הוועדה לביטחון לאומי, כנסת 25, פרוטוקול מספר 77, 2023-10-15 00:00

צביקה פוגל: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה

צביקה פוגל:  תודה רבה לכל מי שהגיע לדיון החשוב הזה

צביקה פוגל:  התחייבתי לעצמי שבדיונים בתקופה הזו שבה אנו כרגע, אפתח את כל הדיונים האלה עם אותן אמירות, שלפחות לדעתי הן חשובות

צביקה פוגל:      אנחנו במלחמה, שלצערי, נכפתה עלינו על ידי אויב שבראשונה אנו מגלים את האכזריות והרוע שאיתו הוא מתמודד

צביקה פוגל:  במלחמה הזו נפלו לנו לא מעט אנשים

צביקה פוגל:  לא רוצה רק לומר נטבחו כי היו גם כאלה שנפלו

צביקה פוגל:  כולנו חווים תודה ענקית לאותם אזרחים נושאי נשק, לאותן כיתות כוננות, לאותם רכזי ביטחון בישובים, לאותם שוטרים ואנשי מג"ב שעשו שם דברים שהם לא מורגלים ביום-יום ואפילו לא הוכנו לזה ביום-יום

צביקה פוגל:  לאותם חיילים שהגיעו לשם עצמאית או עם המסגרת שלהם

צביקה פוגל:      במהלך השבוע האחרון נחשפתי לחלק מהפעולות שהיו שם

צביקה פוגל:  אנו חבים להם תודה ענקית כי הם מנעו מהטבח הזה להיות הרבה יותר גדול והרבה יותר אסוני בהיבט הישראלי, היהודי, כל אחד שיסתכל על זה איך שרוצה

צביקה פוגל:      גילויי הגבורה האלה ואומץ הלב הם משהו שלפחות לי נותנים את הכוח לשבת כאן ולנהל דיונים בשעות הקשות האלה

צביקה פוגל:  הדיון פה, כחלק מהמאמץ המלחמתי, חייב להיות דיון כזו שבסופו אנו מאפשרים לתושבי מדינת ישראל להעלות את רמת הביטחון האישי והביטחון הישובי, ולהעלות את רמת האמון של התושבים בנו, במערכות השונות

צביקה פוגל:  כי התחושה הזו של חוסר אמון בעקבות מה שקרה, היא תחושה שאנו לא יכולים להמשיך איתה

צביקה פוגל:  אנו לא עם שאמור להיות שריו באבל

צביקה פוגל:  אנו עם שאמור להיות שרוי ונתון כולו במלחמת קיום של העם היהודי בארץ ישראל

צביקה פוגל:  אין לנו משהו אחר

צביקה פוגל:       יש פה הרבה מאוד אנשים שרוצים להביע דעתם ולדבר

צביקה פוגל:  לא אמנע מכם

צביקה פוגל:  רק מבקש דבר אחד - אנו יוצאים מפה היום כשהתקנות מאושרות, גם אלה שנערער עליהן וגם אלה שלא יקבלו את הערעורים שלנו

צביקה פוגל:  וממחר בבוקר זה מה שקורה במדינת ישראל – התקנות מחייבות ומבוצעות לפועל

צביקה פוגל:      אנצל את ההזדמנות בשם כולנו להשתתף בצערן ובכאבן של המשפחות השכולות ולאחל החלמה מהירה של המון פצועים שעדיין שרועים בבתי חולים ובמקומות אחרים, ולהתפלל יחד, שהשבויים והחטופים, לצערי הרב גם אלה שאינם בין החיים אבל נמצאים בידי בני העוולה האלה יחזרו הביתה כי זה יהיה חלק מתמונת הניצחון שלנו

צביקה פוגל:      הדיון הזה יתקיים בדרך הבאה

צביקה פוגל:  היועצת המשפטית של הוועדה והעוזר שלה, הגב' מירי פרנקל שור והעוזר שלה גלעד יעברו סעיף-סעיף כדי שאפשר יהיה להתייחס

צביקה פוגל:  הסברים – נמצא פה ישראל אבישר יושב-ראש האגף לרישוי כלי ירייה שייתן הסברים כי היה השותף הפעיל בגיבוש כל הנושאים האלה

צביקה פוגל:  אנו היום מסיימים לאשר את התקנות

צביקה פוגל:  חברי הכנסת, כל אחד דקה מילות פתיחה

צביקה פוגל:  היחיד שיחרוג מהדקה יהיה חבר הכנסת לשעבר יגאל ביבי שביקש ממני אישור לדבר כמה מילים

צביקה פוגל:  איני יכול למנוע מזה

צביקה פוגל:  הוא אחד האנשים שתרמו לי לא מעט בדרך

צביקה פוגל:  בבקשה

יגאל ביבי: תודה ליושב-ראש

יגאל ביבי:  אני מברך את השר ואותו שמקדמים את הנושא שחייב קידום

יגאל ביבי:  רבותיי, פעם היה קל כל הנושא של הנשק

יגאל ביבי:  משך שנים רק הכבידו

יגאל ביבי:  אחרי רצח מעלות שהקמתי את המשמר האזרחי הטוב ביותר בארץ, 2,000 מתנדבים, 400 קרווינות, היה קל חלק את הנשק

יגאל ביבי:  תוך שבועות חילקתי 200 קרווינות למתנדבים, היה לי טווח

יגאל ביבי:  מי שעשה מטווח, בא, המפקד – צ'יק צ'ק נותנים לך היתר

יגאל ביבי:  לא הסתפקתי בזה, קניתי 100 אקדחים כי החלטתי שכל גננת בגן תלמד לירות, היא או העוזרת

יגאל ביבי:  היה לי מטווח עירוני וחילקתי את האקדחים מייד בלי בעיות, בלי הרבה בירוקרטיות

יגאל ביבי:  בדיקה רפואית, מילאה טופס, עשתה מטווח, קיבלה אקדח

יגאל ביבי:  לא מסובך

יגאל ביבי:      למה אני פה היום – יכולנו לו היינו קצת יותר יצירתיים ש-100,000 אקדחים היו היום בחוץ

יגאל ביבי:  300,000 חיילי מילואים שיצאו עכשיו, ל-100,000 מהם לפחות יש אקדח, וכל הילדים שלי והנכדים שלי שבצבא לקחו איתם את האקדחים ואנשים עם חמישה ילדים נשארו בישוב בלי נשק

יגאל ביבי:  זה לא יכול להיות

יגאל ביבי:  אתמול אני שואל את הכלה שלי שהבאתי אותה הביתה – פוחד שתהיה לבד – למה מודי לא השאיר את האקדח? אמרה: לא יכולה, אין לי רשיון

יגאל ביבי:       מה שאני מציע, תקנה פשוטה לפחות בשעת חירום שאלה שמקבלים רובה ונשק והכול, ישאירו את האקדח לנשים שלהם

יגאל ביבי:  הכלה שלי והנכדה שלי היו בצבא

יגאל ביבי:  שיעשו מטווח ולמחרת יקבלו אישור מהקב"ט, משוטר, ממישהו ויוכלו לקבל את האקדח

יגאל ביבי:  100,000 אקדחים היו יכולים להיות עכשיו לנשים, כל כך פשוט והגיוני

יגאל ביבי:  התפרצתי, אני לא רוצה לקחת את הזמן – צביקה התחשב בגיל ונתן לי יותר מדקה

יגאל ביבי:  רבותיי, אני רוצה שתשקלו

יגאל ביבי:  אני חושב, בית משותף יש לי ולאשתי

יגאל ביבי:  שייך לשנינו

יגאל ביבי:  הכול שייך לשנינו

יגאל ביבי:  גם הרכב

יגאל ביבי:  שלאנשים יהיה אותו רשיון על האקדח

יגאל ביבי:  מה קרה? פוחדים שלא ידעו מי ירה, מי לקח? פשוט

יגאל ביבי:  למה צריך בכל בית שיהיו שני אקדחים? מבקש ששני הדברים האלה שבשעת חירום יכולה, בעיקר בהתיישבות, כל קב"ט יכול לחתום הבחורה הזאת, אשתו של יגאל ביבי עשתה מטווח, הביאה אשור רפואי – יכולה להשתמש באקדח

יגאל ביבי:  למה לא? מבקש שהדברים הפשוטים האלה יתקיימו

יגאל ביבי:  תודה רבה

צביקה פוגל: תודה רבה, חבר הכנסת לשעבר יגאל ביבי, ראש עיריית טבריה

צביקה פוגל:  חברת הכנסת פנינה תמנו

פנינה תמנו: תודה, אדוני היושב-ראש

פנינה תמנו:  בפתח הדברים חשוב לי לומר, אנחנו משודרים, נגלה אחריות – לא לדבר על מקומות, איפה חסר, כמה כלי נשק חסרים

פנינה תמנו:  זה האחריות הבסיסית שלנו כנבחרי ציבור, גם גורמי המקצוע יסכימו איתי ודאי

פנינה תמנו:      בשבוע האחרון חברי כנסת פתחו חמ"ל, צוותי משימה

פנינה תמנו:  אחרי שיחה גם עם חבר הכנסת שמחה, נדאג שצוות המשימה הספציפי על מוגנות של ישובים יעבוד מולך כי יש דברים שאי אפשר לפרט אותם

פנינה תמנו:  בעז"ה נעשה ונצליח

פנינה תמנו:  הכנסת הזאת שמתחילה לחזור למושב הנוכחי, לצערנו בשעת חירום, חברי הכנסת עובדים אופוזיציה וקואליציה כאחד גם כדי לתת מענה לפניות הציבור ומעבר לכך, לסייע בידי הממשלה לתת את הפתרונות המיידיים מערכתית

צביקה פוגל: לתת גב לחיילים שלנו

פנינה תמנו: חד משמעית

פנינה תמנו:  כולנו בתפילה למען חיילינו וגם למען האזרחים, גם שניצלו מהתופת וגם כאלה שעדיין מחכים ליקיריהם

צביקה פוגל: חבר הכנת רוטמן

שמחה רוטמן: לא אצטרך דקה

שמחה רוטמן:  כשנגיע לתבחינים, נדבר

שמחה רוטמן:  אני מציע שנחשוב – וזה עניין מבני - שיש התבחינים אבל צריך לייצר הוראת שעה אפילו בתקנות האלה כבר עכשיו כתוספת לחלק מהתבחינים – בהסדר הקבע רוצים שזה מה שיהיה אבל בהוראת שעה, פרק הוראת שעה כדי שנוכל להשליך לשם מתוך הסעיפים שכרגע נראים לנו כהסבר טוב למצב הנוכחי, למשל סוגית – לא יודע אם הייתי רוצה שזה יהיה הכלל תמיד אבל לעשות זאת כהבחנה להוראת שעה זה חשוב בעיניי

שמחה רוטמן:      התבחינים הם צוואר בקבוק אחד, אבל מייצרים צוואר בקבוק מאוד גדול כלומר תבחין עכשיו גם בתבחינים הקיימים - יש צוואר בקבוק ביצועי, לא קשור לתקנות, אבל גם אם מחר בבוקר ישראל, שעושה עבודה מדהימה ומסורה – ולא משנה, כל מי שמחכה יהיה בלחץ – לא משנה

שמחה רוטמן:  בסופו של דבר גם אם מחר בבוקר מנקה את השולחן לגמרי, ונותן לכולם, צוואר הבקבוק יעבור וצריך כבר עכשיו להיערך לרכישת הנשק, לזמינות הנשק ולאימונים בנשק

שמחה רוטמן:  צריך לתת לזה מענה ולא לומר: הגדלנו את הקרע ויותר אנשים יישבו מתוסכלים שאין להם איפה לרכוש ואיפה להתאמן

צביקה פוגל: תודה

צביקה פוגל:  חבר הכנסת עמית הלוי, בבקשה

עמית הלוי: תודה, אדוני היושב-ראש

עמית הלוי:  אני צריך יותר מדקה אבל כשנעבור סעיף-סעיף אעיר ואשאל

עמית הלוי:  אפתח בכך שאנו עוסקים בדבר שהוא החובה הכי בסיסית למדינה, אני אומר זאת לעצמנו ולכל מי שנמצא פה

עמית הלוי:  הצבא נלחם, כולנו נלחמים

עמית הלוי:  החובה הבסיסית שלנו, היא לתת לכל אזרח בראש ובראשונה, אם ייצא משהו חשוב מהגיהינום שאנו נמצאים בו עכשיו – שהאזרחים לוקחים אחריות על עצמם, יש להם נשק, רוכשים אותו, אחראים על ההגנה שלהם וגם מבצעית זה נכון – ככל שהמערכה הזו עלולה חלילה להתרחב, זה בהיקף שמחייב כמה שיותר חימוש האזרחים

עמית הלוי:  אנחנו ננצח כמובן אדוני היושב-ראש

עמית הלוי:  יש לנו עסק עם אויבים דפוקים וחובבניים, בגדול

עמית הלוי:  מי שרואה את הלוחמים שלנו, רואה מה זה לוחמה

עמית הלוי:  משפחה חברה טובה שלי שהבן נרצח בקרב בהר עזה, קצין סיירת דובדבן, קברו אותו, יש להם שישה חיילים בצבא

עמית הלוי:  אחרי שקברו אחד האב אמר לכל החמישה: אתם לא יושבים שבעה

עמית הלוי:  עפים מייד לקרב

עמית הלוי:  כל החמישה חזרו לסיירות

עמית הלוי:  זה הלוחמים שלנו

עמית הלוי:  אנחנו ננצח

עמית הלוי:  יש פה שאלות אחרות של אסטרטגיה

עמית הלוי:  אנחנו צריכים לתת לאזרחים גם את הכלים האלה

עמית הלוי:       אני רוצה להוסיף על דברי חבר הכנסת רוטמן

עמית הלוי:  יש היום 60,000 או 58,000 אנשים שמחכים לאקדח גם ברמת אלו שקיבלו את מספר הבקשה 6 ספרות וגם כאלה שקיבלו מספר בקשה אחרי מערכת אופיר 10 ספרות

עמית הלוי:  התבחינים שאדוני מוביל כאן ואני מאוד מעריך את זה ואת מה שהשר עושה בעניין, יובילו לפוטנציאל של עוד 300,000 בערך לפי החישוב שלי

עמית הלוי:  זה אומר שמעבר לאימונים והדברים ששמחה הזכיר, יש להיערך מבחינת האדמיניסטרציה במשרד

עמית הלוי:  חייבים עוד משהו חוץ מהכשרת עוד עובד מאגף כזה או אחר, יש לייצר פה מערכת אחרת משך חודש, ואני מפציר גם בך, מעבר לתקנות שנדון בהם לייצר מערכת אדמיניסטרטיבית, לפשט דברים שאולי לא צריכים

עמית הלוי:  למשל משרד הבריאות והמשטרה שאתם מקבלים מהם את הפידבק, לראות שאין עיכוב פלילי ויש אישור, אולי שאתם תהיו חשופים למאגר הזה - לא צריך לחכות ליומיים של משרדי הממשלה – לקחת תרשים פשוט, לפשט אותו – פניתי לישראל ולדודו עובד שלו, אמרתיL יש 100 מתנדבים

עמית הלוי:  אישרתם, סמנכ"ל המשרד, למה אפשר ומה לא

עמית הלוי:  העסק הזה מחייב פישוט כדי שנוכל לעמוד בקצב של 60,000

עמית הלוי:  שוב תודה על זה

צביקה פוגל: תודה על דברי הפתיחה

צביקה פוגל:  חבר הכנסת אריאל קלנר, בבקשה

אריאל קלנר: אדוני היושב-ראש, עם ישראל חוטף אבל עם ישראל חזק

אריאל קלנר:  עם ישראל צריך נשר לא כי הוא רוצה לתקוף אלא כדי להתמודד מול הרשע העולמי האולטימטיבי

אריאל קלנר:  אין יותר רשע ממה שראינו

אריאל קלנר:  לצערי אלה שלא צריכים שיהיה להם נשק, יש להם נשק, בפשיעה וכו'

אריאל קלנר:  אלה שצריכים נשק כמו שאמרו פה חבריי, מדינת ישראל מחויבת לבוא ולתת ולעשות הכול כדי שיהיה להם

אריאל קלנר:  מדובר באנשים נורמטיביים, באזרחים טובים ביותר שיש לנו לעילא ולעילא

אריאל קלנר:  צריכים ויכולים ויגנו על עצמם בשעת הצורך

אריאל קלנר:  ישראל שעושה עבודת קודש

אריאל קלנר:  נרחיב בהמשך

אריאל קלנר:  הנושא של ההיערכות – ממליץ לרדת לרמת היערכות קהילתית, מקומית, כמה שיותר כדי לשחרר צווארי בקבוק

אריאל קלנר:  יש מקומות שבהם, ברמה המקומית – בכפוף לכל הנהלים, ביטחון, משרד לביטחון לאומי, משטרה כמובן אבל לשחרר את זה למטה

אריאל קלנר:  זה יקל על השחרור של הנשקים

אריאל קלנר:  תודה

צביקה פוגל: תודה רבה

צביקה פוגל:  חבר הכנסת צבי סוכות

צבי ידידיה סוכות: קודם כל, אני רוצה לומר תודה רבה לשר הממונה על נושא חימוש האזרחים

צבי ידידיה סוכות:  תודה לוועדה שעושה את זה מהר ככל האפשר

צבי ידידיה סוכות:  אני שומע כמה ימים שאמור לקום מוקד שאמור לטפל בפניות אזרחים

צבי ידידיה סוכות:  אשמח לדעת מה קורה עם זה

צביקה פוגל: מירי פרנקל שור

גלעד נווה: אציין שאני מקריא מהנוסח שבפני הוועדה

ישראל אייכלר: אשמח לומר כמה מילים

ישראל אייכלר:  ראשית חשוב לומר שמה שאנו מציגים היום זה עבודת מטה סדורה שהחלה בינואר עם כניסת השר כלומר זה מגיע לוועדה בקונטקסט של חירום אבל חשוב להבין שהייתה פה עבודת מטה סדורה ושיטתית

ישראל אייכלר:  זה לא גובש על רקע מצב החירום המטורף שכולנו נמצאים בו

ישראל אייכלר:      שנית, מבחינת היבטים כמותיים, אנחנו לפני פרוץ המלחמה ב78 בחודש היינו במציאות של כ-38,000 בקשות בשנה שזה מספרים גדולים מאוד וזה ההשפעה של גל הטרור שמלווה אותנו בשנים האחרונות

ישראל אייכלר:  מאז 7 בחודש ועד היום, סדר גודל של שבוע, קיבלנו במספרים שמקורבים ל-50,000 בקשות

ישראל אייכלר:  אלה נתונים חסרי תקדים בכל פרמטר ויש לנו קושי להחיל את זה גם במערכות המידע וגם התהליכים ואתייחס לזה בקצרה

ישראל אייכלר:      שלישית, רשות לירייה זה דבר רגיש, ודאי שלי כמנהל האגף להאיץ ולשחרר

ישראל אייכלר:  יש פה חובת זהירות וחובת בדיקה פרטנית של כל בקשה לרבות בדיקות שנקבעו בחוק

ישראל אייכלר:  משטרת ישראל אחראית על המסוכנות הפלילית, משרד הבריאות על כשירותו של מבקש הבקשה

ישראל אייכלר:  אלה אבני דרך שבכל מקרה בכל תהליך יתקיימו והם לפעמים יוצרים צווארי בקבוק

ישראל אייכלר:      לגבי התהליכים שעשינו בשבוע האחרון כדי לשחרר צוואורי בקבוק, חשוב שחברי הוועדה יבינו שאנו לחלוטין לא מתנהגים במוד של שגרה

ישראל אייכלר:  פתחנו חמ"לים ותגברנו ואני רוצה לדבר על המהות

ישראל אייכלר:  שינינו את כל תפיסת ההפעלה

ישראל אייכלר:  מהשבוע שעבר אין ראיון פרונטלי שהיה אבן יסוד בתהליך

ישראל אייכלר:  לא קוראים לאנשים

ישראל אייכלר:  כולם עברו לראיון טלפוני

ישראל אייכלר:  בנוסף עשינו שינוי מהותי –להערכתי כ-50% ממבקשי הבקשות פטורים לחלוטין מהראיון כי הגדרנו מספר אוכלוסיות שמבחינת ניהול הסיכונים בתקופה הזו אנו מסתכלים בבדיקות התקינות ומדלגים על שלבהראיון וזה ניהול סיכונים מאוד משמעותי שמייצר שחרור משמעותי של צווארי הבקבוק

ישראל אייכלר:  בנוסף עשינו כל מיני הקלות, למשל אנשים שבשנה האחרונה קיבלו אישורים מותנים ולא מימשו אותם ויש רבים כאלה, שעשו את כל התהליך אבל כשהגיעו לרגע האמת לא עשו מטווח והכשרה משיקוליהם

ישראל אייכלר:  הארכנו לפרק זמן מסוים, כל מי שלא ביצע- -      

עמית הלוי: לכמה הארכתם?     

ישראל אייכלר: הרי תוקף האישור המותנה הוא לחצי שנה

ישראל אייכלר:  לקחנו חצי שנה נוספת אחורה וכל מי שלא מימש את האישור המותנה נתנו לו גרייס למרות שהוא במידה רבה לא לקח את האחריות אבל אנו לא מתחשבנים בקטע הזה

ישראל אייכלר:  עשינו הערכה של אישורים מותנים

ישראל אייכלר:  בנוסף אנשים שנאלצו להפקיד את הנשק במשטרה בגלל רוטינות השגרה שלנו שזה אי ביצוע אימון רענון, אי ביצוע חידוש – גם שם עשינו כל מיני הערכות מינהליות כדי לייצר מצב שמיידית יותר אנשים חמושים

ישראל אייכלר:  האדם בשנה השנייה לרשיון מחויב באימון ברענון

ישראל אייכלר:  בתום השנה השנייה ברגע שאינו מבצע את אימון הרענון, אנו מציעים לו חובת הפקדה

יגאל ביבי: לוקח חודשיים לקבל את הנשק חזרה

יגאל ביבי:  הבן שלי סגן אלוף, מנכ"ל בית מלון

יגאל ביבי:  חודשיים חיכה, שכח לעשות רענון אחרי שנתיים

יגאל ביבי:  כל השנים היה 5 שנים רענון

יגאל ביבי:  מה פתאום שנתיים?     

ישראל אייכלר: זו תקנה שאושרה בכנסת, זה לא המצאה שלנו

ישראל אייכלר:  לכן אני מדלג על זה

צביקה פוגל: זה אנחנו, לא ישראל

ישראל אייכלר: עוד שתי אמירות

ישראל אייכלר:  מבחינת היכולת של אזרחי ישראל לשאת כלי ירייה בתקופה הזו, היא נשענת על שתי פלטפורמות מבחינה משפטית

ישראל אייכלר:  אנו עוסקים היום ברישוי הפרטי בלבד אבל יש גם הרישוי הארגוני, האגף במסגרת החוק אחראי גם על רישוי ארגונים שמאפשרים מתן כלי ירייה בהרשאה לרבות ישובים ראויים, מפעלים ראויים וכו'

ישראל אייכלר:  אני אומר זאת כי הרצון לייצר חימוש כמה שיותר מהר לאזרחים, דרך המלך היא לא רק הרישוי הפרטי; קיים מסלול של רישוי ארגוני, ובימים אלה הגברנו שם קצב גם בכלים הארוכים וגם באלה הפרטיים

ישראל אייכלר:  לא אכניס אתכם למורכבות כי זה עולם נוסף שהאגף אחראי עליו והוא מאפשר האצת חימוש גם של אנשים, של כיתות כוננות וכו'

שמחה רוטמן: שאלת הבהרה: מי שיש לו רענון כרגע, מי שהיה אמור לרענן מחר, מחרתיים – נותנים ארכה אוטומטית?     

ישראל אייכלר: חשבנו על זה ובאה היועצת המשפטית של האגף

ישראל אייכלר:  אנו בימים אלה מגבשים תקנה שתאושר אצל השר

שמחה רוטמן: עוד תקנה? שוב יצטרך להגיע לוועדה?     

ישראל אייכלר: לא

ישראל אייכלר:  חבר הכנסת רוטמן ואני נמצאים בקשר יום-יומי, הוא מאתגר אותי

ישראל אייכלר:  אנו מייצרים תקנה שהיא בסמכות השר, עשינו אותה גם בקורונה

ישראל אייכלר:  את כל הרשיונות והרענונים שאמורים לפוג תוקפם באוקטובר ובנובמבר ניתן הארכה מינהלת של שלושה חודשים כדי שהקהל הזה לא יהיה מוטרד

ישראל אייכלר:  יש לו גרייס

שמחה רוטמן: מצוין, כי הרבה אנשים לחוצים על זה – הם במילואים, לא יכולים לבוא לרענון וכדומה

ישראל אייכלר: מטופל השבוע וייצא גם לציבור

צבי ידידיה סוכות: חלק ממה שהתפרסם בשבוע האחרון – אנשים הפקידו את הנשק שלהם ורוצים לקבלו חזרה מהמשטרה, מה התהליך שהם אמורים לעשות?     

