהן: הם גוף עצמאי עם עמותה עצמאית, זה אומר זה כמו מיגל ותל חי יש משאבים בתל חי, מולי ואנשיו הם חברי סגל בתל חי

מיכאל ביטון: הבנתי, עכשיו מרכזי החוסן בארץ קמו על ידי הקואליציה לטראומה, אבל אנחנו מימנו פה בלי לשאול שני מרכזים בגליל המזרחי והמערבי בהובלה של אשכולות, עכשיו יש פוטנציאל להקים פה עוד חמישה, עשרה מרכזי חוסן זה אחד החוסרים

מיכאל ביטון:      יש כסף אבל צריך, מה שעשתה הקואליציה לטראומה אתם יכולים להיות האינטגרטור של עולם החוסן בצפון כולל מוסדות שיקומו בזכותכם, כמו שאתה מדבר על חברות צריך להקים בכמה ערים ערביות פה מרכזי חוסן, להקים בטבריה, יש כאילו מה לעשות והממשלה תיכנס לזה, הממשלה תיכנס ליותר מרכזי חוסך, אז אם תיקחו את זה על עצמכם כיזמות כמוסד שיוזם מוסדות כאלה, יש בזה פוטנציאל

משה מזרחי: אנחנו מאוד מאוד נשמח, אנחנו גם מפתחים את המומחיות בתחום וגם מייצרים את ההכשרה הנאותה של כוח האדם, ואנחנו לרשותכם לחלוטין

מיכאל ביטון: עכשיו הדבר השלישי זה דיברתם על חדשנות יש בהיבט הכלכלי היום אפשר היום ממש לדבר על כסף בעבודה סוציאליות, כי אסיר עולה בכלא 300, 400 אלף שקל לשנה, וילד בפנימייה עולה 100 עד 200 אלף, ואם אתם תעשו תוכנית, נניח יש לו ועדת השמה בעירייה והוא צריך לתת את ה-25% ולהוציא ילד, הלכו לו 25 אלף שקלים ולמדינה 75 אלף שקלים

מיכאל ביטון:      תעשו פיילוט של להשאיר 10 ילדים שבהגדרה הם על סף הוצאה מהבית, ושהממשלה והתורמים והעירייה ישקיעו בילד בקהילה 30 אלף שקל, חונך, חוגים, טיפולים, אבחון פסיכו דידקטי, סל של 30 אלף שקל במקום 100 אלף שקל של הוצאה מהבית, אם אתם תראו מודל, אין מקומות בכלא לאסירים, אז אסירי צווארון לבן שחצי מהשהות שלהם יהיו בקהילה בהוסטל עם עובד סוציאלי, ולא משנה מה שלא תשים שם ופסיכולוג זה עולה פחות מ- 300 אלף שקל לאסיר, ואז אתה מוריד למדינה עלויות ועושה טיפול חדשני יותר טוב

מיכאל ביטון:       אז אני אומר בצד הכלכלי הזה אתם לא תוכלו להפעיל את השירותים האלה, אבל לעשות מחקר נסייני שמראה למדינה איך פתרונות בקהילה זולים יותר מפתרונות מחוץ לקהילה

משה מזרחי: כל מילה בסלע, התפיסה שלנו לגבי חוסן שחוסן שווה עצמאות תפקודית

מיכאל ביטון: זה קשור למדיניות גם שאתם רוצים לשנות את המדיניות של הממשלה ולהיאבק על סוגיות

משה מזרחי: אז אני אתן דוגמה, המודלים שפיתחנו כאן מצמצמים למינימום את הצורך בפינוי נפגעי חרדה לבתי החולים, ומאפשרים לאותם אנשים לקבל את ההתקדמות כבר בשטח, העלות תועלת של הדבר הזה היא עצומה, אין צורך בפינוי אין צורך בטיפול, ואנשים חוזרים להיות יצרנים אחרי רבע שעה

מיכאל ביטון: יש לי למשל עוד רעיון, בנגב ובגליל יש מחסור בשירות פסיכולוגים לילדים, המדינה לא עומדת מישהו נתן לי נתון של 40%, אם צריך לתת 100% שירות פסיכולוגי לילדים בנגב נותנים 40% בלבד אני לא יודע את המספר פה אבל הוא יהיה דומה, בגלל שהם הגדירו שרק פסיכולוג יכול לעשות טיפול בבית ספר, אבל עובד סוציאלי ביסודו הוא בן אדם טיפולי, ואז באים למשרד החינוך ואומרים בוא ניקח כמה בתי ספר ונכניס עובדים סוציאליים במקום פסיכולוגים, ונבדוק אם זה עושה טיפול לא פחות טוב

משה מזרחי: אנחנו עושים את זה, ואחד הענפים שיש לנו במרכז המחקר זה בדיוק החלק הזה של שילוב העובדים הסוציאליים במערכות החינוך הפורמליות והבלתי פורמליות, זה בדיוק זה

מיכאל ביטון: יפה, תודה רבה לכם

מיכאל ביטון:  ממשיכים

אלי כהן: עכשיו אנחנו מעבירים את זה למיגל דוד, דן

דוד זיגדון: עד מתי יש לנו שנדע להתכוונן

אלי כהן: אנחנו קצת פלשנו לכם לתוך הזמן, אבל אנחנו חייבים לעמוד בתוך לוחות הזמנים

אלי כהן:  << אורח >> ניבני << אורח >> דוזי     

דוד זיגדון: בין 12:00 ל-13:00 הייתם צריכים להציג את המכללה

אלי כהן: אוקי, אז עד 13:15

דוד זיגדון: טוב אז כמו שהתחלת להגיד אני רואה שאתה מכיר טוב סך הכל וגם טטיאנה מכירה טוב הכרתם טוב, אז מיגל היא מכון מחקר מדעי ממומן בעיקר מגה-מו"פ של משרד המדע, כמו שאמרנו פחות או יותר 35% מהתקציב מגיע תקציב קשיח ממשרד המדע, וכל השאר כמו שתיארתי

דוד זיגדון:      היום במיגל יש לנו 300 עובדים, 102 PHD שמחולקים ב-49 קבוצות מחקר, בשנים האחרונות קלטנו בשנתיים האחרונות קלטנו יחד עם תל חי, וכל הקליטות של המשותפות לנו ולתל חי קלטנו למעלה משמונה חוקרים שהגיעו לכאן, בעיקר אנשים שמגיעים חוקרים שמגיעים לכאן זה אנשים שמגיעים בעיקר אחרי פוסט דוק ארוך, אם זה בארצות הברית אם זה באירופה

מיכאל ביטון: כשאתה אומר קליטה משותפת, אז זה להתגבר גם על היבט השכר שאפשר למנף אותו משני הצדדים?     