ישראל אייכלר: יש שתי עילות להפקדה במשטרה

ישראל אייכלר:  אם זה אי ביצוע אימון או רענון או חידוש, נתנו הקללה אבל חלק גדול מההפקדות במשטרה זה בגלל ביטולים

צבי ידידיה סוכות: שלחתם סמ"סים

ישראל אייכלר: שלחנו גם הודעות מייל

ישראל אייכלר:  ביטולים שלנו נובעים פעמים רבות ממסוכנות פלילית ומאי כשירות רפואית וזה דבר תדיר וכל חודש יש לנו מספרים גדולים

ישראל אייכלר:  זה לא חל עליהם

ישראל אייכלר:  ההקלה שאמרתי נוגעת רק לאנשים שלא ביצעו במועד אימון רענון או אימון חידוש

צביקה פוגל: הנקודה ברורה

צביקה פוגל:  מכל הדברים המאוד חשובים שנאמרו פה גם על ידי חברי הכנסת וגם על ידי מנהל האגף לרישוי כלי ירייה ישראל אבישר, לקחת דבר אחד – בצד זה שאנו רוצים כמה שיותר אנשים עם נשק ברחובות היום ובאזורים המאוימים, אנו רוצים שהנשק יהיה בידיים של אנשים אחראיים ויעילים

צביקה פוגל:  תזכרו את זה לאורך כל הדרך כי זה מה שמוביל אותי לפחות

צביקה פוגל:  בבקשה

מירי פרנקל-שור: הנוסח שחולק לחברי הכנסת הוא המקורי של התקנות

מירי פרנקל-שור:  במהלך סוף שבוע התנהלו שיחות גם בין משרדי הממשלה וגם לבינינו

מירי פרנקל-שור:  היה נוסח ביניים

מירי פרנקל-שור:  בשלב זה יש נוסח יותר מעודכן כנראה, אז כך תהיה העבודה: נתחיל לקרוא את הנוסח המקורי

מירי פרנקל-שור:  בינתיים מדפיסים נוסח יותר מעודכן, אבל יהיה ללא עקוב אחרי שינויים, אז נעבוד ביתר איטיות כדי שכולם וגם אנו נראה את הפער בין הנוסח המקורי למעודכן

צביקה פוגל: מצוין

צביקה פוגל:  נתחיל לקרוא

גלעד נווה: טיוטת תקנות כלי הירייה (תנאי סף ותבחינים לקבלת רישיון לכלי ירייה פרטי והוראות נוספות), תשפ"ג-2023

גלעד נווה:      בתוקף סמכותי לפי סעיף 21(ב1) לחוק כלי היריה, התש"ט-1949  (להלן – החוק) ובאישור הוועדה לביטחון לאומי של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: 1

גלעד נווה:  הגדרות

גלעד נווה:  בתקנות אלה: "אגף כלי ירייה" – האגף לרישוי ופיקוח כלי הירייה במשרד לביטחון לאומי; "השר", "הרשות המוסמכת" ו "פקיד רישוי" – כמשמעותם בחוק; "רישיון פרטי" – רישיון לפי סעיפים 4 או 5 לחוק; "תבחין" - תנאי נוסף לקבלת רישיון פרטי המנוי בתוספת; "תעודת הרשאה" – תעודת הרשאה שניתנה על ידי בעל רישיון מיוחד לפי סעיפים 9, 10, 10א, 10ב ו 10ג לחוק, לפי העניין; "תקנות כלי הירייה (הכשרה)" – תקנות כלי הירייה (הכשרה), התשע"ח-2018

בר כהן לוי: אקריא את התיקונים שגם מתואמים עם ייעוץ וחקיקה, עם קרן דהרי שנמצאת פה

בר כהן לוי:  קודם כל אתחיל בהגדרה של השר

בר כהן לוי:  מנהל האגף רצה להסביר לגבי החוק – נבקש להעביר את ההוראות האלה כהוראת שעה למשך שנה ולכן יש גם שינוי בכותרת של התקנות

בר כהן לוי:  אקריא את הכותרת: טיוטת תקנות כלי הירייה (תנאי סף ותבחינים לקבלת רישיון פרטי לכלי ירייה והוראות נוספות)(הוראת שעה), התשפ"ד-2023

בר כהן לוי:      אני עוברת להגדרות של השר, הרשות המוסמכת ופקיד רישוי

בר כהן לוי:  ההגדרה של פקיד רישוי יורדת מהתקנות כי הם מוגדרים בצורה ברורה בחוק, ואין צורך להגדיר

בר כהן לוי:  השארנו רק את הרשות המוסמכץ כי היא מדברת על כמשמעותה בחוק, זו לא הגדרה חד משמעית

בר כהן לוי:  לגבי רשיון פרטי, חידדנו את ההגדרה

בר כהן לוי:  אקריא אותה: רישיון לנשיאה או להובלה של כלי יריה או להחזקת כלי יריה לפי סעיפים 4 או 5 לחוק;     בתבחין – חידדנו את הנוסח: תנאי נוסף על תנאי הסף שבתקנה 2, הנדרש לקבלת רישיון פרטי והמנוי בתוספת;     תעודת הרשאה: תעודת הרשאה שניתנה על ידי בעל רישיון מיוחד לפי סעיפים 9, 10, 10א, או 10ג לחוק, לפי העניין, או רשות שניתנה על ידי בעל רישיון מיוחד לפי סעיף 10ב לחוק;     כל התיקונים האלה זה רק חידודים מנוסח החקיקה הראשית, שמתוקפה מותקנות התקנות האלה

צביקה פוגל: יש מישהו שיש לו ערעור כלשהו על ההגדרות?     

עמית הלוי: כל התקנות האלה הן חלק מהוראת שעה בחוק, בחקיקה הראשית?     

מירי פרנקל-שור: כן

מירי פרנקל-שור:  אני מציעה, אדוני היושב-ראש, שנדון קודם כל בתקנות עצמן, נראה את הקשיים ונחזור לסוגית אחרי זה הוראת השעה

שמחה רוטמן: אבל אני רוצה לומר, שכן יהיה לנו בראש בנושא הזה – יש תבחינים ודברים ונהלים שכדאי שיכול להיות שאפשר לדבר אותם כהוראת שעה

שמחה רוטמן:  כשאתה מאפשר לאדם לרכוש כלי נשק, יש לקחת בחשבון – בסופו של דבר אדם קונה את האקדח, עושה אימון

שמחה רוטמן:  לא ייתכן שאחרי חצי שנה, שנה תגיד לו: תודה, תיעלם

צביקה פוגל: אני יכול – לא רוצה לעשות זאת

עמית הלוי: זאת עבודה סדורה שהתחלתם בינואר

עמית הלוי:  בואו נעשה את זה כמו שצריך, לא בהוראת שעה

שמחה רוטמן: אתה יכול לומר לו אבל לא רוצה לומר לו כי התוצאה של זה יהיה אפקט מצנן

שמחה רוטמן:  אתה רוצה שיותר אנשים יוכלו

שמחה רוטמן:  פחות אנשים יעשו את ההשקעה הזו אם יידעו שזה לשנה או לחצי שנה

עמית הלוי: ידונו בסוף אם זה הוראת שעה או לא

צביקה פוגל: נתקדם

גלעד נווה: תנאי סף לקבלת רישיון פרטי או תעודת הרשאה

גלעד נווה:  1

גלעד נווה:  לא יינתנו רישיון פרטי או תעודת הרשאה אלא אם בעת הגשת הבקשה מתקיימים לגבי מבקש הרישיון או תעודת ההרשאה כל אלה: (1) הוא אזרח ישראלי או תושב קבע בישראל, ובלבד ששהה בישראל באופן רציף במשך שלוש השנים שקדמו להגשת הבקשה; (2) הוא בעל שליטה בסיסית בשפה העברית, באופן שמאפשר תשאול, הבנת הוראות, יכולת קריאת נהלים וניהול רישום כנדרש; (3) הוא המציא הצהרה המעידה על כשירותו הרפואית לשאת כלי ירייה,  והחתומה על ידו ועל ידי רופא, בנוסח שקבע אגף כלי ירייה; (4) גילו בעת הגשת הבקשה הוא אחד מאלה:	(א) אם  סיים שירות צבאי סדיר - כאמור בסעיף 11ג(ב) לחוק; (ב)	ביחס לעמידה בתבחינים בפרטים 1ו- 2 לתוספת - (1) אם השלים שנת שירות צבאי סדיר כלוחם, או אם סיים שירות אזרחי של שנתיים או יותר – כאמור בסעיף 11ג(א) לחוק; (2)	אישה שהשלימה שנת שירות צבאי או סיימה שנת שירות אזרחי של שנה- כאמור בסעיף 11ג(א) לחוק; (ג) אם הוא אזרח ישראלי שלא שירת כאמור בפסקאות (1) או (2) – 27 שנים ומעלה; (ד) אם הוא תושב קבע בישראל שאינו אזרח ושלא שירת כאמור בפסקאות (1) או (2) – 45 שנים ומעלה; (5) 	הוא עמד בתכנית ההכשרה הנדרשת בהתאם להוראות תקנות כלי הירייה (הכשרה);     

עמית הלוי: בסעיף 2, (4א), להקשר הגיל לא צריך להיות יותר מאשר בהקשר של עצם מתן – כלומר 11גב זה אומר שירות מלא של שלוש שנים – מפנה לחוק הביטחון

עמית הלוי:  זה אומר שירות מלא לפי 24 חודשים, 30 וכמה חודשים

עמית הלוי:  לא אמור להיות כי הגבלת הגיל שקיימת – לא יינתן עד גיל 21 למעט הסעיף ההוא – מספיק שיהיה כתוב, אם סיים שירות צבאי סדיר לפחות של שנת שירות אחת

עמית הלוי:  אני אומר את זה בגלל הרבה מאוד אנשים, מח"ל, למשל, מתנדבים שבאים לפה ועושים שנת שירות – יש לי הרבה חברים כאלה, שעשו שנת שירות מלאה

עמית הלוי:  אנחנו רק בסעיף הגיל

עמית הלוי:  לעניין הגיל, צריך להיות אם סיים שירות צבאי סדיר של לפחות שנת שירות מלאה

עמית הלוי:  לא צריך להפנות למלא

בר כהן לוי: שלחנו במקביל לוועדה

בר כהן לוי:  אני חוזרת לסעיף 2(א3)

בר כהן לוי:  אקריא את כל הסעיף, יש פה שינוי

בר כהן לוי:       (3) הוא המציא הצהרה המעידה על כשירותו הרפואית לשאת כלי ירייה,  והחתומה בידו ובידי רופא; אגף כלי ירייה יפרסם באתר האינטרנט של המשרד לביטחון לאומי את נוסח ההצהרה והיא תכלול פרטים שעליהם יידרש להצהיר מבקש הרישיון בנוגע למצבו הרפואי, כולל היסטוריה רפואית וכן שאלון רפואי שימלא רופא בנוגע למבקש;     אני מבהירה את דברי ההסבר, שהכוונה בהיסטוריה רפואית היא גם באינדיקציה של היסטוריה רפואית נפשית

בר כהן לוי:  זה דברים שקיימים היום

בר כהן לוי:  עיגננו את זה בצורה יותר ברורה בתקנות

בר כהן לוי:  אקריא את הסעיפים שמדברים על גיל – ברשותכם אקריא הכול כי יש תיקון כמעט בכל סעיף

בר כהן לוי:        גילו בעת הגשת הבקשה הוא אחד מאלה: (א) אם  סיים שירות  סדיר כהגדרתו בסעיף 11ג(ב) לחוק - 18 שנים ומעלה;     

מירי פרנקל-שור: תסבירי את הסיפא

בר כהן לוי: בהתחלה ההפניה הייתה לסעיף 11ג(ב) לחוק שמאפרת לשר לביטחון לאומי באישור ועדה לביטחון לאומי של הכנסת להוריד את הגיל מתחת ל-21 ביחס למי שהשלים שירות צבאי

בר כהן לוי:  אנו מבקשים לקבוע את השנים באופן ברור כדי שהיה ומישהו סיים שירות צבאי לפני גיל 21, כלומר עמד בתנאי החוק, יהיה ברור שנכנס בגדר הסעיף

בר כהן לוי:  הכוונה היא שהחל מגיל 18

שמחה רוטמן: איך אדם מסיים שירות צבאי סדיר בגיל 18?     

בר כהן לוי: מי שהתגייס בדיוק בגיל 18 ועשה שנתיים ושבעה חודשים

ישראל אייכלר: הסיבה פשוטה

ישראל אייכלר:  חוק לירייה הוא מ-1949, ובלשון החוק מ-1949 נכנס הנושא של 18

ישראל אייכלר:  היום בחיים האמיתיים אנו מתייחסים לשלוש קטגורית ואני מציע להתמקד בהם: קטגוריה ראשונה זה 21 ובלבד שסיים שירות צבאי או לאומי כהגדרתו, ושם יש שתי ההקלות שתכף נפרט

ישראל אייכלר:  הקטגוריה השנייה זה 27 שלא מתייחס לנושא של השירות הצבאי כתנאי סף, וגיל 45 זה משהו חריג לאדם שהוא לא במעמד אלא במעמד תושב

ישראל אייכלר:  אני מציע לטובת הדיון לנקות את גיל 18, כי זה משהו מ-49'

ישראל אייכלר:  זה לא באמת קיים בחיים האמיתיים

מירי פרנקל-שור: טרם מלאו לו 21

מירי פרנקל-שור:  אי אפשר לגייס מישהו לשירות סדיר לפי חוק שירות ביטחון אם טרם מלאו לו 18

בר כהן לוי: החוק מדבר על 18 ולכן העדפנו להיצמד ללשון החוק

שמחה רוטמן: מה אכפת לך למה סיים את השירות? זה בלי כאמור

שמחה רוטמן:  אם סיים שירות צבאי סדיר מגיל 18, זה מה שיהיה כתוב?     

בר כהן לוי: כהגדרתו בסעיף 11ג(ב)

עמית הלוי: אבל בסעיף הזה זה רק שירות מלא

עמית הלוי:  אם אדם שירת שירות מלא והוא בן 19, גם יכול לקבל רשיון?     

בר כהן לוי: לזה יש סעיף ב שמדבר של שירות שנה בסדיר כלוחם

בר כהן לוי:  ואלה כבר דברים במהות ולא בנוסח

שמחה רוטמן: זה מהות ולא נוסח אבל אם אדם עשה שירות אזרחי של שנתיים יותר, אבל אם אדם עשה שירות צבאי של שנתיים ויותר – לא סיים כי נפצע, מאלף סיבות

שמחה רוטמן:  סיים ושוחרר

שמחה רוטמן:  ירד לו הפרופיל אחרי שנתיים

שמחה רוטמן:  לא שירת שנה סדיר כלוחם

שמחה רוטמן:  שירת חצי שנה כלוחם ואז ירד לעורפי ואז ירד לו הפרופיל

שמחה רוטמן:  השתחרר אחרי שנתיים

שמחה רוטמן:  אנו אומרים ששירות לאומי אזרחי של שנתיים מקנה לך יותר משירות צבאי של שנתיים

שמחה רוטמן:  זה משהו לא הגיוני

ישראל אייכלר: אומר זאת בפשטות

עמית הלוי: לעניין הגיל יצא שרק ללוחם אתם נותנים שנה

עמית הלוי:  לעניין הגיל

עמית הלוי:  את זה רצינו לתקן, שאדם ששירת בצה"ל - אולי לא יקבל מסיבות אחרות אבל יכול להיות בן פחות מ-27

ישראל אייכלר: התפיסה שלנו שגובשה משך שנים אומרת שאדם בגיל 21 שמשרת שירות צבאי או לחלופין החלופה של שירות לאומי מלא פועל במסגרת של משמעת, של ארגון וסדר ואנו יכולים להשית עליו את כל ההנחיות של נשק ושמירתו והתנהלותו

ישראל אייכלר:  לכן אנו אומרים דבר פשוט: אנחנו מתעקשים על שירות צבאי מלא כתנאי סף

ישראל אייכלר:  יצרנו הקלה בשני מצבים והיא תפורט תכף אבל מתייחסת לאדם שהוא מעל גיל 21, שירת שנה כלוחם אבל הגיש בקשה בתבחינים מסוימים שפירטנו – מגורים או עיסוק

ישראל אייכלר:  אלה תבחינים שמבטאים את העובדה שהוא מצוי בסיכון בגין נסיבות התבחין

עמית הלוי: תסביר לכולם

עמית הלוי:  מי שבישוב זכאי, גר בחברון לצורך העניין, שירת שנה כפי שאמר שמחה לא כלוחם

עמית הלוי:  אחרי שמונה חודשים הורידו אותו, הוא ב-02, הוא בין 21 ל-27, אין לו אקדח

עמית הלוי:  אין סיבה שיקרה

שמחה רוטמן: אין סיבה

שמחה רוטמן:  זה לא הגיוני

שמחה רוטמן:  או אשה שעשתה שנה שירות לאומי

ישראל אייכלר: הנושא של אשה או מי שביצעה שירות לאומי – אסביר את ההקלה לנשים

ישראל אייכלר:  היום מתוך 100% של מחזיקי רשיונות בכלי ירייה פרטי יש בין 2% ל-3% בלבד זה נשים

ישראל אייכלר:  לכן הייתה פה החלטת השר לייצר סוג של הקלה מתקנת

ישראל אייכלר:  לכן הכנסנו זה אל"ף לנשים בכלל, ובי"ת למי שביצעה שירות לאומי וזה סוג של הקלה מתוקנת לאוכלוסיית הנשים מהסיבות שמניתי

עמית הלוי: לא מדובר על עצם הקריטריון

עמית הלוי:  עוד מעט נגיע לשאלה על התנאים האחרים

עמית הלוי:  אם לא מגיע לו כי הוא לא בישוב זכאי – הרי רמת הסיכון היא לא בגלל הגיל אלא בגלל עובד זכאי או מקום זכאי בהקשר הזה

עמית הלוי:  צודק שמחה – עובדה שכשהוא בשירות לאומי אתה לא אומר את זה

עמית הלוי:  אתה נותן נשק לאדם, לאשה שעשתה שירות לאומי, שהיא בת 22, שנה אחת, ולא נותן למישהו שיכל להיות לוחם עשרה חודשים ונפצע

עמית הלוי:  זה לא הגיוני

ישראל אייכלר: מבין את העניין של איפה ואיפה

עמית הלוי: ההיגיון המסדר של הגבלת ה     

מירי פרנקל-שור: ישראל, הכלל שהוא סיים שירות צבאי מלא

מירי פרנקל-שור:  השאלה שמתעוררת פה היא לגבי שירות צבאי חלקי

מירי פרנקל-שור:  הטענה שנטענה – אין היגיון לטענת חברי הכנסת לגבי השירות האזרחי

מירי פרנקל-שור:  השירות האזרחי הוא לא שירות ששם אתה לומד להתעסק בנשק

מירי פרנקל-שור:  השאלה אם אנו לא יכולים לקבוע כהוראת שעה, שמי ששירת שירות סדיר וקיבל הכשרה מסודרת שאתה תקבע, של תקופה מסוימת – למשל, סיים טירונות וטרם סיים הכשרה, או סיים טירונות והכשרה כלומר מספר חודשים מסוים, ובאמת יש חיילים שנפצעים במהלך ההכשרה

מירי פרנקל-שור:  אתה תקבע

עמית הלוי: אבל כל זה לא נוגע לגיל

עמית הלוי:  אנחנו בסעיף הגיל

ישראל אייכלר: אני חייב להסביר את הרציונל

מירי פרנקל-שור: הרציונל הוא לא רק גיל

עמית הלוי: גם אם לא עשה טירונות, הוא היה בשלישות

עמית הלוי:  לא פחות מבת שירות לאומי לעניין - זה לא יהיה הקריטריון

צביקה פוגל: אתה לא בוחן את זה בהשוואה ל-

צביקה פוגל:  אתה לוקח כל קבוצה

עמית הלוי: הסיבה לתת לאדם נשק בסעיף ב, אם הוא ישוב זכאי או עובד זכאי

עמית הלוי:  פרטים 1 ו-2 לתוספת

עמית הלוי:  בהקשר הזה ביחס לקריטריון הגיל הוא לא חייב להיות מעל 27

צביקה פוגל: לפני רגע דיברת על שנה

עמית הלוי: כל זה במסגרת הגיל

עמית הלוי:  אנחנו רק על סעיף הגיל כרגע

עמית הלוי:  לא על התבחינים עצמם

מירי פרנקל-שור: סעיף א מדבר על שתי סוגיות

מירי פרנקל-שור:  סעיף ב אומר: בנוגע לעמידה בתבחינים שבפרטים 1 ו-2

מירי פרנקל-שור:  בואו נראה מה הפרטים

מירי פרנקל-שור:  לוקחים את הכלל של השירות הסדיר ועוברים לכלל אחר

מירי פרנקל-שור:  אני מפנה לפרטים 1 ו-2 – זה בתוספת

מירי פרנקל-שור:  הדיון שמתנהל עם חברי הכנסת למה הוא מתייחס – כאשר מדובר על מקום מגורים, כאשר מדובר על מקום עבודה או לימודים

מירי פרנקל-שור:  נקרא מה זה מקום מגורים כי במסגרת כאן אנו מתחילים להתייחס ליוצאים מן הכלל

עמית הלוי: או אנו מורידים- - -     

גלעד נווה: אקריא את שני הפריטים הרלוונטיים

גלעד נווה:  (1) מקום מגורים

גלעד נווה:  מי שמרכז חייו מתקיים במקום מגורים אשר לגביו קבעה משטרת ישראל כי מגורים במקום זה מצדיקים מתן רישיון פרטי; (2) מקום עבודה או לימודים

גלעד נווה:  מי שעבודתו או לימודיו, במרבית שבוע העבודה, לפי העניין, מתבצעים במקום אשר לגביו קבעה משטרת ישראל כי עבודה או לימודים במקום זה מצדיקים מתן רישיון פרטי לכלי ירייה

מירי פרנקל-שור: מה זה אומר – כאשר מדברים על מקום מגורים או מקום עבודה או לימודים כמו שכרגע גלעד קרא את הפירוט, אז אנו מגיעים ליוצאים מן הכלל

ישראל אייכלר: כן אבל אני רוצה להסביר את זה בשפה פשוטה

מירי פרנקל-שור: אדוני היושב-ראש, כאשר מדובר על מקום מגורים, מקום עבודה או לימודים, אומרים: בנוסף על מי ששירת שירות סדיר – יש פה תוספת: מי שהשלים שנת שירות סדיר כלוחם או סיים שירות אזרחי של שנתיים – אפשרות נוספת, או מי שהשלימה שירות לאומי של שנה

מירי פרנקל-שור:  או שירות סדיר של שנה

מירי פרנקל-שור:  ואז מתעוררת לגבי מקום מגורים, מקום עבודה או לימודים השאלה – אם מישהו שירת שירות סדיר חלקי, בין אם הייתה לו הכשרה בנשק או לא, מה דינו

עמית הלוי: והוא גר בישוב זכאי רק לגבי העובדה שהוא קטן מ-27

עמית הלוי:  אנחנו בתנאי סף של הגיל – ההחרגה בתנאי סף של הגיל, האם אדם יכול להיות יותר צעיר מ-27, באילו מצבים אדם שהוא פחות מ-27 יוכל לקבל התייחסות בכלל מישראל

עמית הלוי:  מי יכול לקבל התייחסות מישראל מי שמתחת ל-27 זה הדיון שלנו, או שסיים שנת סדיר לגמרי, שלוש שנים, או שהוא בישוב זכאי, מקום זכאי למרות שפחות מ-27 אבל עשה שנת שירות אזרחי או סדיר – לא חייב להיות שנת שירות כלוחם, כי אם לשירות אזרחי, שעושים שירות אזרחי יכולים לקבל, גם מי שעשה צבא במודיעין שנה – הוא לא פחות מזה, לעניין הגיל

עמית הלוי:  גם אם בן 27 יכול להתחיל להתקדם

עמית הלוי:  אם הוא לא יהיה זכאי בגלל בישוב לא יקבל בכל מקרה

שמחה רוטמן: סיימנו תיקונים לנוסח?     

בר כהן לוי: לא

מירי פרנקל-שור: אנחנו בתוך הסוגיה הזו

מירי פרנקל-שור:  בואו נסיים את הסוגיה הזו, ואז נחזור לדיון

ישראל אייכלר: אומר בקצרה

ישראל אייכלר:  גיל 21 עד היום דיבר על אדם שסיים שירות צבאי או לאומי כהגדרתו בחוק

ישראל אייכלר:  אנו לראשונה במסגרת התבחינים שאנו שמים פה אחרי חשיבה ארוכה עם השר בהרבה מאוד דיונים אמרנו שאנו בקבוצה הזו יוצרים החרגה לשתי קבוצות: אחת, אדם מעל גיל 21, שירת שנה לוחם ובתנאי שמגיש את הבקשה ותבחינים שמעידים על סיכון אישי כלומר או מגורים בישוב זכאי או עיסוק

ישראל אייכלר:  כמובן שהימים האחרונים טורפים את הקלפים כי לכאורה הכול מסוכן אבל ננסה לצאת לקונטקסט רחב יותר כי זה מה שעמד מולנו לאורך כל הדרך

ישראל אייכלר:  הגדרנו את הנושא של שנה לוחם כי אם לא היינו מגדירים, אין משמעות לגיל כי כל אדם שעשה שירות צבאי חלקי היה מגיש את הבקשה

ישראל אייכלר:  אנו לאורך כל הדרך, גם על בסיס חוות הדעת של צה"ל וגורמים נוספים שהיו שותפים לגיבוש, סברנו שאדם שמבצע מסלול של שירות מבצעי כלוחם רוכש מיומנויות לא רק של נשק אלא של משמעת מבצעית, של התנסות בסביבה של איומים וכו' ולכן בשל יותר מנטלית ומעשית

ישראל אייכלר:  אפשר לחלוק על זה

עמית הלוי: לא חולקים על זה, רק אומרים שלא פחות בשל מאשה שהייתה סייעת בגן

מירי פרנקל-שור: מצד אחד אתה מדבר על לוחם ויש בזה באמת היגיון

מירי פרנקל-שור:  מצד שני בהמשך השרשרת יש לך השירות האזרחי

מירי פרנקל-שור:  הדלתא שקיימת, משהו פה לא ברור

ישראל אייכלר: הדלתא נוגעת לנשים

מירי פרנקל-שור: לא

מירי פרנקל-שור:  הדלתא נוגעת לשירות צבאי חלקי

ישראל אייכלר: בחוק שירות ביטחון המדינה הכירה בכך שאדם שעשה שירות צבאי או לאומי כהגדרתו באופן מלא יש לו מגוון זכאויות

ישראל אייכלר:  זו התפיסה שליוותה אותנו ולכן לא רצינו לקפח אותם

ישראל אייכלר:  זו תפיסה של האגף מקדמת דנן ולא נגענו בה פה

ישראל אייכלר:  לגבי נשים, זה סוג של אפליה מתקנת ולכן מראש הן קיבלו את ההחרגה של השנה

ישראל אייכלר:  ברור לחלוטין שאשה שעשתה שירות לאומי בלבד היא לא מגיעה לרף אבל זה ממקום אחד

שמחה רוטמן: תקנות, ודאי כאלה שבנויות גם על היסטוריה, לפעמים נראות כמו חמור שהורכב על ידי ועדה שאז הוא גמל – יש לו דבשת

שמחה רוטמן:  על אנחנו צריכים לייצר פה בוועדה – וזו הצעתי ליו"ר – היגיון מסדר שלנו

שמחה רוטמן:  ההבחנה בין ישוב ומקום עבודה מסוכן לבין שאר התבחינים זה הסכנה כלומר הנחת העבדה היא שמסוכן להיות שם

שמחה רוטמן:  המטרה שלנו במתן הנשק לאדם שבתחושת הסכנה זה גם תחושת הביטחון שלו וגם הביטחון ההיקפי שהוא מייצר

שמחה רוטמן:  לכן חינוך האזרחים שזה פוטנציאל מאוד חשוב, שתעמוד בחובת הצבאי שלך וכו', זה מאוד חשוב ומתאים לכל התבחינים האחרים אני מניח

שמחה רוטמן:  לתבחינים אלו של הסכנה, החינוך נגמר

שמחה רוטמן:  אני רוצה שישמור על חייו

שמחה רוטמן:  אם עמד בחובת השירות שלו או שוחרר קודם – כמובן כל עוד אין לו בעיה נפשית, שלא מסכן אחרים

שמחה רוטמן:  אבל המבחן צריך להיות סכנה והוא חד וברור ואז יש ללכת איתו באופן עקבי

שמחה רוטמן:  אם עשתה שנת שירות או אזרחי

שמחה רוטמן:  אם גרה במקום מסוים ואני יודע שהיא עמדה במסגרת, ואם קבענו שהמסגרת היא שנה, המסגרת היא שנה של שירות צבאי לגבר, לאישה ולאחרים או לגיל מסוים מתוך תפיסה שבגיל 27 אדם נוחתת עליו בגרות – אני יכול להבין שאתה מעביר את הקו איפשהו אבל הקו צריך להיות אחיד וזה העיקרון המסדר שאני מציע ליושב-ראש הוועדה ולחבריי חברי הוועדה ומבחינתי שזה יהיה תיקון בשינויים

עמית הלוי: פה זה כפול

עמית הלוי:  הפגיעה בעיקרון המסדר הוא גם שאדם עשה שנתיים אזרחי כפי שאמרת כי זה המקסימום שאפשר, וחייל מודיעין אז הוא לא

עמית הלוי:  חוץ מההבדל בין אישה לגבר

עמית הלוי:  גם בסעיף 1ב אתה מפלה בין אדם שהיה לוחם שנתיים במח"ל או מקום אחר – סליחה, חייל 02 לבין אזרח שעשה שירות אזרחי

עמית הלוי:  אין בזה היגיון

עמית הלוי:  זה לא רק הנשים

בר כהן לוי: ההבחנה הזו שנוצרה פה – לא אנו יצרנו אותה

בר כהן לוי:  יש חוקים שמסבירים בדיוק מי משלים שירות צבאי ומי משלים שירות אזרחי

שמחה רוטמן: השאלה אם זה רלוונטי

יצחק פינדרוס: אומר שמחה בצדק – פה אנחנו בשאלה של תקנות

יצחק פינדרוס:  צריך להיות בהן היגיון מסד

שמחה רוטמן: אתם גם לא יצרתם את ההבחנה בין גבר לאישה

שמחה רוטמן:  השאלה אם זה רלוונטי לאירוע או לא

בר כהן לוי: לגבי גבר ואישה כן היה לנו היגיון מסדר

שמחה רוטמן: דיברתי על דבר אחד – מציע שזה יהיה ההיגיון המסדר שנציע

שמחה רוטמן:  דבר שני, שכדאי לחשוב עליו והוא הולך לאורך חוט השני בסעיף הזה – סוגית העולים החדשים

שמחה רוטמן:  יש הרבה מאוד עולים חדשים שעולים ישירות לישוב זכאי, ואם אדם עולה חדש, שעולה לישוב זכאי, לא אכפת לי שלא היה שלוש שנים בארץ וגם ולא אכפת לי אם מתחת לגיל 27 כי לא היה יכול להתגייס בזמן הרלוונטי

שמחה רוטמן:  אין עניין לתעדף

שמחה רוטמן:  אם עולה חדש מגיע ופטור משירות ביטחון – יכולים לומר לו: נעשה לו אקסטרה בחינה כי אנו לא מכירים אותו

צבי ידידיה סוכות: גם אחרי גיל 27 לא נותנים אם היה 3 שנים בארץ

שמחה רוטמן: נכון, זה הולך כחוט השני גם לגבי סעיף 2(1) דהיינו הוותק של השלוש שנים בארץ

שמחה רוטמן:  לגבי שליטה בשפה העברית, אני לא חושב שצריך לוותר

שמחה רוטמן:  אנו צריכים שיידע – צריך לדעת עברית, כי אם יהיה אירוע ויצעקו לו לעצור, ולא יידע מה זה – לא משנה כמה אני רוצה לעזור לו

שמחה רוטמן:  לגבי מגבלת גיל – חושב שלא צריך

שמחה רוטמן:  אם מגיע עולה חדש ולא צריך לשרת בצבא מסיבה כלשהי או לא לעשות שירות לאומי – צריך להיות כשיר מרגע הנחיתה במטוס אחרי עמידה באיזה מבחן שתציעו לו

שמחה רוטמן:  זה שתי ההערות שלי לגבי הסעיף ומצטרף לכל מה שעמית אמר לגבי ההבחנות

ישראל אייכלר: אבקש את ההתייחסות של משטרת ישראל לעניין שלוש שנים, כי הנושא של שלוש שנים שהייה בישראל לפני הגשת הבקשה זו עמדה סדורה של משטרת ישראל

שמחה רוטמן: ואזכיר שאדם שעולה לישראל מגיע עם תעודה מהמדינה שממנה עולה על ר"פ נקי

שמחה רוטמן:  זה חלק מתהליך העלייה

שמחה רוטמן:  אחד החלקים הכי קשים בתהליך העלייה

צביקה פוגל: בבקשה

אורי בוצומנסקי: התנאי של שלוש שנים רצופות נדרש למענה אזרחי כדי לבצע את בדיקת המסוכנות כדי שיהיה מספיק מידע שניתן יהיה לבצע את בדיקת המסוכנות, אתן לתמי

תמי בן שושי: בבדיקת המסוכנות אנו בודקים גם מידע מודיעיני וגם רישום פלילי

תמי בן שושי:  אנו צריכים בשר

תמי בן שושי:  אם מישהו עלה לפני חצי שנה, יכול להיות שהוא נקי אבל יכול להיות שנקי כי אנו לא יודעים

יצחק פינדרוס: אם הגיע עם תעודת יושר מהמדינה שממנה הגיע, תעשו את הבדיקות שלכם אבל אתם יודעים איך להתייחס לזה

שמחה רוטמן: אני מבין שלעניין הגיל 27 לעולה חדש אין ויכוח

ישראל אייכלר: ממש לא

ישראל אייכלר:  כל הנושא של שינוי הגילאים, כיוון שזה שינוי של אפילו פרדיגמה, אומר בהגזמה – אנו כן רוצים לבחון את זה, להתייעץ, לא נכון מבחינתנו לייצר תשובה כתוך כדי תנועה

ישראל אייכלר:  זה נושא עקרוני ומהותי

ישראל אייכלר:  מבקשים לקיים עליו התייעצות ורק אז לקבל החלטה

צביקה פוגל: בבקשה

חגית לרנאו: שלום, אני מאוניברסיטת חיפה, בי"ס לקרימינולוגיה

חגית לרנאו:  חלק מכירים אותי מעבודתי בסנגוריה הציבורית הרבה שנים

חגית לרנאו:  אני כאן כמייצגת עצמי אבל העברתי לוועדה מסמך שנכתב על ידי פורום המרצות והמרצים לדמוקרטיה והוגש ביולי 2023, שמפרט קצת את הבעייתיות בתפיסה של מתן נשק לאוכלוסייה

חגית לרנאו:  אני יודעת, שהיושב-ראש אמר זאת, אבל צריך כעמדת נגד לחשוב גם על הבעייתיות ארוכת הטווח

חגית לרנאו:  יש לא מעט מחקרים שמראים שככל שהנשק מתרבה בידיים פרטיות, כך יש יותר התאבדויות, יותר אירועי רצח באמצעות נשק, יותר פגיעה בביטחון במשפחה

חגית לרנאו:  אני מודעת לעובדה שמדובר בשעת חירום, וברור שצריך לייצר כרעע מענים מיידיים

חגית לרנאו:  לא מתווכחת על זה

חגית לרנאו:  אני כן רוצה לומר משהו לעניין הגיל לפחות מהתובנות של קרמינולוגיה

חגית לרנאו:  יש קשר בין גיל לעבריינות

חגית לרנאו:  רוב העבריינות מתבצעת מ-15, 17 עד 25, 27

חגית לרנאו:  כשחושבים לטווח הארוך, זה יכול להיות חלק מהמנגנונים שבכל זאת מייצרים יחס בין גיל לבין רמת ההכשרה בשימוש בנשק ומהווים שיקול לפחות לטווח הארוך

חגית לרנאו:  אותו דבר לגבי גברים ונשים, פשיעה ופשיעה אלימה היא תופעה בעיקר של גברים, פחות של נשים

חגית לרנאו:  זה תובנות מעולם הקרימינולוגיה

חגית לרנאו:      עוד הערה אחת לכיוון טיפה אחר, לעניין האישור הרפואי שהופך היום, בטח לאחר שיש מדיניות לא לעשות ראיון פיזי אלא רק טלפוני, הופך לאחד המסננות העיקריים למתן נשק – נכון שהאוכלוסייה חשה חוסר ביטחון ושיש צורך בנשקים

חגית לרנאו:  מצד שני, יש לדעת שזו אוכלוסייה חרדה, בדיכאון והרבה אנשים במצב נפשי מאוד מעורער היום

חגית לרנאו:  זה נותן הרבה יותר משקל לאישור הרפואי

חגית לרנאו:  ככל שאני יודעת – יש מידע שמגיע מקופות החולים אבל אין היום לרופא המשפחה מידע שמגיע ממשרד הבריאות על אשפוזים קודמים

יצחק פינדרוס: במערכת הרפואית בישראל רופא המשפחה יודע יותר ממשרד הבריאות על פי רוב

חגית לרנאו: אין מידע ממשרד הבריאות או ממשרד הרווחה

חגית לרנאו:  זה דברים שנאמרו לגבי רשיון כלי ירייה גם בדוח מבקר המדינה וגם בסקר שנעשה שהוועדה העלתה

חגית לרנאו:  יו"ר הוועדה אמר את זה בצורה הכי ברורה – ברור שצריך יותר להשתמש ביכולת האוכלוסייה להגן על עצמה וצריך לשים מאוד לב למי נותנים נשקים ולמי לא נותנים נשקים וזה משהו שצריך להיות על השולחן

עמית הלוי: מצביעים סעיף-סעיף?     

צביקה פוגל: לא

צביקה פוגל:  מצביעים על הכול בסוף

צביקה פוגל:  יש סעיפים שיש לנו עליהם סימני שאלה, ואמר את זה בצורה יפה ישראל - תנו לנו להתייעץ וניתן להם להתייעץ

צביקה פוגל:  אני מבקש להבהיר – אנו לא עוסקים פה בהשוואה של בין גברים לנשים

צביקה פוגל:  300,000 איש גויסו עכשיו לצבא, רובם גברים כלומר במשק נשארו הרבה מאוד נשים שאנו רוצים לתת להן נשק

צביקה פוגל:  אל תשוו בין גברים לנשים ובין היכולת הצבאית של אלה ושל אלה ובין השירות הצבאי שאלה מחויבים והשירות הצבאי שאלה מחויבים

צביקה פוגל:  זה לא נקודת השוואה

צביקה פוגל:  לכן הקריטריון של הנשים אני לא מתווכח עליו

צביקה פוגל:  הנושא של הגיל הוא משהו שנתון בסימן שאלה, אתן לכם את הזמן להתייעץ

צביקה פוגל:  אנו לא ממהרים

צביקה פוגל:  עד 24:00 היום התקנות האלה יאושרו, היום 15 בחודש זה יאושר

צביקה פוגל:  זה הגג שלנו

צביקה פוגל:  תקבלו את הזמן להתייעץ

צבי ידידיה סוכות: הדיון לא היה חלילה שלא מגיע לנשים אלא שכמו שאפשר לתת גם למי שעשתה שירות אזרחי, אפשר למישהו בגיל צעיר מ-27

צביקה פוגל: ניתן להם להתייעץ בנושא הגיל

עמית הלוי: מבחינתנו, ואם אני מבין – חברי הכנסת האחרים גם, אם אנו מורידים את המילה כלוחם בסעיף ב – זה הנושא להתייעצות, ולגבי מה שאמר ישראל – אני נוטה להסכים איתך שעולה חדש, למרות שאני מסכים עם שמחה שלא צריך להפלות עולים חדשים, אבל יכול להיות שאפשר לקבוע, בגלל שאת העולה החדש אנו לא מכירים את ההיסטוריה שלו ולא שירת פה וכו', צריך לחשוב אולי על מבחן נוסף, אולי אפשר להוסיף מבחן נוסף

עמית הלוי:  אבל אי אפשר להפלות בגלל שהוא עולה חדש

עמית הלוי:  גברתי הפרופסורית, גם ביחס למדינות אחרות, אם תעשי את הסטטיסטיקה, גם במצב לא בשעת החירום, הסטטיסטיקה בין האירועים שאת אומרת לבין מצב הטרור במדינת ישראל זה שיקול שאת צריכה לקחת בחשבון בהשוואה הבין לאומית

עמית הלוי:  ברור שזה יכול לגרום להרבה נזקים, חלוקת נשק, אין ספק, אבל מדברים ביחס לתועלת

צביקה פוגל: אני לא זונח את נושא הלוחם

צביקה פוגל:  ללוחם יש משמעות, יש בזה חשיבות רבה

צביקה פוגל:  הייתי רבע שעה בצבא כמו חלק מחבריי, אני יודע – גם מי שלא סיים שירותו כלוחם, לא תמיד הסיבות ידועות ולא תמיד הכול כתוב בתעודת השחרור לכן אני כן מכבד את נושא הלוחם

צביקה פוגל:  צריך לראות איך אנו לא פוגעים בזכות של אוכלוסיות אחרות, בעיקר כאלה שנמצאים בישובים מזכים

צביקה פוגל:  קחו זאת בחשבון

צביקה פוגל:  בבקשה

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, לגבי אזורי הסיכון, לא כתוב האזורים אבל הערה – ירושלים, הבדילו בין כביש 1 מזרחה לכביש 1 מערבה

יצחק פינדרוס:  כביש 1 מערבה – זה מלא שכונות חרדיות שנמצאים ללא כלי נשק בכלל

יצחק פינדרוס:  אני מציע לבדוק את הנושא הזה, הן שכונות תפר לכל דבר ועניין, אם זה הגבעה הצרפתית, רמת אשכול, רמת שלמה, שלא יודע למה ההגדרה שלה לפי כביש מס' 1, היא בתוך בית חנינא

יצחק פינדרוס:  קיבלתי אין ספור טלפונים על זה

צביקה פוגל: ההערה שלך נכונה כל כך אבל לא נתונה לדיון הזה

צביקה פוגל:  אבל היא תירשם גם אצלי

צביקה פוגל:  חשובה

צביקה פוגל:  לא בתחולת האישור היום

צביקה פוגל:  בבקשה, בר

בר כהן לוי: לגבי סעיפים קטנים (ב) ו-(ג) ל-4, מחקנו את המילה צבאי כי אנו נצמדנו שוב להגדרה בחוק שמדברת על שירות סדיר

בר כהן לוי:      לגבי סעיפים (ג) ו-(ד), תיקנו את ההפניות לפסקאות משנה שזה (א) ו-(ב) ולא (1), (2)

בר כהן לוי:  זה לאורך כל החוק, יש תיקונים כאלה

בר כהן לוי:  סעיף 5, הקריא גלעד – יועמד בתוכנית הכשרה, על זה אין לנו הערות, והוספנו סעיפים קטנים ואקריא אותם: (ב) קצין משטרה כמשמעותו בסעיף 11(2) לחוק קבע כי אין מניעה למתן הרישיון מטעמים של שלום הציבור וביטחונו כאמור באותו סעיף

בר כהן לוי:       אין פה שום שינוי מהחוק

בר כהן לוי:  בגלל שעיגנו את כל תנאי הסף, הכנסנו גם את הסעיף הזה כדי ליצור בהירות

בר כהן לוי:  לא שינינו בו בכלל מהתנאי הקבוע כבר כיום בחוק

בר כהן לוי:  כבר היום בחוק, סעיף 11(2) לחוק כלי הירייה מדבר על אישור משטרת ישראל בטעמים של שלום הציבור וביטחונו

בר כהן לוי:  כיוון שבראשונה לקחנו תקנות ועיגנו את כל תנאי הסף כדי שלא ייווצר בלבול – הכנסנו גם את הסעיף הזה, אבל הוא לא מוסיף ולא גורע מהכתוב בחוק

בר כהן לוי:  זה רק כדי ליצור את הוודאות

בר כהן לוי:      (ג) חדל בעל רישיון פרטי או בעל תעודת הרשאה לעמוד בתנאי המפורט בתקנה 2(א)(1) או (3), לפי העניין, יודיע על כך לפקיד הרישוי ללא דיחוי

בר כהן לוי:      (ד) נודע לפקיד הרישוי שחדל להתקיים בבעל רישיון פרטי או תעודת הרשאה תנאי המפורט בתקנה 2(א)(1) או (3), לפי העניין, יודיע על כך בכתב לבעל הרישיון; בעל רישיון שקיבל הודעה כאמור, יהיה רשאי לבקש להוכיח עמידתו בתנאי הנדון, בתוך שבעה ימים מיום קבלת ההודעה, אלא אם כן שוכנע פקיד הרישוי כי קיים צורך דחוף מטעמים של שמירה על שלום הציבור וביטחונו לבטל את הרישיון או את תעודת ההרשאה לאלתר

בר כהן לוי:       אלו סעיפים שנוספו לבקשת ייעוץ וחקיקה שמדברים על זכות טיעון לפני ביטול

בר כהן לוי:  כן הוספנו, כיוון שהביטול לא יכול לחול ביחס לכל תנאי הסף מיקדנו את זה

בר כהן לוי:  הם לא הופיעו במקור

קרן דהרי: אנו מעגנים פה את זכות הטיעון של בעל הרשיון שמודיעים לו: אתה לא עומד כרגע בתנאי הסף

קרן דהרי:  תנאי הסף הרלוונטיים יכולים להיות או הסעיף שמדבר על האזרחות או הסעיף של הכשירות הרפואית – אלה הדברים היחידים שרלוונטיים

קרן דהרי:  הכנסנו פה סייג מפורש שאומר שאם למשל מחמת היעדר כשירות רפואית שלו הוא מסוכן לעצמו או לאחרים - אפרופו הדברים שדובר קודם לכן בעניין אובדנות ודברים אחרים, אנו לא רוצים להמתין עד שיתכבד ויודיע לנו תוך שבעה ימים מה עמדתו בעניין הזה ולכן לאלתר יידרש להפקיד את הנשק

קרן דהרי:  זה מוסדר בתקנות בהמשך

בר כהן לוי: לא שמעתי את כל דבריך, רק מחדדת שבשלום הציבור וביטחונו הכוונה גם לכשירות רפואית נפשית

ישראל אייכלר: אנחנו מתנגדים להערה של משרד המשפטים

ישראל אייכלר:  אנו מתייחסים באופן ברור כי הנושא של רישוי כלי ירייה מאוד מורכב אבל משטרה ובריאות מבחינתנו זה לא המלצה אלא קביעה

ישראל אייכלר:  ברגע שמשטרה או בריאות מעבירים לנו פסילה, אנו מיידית דורשים הפקדת הכלי ואם תוך פרק זן איננו מבצע את זה גם יש לנו מנגנון מול המשטרה שמשטרת ישראל מגיעה אליו הביתה לאכוף את זה

ישראל אייכלר:      המנגנון שמוצע פה של שבעת הימים גרייס אינו נכון

ישראל אייכלר:  בראייתנו הוא מייצר סיכון גם לאדם וגם לסביבתו ואני מתנגד לתוספת הזו כי ברגע שהמשטרה או משרד הבריאות קבעו מסוכנות פלילית או רפואית מבחינתנו חובת ניתוק האדם מהנשק גם כדי להגן עליו – יש לנו לא מעט אירועי אובדנות לצערנו= = =     

שמחה רוטמן: איפה כתוב פה המסוכנות הפלילית? מבין את הרפואית

ישראל אייכלר: הסברתי שהתפיסה שלנו גורפת לגבי שני גורמי המלצה – רפואית ובריאותית

שמחה רוטמן: היא דיברה על סעיף 1

שמחה רוטמן:  אדם עזב את הארץ

שמחה רוטמן:  אתה טוען שהוא לא תושב כי יש ויכוח על התושבות שלו

שמחה רוטמן:   על 1 אסכים

שמחה רוטמן:  לא על 3

ישראל אייכלר: על 1 אין לנו בעיה

ישראל אייכלר:  הוא לא מטריד

ישראל אייכלר:  מנגד, אדם שמשרד הבריאות החליט – הוא מייצר סיכון וזה לא נכון

בר כהן לוי: ביחס למשטרה זו קביעה ולא המלצה ופה גם אין שיקול דעת הסעיף הזה לא חל לגבי משטרה

קרן דהרי: זכות טיעון זה חלק מכללי המשפט המינהלי

שמחה רוטמן: שיעשה את הטיעון אחרי שייקחו לו את הנשק

צבי ידידיה סוכות: כשהם לקחו את הנשק, הוא צריך להוציא רשיון מחדש

צבי ידידיה סוכות:  לי זה קרה

צבי ידידיה סוכות:  שוטר החרים לי את הנשק, הגעתי לבית משפט, אמרו: תחזירו לו את הנשק

צבי ידידיה סוכות:  בינתיים אמרו- - -     

שמחה רוטמן: אבל זה שאלה אחרת

שמחה רוטמן:  אם עכשיו משרד הבריאות אומר לישראל: האדם עכשיו התאשפז אצלי על סכיזופרניה שמסוכן לעצמו ולאחרים וישראל יודע שיש לו נשק – זכות הטיעון מצויה אחרי שהוא אצל ישראל

קרן דהרי: אנו מסכימים

קרן דהרי:  אין חולק על כך כי הנוסח גם נותן לזה מענה

קרן דהרי:  זכות טיעון

קרן דהרי:  יש סיפא לעניין הזה, בדיוק לתת מענה למה שאתה מתאר

קרן דהרי:  אנו לא רוצים לסכן אף אחד, לא אנשים אובדניים

שמחה רוטמן: לא ברור לי הפער בין מה שמשרד המשפטים אומר לדבריך, ישראל

ישראל אייכלר: זה תוספת שמשרד המשפטים הוסיף בסוף השבוע

ישראל אייכלר:  אתמול קיימנו התייעצויות אני והצוות שלי לקראת הדיון ודחינו את המלצת משרד המשפטים ואנו מציגים אותה פה

צבי ידידיה סוכות: אתם מוכנים שלא יצטרך לעשות חידוש רשיון בשבעת הימים האלה?     

ישראל אייכלר: חידוש הרשיון במצבים האלה נועד לדבר פשוט

ישראל אייכלר:  כשאתה עושה תהליך חידוש אנו לא מבקשים ממך תבחין מזכה וכו'

ישראל אייכלר:  זה נועד רק לבדיקה של מערכות משטרה ובריאות לפני שאנו מאפשרים לך למשוך את הכלי

ישראל אייכלר:  זה מהות החידוש

צבי ידידיה סוכות: אבל זה תהליך ארוך

ישראל אייכלר: ממש לא

קרן דהרי: לפי נוסח התקנות שהונח ביום חמישי הייתה הוראה שמאפשרת וטוב שכך, זכות טיעון לגבי הודעת אדם שאומרים לו: אתה לא עומד בתבחין

קרן דהרי:  כלומר אני העתקתי מגוריי משכונה מסוכנת בירושלים למקום לא מסוכן ואני אומרת: אל תיקחו לי את הרשיון

קרן דהרי:  תנו לי חודש להוכיח עמידה בתבחין אחר

קרן דהרי:  זה מצוין ונכנס

קרן דהרי:  ברגע שאנו כותבים את זה כך, יוצא שיש פה הסדר שלילי לעומת מקרים שבהם מודיעים לאדם: אתה לא עומד בתנאי סף

קרן דהרי:  אם תנאי הסף היו חד-חד ערכיים יכולתי שאפשר לתת לזה מענה

קרן דהרי:  פה יש היבטים שיש להם פרשנות לכך בסיפא להוראה הזו אנו קובעים קודם כל לא חודש ימים אלא רק שבוע לאפשר לאדם להסביר את עצמו, זה אל"ף

מירי פרנקל-שור: לאיזה תנאי יש פרשנות?     

קרן דהרי: אנו מפנים לתנאי הסף של אזרחות והכשירות הרפואית

צביקה פוגל: למה צריך להיות שוויון בהסתכלות לנושא אחד ולנושא השני? למה צריך להסתכל על שניהם באותה משקפת?     

ישראל אייכלר: אני רוצה לתת דוגמה – כיוון שבחיים האמיתיים זה דבר יום-יומי מבחינתנו

ישראל אייכלר:  אדם מתגורר באיו"ש לצורך העניין ויש לו התבחין של מגורים שהוא תבחין נפוץ

ישראל אייכלר:  עבר למרכז הארץ – אנו לא לוקחים לו מיידית

ישראל אייכלר:  נותנים לו 30 יום גרייס להוכיח תבחין אחר כי אין מסוכנות מיידית

ישראל אייכלר:  כי גוזרת מהגרייס של ה-30 יום את הרצון אל"ף לצמצם הכול לשבעה ימים, וליצור גזרה שווה בין מה שתיארתי להיבטים של כשירות נפשית

ישראל אייכלר:  אנו סבורים שזה טעות

שמחה רוטמן: איפה כתוב שאתם שוללים למי שלא שוהה באופן רציף במשך 3 שנים? אתם עושים בדיקות כאלה שגרתיות? איך זה עובד?     

ישראל אייכלר: לא, זה רק בתנאי הסף בתחילת הדרך

שמחה רוטמן: אז זה לא רלוונטי

קרן דהרי: מפנים לתנאים 1 או 3

שמחה רוטמן: אם למישהו שללו את האזרחות או התושבות, אז עשו לו שימוע על האזרחות והתושבות ועכשיו יעשו עוד שימוע על השאלה אם מחזיק את הנשק?     