דן לבנון: בעיקר להתגבר על תחרות עם האוניברסיטה, אם אתה רוצה לקלוט למכון מחקר לבד אז הוא לא ברמה אקדמית, ואם אתה רוצה לקלוט למכללה אקדמית בלבד אז הוא לא - -     

מיכאל ביטון: אין מחקר

דן לבנון: אין מחקר

מיכאל ביטון: אבל מבחינת המודל, זה שהוא מקבל קצת יותר משכורת?     

דוד זיגדון: לא הוא לא מקבל יותר משכורת, המודל הוא שהוא עובד פחות או יותר בוא נגיד בגדול 50% בתל חי הוא עובד 50% במיגל, אז הוא אם הוא 50% בתל חי כמו שאמר פרופסור שלו אז הוא מלמד פחות

מיכאל ביטון:  זה גם מסביר את ההיגיון של מה שאמרתם סניף, כי בעצם יש פה כבר איזה שיטת עבודה עוד לפני ההגדרות הרשמיות?     

דוד זיגדון: כן, כי הדוגמה שאנחנו לקחנו אנחנו עוד לפני שאני הגעתי למיגל והביא את זה פרופסור מקורי, לקח את הדוגמאות של האוניברסיטאות עם בתי החולים, כלומר איך מתנהגים הרופאים בבתי החולים שהם גם מצד אחד הם רופאים, מצד שני הם מסונפים הם גם מרצים בבתי החולים, אז למעשה לקחו את הדבר את המודל הזה בגדול, אימצנו אותו פה במיגל

מיכאל ביטון: יפה, 102 דוקטורים, ולפני חמש שנים כמה היו? לפני 10 שנים כמה היו?     

דן לבנון: המספר הוכפל ומספר החוקרים הראשיים מה שנקרא חוקרים ראשיים, הם צריכים להיות ברמה של מרצה בכיר, יחד עם המכללה וועדת המינויים במכללה היא הוועדה שקובעת מבחינה אקדמית ברמה של מרצה בכיר, המספר של החוקרים הראשיים שלנו היום קרוב ל-40 הוא הוכפל, וההכפלה היא מאז ההחלטה שהיה תוכנית לפיתוח הצפון, הכניסו שמה סעיף שהגדיל לנו את התקציב, והסעיף הזה התכוונו שהוא יהיה ל-10 שנים, עכשיו יש בעיה בפרשנות של הסעיף, אבל התכוונו וגם דובר שהוא יהיה תוספת ל-10 שנים כדי שהעסק הזה יכול להמריא

דן לבנון:       ואז גם דרך הסכם הסינוף הגענו לסידור הזה של 50% ו-50% שמישהו יכול בערך ללמד כמו באוניברסיטה וגם לחקור כמו באוניברסיטה, ואז אנחנו מתחרים עכשיו עם האוניברסיטאות על המשרות, וזה בהסכם לקלוט אנשים ברמה גבוהה ואחר כך שהם מסוגלים גם לפתח גם להתחרות על גרנטים ממקורות מקומיים ובחוץ לארץ, וגם הם נכנסים דרך העבודה אצלנו לחשיבה של פיתוח עסקי, של פיתוח המצאות שעוברות אחר כך לרישום פטנט ולפיתוח עסקי

דוד זיגדון: אז זהו אז פחות או יותר אנחנו די גדלים, זאת אומרת אנחנו מדברים כאן על גידול, גם יש כאן יש כאן חוקרים שפרשו הגיעו לגמלאות ופרשו בשנים האחרונות, אבל עדיין אנחנו בגידול מאוד מאוד

אורי אור: גם במיגל אי אפשר לעצור את הגיל למרות שאנחנו מנסים

מיכאל ביטון: אתם עמותה?     

אורי אור: אנחנו חברה

דוד זיגדון: אנחנו חברה ללא כוונת רווח

מיכאל ביטון: חברה סוכנותית? חברה לתועלת הציבור חל"ץ?     

אורי אור: לא לא, חברה שהיא בבעלות החברה לפיתוח הגליל, שהיא הארגון האזורי הכלכלי של הקיבוצים

מיכאל ביטון: אבל מלכ"ר? חברת בת מלכ"רית

דוד זיגדון: כן אנחנו לא מחלקים רווח, כן אנחנו לא מחלקים רווח, אורי דורמן הוא יושב ראש של מיגל, ומיום רביעי הוא מזכ"ל

אורי אור: מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל, אני מחליף את אבו, אני מכיר אותו מצוין

דוד זיגדון: אז זהו, הוא פורש מכל התפקידים האחרים אבל את מיגל הוא לא רוצה לעזוב

מיכאל ביטון: לצערך לשמחתך? סתם סתם

אורי אור: הפרופסור הזה הוא גידל אותי

מיכאל ביטון: איזה יופי

אורי אור: אז אני ממיגל, הוא מ- 1981 ואני מ- 1996

מיכאל ביטון: אתה חוקר?     

אורי אור: לא לא

מיכאל ביטון: והיית בניהול בתפקיד?     

אורי אור: ניהול, רק תפקידי ניהול

מיכאל ביטון: אתה בן האזור בן הקיבוצים פה באזור?     

אורי אור: לא, אני נולדתי בקיבוץ במרכז הארץ, קיבוץ קטן קוראים לו גבעת ברנר ועליתי לגולן

דוד זיגדון: הוא היה ממקימי קידמת צבי

מיכאל ביטון: יפה

דוד זיגדון: אז כעיקרון באמת הנושא הזה, וכאן הרבה מאוד תהליכים אנחנו לוקחים את זה ביחד תל חי ומיגל, ואנחנו מובילים באמת הרבה מאוד תהליכים שהם תהליכים חוצים גם אזורים גם מועצות, בטח תדברו על גליליום תדברו על דברים אחרים, אבל כאן בעולם שלנו למעשה אני יושב ראש המנהלת של האגרי פוד-טק, שזה בעצם שותפות של גם הרשויות המקומיות כאן חלק מהרשויות המקומיות, גם של המכללה ומיגל, וגם של מרגלית סטארט אפ סיטי, החממה הטכנולוגית ועוד

דוד זיגדון:       בעצם המטרה שלנו לפתח את האזור סביב תעשיית הידע, אז במיגל אנחנו כל שנה מאז 2018, 2019 אנחנו מקימים בממוצע בין ארבע לחמש חברות כל שנה על סמך טכנולוגיות שיצאו ממיגל, לא אנחנו מקימים, למעשה ברוב המקרים זה משקיעים שמים לוקחים עושים הסכם מה שנקרא הסכם רישיון לטכנולוגיה, אנחנו לא בדרך כלל לא מנהלים החברות האלה מבחינה עסקית למעט חברה אחת, והחברות האלה עד היום, חברות שקמו מאז 2018 גייסו למעלה מ-400 מאות מיליון דולר

מיכאל ביטון: כשאתה אומר על סמך טכנולוגיות ממיגל, נכון לומר שזה גם ידע שנצבר במכללה, זאת אומרת אם זה אותו אדם?      