קרן דהרי: ייתנו לו עוד שבעה ימים

קרן דהרי:  אולי כן ואולי לא

קרן דהרי:  לא בהכרח אדם כזה הוא מסוכן

קרן דהרי:  יש לבדוק את הנסיבות

צביקה פוגל: אני מעדיף קודם לקחת לו את הנשק ואז לעשות בירור

צביקה פוגל:  חושב שזו העמדה שצריכה להוביל אותנו

מירי פרנקל-שור: מה ההבדל בין התקנות לתבחינים? כשאתה מדבר על הכשירות הרפואית זה נכון, אבל כשאתה מדבר על תבחין של מקום עבודה- -      

שמחה רוטמן: לא מדובר על זה

עמית הלוי: תסתכלי בסעיף (ג) במה שהציעו

עמית הלוי:  נודע לפקיד הרישוי שחדל להתקיים בבעל רישיון פרטי או תעודת הרשאה תנאי המפורט בתקנה 2(א)(1) או (3), כלומר או פתאום בוטלה לו האזרחות או פתאום לא כשיר רפואית

עמית הלוי:  רק על זה הם מדברים

עמית הלוי:  על הדברים האלה אומר צביקה וישראל בצדק – אם אדם חדל להיות אזרח ישראלי או יש לו בעיה בכשירות רפואית, קודם ניקח לו את הנשק לעומת תנאים אחרים

קרן דהרי: הסיפא שלנו נותנת מענה לדבר הזה במובן הזה שאנו כותבים פה, אם שוכנע פקיד הרישוי כי קיים צורך דחוף מטעמים של שמירה על שלום הציבור וביטחונו לבטל את הרשיונות או את תעודת ההרשאה לאלתר – כך זה ייעשה ולא ניתן את פרק הזמן הזה של שבעה ימים אבל כדרך המלך זכות טיעון צריכה להינתן, והחלטה בדיעבד – יש לו פה זכות ערר

קרן דהרי:  לפי החוק הוא מקבל החלטה, אומרים לו: תפקיד את הנשק

קרן דהרי:  יכול להגיש ערר הרי

קרן דהרי:  זה לא אותו דבר קבלת זכות טיעון מראש כשהרשות המינהלית מקבלת את ההחלטה בלב פתוח ובנפש חפצה ומקשיבה להסברים לעומת מצב שבו כבר קיבלה את ההחלטה ובדיעבד אומרים: תסביר את עצמך

עמית הלוי: אנחנו בגדול איתך

עמית הלוי:  אבל אם זה פוגע באזרח אחר- -      

קרן דהרי: גם אני, אם זה פוגע באזרח אחר

שמחה רוטמן: אני גם לא רוצה שיפעיל שיקול דעת כזה

שמחה רוטמן:  אם רופא אומר לו: האיש לא כשיר – הוא יקשיב לו בלב פתוח ובנפש חפצה ויקבל את ההחלטה? זה לא בידיים שלו

ישראל אייכלר: יש לנו ערר רפואי בתהליך סדור מול משרד הבריאות, בזום נמצא גם רופא משרד הבריאות שעובד מולנו

צביקה פוגל: הסוגיה הובנה

צביקה פוגל:  במקרה הזה לא נסכים איתך, קרן, ונלך עם ההמלצה של המשרד ושל ישראל

צביקה פוגל:  נמשיך

מירי פרנקל-שור: ישראל, תסביר לפרוטוקול

ישראל אייכלר: אנו נשארים במתכונת הקיימת

ישראל אייכלר:  זו גם הייתה ההצעה המקורית שלנו

בר כהן לוי: אקריא את סעיף (ב)

בר כהן לוי:       זו תוספת שלנו

בר כהן לוי:  כבר הקראתי את הסעיף הזה כ-(ב)

בר כהן לוי:  מה שכתוב כ-(6) אצלכם, התחלתי בקצין משטרה כמשמעותו

בר כהן לוי:  ליבנו את הנוסח גם מול המשטרה

בר כהן לוי:  ברישא נבקש להוסיף – לא יינתן רשיון פרטי או תעודת הרשאה אלא אם קצין משטרה כמשמעותו בסעיף 11(2)

מירי פרנקל-שור: העברתם את הסעיף הזה

מירי פרנקל-שור:  זה סעיף מאוחר

מירי פרנקל-שור:  זה סעיף 11(2)

מירי פרנקל-שור:  אנחנו נכנסים לאירוע אחר

מירי פרנקל-שור:  אני מבקשת לא להעביר את הסעיף עדיין

מירי פרנקל-שור:  סעיף 11(2) יש לנו הערות

מירי פרנקל-שור:  נגיע אליו

בר כהן לוי: זה 11(2) לחוק

בר כהן לוי:  לא שינינו כלום ממה שדיברתי קודם

שמחה רוטמן: התוספת שלך מיותרת כי 2א אומר: לא יינתנו רשיון פרטי או תעודת הרשאה אלא אם כן מתקיימים

שמחה רוטמן:  את לא צריכה לכתוב את זה שוב גם בסעיף 6

בר כהן לוי: אורי רוצה להסביר למה התוספת הזו נדרשת

אורי בוצומנסקי: הסיבה שזה לא מופיע ב-א ואמור להופיע ב-ב – כי א, הם תנאי הסף שצריכים להתקיים בכלל בעת הגשת הבקשה

אורי בוצומנסקי:  התנאי הזה לא יכול להתקיים בעת הגשת הבקשה, קודם מגיש את הבקשה ואז מבצעים בדיקת מסוכנות

אורי בוצומנסקי:  ואז ב-ב מובהר שלא יינתן רשיון או תעודת הרשאה

שמחה רוטמן: אז 6 הופך ל-ב

שמחה רוטמן:  אוקיי

שמחה רוטמן:  ואז ב הופך ל-ג? טוב

צביקה פוגל: עוד מישהו רוצה להעיר על הסעיף הזה?     

תמי בן שושי: העליתם בהתחלה ולא התייחסתי לזה - הכנות חוות דעת שמסוכנות אצלנו במדור מתבצעות אצלנו על ידי האנשים במדור, כעשרה

תמי בן שושי:  יש חוות דעת פלילי ויש מודיעינית

תמי בן שושי:  כפי שציינו פה, קפיצת המדרגה שעלינו עכשיו במלחמה היא מטורפת, ועוד לפני המלחמה אנו נמצאים במצב של עלייה תלולה

תמי בן שושי:  התקינה שלנו נשארה באותה תקינה

תמי בן שושי:  עשינו לעמנו הסטה של כוח אדם ומנסים לעבוד פי שניים עם האנשים שיש לנו

תמי בן שושי:  לא מתקרבים לכמויות

תמי בן שושי:  כלומר כל מה שאנו עושים פה, לקחת בחשבון שכמות ימי העבודה, תחשבו שאדם אחד עושה 5 חוות דעת ביום בערך, וגם אם מאוד ישתדל, יעשה קצת יותר

תמי בן שושי:  אנו מדברים פה כרגע על אלפי בקשות בפתח לפני התקנות

תמי בן שושי:  אלפים שאצלנו הן בספק, שלא עברו הליך מחשובי של שיקול דעת מובנה

תמי בן שושי:  יש שיקול דעת מובנה שמכניס go no go, וכל מה שבספק – אנו נותנים חוות דעת פרטנית, קוראים תיקי חקירה, קוראים מידע מודיעיני, עוד דברים שנמצאים במערכות המידע של המשטרה

תמי בן שושי:  אנו מחויבים לזה

עמית הלוי: כמה אחוזים כאלה יש?     

תמי בן שושי: כ-10% עד היום

תמי בן שושי:  לא יודעת אם השתנה

תמי בן שושי:  מה שממתין בקנה ומה שיש עכשיו, לדעתי 6,000 כרגע לפני התקנות

תמי בן שושי:  זה לא ריאלי

תמי בן שושי:  זה הולך להיות צוואר בקבוק מטורף

תמי בן שושי:  שמה את זה על השולחן

צביקה פוגל: חשוב מאוד

שמחה רוטמן: מבחינת כוח אדם – לא קשור לתקנות ספציפית אבל תיערכו, אולי מול פיקוד העורף

תמי בן שושי: יש פה נושא נוסף – בסוף אנו קוראים פה תיקים פליליים, מרשם פלילי

תמי בן שושי:  אנחנו נכנסים לתיקים פליליים ולמידע מודיעיני

שמחה רוטמן: דברו על זה עם צה"ל שייתן לכם תובעים של הפרקליטות הצבאית שזה אנשים שיש להם הכשרה מסוימת

שמחה רוטמן:  שיגייסו אותם לזה בצו 8 ויעבדו שאולים למשטרה

שמחה רוטמן:  תגדילו את כוח האדם ספציפית

שמחה רוטמן:  מישהו שיש לו הכשרה כתובע בפרקליטות הצבאית וממילא הוא חשוף

צביקה פוגל: ההערה נכונה

צביקה פוגל:  יש למצוא את הדרך איך כן לתגבר אתכם במיוחד בתקופה הזו כדי שלא נישאר עם אנשים שכן רשאים וכן יכולים לשאת נשק והם תקועים כי לא ביררנו אותם

שמחה רוטמן: אם אתם צריכים תקש"ח לתת להם הרשאות – נעשה

צביקה פוגל: בר, עוד משהו?     

בר כהן לוי: לא, תודה

צביקה פוגל: תקריאי את הסעיף שלכם, כפי שאתם רציתם אותו

בר כהן לוי: הסעיפים (ג) ו-(ד) זה הדיון שהתנהל כעת עם משרד המשפטים

בר כהן לוי:  אקריא שוב את הסעיפים

בר כהן לוי:       (ג) חדל בעל רישיון פרטי או בעל תעודת הרשאה לעמוד בתנאי המפורט בתקנה 2(א)(1) או (3), לפי העניין, יודיע על כך לפקיד הרישוי ללא דיחוי

בר כהן לוי:      (ד) נודע לפקיד הרישוי שחדל להתקיים בבעל רישיון פרטי או תעודת הרשאה תנאי המפורט בתקנה 2(א)(1) או (3), לפי העניין, יודיע על כך בכתב לבעל הרישיון; בעל רישיון שקיבל הודעה כאמור, יהיה רשאי לבקש להוכיח עמידתו בתנאי הנדון, בתוך שבעה ימים מיום קבלת ההודעה, אלא אם כן שוכנע פקיד הרישוי כי קיים צורך דחוף מטעמים של שמירה על שלום הציבור וביטחונו לבטל את הרישיון או את תעודת ההרשאה לאלתר

מירי פרנקל-שור: 6 הופך ל-ב

מירי פרנקל-שור:  ב נשאר אותו דבר

בר כהן לוי: הנוסח של ב יהיה מה שהיה 6

בר כהן לוי:  עם התוספת של הרישא ככל שתסברו שצריך אותה

שמחה רוטמן: צריך

מירי פרנקל-שור: תקריאי את הנוסח של ב החדש

בר כהן לוי: לא יינתן רשיון פרטי או תעודת הרשאה אלא אם קצין משטרה כמשמעותו בסעיף 11(2) לחוק קבע כי אין מניעה למתן הרשיון מטעמים של שלום הציבור וביטחונו כאמור באותו סעיף

שמחה רוטמן: ו-ג הישן אתם רוצים להוריד לחלוטין

שמחה רוטמן:  אתם אומרים שאם חדל בעל רשיון פרטי או בעל תעודת הרשאה לעמוד – יודיע על כך לפקיד הרישוי ללא דיחוי

שמחה רוטמן:  זה מה שאמרתם?     

בר כהן לוי: את (ג) החדש, חדל בעל רישיון פרטי או בעל תעודת הרשאה לעמוד בתנאי המפורט, נבקש להשאיר

בר כהן לוי:  את (ד) החדש האגף מבקש להוריד

שמחה רוטמן: איפה הסעיף שמאפשר לכם שבמקרה שאדם חדל לעמוד בתנאי המפורט בתקנה 2א או 1, לשלול ממנו?     

בר כהן לוי: זה בהמשך

שמחה רוטמן: כשנגיע לחלק השלילה, נדבר

שמחה רוטמן:  הסעיף הזה רק מטיל חובה על הודעה

ישראל אייכלר: אנחנו עובדים על שני נוסחים

ישראל אייכלר:  אנו רוצים להוריד את הסעיף שמתחיל ב-נודע לפקיד הרישוי שחדל להתקיים

שמחה רוטמן: צודק

שמחה רוטמן:  גם אם זה צריך להיות, זה צריך להיות לא פה אלא צריך להיות בסעיף השלילה, במקרה שאדם לא מתקיים בו תנאי סף

שמחה רוטמן:  אין לו שייכות פה

שמחה רוטמן:  מבחינתי, אני מחכה לתשובה על עולה חדש הן לגבי שלוש השנים והן לגבי 27, ועמית ואחרים מחכים ואני מצטרף אליהם - לנושא השירות הצבאי, הגילאים בהתאם

שמחה רוטמן:  זה שתי סוגיות שלא סגרנו

שמחה רוטמן:  זה שתי סוגיות שלא סגרנו

עמית הלוי: להשוות שנת שירות צבאי רגיל לשנת שירות אזרחי

קרן דהרי: רוצה לומר שוב לפרוטוקול שאי אפשר להתגבר בחקיקת משנה על החובה שקיימת בפסיקה לגבי זכות טיעון, ולא ישנה אם נמחק את זה

שמחה רוטמן: מצוין

שמחה רוטמן:  אין ויכוח

קרן דהרי: דווקא כאן אנו נותנים להם אפשרות מפורשת לדחות את זה לאלתר

צביקה פוגל: בבקשה

בני סלומון: אל"ף אנו מצטרפים לאגף בהמלצה להוריד את הסעיף, כי מבחינה פרקטית ברגע שאנו מקבלים צו מהאגף לכלי ירייה שאנו צריכים לתפוס את הנשק, אנו מבצעים אותו מיידית, ואנו לא יכולים לקבל צו על תנאי

בני סלומון:  פרקטית, אין לנו צו על תנאי לתפיסת הנשק

בני סלומון:  ברגע שאנו מקבלים את הצו, רשיון הנשק לא בתוקף, מבוטל, ולכן אנו צריכים לתפוס אותו

צביקה פוגל: הנקודה הובנה

צביקה פוגל:  תודה

גלעד נווה: נמשיך את ההקראה מהנוסח החדש והמתוקן ולא מהישן

גלעד נווה:      3

גלעד נווה:  תבחינים לקבלת רישיון פרטי

גלעד נווה: 	(א) נוסף על האמור בתקנה 2, לא יינתן רישיון פרטי ולא יחודש רישיון כאמור אלא אם כן התקיים לגבי מבקש הרישיון במועד הגשת הבקשה לקבלת רישיון או חידושו, לפי העניין, אחד או יותר מהתבחינים המפורטים בתוספת; (ב) מבקש רישיון פרטי יגיש הצהרה חתומה על ידו בדבר עמידתו בתבחין, בנוסח שקבע אגף כלי ירייה, וימציא מסמכים התומכים בעמידתו בתבחין להנחת דעתו של פקיד הרישוי; (ג)	 סבר פקיד רישוי כי אין די במסמכים שהמציא מבקש רישיון כדי להוכיח את עמידתו בתבחין, רשאי פקיד הרישוי לדרוש כל מסמך אחר הדרוש לדעתו לשם כך; (ד) חדל להתקיים בבעל הרישיון התבחין לקבלת הרישיון כאמור, יודיע על כך לפקיד הרישוי ללא דיחוי; (ה) נודע לפקיד הרישוי שחדל להתקיים בבעל רישיון תבחין, יודיע על כך בכתב לבעל הרישיון; בעל רישיון שקיבל הודעה כאמור, יהיה רשאי לבקש להוכיח עמידתו בתבחין בתוך שלושים ימים מיום קבלת ההודעה; (ו) לא הוכיח בעל רישיון עמידתו בתבחין בתוך פרק הזמן האמור בתקנת משנה (ה), יפקיד בעל הרישיון את כלי הירייה והתחמושת עד תום פרק הזמן האמור אצל סוחר מורשה כמשמעותו בסעיף 5א לחוק, בבית מסחר ויהיה רשאי לבקש להוכיח עמידתו בתבחין אחר בתוך 6 חודשים מיום קבלת ההודעה לפי תקנת משנה (ה); (ז)  לא יינתן רישיון פרטי לפי התבחין של פרט (10)(ד) לתוספת למי שאינו מחזיק ברישיון בעת הגשת הבקשה, אם חלפו למעלה מ- 20 שנים ממועד שחרורו של מבקש הרישיון משירות סדיר או משירות מילואים פעיל בצבא הגנה לישראל

עמית הלוי: רוצה להעיר על סעיף קטן (ז)

עמית הלוי:  החמרנו כאן את האירוע בסעיף הזה שבתבחינים הקיימים לא הייתה ההגדלה הזאת של 20 שנה

עמית הלוי:  אדם היה בן 50, יכול היה לקבל רשיון

עמית הלוי:  לא יודע למה עכשיו כשיש גידול בצורך, צריך להוסיף את זה

עמית הלוי:  שתיים, אם יהיה פה רוב להוסיף את זה, אני מציע, אם כבר, X שנים מיום שנשא בנשק

עמית הלוי:  נניח שהיה נשק 10 שנים, בין 20 ל-30, ואתה רוצה מהפעם האחרונה שהייתה לי נשק, כלומר שבכל זאת התרעננתי כל שנתיים וכו', אומר: היה לי נשק בין 20 ל-30, עכשיו אני בן 51 אז הספירה היא – 49 יכול לקבל, לא 51

עמית הלוי:  לא 20 שנה מהבקשה שאתה פוסל פה עשרות אלפי אנשים

אריאל קלנר: מה הרעיון להוסיף מגבלות? אנחנו רוצים להקל, לא להוסיף

צביקה פוגל: אני לא רוצה אנשים לא מיומנים מחזיקים נשק

שמחה רוטמן: אדם היה בצבא, עם אקדח הוא לא מיומן

שמחה רוטמן:  אתה רק יודע שהיה לוחם

שמחה רוטמן:  אדם היה לוחם בצבא לפני 20 שנה

שמחה רוטמן:  לא הוציא רשיון נשק 20 שנה

שמחה רוטמן:  עכשיו הוא בא ללשכה ואומר: שירתי כלוחם בצה"ל, השתחררתי ממילואים לפני 20 שנה אבל הייתי לוחם אז ועשוי ללא חת

שמחה רוטמן:  תנו לי אקדח

שמחה רוטמן:  מה זה משנה אם בא אליך אחרי 19 או 20 שנה? היה לוחם בצבא והשתחרר

שמחה רוטמן:  למה צריך את התבחין הזה?     

ישראל אייכלר: בתבחין שירות בכוחות ביטחון, שהא תבחין הדגל – כ-55% מסך הבקשות עסקינן בתבחין בשירות בכוחות ביטחון שכולל היום שלוש קטגוריות: ראשונה, קצינים בדרגת סרן ונגדים מדרגת רס"ר, קבוצה שנייה זה רובאי 07 שזו קבוצה קיימת, הכשרתם, וקבוצה שלישית זה יחידות מיוחדות

ישראל אייכלר:  הקבוצה הזו נשארת ללא תקרה, ללא גידור

ישראל אייכלר:  ההערה פה נוגעת להרחבה

ישראל אייכלר:  בתבחינים פה עשינו בראשונה הרחבה מאוד משמעותית

שמחה רוטמן: שהיא חשובה מאוד לאנשי חיל הים, למשל

ישראל אייכלר: זה לא נוגע להכשרת רובאי 07, לא לקצינים ולא נוגע לתבחינים הקיימים היום

ישראל אייכלר:  אסביר

ישראל אייכלר:  עשינו הרחבה שהיא מהותית

ישראל אייכלר:  כל אדם שנושא תעודת לוחם לפי הגדרתה בצה"ל נכנס לטווח הזכאות

ישראל אייכלר:  צה"ל הגדיר הגדרה ברורה לתעודת לוחם

ישראל אייכלר:  זה שני פרמטרים מצטברים שמעניקים את הזכאות לתעודה – אל"ף הכשרה של כ-14 או 17 שבועות ולאחר מכן שירות מבצעי מצטבר של כ-17 חודשים ובקצה יש תעודת לוחם

ישראל אייכלר:  זו הרחבה מרחיבה לכל הדעות וכוללת מנעד רחב של בעלי תפקידים, מ-03 מעלה

ישראל אייכלר:  בקבוצה הזו בלבד יצרנו את הגידור של 20 שנה עם רציונל

ישראל אייכלר:  שוטר – נתנו לזה מענה, אתייחס לזה בנפרד לגבי שוטרי מג"ב, לא גידרנו

ישראל אייכלר:  זה תיקונים על תיקונים

ישראל אייכלר:      אנחנו יצרנו הרחבה מהותית אבל גם בה חשבנו שנכון לגדר את זה

ישראל אייכלר:  מה הרציונל בגידור – נלך פה להנחת העבודה

ישראל אייכלר:  כשבנינו את הרציונל של הענקת רשיונות, בנינו הנחת עבודה ואמרנו שיש קבוצה רחבה שמקבלים את הנשק בגין היותה מכפיל כוח וכו' וזה בעיקר קבוצת שירות בכוחות ביטחון כולל הרחבה של תעודת לוחם כלומר הם לא נמצאים לכאורה בסיכון פרסונלי אלא מכפיל כוח

ישראל אייכלר:  הקבוצה השנייה זה מבקשי רשיון שנמצאים סיכון מוגדר כגון אנשים שמבקשים כלי ירייה במסגרת עיסוק ותבחין מגורים כי ליבת חייהם – נמצאים באזורי סיכון, וקבוצה שלישית – לצורכי פנאי וכו'

ישראל אייכלר:  הקבוצה הראשונה שמקבלת את זה כמכפיל כוח, סברנו שנכון לגדר, כלומר ביחס לעובדה שאנו פעם אחת נוקטים גישה מרחיבה מאוד, חשבנו שצריך במקביל לייצר גידור, השר קיבל את המלצתנו, היה לנו שיח לגבי תקופת הגידור

ישראל אייכלר:  בסופו של דבר סוכם 20 שנה

ישראל אייכלר:  אנו מראש מציינים – זו הרחבה מרחיבה מאוד

ישראל אייכלר:  מצה"ל משתחררים מדי שנה כ-15,000 בעלי זכאות לתעודת לוחם קרי במכפלות של 20 שנה אנו מדברים מיידית על פוטנציאל של 300,000

ישראל אייכלר:  זה מספרים מטורפים מבחינת יכולת ההכלה

שמחה רוטמן: ממתי צה"ל החל לתת תעודות לוחם?     

ישראל אייכלר: מ-99'

ישראל אייכלר:  ביצענו בזה מחשבה רבה וגם עם השר היה לנו לבטים לגבי תקופת הגידור

שמחה רוטמן: ומי ששוחרר ב-98' ושירת מילואים עד לאחרונה? לא מחזיק תעודת לוחם

ישראל אייכלר: מי שמגיש בתבחין הזה ממילא מגיש לנו טופס צה"לי, 830, שזה טופס מהלך שירות ואנו נלבן מול צה"ל איך אנו מאמתים את זה

ישראל אייכלר:  זה בר הסדרה

עמית הלוי: אבל לא מבטלים לו אחרי 20 שנה

ישראל אייכלר: ממש לא

ישראל אייכלר:  מרגע שקיבל - זה שלו

ישראל אייכלר:  אנו מדברים על הגשת הבקשה בלבד

צביקה פוגל: אנו יכולים להרחיב ולרצות להרחיב ולהוסיף וזה בסדר

צביקה פוגל:  יש רצון לייצר פה סכר כלשהו, והוא נראה לי הגיוני

צביקה פוגל:  בהתחלה דובר על 10 שנים

צביקה פוגל:  אנחנו התייעצנו והוספתי את משקלי כדי שזה יגיע ל-20 כי בסוף צריך סכר

צביקה פוגל:  תחשבו כמה אנשים משתחררים יוכלו לבקש רשיון לנשק

צביקה פוגל:  אתה לא רוצה שכל אחד יוכל לקבל ולכן אתה עושה גידורים כלשהם

צביקה פוגל:  אני חושב שזה גידור הגיוני בסופו של דבר

צביקה פוגל:  לא מכניס יותר מדי אנשים ומי שיהיה בישוב מזכה או בכל מקום אחר לא תלוי בזה

שמחה רוטמן: מי שעובד בתבחינים אחרים יקבל תבחין אחר

מירי פרנקל-שור: ישראל, תיתן את המענה שמי שהיה לוחם ולא קיבל תעודת לוחם – תיתן לו

צביקה פוגל: ודאי

איציק צ'יפרוט: יש חיילי מילואים שמשתחררים משירות מילואים בצה"ל בגיל 23, 24 לא כי הם רצו אלא כי הצבא משחרר אותם, כלומר לפי מה שאנו אומרים, בגיל 43, 44, הם לא יוכלו להגיש בקשה לנשק – מדבר על אלה שנמצאים היום, שלא הייתה להם הזדמנות עד כה - לא כי התעלמו מזה

איציק צ'יפרוט:  לא היו זכאים

איציק צ'יפרוט:  עדיין לא יוכלו להגיש בגיל 44

איציק צ'יפרוט:  כשמדברים על הכפלת כוח, אנו מדברים על שעת חירום, מדברים על לחמש את האוכלוסייה כרגע כשמדברים על לוחמי צה"ל

איציק צ'יפרוט:  בגיל 44 אומרים להם: מספיק

צביקה פוגל: אתה מסתכל על הגיל וזה לא נכון

צביקה פוגל:  אני מסתכל על זה ש-20 שנה לא נגע בנשק

איציק צ'יפרוט: לא יכל

איציק צ'יפרוט:  לא היה זכאי עד היום

איציק צ'יפרוט:  רק עכשיו יהיה זכאי

איציק צ'יפרוט:  אם לא היה רובאי 07 לא יכל

צביקה פוגל: נכון, זה הסכר

עמית הלוי: יש לכם נתונים, כמה אנשים במילואים מגיל 40?     

ישראל אייכלר: עשינו עבודה מסודרת- -      

שמחה רוטמן: אני חושב שנעשתה פה טעות ניסוחית

שמחה רוטמן:  פה אתם ממעטים תבחין בתקנה

שמחה רוטמן:  את המיעוט הזה של ה-20 תוסיפו בתבחין, ושכולם יכירו את התבחין כמו שהוא ונדחה את זה כשנדבר על התבחין

שמחה רוטמן:  תכניסו את זה לתבחין ואז נדבר על זה במכלול

שמחה רוטמן:  אנו לא מכירים את התבחין

ישראל אייכלר: מסכים

ישראל אייכלר:  ההערה הזו פה לגמרי מיותרת

איציק צ'יפרוט: רק משהו, אדם שהיה חמוש 17 שנה, נשא נשק, טס לחו"ל, היה חולה, אין לו רצף, חזר והגיע לבקש, עכשיו הוא 21 מהשחרור

איציק צ'יפרוט:  יוכל להגיש בקשה?     

עמית הלוי: זה מה שהצעתי קודם, להוסיף חוץ מ-20 שנה משירותו במילואים או בסדיר, גם 20 שנה מנשיאתו נשק פרטי

שמחה רוטמן: כשנגיע לתבחין נדבר על זה אבל אדם שהיה במשך 20 שנה היה בישוב זכאי ולכן היה לו רשיון נשק, ובגיל 45 עבר לעיר, אז לא צריך לקחת לו

שמחה רוטמן:  לא בגלל הגיל

שמחה רוטמן:  אולי איבד את התבחין שלו אבל היה לוחם

בר כהן לוי: יש הוראת מעבר שנגיע אליה

צביקה פוגל: תרשמו את ההערה הזו

צביקה פוגל:  נגיע לתבחין ונדבר על זה

צביקה פוגל:  ההערה הזו יש בה היגיון ושווה לדון בה שוב

צביקה פוגל:  גלעד, סעיף 4

גלעד נווה: ביטול רשיון פרטי או תעודת הרשאה

גלעד נווה:  (א)	חדל בעל רישיון פרטי או בעל תעודת הרשאה לעמוד בתנאי מהתנאים המפורטים בתקנה 2 לפי העניין, או קבע פקיד רישוי כי בעל רישיון פרטי לא הוכיח עמידתו בתבחין כאמור בתקנת משנה 3(ו), יבטל פקיד הרישוי את הרישיון או את תעודת ההרשאה, לפי העניין; (ב) בוטל רישיון פרטי כאמור בתקנת משנה (א), ימסור על כך פקיד הרישוי הודעה לבעל הרישיון ולמשטרת ישראל; (ג) בוטלה תעודת הרשאה כאמור בתקנת משנה (א), ימסור על כך פקיד הרישוי הודעה לבעל הרישיון המיוחד שנתן את תעודת ההרשאה ולמשטרת ישראל

צביקה פוגל: הערות?     