דוד זיגדון: כעיקרון הוא לא חוקר רק בעיקר במיגל, כן אבל כן אתה יודע מה בוא כן לשאלתך כן

מיכאל ביטון: לא אני חושב שזה חשוב לפרוטוקול אנחנו מקליטים פה, אם יום אחד אם הם ירצו להיות אוניברסיטה אז הידע הזה נוצר גם על בסיס - -     

דוד זיגדון: תראה, אנחנו עובדים בסינרגיה מלאה, זאת אומרת אין כאן אנחנו לא מתייחסים תל חי ומיגל, אנחנו כאילו שאנחנו גוף אחד

מיכאל ביטון: יפה, אבל בגלל שהם נאבקים עכשיו להיות אוניברסיטה

דוד זיגדון: אנחנו נאבקים

ניר ברקת: אנחנו נאבקים

מיכאל ביטון: אז צריך להגיד את המותג תל חי

דוד זיגדון: אנחנו נאבקים וכל מה שאני אומר מיגל מבחינתך זה גם תל חי ולהיפך, זה שלא יהיה ספק

מיכאל ביטון: יפה, מצוין

דוד זיגדון: כמו שאמרנו הבסיס הוא המחקר, וכל החוקרים שלנו זה 50% תל חי 50% מיגל, אז אנחנו נעזרים קצת בגלל כמו שאמרת רגישות, כי הם מקבלים את המימון מוות"ת, אנחנו משרד המדע ועם כל הרגישות של הדברים האלה

מיכאל ביטון: לא זה בסדר, בוחלטריה ותרגילים ואיך להביא כסף זה מצוין, אבל אם רוצים את המותג תל חי כאוניברסיטה, אז צריך לחבר את המחקר למותג הזה בבניית הסיפור, ברור שפה בבית אתם מבינים את זה, אבל עכשיו אתם יוצאים למאבק בחוץ

דוד זיגדון: זהו, אז בערך יש לנו אמרתי זה הכמות של החברות שאנחנו - - הידע, רובם קמות כאן באזור, לפעמים במקרים נדירים אין ברירה אלא להעביר אותם בעיקר לחו"ל, דבר שני שאנחנו מאוד גאים בו שבעצם כמעט יש לנו מידי שנה למעלה מ-100 הסכמי שיתופי פעולה עם תעשייה, או הסכמי יעוץ, או מחקרים משותפים, מחקרים ממומנים וכך הלאה

דוד זיגדון:       אם אנחנו לוקחים את זה גם כמות הפטנטים שאנחנו רושמים והכל, וכאן יש לנו קצת ויכוח עם אליעזר אבל זה פחות או יותר משווים את הפקולטות הדומות באוניברסיטאות שלנו, אז אנחנו פחות או יותר בערך בין פי 1

דוד זיגדון: 5 ל-פי 2 מאשר דברים דומים שנעשים באוניברסיטאות

מיכאל ביטון: מה הוא הפי?     

דוד זיגדון: נניח פי פר חוקר, כמה חברות אנחנו מקימים פר חוקר בממוצע בשנה, כמה שיתופי פעולה עם תעשייה פר שנה

מיכאל ביטון: אז היית אתה אומר זה פי 1

מיכאל ביטון: 5 מחקר יישומי ביחד?     

דוד זיגדון: זה פי 1

דוד זיגדון: 5 מסחור ידע מאשר הממוצע האוניברסיטאי, אני לא אומר כרגע הטכניון, אבל בתחומים הרלוונטיים אנחנו מסתכלים בתחומי הביולוגיה ולא מסתכלים בתחומי מדעי החברה שבמיגל הוא לא קיים, ולכן המספרים האלה סך הכל גם משרד האוצר מאוד אוהב אותם, זאת אומרת את הנתונים האלה ואת באמת את התרומה האזורית

דוד זיגדון:      לגבי אמרנו אנחנו מגדלים אנשים דרך תעשיית הידע, הקליטה שלנו יחסית מאוד גדולה, הבעיה שלנו כרגע היא בעיקר שחוקרים רוצים להגיע ואין להם מקום מגורים, וזה לא סוד מי שרוצה לבוא לגור כאן באזור הזה ברמה של חוקר הוא רוצה איכות חיים, לא כל כך מעניין אותו לגור בבניין דירות, וזו בעיה זו בעיה, כרגע אין

דוד זיגדון:       כדי להתגלות להתגבר על זה אז עכשיו אנחנו נמצאים בתהליך יחד עם הימנותא שהיושב ראש הוא סגן ראש עיריית עכו זאב נוימן

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני מיש עתיד

דוד זיגדון: כן אני יודע

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נוימן הוא ממפלגה אחרת

מיכאל ביטון: כל הזמן חושבים שאת ישראל ביתנו

דוד זיגדון: לא לא אני יודע, נפגשנו פעם

מיכאל ביטון: מי שעושה טוב אנחנו אוהבים, זה לא משנה איזה מפלגה הוא

דוד זיגדון: אז זהו אז אנחנו יחד בונים כאן יחד גם עם תל חי

מיכאל ביטון: איפה

דוד זיגדון: ביסוד המעלה, בונים כפר אקדמי, למה תשאל ביסוד המעלה? כי הימנותא קנו שטח פרטי של 10 דונם שם שהוא מותר לבנייה והחלטנו לעשות את זה שם זה הכי פשוט

מיכאל ביטון: בני אמר לנו שהוא יכול לעשות הרחבות, הוא דואג לרופאים

ינון אזולאי: בכרכום כבר בהרחבה עד 10 יחידות כבר מוקצים

מיכאל ביטון: אבל זה לרופאים הוא אמר

ינון אזולאי: לא, גם לחוקרים

מיכאל ביטון: כך הוא אמר אני לא יודע

ינון אזולאי: זה גם לחוקרים

מיכאל ביטון: עשיתם פגישה כזאת?     

דוד זיגדון: << אורח >> דוזי ביישובים האלה זה בעיה כי אחת הבעיות הקשות שאתה צריך לעבור ועדות קבלה יישובית

מיכאל ביטון: למה שלא יתקבלו אנשים?     