איציק צ'יפרוט: מאחר שאנו בשעת חירום, אני מבקש את כל נושא ביטולי הרשיונות בגין אי עמידה בתבחין להשהות כרגע לפחות חצי שנה קדימה בהוראת שעה כי לא היינו רוצים לקחת נשקים דווקא עכשיו ממי שעבר דירה או הפסיק לעמוד בתבחין כלשהו

איציק צ'יפרוט:  לא הייתי רוצה לקחת בכלל ובטח לא כרגע בחירום

עמית הלוי: בנוסף, תרמתי כבר שני אקדחים למשטרת ישראל באהבה, גם אשתי תרמה וגם אני כי עברנו דירה

עמית הלוי:  יכולתי למכור אבל לקחו את הנשק

עמית הלוי:  לא מכרתי בחצי השנה הראשונה, אחרי שבעה חודשים אמרו לי: חולט

ישראל אייכלר: 18 חודש על פי חוק

עמית הלוי: יש פה הצעה לא רעה כל כך

עמית הלוי:  הרי בתי המסחר מאושרים

עמית הלוי:  אפשר לומר: ימסור או למשטרת ישראל או לבית מסחר מאושר

בני סלומון: יש לנו הצעה בסעיף 9, שנוגעת בדיוק למה שאמרת

עמית הלוי: כן, סעיף 9 התכוונתי

מירי פרנקל-שור: לגבי 4א נטענה טענה לגבי לא לבטל רשיון, אם אין עמידה בתבחינים

מירי פרנקל-שור:  מבקשת לשמוע את עמדת ישראל

מירי פרנקל-שור:  אנחנו ב-4א, נאמר: חדל בעל רשיון פרטי או בתעודת הרשאה לעמוד בתנאים - יש פה גם - אם חדל לעמוד בתנאי הסף או באחד התבחינים

איציק צ'יפרוט: אני מציע, כיוון שאנו בעת חירום, להשהות בהוראת שעה לחצי שנה לפחות את כל נושא לקיחת הרשיונות, לקיחת הרשיונות למי שלא עומד בתבחינים – לא מישהו שמסוכן

איציק צ'יפרוט:  מישהו שעבר דירה או שסיים ללמוד איפשהו, להשאיר לו את הנשק לפחות לחצי השנה הקרובה, ובכלל הייתי ממליץ לקבוע תנאי סף, מי שנשא נשק במשך חמש שנים או תקופה מסוימת להשאיר לו את הנשק כי אנו מבינים שהוא לא מסוכן

שמחה רוטמן: זה סעיף 10 – מי שהחזיק אקדח או אקדח אוויר ברשיון כדין משך עשר שנים, רשאי לחדש גם אם אינו עומד בתבחין

ישראל אייכלר: הנושא של ה-10 שנים קיים מתבחינים 2018, כל אדם שמחזיק 10 שנים באופן תקין ללא ביטולים, משטרה, בריאות או חריגות שלו מביצוע תקנת ההכשרות, בתום 10 שנים אנו מעבירים את הרשיון שלו לתבחין הוראות מעבר, תבחין משמר ולא צריך לחדש כל פעם מחדש

שמחה רוטמן: נדבר על זה ב-10

שמחה רוטמן:  זה עדיין לא נותן מענה למי שמחזיק אקדח 10 שנים אבל רוצה לשדרג – מייצר לו בעיה?     

ישראל אייכלר: ממש לא

ישראל אייכלר:  יוכל לקבל אקדח חדש

ישראל אייכלר:  גם מי שמחזיק בתבחין משמר יש לו האפשרות המלאה להחליף במסגרת סך הכלים שאושרו לו

ישראל אייכלר:  מבוצע הלכה למעשה

מירי פרנקל-שור: הוראת המעבר נותנת מענה

ישראל אייכלר: הוא ביקש דבר אחר – להגדיר הוראת מעבר קצובה בזמן בגלל תקופת החירום שאדם לצורך העניין שהתגורר בישוב זכאי ועבר למקום אחר – אנו מקושרים למרשם האוכלוסין והוא לא צריך לדווח לנו

ישראל אייכלר:  אם עברת מאריאל לתל אביב אנו יודעים כי אנו מקושרים למערכות המידע הלאומיות

עמית הלוי: אתם נותנים לו 30 יום, הוא מבקש 4 חודשים

ישראל אייכלר: אנו נותנים לו 30 יום ובתומם יכול להפקיד את זה בבית מסחר וזה רשיון שנשאר פעיל בחצי שנה כי הפקדה בבית מסחר אינה מבטלת

ישראל אייכלר:  לא אכנס למורכבויות אבל זה המצב

איציק צ'יפרוט: אני מבקש להשאיר לו את הנשק כדי שיוכל להמשיך להגן על עצמו

שמחה רוטמן: הנקודה שעולה פה מאוד חשובה

שמחה רוטמן:  בניגוד לעמידה בתנאי סף, כרגע יש שאלה של עמידה בתבחינים

שמחה רוטמן:  האם אפשר כהוראת שעה למצב החירום שבו אנו נמצאים כרגע שגם מי שלפי הכללים שלכם עקב אי עמידה  בתבחינים של ישוב זכאי, מקום עבודה או כל תבחין אחר שהוא רלוונטי שהייתם צריכים לקחת לו את זה- -     

צביקה פוגל: עד 30 יום לאחר ביטול המצב המיוחד בעורף

שמחה רוטמן: או שבכלל בזמן מצב מיוחד בעורף, לא ייקחו לפי הסעיף הזה

שמחה רוטמן:  אפשר לקבוע את זה כולל

ישראל אייכלר: אנו מבקשים לחשוב על זה

ישראל אייכלר:  יכול להיות יו"ר הוועדה, שאנו נבקש לאשר את התקנות בנוסח הקיים במסגרת סוג של תקש"חים שאנו מגבשים בתקופה הזו, נגבש מענה לכך

ישראל אייכלר:  צריכים לחשוב על זה מהותית ומשפטית כי כפי שאמרתי בפתיח אנו מגבשים מספר הנחיות ששוברות כללים כדי לתת מענה לתקופה

ישראל אייכלר:  מאוד יכול להיות שנכון לאשר את זה בנוסח הזה ונאשר את זה בתקש"ח נפרד

מירי פרנקל-שור: יש לחדד את הוראת המעבר כי בה כן אפשר להבין שעל אף שהוא לא עומד בתבחינים- -      

ישראל אייכלר: רק אחרי 10 שנים וזה מאוד ברור וזה מנגנון שעובד

איציק צ'יפרוט: רק מי שלא יחול בעקבות שינוי התקנות אבל מי שעבר דירה ואין לו תבחין לפי התקנות הישנות, הוראת המעבר הזו לא תחול עליו

מירי פרנקל-שור: צריך לחדד את זה כי אני הבנתי שגם אם לא עומד בתבחינים

מירי פרנקל-שור:  אני מדברת על סעיף 15 בהוראת המעבר

בר כהן לוי: סעיף 15 בא לתת מענה למי שהחזיק רשיון ערב תחילת התקנות והרשיון שלו עדיין בתוקף

בר כהן לוי:  אם לומר בכנות, לא עשינו שינוי שגורע דווקא מהזכאויות לפי התבחינים, ולכן הסעיף הזה רק בא לתת מעטפת כללית למקרה שמישהו נפל בין הכיסאות

בר כהן לוי:  אבל בכלל התקנות האלה מרחיבות

בר כהן לוי:      אם אני חוזרת לסעיף המשמר שזה חידוש מכוח הרציפות, וגם השיח בו עלה – זה שני סעיפים נפרדים - הסעיף הזה אומר שאם מחזיק אדם ברשיון בתקופה רציפה משך עשר שנים על בסיס התבחינים כפי שמפורט שזה רוב התבחינים, פקיד רישוי רשאי יהיה לחדש לו את הרשיון גם ללא הוכחת עמידה בתבחין כלומר אדם שגר 10 שנים בישוב מזכה ואחרי  11 שנים המשיך דירה והמשיך להחזיק ברשיון כלומר לא נקטע לו הרצף, יוכל להמשיך לקבל רשיון ללא הגבלה

בר כהן לוי:  זה מה שאומר הסעיף הזה

בר כהן לוי:  כן סייגנו את התבחינים שאפשר לקבל מהם שזה רוב התבחינים חוץ מזה של השירות בכוחות ביטחון שהוא ממילא לא משתנה אף פעם

בר כהן לוי:  מי שהיה רובאי 07 נשאר רובאי 07

בר כהן לוי:  הסעיפים היחידים שזה לא חל בעניינים זה של עיסוק – ספורטאי יורה, צייד, צרכים וטרינריים ומדביר

בר כהן לוי:  ביחס אליהם אין הוראה משמרת

בר כהן לוי:  לגבי לכל היתר, להוציא אקדח אוויר, המלצה פרטנית לא מופיעה בתבחינים ולכן ממילא כתבנו רק על מה זה חל

מירי פרנקל-שור: אם תחשבו לקבל את הצעת היו"ר אני מציעה בהוראת המעבר להוסיף שגם אם לא עמד בתבחינים הרשיון יעמוד בתוקפו עד 30 יום לאחר ביטול מצב מיוחד בעורף

בר כהן לוי: זה מה שישראל מנהל האגף אמר שיבחן

צביקה פוגל: אין בעיה

צביקה פוגל:  עד 23:59 יכול לבחון

קרן דהרי: יש היבטים כלליים של הארכת מועדים שאני מניחה שעל זה אנו מדברים ולכן יינתן לזה מענה בדרך אחרת

בר כהן לוי: נכון, ומנהל האגף אמר – נקדם תקנות תופקם של הארכת רשיונות כדי לתת מענה

בר כהן לוי:  החידוד הוא שזה למי שעומד עדיין בתבחינים

שמחה רוטמן: אנו מדברים על מי שלא עומד בתבחינים

שמחה רוטמן:  מי שבעקבות המצב עכשיו קרה לו - עבר לגור מישוב זכאי

עמית הלוי: חידוש רשיון זה 3 שנים

עמית הלוי:  בוא נעשה או 3 תקופות חידוש – 6, אבל אם אתם רוצים 10 – נעשה 9 שנים

מירי פרנקל-שור: בואו נלך לפי הסדר

צביקה פוגל: סעיף 5

גלעד נווה: 5

גלעד נווה:  הגבלת שימוש ברשיון פרטי

גלעד נווה:  (א) בלי לגרוע מהאמור בסעיף 10ג(ג) לחוק, רישיון פרטי שניתן לפי תקנות אלה לא ישמש לביצוע שירותי אבטחה, ויראו מי שביצע שירותי אבטחה בכלי ירייה שניתן לו ברישיון פרטי כמי שהפר את תנאי הרישיון; בתקנה זו - "שירותי אבטחה" - מערך לאספקת אבטחה בתמורה או שלא בתמורה, באמצעות שומר או מאבטח; (ב)	נשיאת כלי ירייה ברישיון פרטי שניתן מכוח התבחינים שבפרטים 13 עד 16 בתוספת תותר לשם שימוש מקצועי או ספורטיבי בלבד, לפי העניין שלצורכו ניתן רישיון כלי הירייה

צביקה פוגל: הערות לסעיף?     

עמוס גולן: הרשיון הפרטי שניתן למשל לצלפים או לציידים, אסור להם להשתמש בזה להגנה עצמית

עמוס גולן:  הייתי רוצה הבהרה מישראל

עמוס גולן:  מדובר על כמה מאות צלפים ועוד ציידים

עמוס גולן:  איך אפשר לתת להם ברגע הקריטי להשתמש בכלי?     

ישראל אייכלר: אנחנו כל הזמן לוקחים את התקנות והתבחינים למצב החירום וזה יוצר הטעיה כי התבחינים נבנו בראייה ארוכת לטווח גם בימות שגרה והגישה שלנו תמיד לאורך זמן היא מאזנת ומרסנת

ישראל אייכלר:  ברור שאירועי השבוע האחרון טורפים את השטיח מתחת לרגלינו והכול חשוב ודחוף אבל אנו אומרים דבר פשוט: אדם שקיבל את הרשיון כי הוא ספורטאי – כלומר לוקח כלי מסוים וטובח בו לצורכי ספורט – הרשיון ניתן לו לצורכי ספורט ולא לצורכי הגנה עצמית ולכן הגבלנו את זה כלומר יכול להחזיק את כלי הירייה לצורכי שימוש במטווח בלבד

ישראל אייכלר:  לא יכול ללכת עם זה במותן ולהשתמש בזה להגנה עצמית

עמית הלוי: מצד ההיגיון של המסוכנות – בדקת אותו ונתת לו

עמית הלוי:  מה שאומר פה עמוס, זה להוסיף שאלא אם כן השתמש בו במצב חירום

עמית הלוי:  זה לא קורה כל יום

עמית הלוי:  אם השתמש במצב חירום, לא הופך להיות עבריין

עמית הלוי:  אם הציל את חייו בגלל שנשא נשק שנתת לו ובדקת אותו מבחינת רמת המסוכנות

צבי ידידיה סוכות: אם אדם בסכנת חיים, אתה מצפה שהוא לא יפעל?     

ישראל אייכלר: אם הנשק אצלו בבית ופרצו אצלו הביתה - הנקודה אחרת, ואנו די מגובשים – העולם הזה כולל שורה די ארוכה של כלים, חלקם רובי צייד, חלקם כלים ארוכים

ישראל אייכלר:  אנו לא רוצים שאנשים יסתובבו בחיים השגרתיים, לא בתקופת חירום, עם כלים ארוכים במרחב האזרחי

ישראל אייכלר:  לא רוצים חברה מליטריסטית

ישראל אייכלר:  לכן אנו אומרים – הכלים האלה לצורכי צייד, ספורט וכו' הם מיועדים לשימוש מקצועי על פי ההדגרה ולא נכון להשתמש בהם להגנה עצמית

ישראל אייכלר:  שוב, תקופת החירום מייצרת הטיה אבל התקנת האלה הן לעשור הקרוב ולכן יש למצוא את נקודת האיזון ואנו סבורים שלשון התקנה כרגע היא מידתית, מאוזנת בראייה ארוכת טווח

איציק צ'יפרוט: אני חושב שספורטאי יכול לשאת את הנשק שלו להגנה עצמית ולהגן על עצמו באקדח, גם אם הוא אקדח ספורטיבי

עמוס גולן: מדובר פה על כמה מאות צלפים שהם מיומנים, זהירים, מבוקרים, מתאמנים על פי החוק

עמוס גולן:  הם יודעים לפגוע במטרה בצורה מדויקת

עמוס גולן:  ברור שאנו לא רוצים לראות אותם הולכים לעשות קניות עם הרובה בהצלב אבל לפי ההוראה כעת הם גם לא יכולים להגן על עצמם או על השכנים

עמוס גולן:  הצלפים האלה המקצוענים צריכים להרשות להם להשתמש בזה

עמוס גולן:  ציידים – אנו נתקלים בבעיה עמוקה יותר של מי נושא את כלי הנשק

עמוס גולן:  אני מקבל את דעתו של ישראל, לא להרחיב את נושא הציידים אבל נדבר על הספורטיביים, שישראל ירשה להם להגן על חייהם

עמית הלוי: אפרופו איציק – אני נגד השם של העמותה שלהם, כי ישראל לא צריכה להיות עם תרבות של נשק או חברה מליטריסטית

עמית הלוי:  אנו רוצים לכתת אותם לאיתים אבל אנחנו חיים במציאות שאם לצדק לא יהיה כוח, כפי שפעם אמר ז'בוטינסקי, נישאר בלי כלום

עמית הלוי:  לכן אנו מדברים פה רק על מצב חירום

עמית הלוי:  אתה יודע שוועדת חוץ וביטחון צריכה לאשר תוך זמן מוגבל דבר מסוג זה

עמית הלוי:  זה לא תקופת חירום

עמית הלוי:  זה מצב שעובר פה חקיקה ואישורים והחלטות ממשלה

עמית הלוי:  אנחנו לא כל יום מכריזים מלחמה, אפשר לומר רק הכרזת מצב מלחמה, אם רוצים להקצין את זה יותר, במצב הזה אדם קלע בלי ציידים, אדם ספורטיבי שיש לו כלי נשק, לא רואה שום סיבה לא להרחיב

עמית הלוי:  אם נלך הוא ואני, מניח שהוא יצלוף

מירי פרנקל-שור: יהיו לו שני כלי נשק

בר כהן לוי: נכון

בר כהן לוי:  אין מניעה שיוציא עוד רשיון

ישראל אייכלר: היום גם במציאות הקיימת וגם בתקנות שהצגנו פה, האדם הפרטי יכול להחזיק במצטבר עד ארבעה כלים

ישראל אייכלר:  חלק גדול מהאוכלוסייה שעמוס מדבר עליה, יש להם כלי ירייה להגנה עצמית ולכן ההמלצה מתייתרת

עמוס גולן: אין להם רובה צלפים

ישראל אייכלר: אנו לא באמת רואים מצב שבמרחב האזרחי אנשים מסתובבים עם רובה צל]ים

עמוס גולן: מדובר על 300 לוחמים, צלפים שאם במושב יש מצב חירום אני מעדיף שהצלף ייצא עם הרובה להגנה עצמית ולא עם האקדח

עמוס גולן:  כמה מדובר פה?     

אריאל קלנר: נניח שגר ספורטאי כזה בישוב ועכשיו מתבצעת חדירה לישוב?      

ישראל אייכלר: הוא לא צריך לשאול אותי

ישראל אייכלר:  יעשה מה שצריך

אריאל קלנר: אם יצא ומתברר שזו התרעת שווא? תגידו לו: למה יצאתם?     

ישראל אייכלר: אני חושב שההנחיות שלנו ברורות, מידתיות

ישראל אייכלר:  אם אדם נמצא בסכנה וכלי הירייה לצורכי ספורט אצלו בבית הוא לוקח את הנשק לצורכי הגנה עצמית – נמצאת פה גם משטרת ישראל – מבחן התוצאה,  ללא רואה בזה בעיה

צביקה פוגל: הטענה ידועה, ברורה

צביקה פוגל:  בבקשה

חגית לרנאו: אשים את הכובע המשפטי שלי ואומר שבתחילת המשפט כתוב נשיאה

חגית לרנאו:  זה הליכה במרחב הציבורי

חגית לרנאו:  אין פה איסור להשתמש בנשק להגנה עצמית מתוך הבית

חגית לרנאו:  האיסור הוא כמו אנשים שהולכים עם אקדחים היום יותר ויותר

חגית לרנאו:  נשיאה במרחב הציבורי

חגית לרנאו:  השאלה אם כך אתה רוצה שאנשים יסתובבו

אריאל קלנר: בתקופה הזו זה משרה ביטחון, בזמן מלחמה

אריאל קלנר:  הוראת שעה

צביקה פוגל: ישראל, אני מבין את הצורך

צביקה פוגל:  גם מבין את המיומנות של צלפים

צביקה פוגל:  אתה שואל אותי בלי שאף אחד ישמע – כן, אני רוצה שצלפים יהיו במרחב הציבורי עם הנשק הזה בזמן שמוגדר מצב מיוחד בעורף במדינת ישראל

צביקה פוגל:  לא ציידים, לא כל אלה שיש להם נשקים אחרים

צביקה פוגל:  אנו מדברים על אותם 200, 300 כמה שיש במדינת ישראל עם רשיון להיות צלפים

צביקה פוגל:  אני חושב שיהיה נכון דווקא אותם אנשים מיוחדים כמו יחידות מיוחדות לתת להם את האפשרות להשתמש בנשק בכל מצב שבו במדינת ישראל מוגדר מצב מיוחד בעורף

צביקה פוגל:  ככה זה יוגדר ואז אתה יכול להשאיר את זה כחוק לתמיד

שמחה רוטמן: זה קשור לדיון שניהלנו קודם בוועדה כאן בנושא אחר – בסופו של דבר אם זה נשק, אדם שהוא צלף באקדח, אפילו אם זה אקדח עם קצת כוונות טלסקופיות, זה דבר אחד

שמחה רוטמן:  אם מישהו מסתובב עם נשק לא שגרתי זה מעלה את החשש לדו"צ

שמחה רוטמן:  אם זה אקדח קצת יותר בלקי – משהו אחד

שמחה רוטמן:  אם מישהו מסתובב לך עם בארט, זה האדם הראשון שיירו בו אם חלילה יהיה אירוע ואתה לא רוצה את זה

שמחה רוטמן:  יש להפעיל פה שיקול דעת אבל אם זה אדם שאתה מרשה לו בארט, כדאי שיהיה לו שיקול דעת

ישראל אייכלר: אני חוזר על ההמלצה שלנו

ישראל אייכלר:  אנו סבורים ששורת הקלות שאולי נקבל אותן בסופו של דבר ונרצה לגדר אותן לתקופת החירום לא נכון להכניסן לדעתנו בגוף התקנה כי תקנה היא ארוכת טווח, לנשים הבאות

ישראל אייכלר:  נכון אולי לרכזה בתקש"ח נפרד

ישראל אייכלר:  תקנות אמורות להיות לשנים הקרובות – לא נכון להכניס את זה פנימה ואנו ממליצים לרכז את זה בתקש"ח נלווה

עמית הלוי: אמרנו שנדון בזה

צביקה פוגל: תרשמו גם את הסעיף הזה

תמיר דורטל: שלום, אני מסייע לאנשים להשיג כלי נשק בשנים האחרונות

תמיר דורטל:  אני עו"ד

ישראל אייכלר: אתה גובה על זה עמלה למרות שהם לא צריכים

ישראל אייכלר:  יש היום תופעה ידועה

שמחה רוטמן: הוא עושה זאת בהתנדבות לאנשים שלא מסתדרים עם הבירוקרטיה

צביקה פוגל: העובדה שנתנו לך להיות פה כנראה מצדיקה קיומך

צביקה פוגל:  בבקשה

תמיר דורטל: לגבי שמירה בשכר או לא בשכר, נניח בבית הכנסת שלי מצביעים שומר בחוץ ומשתדלים שזה יהיה שומר עם נשק אבל שומר רק ל-10 דקות, רבע שעה בזמן – עושים חלוקה

תמיר דורטל:  זה שזה אסור, מציב אותי בתור פושע

תמיר דורטל:  אני בגבעה הצרפתית וזה ליד עיסאוויה, והמטרה שלנו למנוע הגעת כוחות

תמיר דורטל:  אין תקציב

תמיר דורטל:  בית כנסת קטן

תמיר דורטל:  שם את האנשים האלה כפושעים

בני סלומון: במצב שתיארת אין בעיה

בני סלומון:  האכיפה בסופו של דבר, אגף כלי ירייה, של החוק לירייה, הנושא הפלילי הוא בידי המשטרה

בני סלומון:  אתה לא רואה בתקנות כאן שום סנקציה פלילית

בני סלומון:  הסעיף הפלילי שנוגע לשימוש בנשק לא בהתאם לרשיון שניתן לו זה החזקת נשק שלא כדין

בני סלומון:  בנושא בתי כנסת אנו בעצמנו ממליצים והמלצנו – זה לא סותר את התקנות

בני סלומון:  התקנה הזו נועדה לאנשים שעובדים בחברות אבטחה, מאבטחים עבריינים ואזרחים פרטיים בצורה שלא כדין

בני סלומון:  לא נועד לאנשים שמאבטחים בתי כנסת

שמחה רוטמן: משמח מה שאתה אומר, אך בסופו של דבר בית כנסת או שכונה שאומרים: בשעת החירום או לא בשעת החירום, גם לא בשעת חירום תמיד הייתה בקשה ואף הנחיית שרים – מי שיכול שיבוא לבית הכנסת בימים הנוראיים עם נשק

שמחה רוטמן:  עכשיו הגבאי אומר- -      

ישראל אייכלר: לא בזה עסקינן

שמחה רוטמן: מצוין שאתה אומר את זה, אבל זו פרשנות פשוטה של הסעיף

שמחה רוטמן:  גם אם אנ סומך באופן מלא של בני, שלא יגיש כתב אישום נגדם, וזה מצוין אבל זו הפרת תנאי רשיון

בני סלומון: לא, כי הרשיון ניתן לצורכי הגנה עצמית והגנה על סביבתו

בני סלומון:  מתפלל של בית הכנסת שמגיע וקורה אירוע, זכאי לתגובה לשמור עליו ועל אחיו המתפללים

שמחה רוטמן: את חטאיי אני מזכיר היום – חטא גם של יושב-ראש הכנסת

שמחה רוטמן:  היה מקרה של אדם שהיה מועמד להיות חבר כנסת

שמחה רוטמן:  הוא היה ברשימת המועמדים

שמחה רוטמן:  יהודה גליק

שמחה רוטמן:  הוגדר כמאוים מאוד חזק על ידי משטרת ישראל אבל בגלל שלא היה חבר כנסת לא אובטח וחשש לחייו, והחשש התממש – היה בפיגוע

שמחה רוטמן:  והיו אנשים טובים שאמרו: נלך איתך לכל מקום

שמחה רוטמן:  עברו על החוק

בני סלומון: לא עברו על החוק

בני סלומון:  יש הבדל בין רשיון פרטי לרשיון ארגוני

בני סלומון:  אם אני הולך ביחד עם ישראל ועם הרשיון הפרטי שלי, וקורה אירוע, ואני מגן על עצמי או על ישראל – אין בעיה, אבל אם קיבלתי רשיון ארגוני מטעם חברת אבטחה- -      

שמחה רוטמן: לא בזה עסקינן

שמחה רוטמן:  ישראל צודק – זה היה לעבור על החוק

שמחה רוטמן:  אנלא חושש שמישהו היה מגיש נגדי או נגד אוחנה כתב אישום

שמחה רוטמן:  חושב שזה זוטי דברים אבל אנו צריכים לוודא שזה רק זה

ישראל אייכלר: אנו אחראיים גם על הרישוי הארגוני במדינת ישראל לרבות חברות אבטחה

ישראל אייכלר:  יש לנו באגף חטיבת פיקוח ואכיפה ואנו עושים באופן תדיר ביקורות

ישראל אייכלר:  אנו מגלים לצערנו מעת לעת במסגרת פעילות חברות אבטחה אנשים שמשתמשים בנשק פרטי במשימת אבטחה

ישראל אייכלר:  זו דוגמה אחת כלומר מבצעים פעילות אבטחה בשכר למרות  שהרשיון פרטי

שמחה רוטמן: הבעיה – שלא בתמורה

ישראל אייכלר: הכללים ברורים כלומר אסור לך לבצע פעולת אבטחה שהיא פר אקסלנס אבטחה

ישראל אייכלר:  יש תחום אפור – בית כנסת וכו'

ישראל אייכלר:  כל עוד זה בתוך הקהילה וכו', ברור שיש לנו ולמשטרת ישראל השכל הישר להבחין

צביקה פוגל: הנקודה הובהרה

בני סלומון: שיובהר שאנו מדברים בסעיף א ולא ב

צביקה פוגל: בבקשה, נציגה של משרד הבריאות

שרונה עבר הדני: תודה

שרונה עבר הדני:  רציתי גם להעיר בתקנות אחרות

שרונה עבר הדני:  לגבי תקנות אחרות רציתי להעיר, וממש בתמצות אעיר כמה הערות

שרונה עבר הדני:  הנושא של צווארי הבקבוק, המנגנונים ונושא בחינת המשמעויות, הלכה למעשה של הרחבת התבחינים זה חלק מהסיבה שאנו חושבים שנכון שכאן תהיה הוראת שעה

שרונה עבר הדני:  יש עבודת מטה רק למשל בנושא- - - שהחלה וטרם הסתיימה

שרונה עבר הדני:  גם לגבי הערות שהועלו – זה לפרוטוקול

שרונה עבר הדני:      לגבי תקנה 5 ספציפית, 5 – לגבי ב אין עמדה – אבל א - רוצה להסב תשומת הלב, להצטרף לשיח שהיה פה ולציין, וגם אם יופעל שיקול דעת ולא יועמדו לדין אנשים, זה לא כמו לומר שאדם פועל כדין

שרונה עבר הדני:  הנוסח של התקנה כרגע יוצר ודאי לגבי מתנדבים – וזה הנושא שמטריד אותנו, לגבי המתנדבים ספק אם מותר להם להתנדב ולסייע ולהגיע לבית כנסת

שרונה עבר הדני:  אני חילוני, אבל מתנדב לסייע בזה

שרונה עבר הדני:  זה לכאורה מערך לאספקת אבטחה שלא בתמורה

שרונה עבר הדני:  ואם המטרה של התקנה הזו הייתה למנוע משהו אחר, אולי כדאי לחדד את הנוסח

שרונה עבר הדני:      אוסיף לגבי שעת חירום להבדיל משגרה, בשעת חירום יש צורך למצוא דרכים לשפר את רמת האבטחה במתקנים שונים שנסמכים על מערך אבטחה מסודר ומלא שכיום המתקנים האלה סובלים ממחסור משמעותי במאבטחים מוסמכים מאחר שאלה גויסו

שרונה עבר הדני:  יש לי חשש שהתקנה הזו תמנע את האפשרות להסתייע במתנדבים גם בדבר הזה

שרונה עבר הדני:  לכן הבקשה שלנו זה לדייק את הנוסח הזה גם בשגרה וגם בחירום

שרונה עבר הדני:       לכן אני חושבת, שצריך לעשות פה הבחנה בין בתמורה ושלא בתמורה

שרונה עבר הדני:  בתמורה – ודאי בשגרה לא צריך להיות שימוש בנשק פרטי במשטרה שלא לשמה

שרונה עבר הדני:  לגבי התנדבות, אני חושבת שאפשר – לא רואה את הקושי הממשי שמתנדבים יסייעו באבטחה

שרונה עבר הדני:  זה לא הופך אותם למאבטחים מוסמכים, לא נותן להם סמכויות אבל לפחות לא ימנע התארגנויות פרטניות בנושא הזה ולא ישאיר אותנו במצב שבו סומכים על זה

שרונה עבר הדני:      חלק מהקושי זה הגדרה של שירותי אבטחה

שרונה עבר הדני:  מה זה מערך לאספקת אבטחה? מונח מאוד רחב

שרונה עבר הדני:  שומר – אין לזה הגדרה בשום חקיקה שמצאתי, אך לא חיפשתי הרבה, ומאבטח – החקיקות שמצאתי זה רק לגבי מאבטח מוסמך

שרונה עבר הדני:  אז יש פה מישמש שנכון לדייק אותו שלא נמנע את מה שנכון לאפשר, ונמנע את מה שלא נכון לאפשר

צביקה פוגל: בבקשה

ליאור אדרי: הנושא של אבטחה נקבע פה בתקנות לא סתם

ליאור אדרי:  מאבטח שאנו נותנים לו רשיון כמאבטח עובר הכשרה אחרת מאשר בעל רשיון פרטי

ליאור אדרי:  הוא נבדק במבחן כשירות נפשית נוסף על ידי מכוני האבחון

ליאור אדרי:  ניתנות לו גם סמכויות כאלה ואחרות מטעם משטרת ישראל

ליאור אדרי:  לכן מה שהציג פה העו"ד הנכבד, אומר שמעמידים הם בבית הכנסת בפתח אדם שלא הוכשר

ליאור אדרי:  לא נבדקה היכולת שלו להגן על הציבור, וגם מצב כשירותו הנפשית להגן על הציבור

ליאור אדרי:  יש הבדל בין אדם שנושא נשק להגנתו העצמית לאדם שצריך להגן על הציבור ויכולת העמידה שלו בלחצים כאלה ואחרים

ליאור אדרי:  לכן הסעיף הזה בא לתקן ולהבהיר – אדם שנושא נשק פרטי לא יכול להשתמש בו לצורכי אבטחה מכל הטעמים שמניתי כרגע, שלו ושל סביבתו הקרובה

בני סלומון: אם בא להתפלל בבית הכנסת וקורה אירוע, ייתן מענה אבל לא יזמינו אותו וישלמו לו, כי לזה יש רשיון ארגוני

צביקה פוגל: המקרה הזה אנו חיים אותו ביום-יום

צביקה פוגל:  כשאבא תורן הולך ללוות את האוטובוס של הילדים שלו בטיול שנתי הוא מאבטח בהתנדבות

שמחה רוטמן: והוא חלק ממערך אבטחה בהתנדבות

שמחה רוטמן:  אני רוצה לחדד – בסופו של דבר יש הבדל בין מה שגוף רשמי פועל למה שגוף לא רשמי פועל

שמחה רוטמן:  כלומר זה שהורים מתארגנים ואומרים, מי ילך עם נשק לטיול של הילדים והלך לטיול כהורה מלווה ובעת בעיה – ייתן מענה להגן על עצמו ועל סביבתו - בסדר

שמחה רוטמן:  לא מדויק

שמחה רוטמן:  כי בסופו של דבר, כך חשבנו – משרד החינוך והמורה ובית הספר בונה על זה ובית הספר אסור לו לעבור על החוק וגם לא למשרד החינוך, ואם הוא בונה על זה גם בעצימת עין, יום אחד יקום, ולפעמים קם היועץ המשפטי או המנהל שיגיד: לא רוצה לקחת על זה אחריות ושאתבע על זה, ועם כל הכבוד לזה שישראל אמר בוועדה שזה בסדר – אני לא יכול על בסיס זה לאשר טיול

שמחה רוטמן:  אנו  לא יכולים לעבוד עם הסמוך הזה

שמחה רוטמן:  אנו יודעים שזה עובד

בני סלומון: לא עובדים עם הסמוך הזה

בני סלומון:  זה לא נוגע לתקנות האלה לחלוטין

בני סלומון:  זה נוגע לחוקים אחרים לחלוטין שאני שבמסגרתם חטיבת האבטחה שאני פועל מטעמה, מנחה את כל התחומים שדיברת עליהם, אם זה בתי ספר ואם זה בתי חולים ואם זה כל המוסדות האחרים שמוסדרים בחוק הסדרת הביטחון, בחוק הסמכויות לשמירה על ביטחון הציבור, בתקנות של איך אנו מנחים את משרד החינוך בטיולים ובבתי ספר שזה בהחלטות ממשלה

שמחה רוטמן: כשאתה אומר לבית ספר: אני מאשר את הטיול הזה אם יהיו על האוטובוס שני נושאי נשק?     

בני סלומון: זה לא עובד כך

בני סלומון:  לטיולים של בתי ספר בדוגמה שנתת – הם צריכים להציב על הטיול, כמובן בהתאם למתווה הטיול, חייבים להציב מאבטח שנקרא – יש לו תעודת מלווה טיולים מוסמך מטעם חברת אבטחה והוא מוכשר לליווי טיולים, מוכשר לדעת את הטווחים היותר ארוכים, בטיולים במדבר יישא נשק ארוך ויידע לתפעל אותו, בטיולים בירושלים הוא יישא נשק קצר

בני סלומון:  כל הדברים האלה מוסדרים ולא נוגעים לתקנות האלה בכלל

צביקה פוגל: לא באנו לפתור עכשיו את כל בעיות הסמכות והתקנות

צביקה פוגל:  אנחנו עוסקים במשהו מאוד ספציפי

צביקה פוגל:  נתמקד בו

צביקה פוגל:  ההערות נרשמו

צביקה פוגל:  בבקשה

אראלה גולן: שמענו פה מכמה בעלי תפקידים עמדות שונות לגבי משמעות הסעיף הזה - שמענו מראש החטיבה שזה הפרת התקנה ושמענו מהמשטרה שזה לא, ושלא יאכפו או לא יסדירו

בני סלומון: אנו מדברים על אותו דבר, כי היא דיברה, אם גבאי בית הכנסת למשל לוקח שומר בשכר, שזה לא ייתכן ושנינו אומרים בדיוק אותו דבר, שאם המתפללים וחלקם רוצים להגיע לבית כנסת או הגבאי מבקש מהם: תגיעו לבית כנסת חמושים כי המצב חמור ואנו רוצים שבחוץ יהיה אדם וייתן מענה לנו ולמתפללים, אין לנו בעיה עם זה וגם משרד לבט"פ

אראלה גולן: לא בטוחה מהבעת הפנים אם אין בעיה עם זה

בני סלומון: הנושא זה אם הם מאבטחים בנשק פרטי נותנים שירותי אבטחה

אראלה גולן: לכן אני שואלת, השאלה – למה המילים שלא בתמורה? אולי פה הסוגיה

אראלה גולן:  כולם פה מבינים את מערך האבטחה בתשלום המסודר

אראלה גולן:  התקנה מוסיפה- -     

בני סלומון: יעבור חוק שירותי אבטחה שיסדיר את כל הנושא הזה והכול יהיה ברור ושחור על גבי לבן

שמחה רוטמן: אי אפשר

שמחה רוטמן:  אני אתעקש על זה

צביקה פוגל: הסעיף הזה מבחינתי נשאר כמו שהוא

מירי פרנקל-שור: אז אנחנו נשארים עם סוגית המתנדבים - מערך או שלא בתמורה

שמחה רוטמן: הגבאי של בית הכנסת ששולח שיבוץ, מי נמצא באיזו שעה ליד בית הכנסת - האנשים שבאים אליו עוברים על החוק

שמחה רוטמן:  מי שמסודר עוברים על החוק

בר כהן לוי: התקנות האלה מאושרות כהוראת שעה לשנה בין היתר כי אנו עדיין בוחנים ומטייבים את הדברים אבל הכוונה פה לא הייתה רק להעביר את התקנות האלה רק לצורך המלחמתי העכשווי שאנו נמצאים בו

שמחה רוטמן: זה לא קשור למלחמתי

שמחה רוטמן:  מתחזק במלחמתי

בר כהן לוי: באתי להשיב לשרונה ממשרד הבריאות – אני מציעה שככל שיש למשרדים קושי מול התקנות, יפנו אלינו ונראה אם יש צורך לשנות את הדברים

אראלה גולן: אבל חברי הכנסת העירו על חוסר בהירות שלהם

בר כהן לוי: ננסה להבהיר את הדברים אבל אנו מבקשים שהתקנות האלה יהיו הוראת שעה בנוסח שאנו מגישים אותם

בר כהן לוי:  אנו נכונים תמיד לתת מענה לכל משרד ממשלתי שפונה אלינו ומציף קשיים חדשים

בר כהן לוי:  כל השבת דיברנו עם גופי ביטחון שונים ומנסים לתת מענה לכולם אבל אנו לא יכולים במסגרת התקנות האלה כל תקנה לייחד אותה למשרד ספציפי או לגוף ספציפי

בר כהן לוי:      לגבי ההערה של פורום קהלת, לימור הסבירה את הרעיון המסדר

בר כהן לוי:  היה פה גם יישור קו מבחינת בני

בר כהן לוי:  אנו לא נכנסים כרגע והייתה פה אמירה ברורה, אם עומד בחוץ או בפנים, הכוונה אם מתפללים מבית הכנסת שבאים לצורך הגנה עצמית

בר כהן לוי:  לא מדובר בתשלום

שמחה רוטמן: תשלום ודאי ואין על זה ויכוח

שמחה רוטמן:  אני מבין את החשש – אתה כותב: שלא בתמורה, אדם אומר שמתנדב, וזה בעיה של קשיי הוכחה

שמחה רוטמן:  אני מציע שאת קשיי ההוכחה של העבריין שמחזיק חיילי ארגון פשע כדי שישמרו עליו עם הנשק האישי שהוציאו לפי תבחין א או ב, שתעבירו למחלקת הפשעים החמורים ובמסגרת תנאי הרשיון שמה שאסור עליי לעשות שזה הסעיף פה – את האכיפה לחוק, כשיהיה לכם חשש, תכתבו בתמורה ובתנאי רשיון ואדע שאם אני הולך ובשכונה שלי מתארגן בין בשעת חירום, בין לא בשעת חירום, ללכת ליד בית הכנסת, ללוות ילדים שהולכים לבד, ומתארגן על זה מערך שהוא בסדר, לא עברייני – שלא תהפכו אותי עבריין אף לא ברמת התבחין, וברמת האכיפה תטפלו בזה ברמת האכיפה ותוסיפו גם עבירה פלילית, תעשו חזקת תמורה בסעיף האחר

צביקה פוגל: בר וישראל, מה שאני ממליץ בסעיף הזה, אנו רוצים להבליט את הרצון שלנו למנוע מבעל נשק פרטי, לתת שירותי אבטחה בתמורה

צביקה פוגל:  תמחקו את שלא בתמורה ותשאירו את הסעיף הזה כדי שיהיה ברור שאנו לא רוצים לתת לאף אחד שיש לו נשק פרטי לעסוק באבטחה שבתמורה

בר כהן לוי: מבינה את מה שהיו"ר מציע אבל מעלה חשש - ברגע שנמחוק את בלא תמורה, ניצוק פה – ואני לא מביעה דעה אלא רק מציינת מצב עובדתי – קבוצות של חמושים שיחליטו שעושים אבטחה בתמורה, להוציא כיתות מוסדרות ודברים אחרים אבל יכולות להיות לזה השלכות מרחיקות לכת

שמחה רוטמן: מאיזה תרחיש את חוששת?     

בר כהן לוי: מצב שיחליטו בכל עיר, להקים קבוצות למשל- -      

בני סלומון: היום בהמון ערים אומרים אנו רוצים להקים קבוצות הגנה חמושות שיסתובבו וזה יוצר מצב – עם אנשים שנושאים נשק – וזה רע כי במדינת ישראל יש רק גוף אחד שאוכף לפי סעיף 3 לפקודת המשטרה, רק אנחנו מוסמכים וזה יוצר גופים ויז'ילנטיים

שמחה רוטמן: הרעיון הוא לא ליצור גופים כאלה, אבל אתה יכול לחשוש ממצב של תשלום, שזה מייצר לך בעיה של מול ארגוני פשע והכול

שמחה רוטמן:  כשאדם אומר: אני רוצה שכל פעם שהילדים שלי בגן הולכים לסיור לגן שעשועים, יהיה הורה אחד עם נשק לידם

שמחה רוטמן:  הוא מתנדב ומותר לו

שמחה רוטמן:  אתה אומר שזה ויז'ילנטי?      

בני סלומון: כשהעירייה רוצה להקים דבר כזה, זה ויז'ילנטי

שמחה רוטמן: תאכוף על העירייה

בני סלומון: יש מענה מבצעי

בני סלומון:  אנו נותנים מענה מבצעי של הקמת כיתות כוננות בכל הערים האלה ומסתובבים עם נשק ארוך תחת פיקוח משטרתי

בני סלומון:  אי אפשר שכל אחד ירצה להתארגן

שמחה רוטמן: זה בסדר גמור

שמחה רוטמן:  אם אני נושא נשק כדת וכדין, עומד בכל התבחינים, ואני אומר: אני רוצה לדעת שברחוב שלי, שלמשטרה יש דברים יותר חשובים אבל אני לתחושת הביטחון שלי רוצה ללכת ברחוב, מותר לי

שמחה רוטמן:  זה לא אסור לי

שמחה רוטמן:  בשנייה שייצרתי טבלה שאני רוצה – יש חמישה אנשים עם נשק ברחוב או בישוב, יהודה ושומרון שהדבר הזה קיים כי בתוך ישוב זכאי ואני ברשימת השמירה משבץ רק בעלי נשקים – אני עבריין

שמחה רוטמן:  לא רוצה לשים את האדם במצב עבריין

בני סלומון: התבחינים הפרטיים לא נועדו להקמת רשימות שמירה

שמחה רוטמן: ישוב זכאי זה כדי שאוכל לשמור על הישוב שלי

צביקה פוגל: אני מבין את הצורך ואת ההתלהבות, ואני רוצה שנזכור שאנו נמצאים בתקופה מאוד מסוים

צביקה פוגל:  אני כן רוצה לאפשר לאנשים להתנדב ולתת לקהילה את תחושת הביטחון שלה ולא לכפות עליה כל הזמן תקנות שאני לא עומד בהן

צביקה פוגל:  לכן אמרנו מראש שאנו מדברים בשפה מאוד ברורה

צביקה פוגל:  אנו בתקופה מסוימת, באירועים מסוימים ולכן מגבילים את הכול לכל זמן שבעורף מוגד מצב מיוחד

צביקה פוגל:  אחר כך נלך לאיזה הגדרות שאתה רוצה אבל נכון לרגע זה אל תעצור אותי ואת ההורים האחרים בישוב שלי להתאגד לבעלי נשק פרטי ולשמור על הילדים שלנו שעושים תחרות נינג'ה וזה לא קשור  לכיתת הכוננות

עמוס גולן: יש לזה פתרון – ברגע שאדם נושא נשק כי זכותו להגן על עצמו והוא רואה שנעשה מעשה פשע או סיכון של מישהו אחר, הוא רשאי וחייב להתערב

צביקה פוגל: לא

צביקה פוגל:  עזוב

עמוס גולן: אתם משנים את החוק

צביקה פוגל: אנחנו לא משנים

עמוס גולן: כתוב: נושא אקדח רשאי להגן על עצמו או להגן על חיי אחרים

צביקה פוגל: לא כשהוא רואה פשע

עמוס גולן: השוטרים יגדירו לך מה מותר

עמוס גולן:  אם הוא הולך ברחוב שלו חמוש ורואה סכנת חיים – חובתו להתערב

צביקה פוגל: ברור

צביקה פוגל:  לא על זה מדובר

בר כהן לוי: נרצה לנסות להציע שני עקרונות

בר כהן לוי:  לא ניסחנו את זה עדיין ברמת נוסח ודאי אבל גם לדבר על מצב מיוחד בעורף ואז אנו מתחברים ל-14, שמדברת על תוקף התקנות האלה, וגם נחריג משם את הגופים הביטחוניים ואת הגופים שמונחים היום על ידי משרת ישראל

צביקה פוגל: יפה מאוד

צביקה פוגל:  סעיף 6, בבקשה

גלעד נווה: תבחין מקום עבודה או לימודים- מתן רישיון או תעודת הרשאה

גלעד נווה:  מי שהגיש בקשה לקבלת רישיון פרטי על סמך תבחין בפרט 2 לתוספת, לא תסורב בקשתו אם הוכח עמידה בתנאי הסף ובתנאי התבחין האמור, אלא אם כן הוא נושא תעודת הרשאה שניתנה על ידי בעל רשיון מיוחד לפי סעיף מסעיפים 9-10ב לחוק ושאינה מוגבלת במקום או בזמן

צביקה פוגל: הערות לסעיף?     

בר כהן לוי: הסעיף הזה בא להבהיר שאם אני זכאית לקבל רשיון לנשק פרטי מתוקף תבחין 2 לתוספת שמדבר על עבודה במקום זכאי או לימודים, פקיד הרשות לא יוכל לסרב לבקשתי אם יש לי האפשרות לקבל גם תעודת הרשאה, כלומר זה משאיר לי את הבחירה האם אני רוצה לקבל תעודת הרשאה או רשיון פרטי

בר כהן לוי:  אוכל לקבל גם וגם במצב שתעודת ההרשאה שניתנה לי על ידי בעל הרשיון המיוחד תהיה מוגבלת בזמן ובמקום

בר כהן לוי:  כלומר אם אומר לי: את מקבלת רק במקום עבודה בשעות 8 עד 16:00 ואז את מפקידה את הנשק – אז אוכל גם לקבל רשיון פרטי

בר כהן לוי:  זה נועד למנוע את אי הבהירות כדי לומר: אפשר גם רשיון פרטי

צביקה פוגל: יפה

צביקה פוגל:  ברור

שמחה רוטמן: ניסוח הסעיף הזה משונה

מירי פרנקל-שור: מסכימה עם חבר הכנסת רוטמן

ישראל אייכלר: אנו חודשים ארוכים מנסים לנסח ניסוח שיבהיר את העיקרון

שמחה רוטמן: יש לי הצעה לניסוח

שמחה רוטמן:  אתה אומר שמי שהגיש בקשה לקבלת רשיון פרטי בשל עמידה בתבחין בפרט 2 לתוספת אבל הוא נושא תעודת הרשאה לפי סעיפים 9-10 לחוק שאינה מוגבלת במקום או בזמן, רשאי לסרב לבקשתו

בר כהן לוי: נכון

בר כהן לוי:  ניסינו לנסח זאת בצורה פוזיטיבית כדי שלא תהיה הטעיה ויחשבו שהוא צריך להוכיח את הזכאות שלו להגיש לפי התקנה

בר כהן לוי:  אנו בחפץ לב נשמע כל תיקון לנוסח

שמחה רוטמן: שלא תהיה פה שלילה כפולה ובלבול

ישראל אייכלר: ובעיקר הוא מבטא שינוי ביחס למצב הקיים, כי אם אתה מגיש בתבחין עיסוק הארגון שבו אתה עובד מורשה – קצת מורכב

ישראל אייכלר:  אנו מסללנו אותו למסלול הארגוני בלבד, ולא אפשרנו לו להיכנס למסלול הפרטי

ישראל אייכלר:  פה אנו עושים שינוי מהותי

צביקה פוגל: תודה

צביקה פוגל:  בבקשה, יאסר ג'דבאן

יאסר ג'דבאן: ימים קשים עוברים עלינו

יאסר ג'דבאן:  שמעתי את כל מה שהיה בדיון בוועדה, ישוב זכאי ולא זכאי

יאסר ג'דבאן:  שתי הערות: ראשית, תנאי סף לטובת כיתות כוננות בישובים

יאסר ג'דבאן:  הופתעתי, שתנאי סף לכיתת כוננות, מי שיש לו עבירת תנועה לא יכול לקבל נשק ולהגן

יאסר ג'דבאן:  למשל, אתה מכיר אותי היטב – אומרים לי: בגלל עבירות תנועה אתה לא יכול לקבל נשק

יאסר ג'דבאן:  מי כמוך יודעים, בעת אירוע אנו הראשונים שנגיע לאירוע

יאסר ג'דבאן:  כסרע סמיע, זה ישוב ליד כפר ורדים בצפון ויש עוד כמה ראשי רשויות כאלה

יאסר ג'דבאן:  לא ייתכן לקשור עבירות תנועה להגנה על הישוב

יאסר ג'דבאן:  זה בעניין כיתות הכוננות

יאסר ג'דבאן:       בקשר להגשת בקשות למה שדיברתם בתקנות – ראשית, דתיים עם פטור צבאי, מה קורה, צעירים ולא צעירים שמקבלים פטור צבאי, אם זה בכיתת כוננות או אקדח

יאסר ג'דבאן:  כלומר דרוזי צעיר מקבל פטור בגלל דת, כמו כל חרדי ודתי

יאסר ג'דבאן:  מה הסטטוס של איש דת שמקבל פטור צבאי?     

שמחה רוטמן: לפי ישוב מוכר

יאסר ג'דבאן: הדבר האחרון, בנושא עתידים ועתודה

יאסר ג'דבאן:  למשל, בחור מסיים י"ב, צעיר הולך לאוניברסיטה, יש כמה אקדמאיים שלומדים באוניברסיטת אריאל, יש שלומדים חמש ושבע שנים

יאסר ג'דבאן:  לדעתי צריך גם לחשוב על עתודאים ועתידים שאמורים ללמוד לפני הצבא, שנה ראשונה שלהם בלימודים אחרי שעשו טירונות - לאפשר להם הגנה עצמית

צביקה פוגל: תודה

צביקה פוגל:  הערה מצוינת

צביקה פוגל:  רושם לפניי

צביקה פוגל:  ניפגש בשמחות

מירי פרנקל-שור: בר, אני רוצה להקריא את הסעיף

מירי פרנקל-שור:       מי שהגיש בקשה לקבלת רשיון פרטי על סמך התבחין בפרט 2 לתוספת והוא נושא תעודת הרשאה שניתנה לו על ידי בעל רשיון מיוחד לפי סעיף מהסעיפים 9 עד 10 ב לחוק ושאינה מוגבלת למקום או לזמן מסוים

שמחה רוטמן: רשאי לסרב

מירי פרנקל-שור: בסדר? האם כשיש לך בקשה לשאת נשק פרטי גם אם מקבל תעודת הרשאה – תסורב או רשאי לסרב?     