ינון אזולאי: גם בוועדות הקבלה הוקצו יחידות ביחד עם החטיבה להתיישבות ביחד עם ניקוד לחוקרים ורופאים

דוד זיגדון: תראה, יש לנו כאן חוקר שכבר 10 שנים חוקר במדעי המחשב אחד המובילים בתחום מדעי המחשב איתי שרון, הוא גר בשכירות כבר 10 שנים בקיבוץ מעיין ברוך ועכשיו לא קיבלו אותו, בגלל אחיו לא קיבלו אותו, אתה מבין? אז כדי לפתור את הבעיה הזאת - -     

מיכאל ביטון: יש לכם שלוש דקות לסיפור על ועדות קבלה? שתי דקות

מיכאל ביטון:  הקימו ישוב ליד ירוחם קראו לו מרחבעם, יישוב קהילתי אמרו זה יהרוג את ירוחם, אין עתיד לירוחם כולם ירצו לגור שם, לא כל כך התרגשנו, אבל בערך 10 חבר'ה מישיבת ההסדר של ירוחם ש-100 מהם גרים בירוחם 10 הלכו לגור שם, שאלתי אותם למה? אמרו ציונות כפרי אדמה זה, למרות שיש וילות בירוחם על 600 מטר 700 מטר רבוע אז הם הלכו לציונות, אז הם מיינו אותם גרפולוגים ראיונות התקבלו, מזכיר הישוב גם קיבל אותם רק הבן שלו פגע בכל הילדים האלה מינית, וכל המשפחות האלה באו לגור בירוחם בלי ועדת קבלה והשתקמו בירוחם, אז ועדת קבלה לא תציל, תגיד לו זה כבוד לא להתקבל, תגיד לו שכל הכבוד לו

דוד זיגדון: יש הרי משפט שנדמה לי לא זוכר מי אמר את זה וודי אלן אומר את זה, אני לא רוצה להתקבל למקום שרוצה לקבל אותי, אז זהו

מיכאל ביטון: רגע אבל יש לי שאלה, הבחור הזה גר באופן זמני והימנותא והחברה האלה זה טוב, צריך לבדוק גם עם קק"ל אנגליה

דוד זיגדון: כן הם מעורבים הם תורמים נפגשנו איתם

מיכאל ביטון: הם קנו בתים בירוחם הם קנו בתים ואנחנו שוכרים מהם בזול

אורי אור: כן כן זה הרעיון

מיכאל ביטון: אבל לכם יש אדמה פה במתחם, ונניח שמסטרנט ודוקטורנט בגיל 30 יקנה בית ויבנה, אבל בגיל 25 אתה כבר רוצה אותו אצלך, ואתה יכול לבנות יחידות סמי רוויה אטרקטיביות עם נוף במתחמים, באדמות שאתה הבעלים שלהם ולהשכיר את זה, וזה נכס שמניב לך בסוף

מיכאל ביטון:      מעונות שאתה מדבר לסטודנטים, תבנה מעונות למסטרנטים ודוקטורנטים מיוחדים עם ליגה לזוגות וכאלה, ויש בזה את החזר השקעה

אלי כהן: הסנונית הראשונה זה הפרויקט הזה של הימנותא

מיכאל ביטון: אבל זה הוא רוצה להרוויח את הכסף לאט אומנם, אבל הוא רוצה את הכסף בחזרה

דוד זיגדון: לא לא המטרה שלנו גם שם, המטרה שלנו גם שם שזה יהיה מה שנקרא בקו"ם, אנשים יגיעו יתחילו להגיד איפה לגור, ייגשו למכרזים ייגשו לוועדות קבלה, ירצו לגור בקיבוץ ירצו לגור במושב, ירצו לגור בקריית שמונה

מיכאל ביטון: מה שאני מנסה להגיד שכלכלית נניח קבלן שבונה בניין ומשכיר אותו רוצה לגמור את ההכנסות תוך 18 שנים שיהיה לו רווח, לכם יש אדמה אתם יכולים להשכיר טיפה זול יותר ב-30% ולקבל את ההחזר על פני 15 שנה, אפילו על בסיס בנקאי

מיכאל ביטון:       זאת אומרת אפילו אם בפילנתרופ אז נתת לו נימינג אבל הקטנת את העלויות שלך, אבל אפילו כלכלית היום יש לך שוק סביבך שאתה לא - -     

אלי כהן: כרגיל אתה צודק, זה המודל של מעונות סטודנטים וזה המודל שאנחנו מנסים עכשיו

מיכאל ביטון: אבל תעשה מעונות לווי איי פי, לדוקטורים עם חדר כושר ובריכת שחייה עם נוף לכינרת

אלי כהן: אנחנו שם, אבל יש פרויקט שמתחיל עכשיו כבר ביסוד, ואנחנו בשלב של בניית המודל לטובת הפרויקטים הבאים

מיכאל ביטון: גם אם זה סמי רוויה, אבל עם מרפסות ועם נוף ובתוך פארק אז זה חגיגה

אורי אור: תראה, בסך הכל אנחנו מנסים, עכשיו אנחנו החברה לפיתוח אנחנו הגשנו למכרז של רמ"י בקרית שמונה למטרה הזאתי ולא זכינו

מיכאל ביטון: אחלה, לאדמות צמודות קרקע?     

אורי אור: לא לא

מיכאל ביטון: לרוויה ולא זכיתם?     

אורי אור: כן, כן

מיכאל ביטון: אבל כל הכבוד לכם שהגשתם, כי אותה חשיבה שאתם עושים בעולם העסקי אפשר לעשות בדיור, יש פה החזר השקעה

אורי אור: נכון בדיוק

מיכאל ביטון: אז אל תתייאש מלהגיש

דוד זיגדון: גם ראש העירייה קשה לו, מה הסיכוי שלך לזכות במכרז קרקע פה?     

שבח שטרן: עד עכשיו לא זכיתי הוא מכיר את זה, זה משרד השיכון עזוב רגע זה משהו אחר זה משתכן

מיכאל ביטון: אבל יש פה עוד התחכמות שאתם לא מנצלים אותה, מותר לו לבנות מעונות על שטחים חומים בפטור ממכרז, אז אתה לא צריך בכלל להגיש למכרז

אורי אור: זה אחד היעדים שלנו

מיכאל ביטון: לא, אצלו שטח חום

שבח שטרן: אבל מיכאל הם לא מפספסים את זה, אני אסביר לך מה העניין

אלי כהן: המעונות שלנו בקריית שמונה הם על שטח חום

מיכאל ביטון: זה אני יודע היינו שותפים

שבח שטרן: אני מנסה להסביר למה זה לא יעבוד עם חוקרים של מיגל, זה יפה שאתה עושה דיור בר השגה לסטודנט אתה עושה לו דיורית יחידה קטנה, כשאתה רוצה להביא מחר מרצה עם המשפחה שלו חוקר למיגל, הוא לא יגור בדיורית בשטח חום בקומה 20, בוא אני אומר לך את האמת עזוב

מיכאל ביטון: לא דיורית, תעשה סמי רוויה מדורג שתיים שלוש קומות עם מרפסות ענק

שבח שטרן: זה מתאים לדיור בר השגה שהוא קטן עד 70 מטר, זה לא מתאים לחוקר עם משפחה, ההפיך אם יעשו שימוש ששטח חום יכול להיות גם לאוכלוסייה מועדפת אז אני יכול להביא חוקרים, מרצים עניינים

מיכאל ביטון: זוג צעיר 70 מטר לוקח, אבל הם רואים את זה בקו"ם הם לא רואים את זה קבוע, זה דירת בקו"ם

שבח שטרן: אתה רוצה למשוך לפה חוקר איכותי, עבודה לאשתו לילדים שלו

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים להביא את החוקרים ואתה אומר לנו שלא צריך?     