שמחה רוטמן: תעשו רשאי

מירי פרנקל-שור: רשאי לסרב לבקשתו גם אם הוכח עמידה בתנאי הסף ובתנאי התבחין

ישראל אייכלר: סבבה

בר כהן לוי: אבקש להסתכל אחר כך בסעיף

שמחה רוטמן: הכוונה מוסכמת

בר כהן לוי: נכון

חגית לרנאו: אני מנסה להבין את הביטוי "לא תסורב בקשתו"

חגית לרנאו:  למה לנקוט לשון כה קטגורית? לא מצליחה להבין

שמחה רוטמן: הקראנו עכשיו נוסח אחר

שמחה רוטמן:  הרעיון הוא שאם יש אדם שמחזיק תעודת הרשאה מכוח מקום עבודתו ומקום עבודתו מלבד היותו מקום שרשאי להנפיק תעודת הרשאה גם מקום מסוכן, רשאי להגיש לפי התבחין ולא לפי תעודת ההרשאה, ויסרבו לו על בסיס זה רק אם תעודת ההרשאה בלתי מוגבלת במקום או בזמן ואז יגידו לו: אתה בכלל לא צריך לעבוד דרך התבחין כי תקבל מכוח זה, וכל מקום אחר יתייחסו אליו כאדם רגיל

צביקה פוגל: סעיף 7

גלעד נווה: הגבלת כמות רישיונות, כלי ירייה ותחמושת

גלעד נווה:  בעל רישיון פרטי לפי תקנות אלה יהיה רשאי לשאת או להחזיק, לפי העניין, רישיונות, כלי ירייה ותחמושת מסוג ובכמות כמפורט בהוראות שלהלן: (1)  ברישיון פרטי שניתן בשל עמידה בתבחין מבין התבחינים שבפרטים 1 עד 12 לתוספת – כלי ירייה אחד מסוג אקדח ותחמושת כפי שיקבע פקיד הרישוי ברשיון; (2) לא יינתן יותר מרישיון פרטי אחד למבקש רישיון לפי התבחינים שבפרטים 1 עד 12 לתוספת, גם אם מתקיימים במבקש הרישיון כמה תבחינים; (3)  ברישיון פרטי שניתן בשל עמידה בתבחין מבין התבחינים שבפרטים 13 עד 16 לתוספת – סוג כלי ירייה וכמות כלי ירייה ותחמושת כפי שיקבע פקיד הרישוי ברשיון; (4) לא יינתנו יותר משני רישיונות פרטיים לכלי ירייה המשמשים לירי אולימפי למבקש רישיון לפי התבחין הקבוע בפרט 12 לתוספת;  (5) לא יינתנו יותר מארבעה רישיונות פרטיים למבקש רישיון לפי  התבחינים שבכלל הפרטים בתוספת, גם אם התקיימו בו מספר תבחינים; (6) אישור שניתן לפי תקנה 12, לא יימנה במכסת הרשיונות הפרטיים האמורה בתקנה זו

ישראל אייכלר: אנו רוצים להסביר את הרציונל

ישראל אייכלר:  הרעיון להגבלת כלים לסך הכול מצטבר עד ארבעה כלים יש בו רציונל ברור מאוד – התפיסה המשותפת שלנו ושל משטרת ישראל, רשיון ארגוני, קרי מחמישה כלים ומעלה, ורשיון ארגוני מבחינתנו, יש שתי קטגוריות – 5 עד 19, ו-20 ומעלה על פי חוק רשיון עסקים וכו'

ישראל אייכלר:  רשיון ארגוני בתפיסה של חמישה כלים ומעלה מחייב רישוי עסקים קרי משטרת ישראל, קצין הרישוי או שוטר הרישוי מגיע לבית העסק, בודק את תן התקן ואת המיגון וכו', ולכן אמרנו: בסופו של דבר, אדם פרטי כיוון שאין לנו שום כוונה לייצר מצב שהמשטרה מגיעה אליו עם תקן מיגון ובדיקה איטית וכו' יוכל להחזיק במצטבר עד 4 כלים

ישראל אייכלר:  זה נכון גם בניהול סיכונים בהיבט של בטיחות, בהיבט של פריצה לבית וכו'

ישראל אייכלר:  לכן ייצרנו מצב שאדם פרטי במצטבר עד 4 כלים

ישראל אייכלר:  ההוראה תקפה לגבי הרשיונות החדשים

ישראל אייכלר:  היום במדינת ישראל יש לא מעט אנשים שמחזיקים מעל 4 כלים

ישראל אייכלר:  אנו לא הולכים אחורה

ישראל אייכלר:  אנו יודעים על מאות

שמחה רוטמן: יש הרבה אנשים שמחזיקים כלי נשק לא ברשיון

ישראל אייכלר: 5 ומעלה זה רישוי ארגוני, מחייב תו תקן וביקורת משטרה כי אין לנו שום כוונה לעסוק ברישוי הפרטי, שם חצינו את הנושא וזה הרציונל

שמחה רוטמן: זה הרציונל רק של המגבלה על ה-4, אבל אני מנסה להבין, ירי אולימפי זה 2

ישראל אייכלר: אז אנחנו נדבר על זה בתבחין ספורטאי בהמשך

שמחה רוטמן: כתבתם את זה פה

ישראל אייכלר: זה לא היה חייב להיות פה

שמחה רוטמן: אנו יודעים שיכול להיות מצב שאדם מחזיק שניים: אחד מכוח היותו כעובד כמאבטח וגם גר בישוב מוכר

שמחה רוטמן:  מה אתה עושה איתו? איפה הארגוני?     

ישראל אייכלר: אין בעיה

ישראל אייכלר:  הארגוני לא נספר, עסקינן ברישוי פרטי בלבד, ובסופו של דבר המצטבר של ארבעה כלים נותן מענה למצבים הסבירים

ישראל אייכלר:  ניתחנו את זה לעומק

שמחה רוטמן: הצייד לא מחזיק כמה סוגים?     

ישראל אייכלר: יכול להחזיק

שמחה רוטמן: יכולים לתת לו 4 מכוח הצייד

ישראל אייכלר: זה לא משנה

ישראל אייכלר:  בסופו של דבר התקרה של 4 היא תקרת ברזל שאנו מתעקשים עליה מהסיבה שציינתי – ניהול סיכונים, מניעת זליגה, מניעת חובת רישוי משטרתי כי לא נכון לעשות זאת לאדם הפרטי

עמית הלוי: ההצעה שהציע פה חבר הכנסת לשעבר  יגאל ביבי על רשיון אחד, נאמר אני ואשתו שלשנינו יש רשיון על אקדח, למה שלא יהיה אקדח אחד בכספת שיהיה רשום על שני אנשים, כי במקרה הזה כשאנו יוצאים למילואים, ומקבלים נשק, שהאקדח יוכל להיות לשניהם?     

ישראל אייכלר: אנו מסתייגים מזה לחלוטין

ישראל אייכלר:  יש חובת האחריות האישית על הכלי

ישראל אייכלר:  ברגע שזה מתחלק בין שניים זה יוצר אין סוף מצבים שכולנו כבוגרים מבינים אותם, כי בסופו של דבר ברגע שאתה נושא באחריות לכלי עם מספר מסוים, האחריות שלך היא מקצה לקצה

ישראל אייכלר:  כשאותו כלי מתחלק לשני אנשים, זה לא עושה סדר

עמית הלוי: רק בני זוג

עמית הלוי:  מה יכול לקרות?     

ליאור אדרי: אולי תשאיר את הכספת פתוחה

ליאור אדרי:  אם הילד יפתח את הכספת ויירה בעצמו? יתחיל הוויכוח של מי השאיר את הכספת פתוחה? בואו נמנע את זה, ויש אחריות אישית שלך על הכספת ואתה משאיר אותה סגורה ואתה אחראי לתקינות הכלי ולא אשתי שכחה לעשות תקינות ולא אשתי לא בדקה את הנשק

ליאור אדרי:  יש פה חלוקה לא הגיונית

שמחה רוטמן: יש להבדיל פה בין שני דברים – אחד, מי שאחראי על כלי הנשק, לבין מי רשאי לשאת ולהחזיק אותו

שמחה רוטמן:  אפשר לחשוב על זה גם במוגבל מצב מיוחד בעורף אבל בהחלט עלול להיווצר מצב, שכרגע מי שיצא למילואים ומשאיר את האקדח בבית, אסור לו לכאורה לתת לאשתו את קוד הכספת, זה הזיה

שמחה רוטמן:  אסור לו כי בשנייה שהיא נוגעת באקדח הוא עבריין

שמחה רוטמן:  אפשר להגדיר זאת למצב מיוחד בעורף אבל זו מציאות- -     

ישראל אייכלר: אם לצורך העניין רעייתך נושאת כלי ירייה ברשיון – יש לזה פתרון

ישראל אייכלר:  אם לא נושאת כלי ירייה ברשיון ממילא אתה לא מצפה שתיגש לכלי כי זה סכנה, שימוש בכלי ללא הכשרה וכשירות

עמית הלוי: אני מדבר על אדם שעשה רשיון רק רוכשים כלי אחד כי בשוטף נשים – 2%, 3% נושאים

עמית הלוי:  זה לא סתם ככה

עמית הלוי:  זה קורה גם עכשיו, עשרות גברים השאירו את האקדחים אצל הנשים למקרה חירום ולמקרה גרוע

צביקה פוגל: אני רוצה להתקדם – רציתי להעלות את האגודה לזכויות האזרח אבל הם לא בזום

צביקה פוגל:  בבקשה

רועי הראל: שלום, אני רמ"ד מיוחדים, מפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי

רועי הראל:  שאלה שנשאלתי לגבי כמות הכלים: יש כל מיני קצינים בכירים ואנשים שיש להם כמות כלים מעברם

רועי הראל:  השאלה אם זה מעכשיו והלאה או רטרואקטיבית?     

ישראל אייכלר: יחול להסדרת התקנות ומעלה

ישראל אייכלר:  לצערנו יש היום רבים היום שמחזיקים מעל

ישראל אייכלר:  לא ניגע בזה

ישראל אייכלר:  במצב הקיים אנשים, אזרחים שמחזיקים כחוק 6 ו-7 כלים זה דבר שקיים לצערנו

ישראל אייכלר:  לא ניגע בזה

ישראל אייכלר:  ההנחיה חלה לגבי מתן רשיונות חדשים

שמחה רוטמן: בתבחינים הקודמים המגבלה הזו לא הייתה קיימת?     

ישראל אייכלר: בסעיף 5 בתבחינים של 2018 יש אמירה ברורה: ככלל, אדם יישא כלי ירייה אחד ברשיון למעט מצבים שמצא ראש האגף סיבות

ישראל אייכלר:  יש ניסוח

ישראל אייכלר:  כלומר כבר אז הייתה מגבלה

ישראל אייכלר:  היא בפועל לא יושמה כמדיניות

שמחה רוטמן: אני מציע ואציע ליושב-ראש הוועדה – שאקבל את שיקול דעתו בעניין לגמרי – שגם פה, סעיף 5 שאומר – אתה יצרת פה – אני לא מדבר על הוראת המעבר

שמחה רוטמן:  גם עד היום הכלל היה – אני מחזיק נשק ברשיון כבר הרבה זמן

שמחה רוטמן:  לו הייתי מבקש לקחת עוד כלי נשק, התשובה הראשונית שהייתי מקבל הייתה לא

שמחה רוטמן:  אם הייתי משכנע שאני צריך יותר, אולי הייתי מצליח לשכנע את ישראל, והיה נותן לי, כן או לא

שמחה רוטמן:  הוא היה יכול להחליט – מתאים שלאדם הזה בגלל רשיון כזה או כזה יקבל יותר מכלי נשק אחד או שניים או שלושה או ארבעה וכך אנשים נושאים שישה או שבעה

שמחה רוטמן:  זה היה בשיקול דעת

שמחה רוטמן:  עשיו אתם רוצים לקבוע כלל קטגורי שמגביל את שיקול הדעת של ישראל, שאומר לו: אתה לא יכול לתת יותר מאחד על רשיון של 1 עד 12 גם אתה מאוד רוצה ומשתכנע שיש צורך

ישראל אייכלר: אין סיבה

ישראל אייכלר:  להגנה עצמית יש סיבה יותר מכלי אחד?     

שמחה רוטמן: כן

שמחה רוטמן:  אומר לך מה הסיבה

שמחה רוטמן:  בישוב המגורים שלי, כשאני יוצא מהישוב, מסתובב בדרכים, אני צריך אקדח פשוט וקל לנשיאה, אבל כשאני בישוב, ויש מצב לחדירה, אני צריך את האקדח היותר גדול

שמחה רוטמן:  אני לא יכול להסתובב איתו כל היום

שמחה רוטמן:  אני יכול להחזיק בשתי כספות בגלל ישוב זכאי

שמחה רוטמן:  זה כבד ומסורבל, ולא יכול לשאת

שמחה רוטמן:  כנ"ל אישה

שמחה רוטמן:  להגן על הבית זה כלי נשק אחד

שמחה רוטמן:  להסתובב – כלי נשק קטן יותר

שמחה רוטמן:  אולי אצליח לשכנע אותך

שמחה רוטמן:  עכשיו נעלת את זה קטגורית

שמחה רוטמן:  כנ"ל לגבי ארבעה רשיונות לאחרים, לא יותר, לא פחות

שמחה רוטמן:  אתה רוצה לקבוע את ככלל קטגורית - תוסיף את זה ככלל

שמחה רוטמן:  תן את הסעיף שמאפשר בשיקול דעת יותר לכל אחד מהדברים האלה, שיקול הדעת לישראל

ישראל אייכלר: זה הסדרה לדורות

שמחה רוטמן: כלי שמגן על הבית, שיושב בכספת ובשעת חירום מסתובבים איתו זה משהו אחד

שמחה רוטמן:  כלי שאדם נושא עליו כל הזמן ודאי כשאתה רוצה להרחיב לנשים, אתה רוצה שיהיה לה אחד קטן שנכנס לארנק בחוץ, ובבית שיהיה לה משהו יותר גדול עם יותר הכוונת הטלסקופית

איציק צ'יפרוט: ככלל, אני מסכים עם חבר הכנסת רוטמן ודעתי תמיד – בחרתי לא להתייחס לזה כרגע בגלל דחיפות הדיון אבל אני חושב שצריך להיות יותר מרשיון אחד לאדם אחד, גם להגנה עצמית

איציק צ'יפרוט:  אני מקבל את ההערה לגבי ארבעה כלים לאדם, רק הייתי רוצה להשוות את זה גם ליורים הספורטיביים, לא להגביל אותם לשניים אלא לארבעה, אם אנו חיים בשלום עם ארבעה כלים

איציק צ'יפרוט:  יושב פה נציג צה"ל הצנוע אבל הוא אלוף ישראל בירי מעשי ויכול לפרט טוב ממני למה יש צורך בארבעה כלים מאחר שיורה מתחרה במספר קטגורית, ויש תחרויות מסוימות שמחזיק אקדח גיבוי כי אם נוסע למשל ליוון לייצג אותנו, והאקדח שלו ייכשל בתחרות יש לו אקדח גיבוי זהה אחד לאחד ואיתו הוא מתחרה

איציק צ'יפרוט:  גם אם ניתן לו ארבעה כלים, אנו עדיין מגבילים אותו לשתי קטגוריות מתוך שש אפשרויות שאיכשהו נחיה עם זה בשלום בגלל המגבלה

צביקה פוגל: אני מאוד בעד הגישה שהביע חבר הכנסת רוטמן על להשאיר חלק מהנושאים לשיקול דעת ראש האגף

צביקה פוגל:  אני חושב שזה נכון, אבל בשאר המקומות להגביל, כי זה ששמחה ואיציק מסתכלים עליהם במראה, ורואים נורמטיביים, זה בסדר גמור, אבל יש אנשים שינצלו את הפרצה הזו להחזיק יותר מנשק אחד ואני לא רוצה שינצלו את הפרצה הזאת, ואני לא רוצה שכל מיני עבריינים יחזיקו יותר מנשק אחד בבית

קרן דהרי: אולי כדאי לגדר מי יכול לבקש? כי אני מניחה שכל אחד יוכל עכשיו לבקש ולהעמיס על האגף

איציק צ'יפרוט: זה אנשים מאוד ספציפיים שעוברים את בדיקות המשטרה ומשרד הבריאות

איציק צ'יפרוט:  זה לא כל אחד או כל עבריין

איציק צ'יפרוט:  אני מדבר על הספורטאים

ליאור אדרי: במסגרת מועדון הם יכולים לשאת ולהשתמש בכלים במועדון באיזה סוגים שהם רוצים

רועי הראל: זה לא ריאלי, אני מדבר בתור מי שיורה הרבה שנים

רועי הראל:  הייתי בעשרות תחרויות בחו"ל, אני מייצג אני מדבר בתור נציג צה"ל אבל זה העבודה

רועי הראל:  הייתי ראש מדור צלפים בצה"ל תקופה

רועי הראל:  זה העבודה שלי המון שנים

רועי הראל:  אני גם מדריך ירי אזרחי, חי את זה כמעט יותר מרוב האנשים בשולחן

רועי הראל:  אני מדבר על אנשים נורמטיביים

רועי הראל:  יורה ירי מעשי עקרונית המיומנות והיכרותו את התחום היא גבוהה לאין שיעור גם מלוחמים בצה"ל

רועי הראל:  אנו רואים את זה

רועי הראל:  אנשים שיש להם ארבעה כלים זה לא כל אחד

רועי הראל:  זה אנשים שמשקיעים רוב זמנם ורוב ממונם בזה

רועי הראל:  אנשים שמתאמנים בשבוע, מוציאים עשרות אלפי שקלים בשנה אם לא מאות אלפי שקלים בשנה מי שיכול להרשות זאת לעצמו

רועי הראל:  מדובר ביחידי סגולה

רועי הראל:  50, 100 איש במדינה מקסימום

צביקה פוגל: הנקודה ברורה, וגם הגישה שלנו ברורה, שהם מקצוענים ואפשר לסמוך עליהם

צביקה פוגל:  אני מנסה לסגור את הפרצות, לגדר את המקומות שיש לגדר, ואת זה נעשה

בר כהן לוי: רק נרצה את סעיף 4 לפצל לשניים, שלא יינתן יותר משני רשיונות ותכף היו"ר ייתן החלטתו בעניין, וכלי ירייה המשמשים לירי מעשי כשאנו מחלקים את זה – לירי אולימפי זה יהיה שני כלי נשק, ואולי תכף יהיה השינוי, ולגבי ירי מעשי בלבד, יהיה כלי נשק אחד

ישראל אייכלר: בעולם הירי הספורטיבי יש שתי קטגוריות – יש ירי אולימפי, שזה באופן כללי כלי ירייה שאינם מהווים איום למעט שני כלים שהם יותר מטרידים כגון ציד לצלוחיות ו-022, הם יותר קטלניים למי שמכיר את התחום, אבל ככלל עולם הירי האולימפי פחות מאיים ולכן אפשרנו שני כלים

ישראל אייכלר:  מנגד, עולם הירי המעשי הוא שימוש בכלי ירייה קטלניים לכל דבר ועניין ואפילו שם יש שיפורים

ישראל אייכלר:  לכן יצרנו הבחנה ברורה

ישראל אייכלר:  זה לא קשור לירי מעשי

ישראל אייכלר:  קשור לספורטאי יורה פעיל – בו יש שתי קטגוריות

ישראל אייכלר:  אולי נפרט את זבה בהמשך כשניגע בתבחינים עצמם אבל כיוון שנשאלנו אנו יוצרים הבחנה ברורה בין ירי אולימפי למעשי

ישראל אייכלר:  זה שני איומים שונים

שמחה רוטמן: אני חושב שתעשו את זה בתבחינים

שמחה רוטמן:  בי"ת, אני מבין את הרצון לגדר את שיקול הדעת בתקנות באיזושהי רמה

שמחה רוטמן:  בענף - כל מקרה פרטני וייחודי זה קבוצה קטנה של אנשים

ישראל אייכלר: יש לנו אלף רשיונות של ספורטאים

ישראל אייכלר:  לא קבוצה קטנה

שמחה רוטמן: אדם יכול להיות מקצוען בשלושה כלי ירייה שונים כי הוא גם מומחה לירי ברובים וגם מומחה לירי באקדחים

שמחה רוטמן:  אתם יוצרים פה מגבלה

שמחה רוטמן:  יכול לזרום אתכם על מגבלה אם אתם מייצרים פה חריג של שיקול הדעת

ישראל אייכלר: חבל שמיכאל רוהר, יו"ר התאחדות הקליעה לא פה, וביקש להצטרף, אז אם אפשר לצרף אותו

ישראל אייכלר:  לגבי מענה לספורטאים מיוחדים, הסדרנו מול מיכאל, יו"ר התאחדות הקליעה, ביקשנו 15 ספורטאים בלבל הגבוה ביותר שמתחרים בקטגורית בין לאומיות וכו', ולקבוצה הזאת אמרנו – יינתן מענה הרבה יותר מרחיב – ארבעה כלים בתחום הירי האולימפי וכו' כדי לתת להם גמישות תפעולית בכל מה שנוגע להכנה ותחרויות וכו'

ישראל אייכלר:  נתנו לזה מענה

שמחה רוטמן: והוא גם גר בישוב זכאי ולא יכול להוציא אקדח

שמחה רוטמן:  תשאיר שיקול דעת

שמחה רוטמן:  אתה מתקן תקנות בזמן לחימה

שמחה רוטמן:  תשאיר שיקול דעת

ישראל אייכלר: אבל אלה תקנות שחשבנו עליהן מראש

שמחה רוטמן: האם חשבת על הסיטואציה של אותו אדם שמשתמש בשתי תחרויות וצריך נשק רגיל ונשק גיבוי כי הוא בחרות אולימפית ושניהם צריכים להיות מאופסים עליו, וגם גר בישוב זכאי? הגעת לחמישה? לא חשבת על זה

שמחה רוטמן:  הוא צריך אקדח להגנה עצמית

שמחה רוטמן:  לא יכול להסתובב עם הנשק האולימפי להגנה עצמית

שמחה רוטמן:  גם אני לא חשבתי עליו עד עכשיו בדיון

צביקה פוגל: תרשמו זאת לעצמכם ישראל

ישראל אייכלר: יש לנו הצעה לשיפור

ישראל אייכלר:  בהפסקה הקרובה נתייעץ, ורמזתי פה רמז

צביקה פוגל: אתה תבוא ותגיד לנו בסוף איפה אתה מעדיף שנשאיר שיקול דעת ואיפה לא

צביקה פוגל:  איפה שלא – נמחק, ואיפה שכן נשאיר כי בסופו של דבר מי שכרגע יכול להיות המעצור, הבלם, השוער הכי טוב לנו זה ישראל אבישר

צביקה פוגל:  ניקח זאת בחשבון

צביקה פוגל:  דבי מהאגודה לזכויות האזרח

דבי גילד-חיו: התכוונתי להתייחס לסעיפים השונים

צביקה פוגל: יכולה להתייחס

צביקה פוגל:  לא סיכמנו כלום

דבי גילד-חיו: אבל אי אפשר לדון על מה היה בסעיף הגיל

צביקה פוגל: ודאי שכן

צביקה פוגל:  אנחנו חוזרים לזה אחר כך

דבי גילד-חיו: אומר כמה דברים כלליים

דבי גילד-חיו:  גם ככה קשה בזום

דבי גילד-חיו:  בכל אופן, רציתי לומר, אנחנו חלק מקואליציית ארגונים, הרבה מאוד שנים עוסקים בנושא הזה של צמצום נשק במרחב הציבורי

דבי גילד-חיו:  כרגע מאוד קשה לקיים את הדיון הזה על רקע האירועים של שבוע שעבר והמלחמה וכל זה

דבי גילד-חיו:  זה מאוד מקשה על דיון ענייני והסתכלות על הנושא בטווח ארוך גם של מה המשמעות של ציוד שלל אנשים בכמויות נשק אדירות, בתחילת הדיון דובר על 300,000, 100,000, מספרים מטורפים של אנשים שעשויים להיות נושאי נשק במרחב הציבורי

דבי גילד-חיו:  ידוע מהרבה מאוד מאמרים במהלך השנים, שיש הרבה השלכות לקיומו של נשק במרחב

דבי גילד-חיו:  נשים גם אם לא ממש נרצחות – שכן, אבל מאוימות על ידי נשק שנמצא, נשק נגנב או משמש פשע, לעבריינות, הרבה מתאבדים באמצעות נשק וזה אמצעי קטלני וכו'

דבי גילד-חיו:  כולנו יודעים

דבי גילד-חיו:  ואפילו בתקופות חירום, עכשיו הוויב, אין אדם במדינה שלא רוצה שעל שולחן המטבח  אצלו יהיה נשק

דבי גילד-חיו:  לכולנו זה עבר בראש אולי בשבוע האחרון

דבי גילד-חיו:  השאלה אם זה מה שאנו רוצים שיהיה במציאות הישראלית, שלכל אזרח שני יהיה נשק על השולחן ודווקא בשעת חירום כשיש לחץ, מתח, ויד קלה על ההדק אנו במקום לתת לכוחות מיומנים לטפל במצבים האלה, אנו רוצים שאנשים יטפלו במקרים הכה קשים לטיפול באמצע מרחבים שיש בהם אנשים וילדים וציבור שלם

דבי גילד-חיו:      לסיום, רוח הדיון היא להרחיב כמה שיותר, למרות ששנים אני נפגשת עם מנהל החטיבה לרישוי בבט"פ

דבי גילד-חיו:  אנחנו בוויכוחים

דבי גילד-חיו:  היום אני מרגישה שהוא הגורם השפוי היחיד שהדגש בחשיבה שלו הוא על מיומנות, הידוק מתן הרשיונות, על הסתכלות על הגנה עצמית ולא שבעלי הנשק אמורים להיות חלופה לפתרון כל בעיות בצבא והמשטרה במדינת ישראל

דבי גילד-חיו:  זו צריכה להיות הרוח שמלווה את הדיונים האלה

דבי גילד-חיו:  תודה

צביקה פוגל: תודה רבה לך, אבל האווירה פה בדיון היא אווירה ברורה של איזון בין הצורך להחזיר לעצמנו את הביטחון האישי והישובי לבין הרצון שהנשק מוענק רק לידיים שראויות לכך

צביקה פוגל:  לא שום דבר אחר

צביקה פוגל:  זו הרוח שמלווה אותנו

שמחה רוטמן: מאחר שקיבלתי על עצמי בתחילת ימי הלחימה שמה שקרה לפני שמחת תורה לא קיים, אני נמנע מלעסוק באירוע שהובילו לכך שאנו עם התבחינים האלה רק היום

צביקה פוגל: תודה

צביקה פוגל:  בשל בקשתו המיוחדת לישראל, נצא לרבע שעה הפסקה של קפה

צביקה פוגל: בסוף אנו צריכים להגיע עם בשורה לעם ישראל והיא אישור התקנות כדי שממחר אפשר יהיה לראות שהן קורות, וישראל, אני מודיע לך שאני בא מחר לבקר אצלך, לראות איך העבודה נעשית ואיך זה מיושם בפועל

ישראל אייכלר: אתייחס לזה כי יש פה דברים שמחייבים הטמעה ומערכות מידע וכו'

עמית הלוי: אשמח להצטרף אליך, אדוני היושב-ראש

עמוס גולן: אם אפשר להתייחס ל-7(1), מוגדר פה כלי ירייה מסוג אקדח, והיום לכל האקדחים יש מערכת תומכת, שהאקדח נכנס בפנים וזה הופך להיות כלי עם 5 נקודות מגע

עמוס גולן:  אפשר להשעין הכתף, את הלחי, את היד

עמוס גולן:  המוצר הזה נמצא בקנייה חופשית, לא מוגדר ככלי נשק בארץ ובעולם

עמוס גולן:  בנוסף יש כלי נשק PCC שנראה כמו כל רובה אחר

עמוס גולן:  הוא 9 מ"מ, אותה מחסנית ואותו כדור, רק הרבה יותר מדויק

עמוס גולן:  הם עושים אותה עבודה

עמוס גולן:  דיברתי עם ישראל בעבר על זה

עמוס גולן:  לא הגענו לעמק השווה

עמוס גולן:  ה-PCC הזה יכול ודאי לחברות שמירה במקום לקנות ציפוי אקדח, יכול להיות כלי שיותר מדויק, בעיניי יותר בטיחותי, ולגורמים מסוימים שאפשר יהיה לתת לזה שימוש

עמוס גולן:  אני לא חושב שכל אזרח צריך לקנות PCC, אבל לפחות חברות שמירה – זה הרבה יותר טוב

עמוס גולן:  זו דעתי

עמוס גולן:  ישראל ואני מדברים על זה

עמוס גולן:  כתוב פה מסוג אקדח

עמוס גולן:  ה-PCC  אינו אקדח

ישראל אייכלר: מדובר בתקנות לרישוי פרטי

ישראל אייכלר:  חברות אבטחה יכולות להגיש בקשה גם לכלים ארוכים

ישראל אייכלר:  יש לנו תהליך סדור ממשטרת ישראל

ישראל אייכלר:  הם מאשרים את הצורך ואנו נותנים את הרשיון

ישראל אייכלר:  גם רשויות

ישראל אייכלר:  כל הרישוי הארגוני אינו נוגע לתקנות

ישראל אייכלר:  התקנות עוסקות ברישוי הפרטי בלבד

עמוס גולן: המטרה הושגה, הוא אישר לחברות אבטחה

עמוס גולן:  תודה רבה וכל הכבוד

גלעד נווה: 7ב, פספסתי בהקראה קודם

גלעד נווה:  ניתן רשיון פרטי כאמור, יקבע פקיד הרישוי את תנאי האחסון של כלי הירי

גלעד נווה:      8

גלעד נווה:  חידוש רשיון פרטי לאחר ביטול הפקיעה

גלעד נווה:  בוטל רישיון פרטי כאמור בתקנה 4 או מכל סיבה אחרת, או שבעל הרישיון הגיש בקשה לחידושו לאחר שפג תוקף הרשיון, תיחשב בקשתו כבקשה לרישיון חדש

שמחה רוטמן: על הנושא של שיקול דעת ל-7 קיבלנו תשובה? על המספרים

ישראל אייכלר: כל מה שנוגע לשינויים – גם התכתבתי עם השר ומוסכם דבר פשוט – כיוון שהשארנו אצלו דברים מסוימים, ככל שנרצה לעשות שינויים אחרים, נרכז את זה, נעשה איתו התייעצות קצרה ונשיג את זה

שמחה רוטמן: בסדר

צביקה פוגל: הערות לסעיף 8?     