שבח שטרן: כי אני אומר לך למה זה לא הפתרון אני לא מצליח כי אז הוא בא לקיבוץ, תראה זיגדון בעצמו חיפש בית בקרית שמונה תספר לו מה, קשה מאוד למצוא אין

דוד זיגדון: אין לי שום סיכוי, אני כבר ארבע שנים אין לי שום סיכוי לזכות במכרז בקרקע כאן בקרית שמונה, שום סיכוי שבעולם, כי אני לא נכה אני לא מסכן אני לא זה אני לא זה, זה נורא קשה, אני בעדיפות מינוס 200, וגם כדי להכיר אותי, אני גר בשכירות בקריית שמונה, תושב קריית שמונה צריך לגור לפחות חמש שנים

מיכאל ביטון: אנחנו לא מדברים על בית הקבע שלך, ללכת לבנות מבנה שתיים שלוש קומות עם דירוג יפה, וכל אחד מרפסת ענק לנוף עם גישה אחד בא מלמטה ואחד מלמעלה אז הוא בכלל מרגיש שהוא על האדמה

דוד זיגדון: היו כאן רמי לפני שבוע דיברנו איתם על זה

מיכאל ביטון: על שטח חום תבנה על שטח חום, אתה תבנה אצלו בלי מכרז

דוד זיגדון: יאללה, אם אפשר יאללה

שבח שטרן: אני אקצה לך את הקרקע ואתה בונה בהתאם למגבלות

מיכאל ביטון: 10 יחידות ראשונות

דוד זיגדון: מה זה קטנות הם צריכים 3 חדרים

מיכאל ביטון: אין בעיה תעשה 70 פלוס שטחי שירות תתחכם, שטחי שירות לא נספרים במטרז' זה מוסיף

דוד זיגדון: לא אני רוצה לדוקטורנטים, הנה זוהר 70 מטר מתאים לך?     

זוהר איתן: אני אישית גרה בדירת מחיר למשתכן שקנינו בשכונת יובלים, זכינו כזוג צעיר עם שני ילדים

מיכאל ביטון: כל הכבוד

דוד זיגדון: בואי תספרי על עצמך, תראה זה דוגמה מצוינת למה אנחנו צריכים אוניברסיטה, תואר שני עם תזה אנחנו יכולים לעשות, אחרי זה גומרים תואר שני רוצים לעשות את הדוקטורט, היום יש לנו במיגל 17 דוקטורנטים שעושים את הדוקטורט במיגל אבל מקבלים את התואר ממוסדות אחרים, זאת אומרת ממכון ויצמן, אוניברסיטת תל אביב

מיכאל ביטון: המנחים הם של מיגל אבל הפלומבה של אוניברסיטה

דוד זיגדון: המנחים הם של מיגל, נכון אז הנה תספרי על עצמך

זוהר איתן: שמי זוהר איתן, גדלתי בחצור הגלילית, ההורים שלי מחצור הגלילית, אבא שלי הוא נכה צה"ל הלום קרב

מיכאל ביטון: מה השם שלו?     

זוהר איתן: שמואל בוכריס, הוא פגוע ראש מאוד קשה, וזה לא איפשר לי לקחת לאקדמיה גבוהה רחוק מהבית, ותל חי נתנה לי מענה מאוד מאוד טוב ואיכותי, ניגשתי ללמוד תואר ראשון, עשיתי תואר ראשון בביוטכנולוגיה במסלול קדם רפואה, בעצם החלום שלי היה להמשיך לארבע שנתי בצפת

זוהר איתן:       ובמהלך התואר הראשון נולדה לי הבת הבכורה שלי, זה קצת שינה לי את סדר העדיפויות והלכתי לכיוון של מחקר, באמת את החוקרים במיגל פגשתי כבר מהתואר הראשון הם המרצים שלנו במכללה, היום אני לומדת באוניברסיטת תל אביב ואני יכולה להגיד לך שהחוקרים פה כמרצים הם לא פחות טובים אם לא הרבה יותר טובים מאלה שאני פוגשת שם

מיכאל ביטון: את בתואר שני עכשיו?     

זוהר איתן: אני בתואר השלישי סיימתי כאן גם תואר שני

מיכאל ביטון: במה עשית תואר שני?     

זוהר איתן: בביוטכנולוגיה

מיכאל ביטון: במה?     

זוהר איתן: חקרתי מסלול תוך תאי אינטראקציות בין חלבונים, מחקר ממש ממש רציני

מיכאל ביטון: זה כמו עדה יונת כזה לא?     

זוהר איתן: המנחה שלי זה בתואר השני עזב לאוניברסיטת תל אביב, היום הוא חבר סגל

מיכאל ביטון: אז היית צריכה לעזוב איתו? כאילו הוא הנחה אותך פה ואז עבר לשם?     

זוהר איתן: הוא עבר לשם באמצע התואר שלי בעצם הוא הנחה אותי מרחוק, הכל היה פה, התואר שלי הוא ממכללת תל חי כן, הוא פשוט קיבל שם משרה באמצע

מיכאל ביטון: הדוקטורט שלך יהיה בתל אביב?     

זוהר איתן: האבסורד הוא שהכל פה, אני באה לפה כל יום, המחקר שלי הוא פה, הלימודים שלי הם בתל אביב, למבחנים בתל אביב אני יוצאת מהבית ב-04:00 ב כדי להגיע ב-08:00 לאוניברסיטה

מיכאל ביטון: יש הרבה מבחנים לדוקטורנט?     

זוהר איתן: יש בערך 10 קורסים, יחסית לאמא עם שני ילדים זה קצת הרבה, אבל בגדול הכל כאן

מיכאל ביטון: מה הדוקטורנט שלך עוסק?     

זוהר איתן: אני בעצם נמצאת במעבדה לפיתוח תרכיבי חיסון, פרופסור יעקב טקובסקי ודוקטור רות שחר, אנחנו בעצם מפתחים תרכיבי חיסון, לתקופה של שנה גם עבדתי במקווק החברה שעסקה בפיתוח חיסון הקורונה, זה היה ממש בין התואר השני שלי לבין הדוקטורט, והיום אני בדוקטורט פה

מיכאל ביטון: כמה אחוז מהדוקטורט שלך סיימת באחוזים?     

זוהר איתן: אני ממש באמצע אני נוגעת בקיר, אני בדיוק מסיימת את השנה השנייה שלי בדוקטורט, זהו אני פה קנינו כאן בית

מיכאל ביטון: אז את תהיי מרצה פה חוקרת?     

זוהר איתן: אני כבר עכשיו מלמדת קצת במכללה מתרגלת, כי אני נחשבת רק כבוגרת תואר שני, אני מנחה בגליליום את הבני נוער שבאים לעשות פרויקט עבודת גמר וזהו

מיכאל ביטון: מקסים

דוד זיגדון: והיא תצא מכאן לפוסט דוקטורט

מיכאל ביטון: היא חייבת, אתה רוצה שיהיה לה ידע עולם כזה

דן לבנון: בשביל להיות חוקר ברמה של אוניברסיטה

מיכאל ביטון: אי אפשר להיות חוקר דגול בלי לצאת מארץ ישראל? יש כמה הצלחות

דן לבנון: לא, אפשר לעשות גם פוסט דוקטורנט במוסדות ישראליים, יש לנו אוניברסיטאות ברמה גבוהה מאוד, אפשר בהחלט

מיכאל ביטון: אני רוצה לברך אותך שבגיל שלו יהיה לך את התשוקה שלו למה שהוא עושה

דן לבנון: הדוגמה שלה היא באמת דוגמה יוצאת מן הכלל למה? אתה חושב שבקלות קיבלנו אישור מהמועצה להשכלה גבוהה לעשות תואר שני מחקרי בתל חי? זה היה אותו דבר

מיכאל ביטון: קריעת ים סוף

דן לבנון: אני שהייתי בין הראשונים שהדריכו כמובן, הדרכתי עם הפקולטה לחקלאות באוניברסיטה העברית ברחובות כי פה לא היה, כן אז עקב בצד אגודל, הנה פרופסור סנאית תמיר, הצטרפה אלינו, אחד אחד עוד אחד בסוף לא הייתה להם ברירה אישרו לנו תואר שני בביוטכנולוגיה, אחרי זה תואר שני בתזונה

דן לבנון:       עכשיו למה הם לא מאשרים לנו תואר שלישי? אין סיבה, הקורסים שהם לומדים בתואר שני מתאימים גם לדוקטורט, הם לא מאשרים, עושים לך כל מיני הגדרות למה אי אפשר

מיכאל ביטון: יש לי שאלה מקצועית אליכם, אבל את צריכה לקרוא את הביוגרפיה של אלברט איינשטיין, כי הוא נראה נוצץ כזה שינה את העולם, אבל הוא היה בגרמניה דוקטור בפיזיקה מתמטיקה ולא רצו לקבל אותו ללמד, אז הוא אמר אולי אני אלך ללמד באיזה מכללה שולית, אמרו לו אתה לא ראוי גם לזה, אולי אני אלך ללמד בתיכון, אמרו גם לזה אתה לא ראוי, הוא הביא תיאוריות שעצבנו את לא יודע מי שזה לא היה, את יודעת מה הוא עשה? הוא היה מורה פרטי ורשם פטנטים ובלילות הוא כתב חמישה מאמרים ששינו את העולם, אז הסבל שלך הוא קטן לעומת איינשטיין, הוא הלך לשוויץ הוא עזב את גרמניה בכלל

מיכאל ביטון:  יפה ממשיכים תודה

אלי כהן: אפרופו השאלה שלך קודם לדן לבנון, זה לא הוא זה פרופסור שמואל שמאי

מיכאל ביטון: יש אחד שנפטר לא מזמן היה לו שותף, עם שם של עולה מרוסיה הם היו שניים

אלי כהן: הם היו שלושה עם יהודה הראל

מיכאל ביטון: הקמנו את זה והם לומדים בקמפוס שלכם, אתם יודעים על אודם תוכנית אודם? אתה יודע מה זה אודם?     

אורי אור: כן כן אני יודע

מיכאל ביטון: אודם זה התוכנית של המהנדסים של העתיד של צה"ל, ושמו אותם בקצרין עם שלושה חוקרים שפנו אלינו, הראל הוא ממתיישבי הגולן זה פרויקט מדהים

אורי אור: בסופו של דבר מיגל ותל חי ביחד עם כל מה שמסביב הוא לא הצליח להעלות את המצגת, אני לא טוב בתיאורים ציוריים, אבל בגדול מתפתח כאן מה שנקרא אקוסיסטם, כולם משתמשים במילה הזאת כל יום כמה פעמים במקום אגו סיסטם, שבעצם מחבר הרבה גופים ברמה גם כאלה שהם לא רק קרית שמונה ומועצה אזורית גליל עליון, אלא מכל המרחב מכאן עד חיפה וגליל מערבי ועמק יזרעאל

אורי אור:       ובעצם בסופו של דבר החזון שהחיבורים האלה שאנחנו עושים, הם יהוו מנוע צמיחה העיקרי באזור הזה, ויספקו תעסוקות ופרנסות חדשות, ויביאו לכאן אנשים נוספים שלא יצטרכו להיתקע בבוקר בפקקים למרכז, וזאת בסופו של דבר המשימה

אורי אור:       המשימה שלנו היא לא רק כלכלית ולא רק אקדמית, אלא יש לה גם את כל ההיבטים האזוריים, וזה דוגמה, דוגמה אני חושב אחת לא רוצה יותר מידי, אבל דוגמה מאוד מאוד טובה לכל הנושא של איך מפתחים את הפריפריה בימים אלה, ואתה מכיר את זה טוב כי אתה בא מהמקומות האלה ואתה יודע בדיוק עם מה אנחנו מתמודדים יום יום באזורים האלה

אלי כהן: יש לנו עוד דוגמה טובה של פרופסור סולימן חטיב

דוד זיגדון: לפני שהוא ידבר רק לשאול, אמרתם שאתם פי 1

דוד זיגדון: 5 במסחור ידע, אבל כשאתם רוצים להיקרא אוניברסיטה ביחד עם תל חי, אתם גם בהיקף מחקר של אוניברסיטה מבחינת תפוקות מחקריות?     

אלי כהן: ניר אתה רוצה להתייחס לתפוקות מחקר?     

ניר ברקת: של מיגל?     

מיכאל ביטון: בכללי, תל חי ומיגל ביחד, שאתם דורשים להיות אוניברסיטה, אז רמת הפעילות המחקרית?     

ניר ברקת: קת קשה להשוות בין מחקר שיש לו תשתית של הוות"ת של אוניברסיטאות מחקר לבין מחקר במכללות שהוות"ת מתנגד לזה, אז אנחנו אפילו מושכים את עצמנו בשערות מהבור ומשקיעים בצורה כזאתי שמבין המכללות אנחנו המכללה המובילה בארץ

מיכאל ביטון: במחקר?     

ניר ברקת: במחקר, בוא נאמר היינו מספר שלוש, אבל שתי אלה לפנינו כבר קיבלו תואר של אוניברסיטה ועכשיו אנחנו טובים ביותר, אבל כמובן שכדי לעשות קפיצת דרך אנחנו נצטרך תקצוב של הוות"ת אבל הבסיס - -     

מיכאל ביטון: ומישהו שמנסה להגיד שהאוניברסיטה צריכה לקום בצפת, אז הטיעון הזה לפחות בהיבטים של השוואת פעילות מחקרית?     

ניר ברקת: אין בסיס להשוואה בכלל

מיכאל ביטון: אין מה להשוות, ולגבי האפשרות המוקצנת לא יודע אם היא ריאלית של מיזוג בין הקמפוסים בצפת ובתל חי שהם ייקראו יחד אוניברסיטת הגליל, יש מחשבה כזאת?     

ניר ברקת: אני אגיד לך איפה, מה היופי בסינוף של מיגל ותל חי, שלא דורכים אחד לשני על האצבעות זה משלים, אם אתה אמור להתאחד עם כנרת או עם צפת, יש הרבה דברים שהם חופפים וצריך לבנות קונגלומרט - -     

מיכאל ביטון: עבודה סוציאלית, אבל יש גם הרבה דברים שונים שמשלימים, רפואה וזה

ניר ברקת: לא רפואה - -     

אלי כהן: בוא נשלים רגע את סולימאן

מיכאל ביטון: סולימאן הגדול, קדימה סולימאן

סולימאן חטיב: אני סולימאן חטיב אני מכפר עג'ר

מיכאל ביטון: פה ליד, אני רוצה לבקר שם, אני יכול לבקר שם?     

סולימאן חטיב: בשמחה

סולימאן חטיב:  מספטמבר 2022 זה נפתח לביקור של תיירים, אני אז הייתי בהולנד בשבתון

מיכאל ביטון: אנחנו הולכים לעג'ר בחורף באביב אני לא יודע עם סולימאן

סולימאן חטיב: כן נשמח כמובן, אז אני הייתי בשבתון בהולנד ואז שלחו לי את התמונות עם שיירות של אלפי תיירים שנכנסים לכפר, אז אני יליד הכפר

מיכאל ביטון: אז היית בהולנד ובכל זאת חזרת? זה הפרט

סולימאן חטיב: האמת היא כל מי שבא לבקר אומר לי אני יצאתי לשוויץ ליום אחד וחזרתי, עשיתי שבתון של חצי שנה וחזרתי, אז אני יצאתי מהכפר ללמוד כימיה ולמדתי בבאר שבע תואר ראשון, ואז חזרתי לטכניון סיימתי תואר ראשון

מיכאל ביטון: כימיה נטו או מהנדס כימיה?     

סולימאן חטיב: כימיה כן, מהתיכון אהבתי את המקצוע וזה מה שביקשתי ללמוד, ואבא שלי אמר טוב, הוא לא ידע מה זה כימיה אבל אמר לי אם אתה רוצה את זה אז לך על זה הוא רצה שאני אלמד מהנדס, אבל הלכתי לבאר שבע, זה הייתה הפעם הראשונה שלי שאני יוצא מהכפר לתקופה ארוכה, יצאתי לקריית שמונה מקסימום וחזרתי הביתה באותו יום

סולימאן חטיב:       אבל הגעתי לבאר שבע למדתי וקיבלתי ציונים גבוהים שנתנו לי אפשרות להמשיך לתואר שני, הגעתי לטכניון התחלתי תואר שני ואז המנחה שלי ביקש שאני אעשה מסלול ישיר, עשיתי מסלול ישיר סיימתי דוקטורט בשנת 2000, ואז הגעתי למיגל תל-חי בשנת 2001 והתחלתי לעשות פוסט דוקטורט קיבלתי גם מלגת מעו"ף לשלוש שנים שהיא תומכת באקדמאים מהמגזר, אז זה עזר מאוד והתקבלתי

סולימאן חטיב:      הייתי ביחד עם פרופסור יעקב עבדנו ביחד, הייתי קודם כל פוסט דוקטורט ואחר כך המשכתי, והמודל הזה של מיגל תל חי, זאת אומרת כל בן אדם שהולך לאקדמיה אז מצד אחד רוצה לממש את הרעיונות שלו כדי לקדם דברים שהם טובים, טובים לאזור למדינה לאנושות, אז זה מצד אחד וזה המחקר

סולימאן חטיב:      אבל מצד שני זה להעביר את הידע שהוא צבר לדור הצעיר, ואז השילוב הזה מחקר והוראה זה מה שעניין אותי, וזה מצאתי פה במיגל ותל חי במהלך השהות שלי

מיכאל ביטון: ויש לך מחקרים יישומיים?     

סולימאן חטיב: כן, ואז אמרתי שזה העתיד שלי וזה קרוב אליי, ואז בשנת 2019 קיבלתי דרגת פרופסור חבר מתל חי ומיגל אישרו לי להיות ראש הקבוצה אז קיבלתי גם ראש קבוצה, הקבוצה שלי עוסקת בחומרי טבע וכימיה אנליטית

סולימאן חטיב:      בגדול אם אני אספר מה אנחנו עושים, אנחנו מפיקים חומרי טבע ביו-אקטיביים בעלי פעילות ביולוגית מעניינת מצמחים, מאצות, מפטריות, ומזהים את החומרים הפעילים למטרות של למצוא מזון פונקציונאלי בעל פעילות ביולוגית מעניינת שיכולה למנוע מחלות או לטפל במחלות

מיכאל ביטון: יש דברים לקראת יישום?     

סולימאן חטיב: כן, אז אנחנו הפקנו איזושהי אצה חומר וזיהינו את המבנה שלו וכתבנו על זה פטנט, ושני מסטרנטים אצלי עבדו על זה ועכשיו דוקטורנט אצלי עובד על זה, והדוקטורנט הוא בשיתוף עם הטכניון, אבל כל הדוקטורט הוא עושה אצלי במעבדה, זאת אומרת כמעט 100% מהדוקטורט - -     

מיכאל ביטון: ויש חברות עסקיות שרוצות את הידע הזה?     

סולימאן חטיב: אז אנחנו מנסים כן ביחד עם המחלקה העסקית, אנחנו מנסים למסחר את זה, אבל עדיין בשלבים של המחקר

מיכאל ביטון: זה הוכח כאפקטיבי?     

סולימאן חטיב: זה בכל הניסויים שאנחנו עשינו במעבדה זה הוכח, עשינו גם ניסוי עם ויו מקדים אז זה נתן תוצאות חיוביות, אבל אנחנו קיבלנו גם מימון ממיגל פנימי שאנחנו נבדוק את הרעיון הזה את המולקולה הזו בעכברים מודל עכברים שהוא מתאים למודל, זה חומר שהופק לטיפול בטרשת עורקים באיזשהו מנגנון שאנחנו חושבים שהוא טוב, אז בעצם אנחנו נבדוק את זה בעכברים שמתאימים למודל הזה בקרוב, כבר קנינו את העכברים ועוד מעט אנחנו ננסה את זה

דוד זיגדון:  << אורח >> דוזי אבל סולימאן יש לו הרבה מאוד מחקרים עם שיתופי פעולה עם תעשיה גם הרבה מאוד מחקרים

סולימאן חטיב: אז במסגרת הזו עוד דבר שאנחנו עושים, אנחנו בעזרת הציוד האנאליטי המתקדם שיש לנו במיגל ותל חי, אז אנחנו מנסים לבדוק או למצוא ביו-מרקרים למחלות בשלבים מוקדמים, שמבוססים על בדיקות דם או שתן או רוק, אז אנחנו בודקים את פרופיל החומרים הכללי ואנחנו מוציאים אלפי חומרים שיש בדם או בשתן, ובודקים איך הפרופיל הזה משתנה כתוצאה מאיזושהי מחלה, ואז המולקולות שהשתנו או שעלו או ירדו, אז האם הם איך הם קשורים למחלה, והאם אני יכול להשתמש בהם כביו-מרקר למחלה

מיכאל ביטון: אבל אני שואל אם יש משהו קרוב לביצוע לישימות?     

סולימאן חטיב: אז זה שני הדברים שאנחנו עוסקים בהם, אז לגבי ישימות אז אמרתי בשני החלקים האלה בשני החלקים של המחקר הזה אנחנו בשלבים מתקדמים, באחד מהם כבר אמרתי שהפקנו מולקולות, ובשני יש לי מסטרנטית שעובדת על זה, אבל אני גם עובד בשיתופי פעולה עם הרבה חברות, שבעצם חברות שמגדלות אצות או פטריות או צמחים

מיכאל ביטון: יש אחד בערבה שמשתמש באצות כתרופה יש לו מפעל

סולימאן חטיב: אז אני שיתפתי פעולה עם חברת סיקורה עכשיו עם בר אלגי בכיוון של האצות

מיכאל ביטון: שילמו לך על השיתוף פעולה?     

מורן לוי: יש חמישה הסכמים שחתמנו תחת סולימאן

סולימאן חטיב: כמובן

מיכאל ביטון: הוא לא עושה את המשא ומתן הכספי? הוא נחמד מידי

אלי כהן: מי שדיברה זאת מורן, היא מנהלת את הכספים של מיגל

מיכאל ביטון: יפה, מאיפה את מורן?     

מורן לוי: ממושב דישון

אלי כהן: אנחנו בגלל הזמנים אנחנו נוותר על הסיור במעבדות

מיכאל ביטון: למה?  << יור >> אנחנו יכולים לאכול חצי שעה - -     

אלי כהן: לא לא אנחנו צריכים לסכם ולדבר על הסיפור החשוב

מיכאל ביטון: הוועדה לקידום חיזוק הנגב והגליל ביקרה במכללת תל חי ובגופים ששותפים ומסונפים למכללת תל-חי מיגל ואחרים, יחד עם ראשי הרשויות של מבואות חרמון וקריית שמונה וחברת הכנסת טטיאנה מזרסקי שהייתה איתנו

מיכאל ביטון:       הוועדה התרשמה עמוקות מקפיצת המדרגה שמכללת תל-חי ביצעה בשנים האחרונות בעולמות המחקר והפעילות האקדמית, והמיזוגים

שבח שטרן: רק להגיד תודה רבה, והתדירות שהוועדה הזאת מגיעה לגליל זה אומר הרבה

מיכאל ביטון: תודה אביחי בהצלחה

מיכאל ביטון:      והמיזוגים של גופים מעידים על כך שבשלו התנאים לקפיצת מדרגה של מכללת תל חי, עד היום עולם המחקר והיזמות המחקרית נשען יתר על המידה על פילנתרופיה וקרנות מחקר, ורצון טוב של חוקרים משוגעים לדבר, ופחות מידי של גיבוי ממשלתי לפעילות המחקרית

מיכאל ביטון:       העובדה שבתל חי כבר היום פעילים מעל 100 דוקטורים ופרופסורים וכ- 50 צוותי מחקר לצד המוקדי מצוינות שהתפתחו פה לאורך השנים, או מוקד המחקר האקולוגי ביולוגי בן תחומים באגמון החולה בהובלה של יונתן ואורן וענת ואנשי מופת שפגשנו

מיכאל ביטון:       מוקד המציינות בעבודה סוציאלית, והחדשנות בתחומי רפואה, מדיניות סוציאלית וחוסן וביטחון

מיכאל ביטון:       מרכז האקדמי לנוער שמביא את הידע האקדמי ויוצר שוויון הזדמנויות עבור בני הנוער בגליל המזרחי ובגולן

מיכאל ביטון:       ותחום הפוד טק שהולך וצובר דומיננטיות וביקושים גם בקרב חברות יזמיות, גם בחממה של חוקרים, וגם בהרחבת השקעות של מיגל ותל חי בתחום הפוד טק, דבר שמביא בקרוב לארבע חמש חברות כל שנה שקמות על בסיס הידע המחקרי שנוצר

מיכאל ביטון:       כלל הנתונים הללו מחייבים את ממשלת ישראל לעמוד בהתחייבותה בתהליך סדור שביצעה, לבחינת ההכרה של תל חי כאוניברסיטה, הוועדה שקמה, בדקה והמליצה, וקיבלה את ברכת הוות"ת והמל"ג להקמת אוניברסיטה בתל חי, תוך דרישה להקמת צוות יישום ההחלטה

מיכאל ביטון:       החלטת הקמת הצוות תלויה בהחלטתו של שר החינוך, הוועדה פונה לשר החינוך ומבקשת ממנו לשקול בכובד ראש ובמהירות הראויה, לייצר המשכיות להחלטה הזאת ולממש את ההמלצה המקצועית על ידי צוות בלתי מוטה שבדק בכל האזור את ההזדמנויות לאוניברסיטה, וזיהה באופן חד משמעי יתרונות של עוצמה מחקרית, כמות מחקרית, כמות חוקרים והזדמנות אמיתית בתל חי להקים אוניברסיטה, לצד היותה מוקד הכשרה לבעלי מקצועות אקדמיים גבוהים כמו מסטרנטים ודוקטורנטים עבור מכללות במרחב, כולל שותפויות אפשרויות גם עם מכללת צפת ובית הספר לרפואה שקם בצפת ומכללת כינרת

מיכאל ביטון:      הוועדה תעקוב אחר התקדמות ההחלטות בממשלה ובמשרד החינוך בהתאם להתקדמות, תיזום דיון מעקב בראשית המושב הבא

מיכאל ביטון:       אנחנו מודים לאנשי המקצוע, מנכ"ל תל חי, יושב ראש הוועד המנהל, לנשיא, ליושב ראש חבר הנאמנים, לחוקרים, לאנשי המנהלה, לכל מי שפגשנו פה, הוכחתם שאפשר לייצר מצוינות בגליל ואפשר לקפוץ מדרגה, וחובתנו ככנסת בממשלה לתמוך אתכם במשאבים הראויים לכך

מיכאל ביטון:       אנחנו פועלים שוב לשר החינוך ואומרים מתוך מקום של רצון טוב והטבעת חותם בגליל, זה הזמן לקבל את ההחלטה הנכונה ולהקים את האוניברסיטה בתל חי

מיכאל ביטון:       תודה רבה לכולם