שמחה רוטמן: תקנה 4 אנו אומרים שאם בוטל רשיון פרטי כאמור בתקנה 4 מכל סיבה אחרת או פג תוקף, תיחשב בקשתו כבקשה לרשיון חדש

שמחה רוטמן:  למה? אסביר למשל למה

שמחה רוטמן:  נניח שאדם מחזיק רשיון נשק על בסיס ישוב זכאי, ופספס את הסמ"ס, היה בקורונה, בחו"ל, בוטל לו הרשיון

שמחה רוטמן:  ועכשיו הוא מגיש בקשה לחידוש, למחילה, ומחזירים לו את הרשיון בבקשה לרשיון חדש

שמחה רוטמן:  זה לא חידוש

שמחה רוטמן:  זה חדש לפי התקנה הזו

ליאור אדרי: בוטל לך הרשיון אז אני לא יכולה לחדש לך אותו

ליאור אדרי:  אני מחדשת אותו כי הרשיון פג תוקפו ואתה עדיין בתוך תקופת הרשיון

ליאור אדרי:  כשבוטל הרשיון כבר אין לך רשיון בתוקף

ליאור אדרי:  לכן אני רואה בו רשיון חדש ומבקשת ממך להוכיח אותו

שמחה רוטמן: אני מבין שזו התקנה

שמחה רוטמן:  שואל למה זו התקנה

שמחה רוטמן:  למה זה רלוונטי

שמחה רוטמן:  יכול להיות רלוונטי לכמה דברים

שמחה רוטמן:  הסעיף המרכזי שאני רואה שזה רלוונטי בו, זה הנושא של חידוש רשיון מכוח רציפות

שמחה רוטמן:  אדם עשר שנים מחזיק רשיון, הכול בסדר, אבל בין השנה השלישית לרביעית היה בחו"ל והגיש בקשה לישראל על זה שבגלל שהיה בחו"ל לא הספיק את הרענון והוא חוזר ורוצה את הרשיון אז לא יקבל את הרציפות

ליאור אדרי: יש תקנת תוקפם של רשיונות, והיא קובעת שבמקרה בו בוטל לך הרשיון אתה יכול להגיש בקשה חדשה לאגף תוך 30 ימים, ובא פקיד הרישוי לשקול לתת לך בנסיבות מיוחדות לחדש את הרשיון מבלי להוכיח תבחין

ליאור אדרי:  אלה של הוראת המעבר אם יגישו את הבקשה תוך 30 יום מיום ביטול הרשיון רשאי פקיד הרישוי בנסיבות מיוחדות – ואנו קובעים זאת בנהלים - לחדש

שמחה רוטמן: במחילה לא ירדת לסוף דעתי

שמחה רוטמן:  אני גר בישוב זכאי 11 שנים, ובהן הייתי ילד טוב מלבד בין השנה השלישית לרביעית שהיה צריך חידוש שהייתי בחו"ל, בקורונה ולמשך חודש או חודש ולחצי לא היה לי רשיון כי לא הספקתי לעשות את האימון שהייתי צריך כדי לחדש את התוקף

שמחה רוטמן:  אומרים לי: מה שהגשת זה בקשה לרשיון חדש

שמחה רוטמן:  ממילא אין לי 10 שנים רצופות

שמחה רוטמן:  ממילא אני לא נכנס למכוח רציפות אחר כך

שמחה רוטמן:  זה הבדל אחד שאני יכול לדמיין כי אנו לא מאפשרים להגיש את זה כרשיון המשכי

שמחה רוטמן:  יכולות להיות עוד סיטואציות של עמידה בתבחין באופן זמני, באופן לא זמני

שמחה רוטמן:  אדם שגר בישוב זכאי ועובר לישוב לא זכאי או בין עבודות – אם זו תקופת זמן קצרה אתם נותנים לו גרייס להסתדר אבל אם בתקופה הזו לא חידש, אין לו גרייס

שמחה רוטמן:  בעיות קצה בתקנות אני פותר באמצעות שיקול דעת לישראל

שמחה רוטמן:  אין לי דרך אחרת

שמחה רוטמן:  אבל יכול להחליט שיראו כאילו מדובר בהמשך הרשיון הקודם משיקול דעתו או מסיבות שרשם

שמחה רוטמן:  כך אני פותר בעיות כי לא יכול לחשוב על כל המקרים

שמחה רוטמן:  עברנו מייד עכשיו שהיינו בנהלים, ואם הייתה בעיה בנהלים, ישראל היה יכול להפעיל שיקול דעת, לתקנות

שמחה רוטמן:  בתקנות יש הרבה פחות שיקול דעת

שמחה רוטמן:  מה שאנו לא יכולים לסגור, לעשות סעיף של שיקול דעת

שמחה רוטמן:  כך אני פותר

שמחה רוטמן:  לא יכול לפתור את כל הבעיות

ישראל אייכלר: הבעיה פשוטה

ישראל אייכלר:  ברגע שבכל אחד מהסעיפים הבעייתיים אתה מציב שיקול שעת למנהל האגף, אתה מייצר פרצה כי שיקול דעת הוא לא רק של מנהל האגף

ישראל אייכלר:  מנהל האגף כפוף לשק ועוד ויש פה סוג של פתח שמונע ייצוב מסגרת

ישראל אייכלר:  אגב בתבחינים הקיימים כיום ב-2018 למרות שלא פורסמו בתקנות, פורסמו כתבחינים בהוראת השר - אני מדבר על השר ארדן, ממש קשיחים

ישראל אייכלר:  אין בהם מרחב שיקול דעת

ישראל אייכלר:  מערכת המשפט בחנה את זה והבינה שיש שם מסגרת מחייבת

שמחה רוטמן: רק שעל פי חוק, בשנייה שאתה לא בעולם של תקנות, בטח לא בתקנות שמנוסחות קטגורית, למקרי הקצה והחריגים אתה כן יכול להפעיל שיקול דעת

שמחה רוטמן:  בשנייה שאתה עושה את זה בתקנות אלה לא יכול להפעיל שיקול דעת

שמחה רוטמן:  לכן כן צריך לאפשר

ליאור אדרי: נסתכל שוב

ישראל אייכלר: הסוגיה של שיקול הדעת היא רוחבית כי בהרבה סעיפים חבר הכנסת רוטמן מבקש את זה ואני סבור אישית שזו פרצה בעייתית כי בפועל אין גידור

בר כהן לוי: אני מסכימה עם ראש האגף

בר כהן לוי:  ברגע שנאפשר דבר כזה - כל מי שבמהלך 10 שנים בוטלו לו רשיונות, נצטרך להפעיל שיקול דעת ביחס לכל אחד

בר כהן לוי:  זו לא הייתה המטרה

שמחה רוטמן: לכן אני לא רוצה שתעשי את זה בהוראת המעבר אלא לחידוש רשיון פרטי

שמחה רוטמן:  בזמן החידוש שבכל מקרה מופעל שיקול דעת, בכל מקרה אתם נוגעים בתיק כי בכל מקרה אתם בוחנים מחדש את התבחין

שמחה רוטמן:  בזמן החידוש יכול יהיה האדם שמבקש לומר: אני מבקש לראות זאת כהמשך של הרשיון הקודם, לא רוצה את זה בשלב של הוראת המעבר

מירי פרנקל-שור: מה ההבדל בין חידוש הרשיון?     

בר כהן לוי: גם הרצף וגם הוכחת העמידה בתבחין

שמחה רוטמן: הוכחת העמידה בתבחינים אני יכול לחיות עם זה

מירי פרנקל-שור: מה ההבדל בין חידוש לאחר ביטול לרשיון חדש?     

ליאור אדרי: חידוש – שלושה חודשים טרם פקיעת תוקף הרשיון הוא מקבל הודעה: עליך לחדש את רשיונך

ליאור אדרי:  יש תבחינים שבהם ממילא העילה שלך לקבלת הרשיון לא משתנית

ליאור אדרי:  לא הפסקת להיות לוחם בעברך או שוטר או תבחינים כאלה ואחרים שבהם אין הוכחת תבחין

ליאור אדרי:  לכן אתה מחדש את הרשיון מבלי להוכיח תבחינים

ליאור אדרי:  יש תבחינים שבהם כן נדרשת חובת הוכחה

ליאור אדרי:  לכן ברשיון חדש בכל מקרה נבקש הוכחה לגבי כל התבחינים וזה ההבדל ביניהם, ומה שמתכוון חבר הכנסת רוטמן – זה הרי קטיעת הרצף

ליאור אדרי:  אם אני באמצע מבטלת לו  את הרשיון ורואה בזה בקשה חדשה, כלומר קטעתי לו את הרצף ואז לא יוכל להיכנס להוראת המעבר

ליאור אדרי:  לא יהיו לו 10 שנים רצופות

שמחה רוטמן: לא, 10 שנים רצופות זה שלהם

שמחה רוטמן:  הם מתעקשים על זה

בר כהן לוי: קיימת כבר התייחסות לזה היום בתקנות כלי ירייה, תוקפם של רשיונות

בר כהן לוי:  סעיף 3א מאפשר לפקיד רישוי להאריך תוקף רשיון ל-30 ימים על בסיס בקשה מנומקת של בעל הרשיון, ויכול להאריך את זה בתקופות נוספות עד 45 ימים

שמחה רוטמן: יכול אחרי שפקע? לא

שמחה רוטמן:  אז זה לא עוזר לך

שמחה רוטמן:  ברור שאם נקטע לו הרצף כי היה במצב מנטלי מסוים, רפואי או מטעמים אחרים – לא יודע

ליאור אדרי: עשינו את זה בתקנה, ונתנו לזה מענה שם כדי שלא ייקטע הרצף

בר כהן לוי: אפשרות נוספת היא גם להפקיד את הנשק, וגם אז לא נקטע הרצף

בר כהן לוי:  כלומר אם אדם יודע מראש שנכנס למצב או טס לחו"ל

צביקה פוגל: אני מאוד אוהב את הגישה שמביע שמחה ברצון לתת למנהל האגף את שיקול הדעת

צביקה פוגל:  אני לא בטוח שכל הסעיפים צריכים להיות בשיקול דעת

צביקה פוגל:  יש לראות איפה באמת הרווח האמיתי מזה ששיקול העת נשאר אצלו ואפה אנו לא מאפשרים שיקול דעת וקובעים תקנה חד משמעית

צביקה פוגל:  נדמה לי שדווקא בסעיף הזה התקנה בסדר

צביקה פוגל:  מנסה לראות לאן אנו הולכים עם זה

שמחה רוטמן: אדם – זה דברים שאני מכיר

שמחה רוטמן:  בגלל שאני ח"כ זה לא השפיע על הרשיון שלי, אבל אדם שעבר לתקופה מסוימת מישוב זכאי לישוב לא זכאי, לתקופה מסוימת, אם המעבר הזה חל במועד פקיעת הרשיון, כעיקרון הוא חייב להודיע לכם מיידית – אתם גם מקבלים עדכון מיידית

שמחה רוטמן:  אבל אתם לא עושים עם זה דבר אם זה לזמן קצר, או כן

שמחה רוטמן:  זה לא מקפיץ אוטומטית

תמיר דורטל: זה פועל מיידית

שמחה רוטמן: אם אדם עובר דירה לתקופת זמן מסוימת, יש לו אפשרות לשכנע אתכם להשאיר את זה עוד קצת

שמחה רוטמן:  אם הוא עובר בזמן שפוקע לו הרשיון, הוא לא יכול לעשות את זה

ליאור אדרי: אם הוא יודע מראש שהוא עומד לעבור דירה, יש לך בתקנת תוקפם אפשרות להאריך לו ב-45 ימים

ליאור אדרי:  הוא פונה אלינו

ליאור אדרי:  45 ימים

ליאור אדרי:  בתקנות האלה אנו קובעים, שהוא יכול או להוכיח תוך 30 יום, ברגע שאנו מודיעים לו: אנו יודעים שהשתנו לך הנסיבות, יש לך 30 ימים שהנשק עדיין אצלך, אתה יכול להוכיח תבחין אחר

ליאור אדרי:  אם לא הוכחת יש לך עוד חמישה חודשים בבית מסחר – אני לא מבטלת את הרשיון

ליאור אדרי:  הרשיון מוקפא

ליאור אדרי:  אז חצי שנה זה פרק זמן ארוך מאוד להוכיח תבחין אחר

ליאור אדרי:  נתנו מענה כמעט לכל הסוגיות האלה

מירי פרנקל-שור: מה הנפקות של 10 השנים? אם אדם עומד בתנאי הסף בתקנות, וזה לא מספיק – צריך לעמוד באיזשהו תבחין

מירי פרנקל-שור:  אם לא מוכיח שעומד בתבחין, לא מקבל נשק

מירי פרנקל-שור:  אני צודקת בהנחה הבסיסית הזו? שואלת במצב הרגיל

מירי פרנקל-שור:  אדם צריך לעמוד בשלושת תנאי הסף

מירי פרנקל-שור:  בנוסף צריך לעמוד בתבחין

ישראל אייכלר: ודאי

ישראל אייכלר:  שילוב של תנאי סף ותבחין מזכה

מירי פרנקל-שור: למה 10 שנים לאדם – היה לו תבחין, והיום לא

מירי פרנקל-שור:  זו חזקה

מירי פרנקל-שור:  למה עשר שנים?     

ישראל אייכלר: זו החלטה שהתקבלה ב-2018, אני ולימור לא היינו פה

ישראל אייכלר:  זה עושה שכל

ישראל אייכלר:  אני סבור שהאמירה של עשר שנים האדם החזיק את כלי הירייה, באופן נורמטיבי, לא היו ביטולי משטרה, בריאות, ביצע את תקנות ההכשרה וכו' במועדם, אנו אומרים: מעתה והלאה הרשיון שלו באופן קבוע ללא צורך להוכיח תבחין כי הגדרנו את עשר השנים כמין תקופת מבחן שעבר אותן באופן תקין ולכן הרשיון שלו

שמחה רוטמן: שירת 3 שנים כלוחם – יחזיק 10 שנים נשק ברשיון

מירי פרנקל-שור: זה לא אותו דבר כי אתה רוצה 10 שנים ולא את הקטיעה

שמחה רוטמן: לא

שמחה רוטמן:  הקטיעה שאני מדבר עליה – לפעמים הקטיעה מראה, שהאדם לא עמד בתקופת המבחן

שמחה רוטמן:  פעל לא בסדר

שמחה רוטמן:  לא חידש, הזניח, ולכן נקטע לו, או הקטיעה הייתה כי גר במקום מוכר ועבר למקום לא מוכר וחזר, ואז מצדיק קטיעת רצף, שאני מבין אותה

שמחה רוטמן:  יש מצב, שאדם נקטע לו הרצף מסיבות של תקלה

שמחה רוטמן:  היה בתקופת הקורונה, הרבה אנשים נתקעו בחו"ל בזמן שנגמר להם המועד וכאלה

שמחה רוטמן:  אז ישראל הפעיל שיקול דעת לטובה ואמר: נכון, האדם לא חידש את זה במועד אבל בזמן הזה נתקע בחו"ל בקורונה

שמחה רוטמן:  היום אין לו שיקול הדעת הזה ואנו חוסמים לו את זה

בר כהן לוי: גם אז לא היה לו שיקול דעת

בר כהן לוי:  זה היה תקנות

מירי פרנקל-שור: יש פה עמדה עקרונית ואני מבינה אותה למתן שיקול דעת

מירי פרנקל-שור:  אני חושבת שצריך לתת מענה למצב שאתה מעלה

מירי פרנקל-שור:  כלומר לקבוע שבנסיבות כאלה שלא הגיש, יכול להיות שלא יראו כרשיון חדש

צביקה פוגל: יש לזה אין ספור

שמחה רוטמן: לכן שיקול דעת

שמחה רוטמן:  הם לא רוצים – לא נריב איתם על זה

עמוס גולן: אולי זה הזדמנות להוריד כמה שנים

עמוס גולן:  10 זה המון שנים

עמוס גולן:  למה לא 7?     

צביקה פוגל: סעיף 9

ישראל אייכלר: רק אומר שמיכאל רוהר יו"ר התאחדות הקליעה מבקש להעלות מספר דברים

צביקה פוגל: בבקשה, שיעלה בזום

מיכאל בר-זהר: שמי מיכאל, אני במקביל בסקייפ עם ראשי איגודים אירופאיים, רוצה לדחוף שם מילה לגבי מצבנו

מיכאל בר-זהר:  אני יושב-ראש התאחדות הקליעה

מיכאל בר-זהר:  ספורטאי פעיל 45 שנים

מיכאל בר-זהר:  עדיין

מיכאל בר-זהר:  התחלתי בגיל 15

מיכאל בר-זהר:  התחלתי מדריך קליעה בצבא, בצנחנים, הייתי צלף

מיכאל בר-זהר:  לגבי התקנות – לא קיבלתי זימון לישיבה של היום

מיכאל בר-זהר:  אחורה, נתחיל מתקנה 2 לגבי תנאי הסף למי שלא שירת בצבא, גיל 27 – יכול להיות רלוונטי לאנשים שאין להם שום ניסיון קודם בנשק אבל במועדוני הקליעה יש ספורטאים צעירים

מיכאל בר-זהר:  אנו שולחים ילדות בנות 14 לתחרויות בין לאומיות וכשמגיעים לגיל 18 הם שמים בכיס הקטן את רוב הקלעים בצבא

מיכאל בר-זהר:  הייתי בן 16 אלוף צה"ל בקליעה במסגרת הגדנ"ע

מיכאל בר-זהר:  מבקשים שמי שלא שירת בצבא, גיל 27 - לא יחול על ספורטאי שרשום במועדון שחבר בהתאחדות הקליעה

מיכאל בר-זהר:  יש הרבה מקרים של אנשים שלא מגייסים אותם לצבא ואין מניעה שיהיה ספורטאי פעיל ויקבל רשיון נשק

עמית הלוי: אם נסכם – ואני מקווה שכך יהיה – שנוריד את המילה לוחם, וכל אחד ששירת שנה או לפחות שנתיים אם נלך להשוואה לגבר ונקבל את האפליה המתקנת שישראל לחוץ עלילה, גם אם הוא מדריך ירי וגם אם לא לוחם, לעניין הגיל זה לא יהיה רלוונטי

מיכאל בר-זהר: אתן דוגמאות מהחיים שלנו עכשיו

מיכאל בר-זהר:  שלא שירתו בכלל בצבא

מיכאל בר-זהר:  יש לי עכשיו עולה חדש מרוסיה

מיכאל בר-זהר:  סטודנט בטכניון, היה מדורג מקום שני ברוסיה בנוער בצלחות חרס

מיכאל בר-זהר:  הצבא לא גייס אותו כי אין לו צורך בו

מיכאל בר-זהר:  אבל האדם יכול מחר להתמודד על כרטיס לאולימפיאדה

מיכאל בר-זהר:  ספורטאי ברמה כזו צריך נשק שלו – לא נשק של מועדון שהוא ברמה יותר בסיסית

מיכאל בר-זהר:  לפי התקנות האלה עד גיל 27 לא יכול לקבל דבר

מיכאל בר-זהר:      מה קורה לאשה שהתגייסה לצבא, אחרי חודש החליטה שהיא מתחתנת, הצבא שחרר אותה, אין לה שנה ניסיון ובמקרה האישי שלי כך קרה לאימי – התחתנה בגיל 19 אחרי חודשיים בצבא

מיכאל בר-זהר:  אותו דבר מישהו שהצבא לא גייס אותו כי יש לו אולקוס והוא אלוף אירופה

מיכאל בר-זהר:  יש כל לכך הרבה מקרים שאני מבין את הצורך בהכשרה מסוימת למישהו שאין לו שום רקע בהחזקת כלי ירייה אבל מישהו שכבר שלוש שנים ספורטאי במועדון, בין אם גויס ובין אם לאו, אין סיבה שלא יקבל רשיון – אם עבר גיל 21

מיכאל בר-זהר:  לא רוצה שתיתנו נשק לילדים בני 16

מיכאל בר-זהר:      הנושא שישראל העלה של 15 ספורטאים שיקבלו יותר רשיונות לפי החלטה של התאחדות הקליטה - זה לא מקובל עליי – ראשית, כי אני לא רוצה שלהנהלת התאחדות הקליעה יהיה כוח לקבוע בנושא של רישוי שהוא חיצוני לפעילות ההתאחדות

צביקה פוגל: העמדה ברורה

צביקה פוגל:  אני מקבל אותה

מיכאל בר-זהר: אבל מבחינת מספר הכלים ההגבלה לשניים בעייתית כי אנו צריכים כלים כמספר הכלים הנדרשים לתחרויות השונות של האיגוד הבין לאומי

מיכאל בר-זהר:  אנו פועלים רק במסגרתו, חוץ מחריג אחד שעדיין קיים אצלנו, רובאי ישראל, שזה קטגוריה מיוחדת – חבר'ה שיורים באישור של ישראל, מקבלים רשיונות – ברובה בקליבר צבאי

מיכאל בר-זהר:  כל השאר כפי שאמר חבר הכנסת רוטמן, והספקנו לשמוע לפני ההפסקה – מי שצריך כלי לפעילות ספציפית, צריך לאותה פעילות ספציפית

מיכאל בר-זהר:  אם הכלי לא משרת אותו בפעילות ספציפית אחרת, הוא צריך כלי נוסף לאותה פעילות ספציפית

מיכאל בר-זהר:  אדגים את זה במקצועות האקדח לפי החוקה הבין לאומית

מיכאל בר-זהר:  ספורטאי שיורה, בכל מקצועות האקדח שיש בהן אליפויות עולם, אליפויות אירופה, צריך אקדח אוויר, אקדח למרחק 50 מטרים, אקדח למרחק 25 מטרים, ואם הוא יבוא עם האקדח של ה-50 מטרים לתחרות של ה-25 מטרים, הוא ייפסל כי זה כלי שלא מותר בשימוש

מיכאל בר-זהר:  הוא צריך עוד אקדח שנקרא 032 לתחרויות קליבר גדול

מיכאל בר-זהר:  כלומר במסגרת החוקה ספורטאי באקדח – לא מדבר על מישהו שרוצה כמו שאמר חבר הכנסת רוטמן, גם אקדח, גם רובה וגם צלחות חרס

מיכאל בר-זהר:  מי שרוצה רק במסגרת האקדח, של ההתמחות שלו ויש הרבה ספורטאים בעולם שעושים את זה – הוא צריך יותר כלים

מיכאל בר-זהר:  לכן ההגבלה לשניים מגבילה את האפשרות להתרחב ולגייס ספורטאים נוספים

מיכאל בר-זהר:  אני יודע שזו לא הכוונה של ישראל אבל מהניסוח, זה מה שיוצא

מיכאל בר-זהר:  ההתאחדות תעמוד על רגליה האחוריות שהתבחין יהיה שכל כלי ייעודי שנועד לתחרות שמוכרת על ידי איגוד העולמי יהיה אפשרי להשתמש בו ולא תהיה מגבלת כלים – כמובן, וזה כבר דיברתי עם ישראל לפני – אנו לא הולכים לחרוג מארבעה כלים בתבחין ספורט

מיכאל בר-זהר:  מובן מאליו

מיכאל בר-זהר:      הנקודה הבאה, הנושא של חידוש רשיון מכוח רציפות, תקנה 10

מיכאל בר-זהר:  יש פה התעלמות מוחלטת מכלי ירייה אחרים ספורטיביים שאינם רובה או אקדח אוויר

מיכאל בר-זהר:  בנושא הזה יש לכל מי שהחזיק כל כלי נשק, כלי ירייה בתבחין ספורט או נשיאה – שנועד למטרה ספורטיבים - יש לנו כאלה שעדיין נושאים זאת ברשיונות ישנים בתבחינים משמרים, יהיה זכאי להיכנס לתקנה הזו

מיכאל בר-זהר:      הגדרת ספורטאי פעיל בתוספת

מיכאל בר-זהר:  זה משנה לרעה לעומת המצב הקיים כיום, כי התבחין שקיים קבע מספר מסוים של תחרויות שעמד בתאימות לדרישות של מינהל הספורט להכיר בספורטאי כפעיל לצורך תקצוב אגודות ואיגודי ספורט

מיכאל בר-זהר:  אין שום סיבה – אם המבחן הוא – סליחה, התבחין היחיד לצורך קביעה מיהו ספורטאי פעיל לטעמנו זה מי שמינהל הספורט הכיר בו כספורטאי פעיל

מיכאל בר-זהר:  הצורך בסנכרון בין צערכת משרת מינהל ספורט שאליה ההתאחדות מדווחת כל שנה על הספורטאים הפעילים לבין אגף רישוי לכלי ירייה יפתור את כל הבעיה הזו

מיכאל בר-זהר:  אמרתי זאת לישראל לא אחת

מיכאל בר-זהר:  מי שמחזיק סתם נשק בתבחין ספורט שאינו ספורטאי פעיל רגיל משך תקופה ארוכה – שלא יקבל רשיון

מיכאל בר-זהר:  אני לא מפעל למוזיאון לנשק

מיכאל בר-זהר:  אבל מי שהוכר על ידי משרד הספורט כספורטאי פעיל, שיהיה זכאי, שיקבל אוטומטית ולא צריך לעמוד בשום תבחינים, שום מסמכים, שום מכתבי המלצה שדורשים מאתנו של מנכ"ל ההתאחדות

מיכאל בר-זהר:  תודה רבה

צביקה פוגל: תודה לך

צביקה פוגל:  עמדתך חשובה ודעתך חשובה

צביקה פוגל:  אני חייב לומר לכם, כל הנושא של הספורטאים הוא נושא שאני חושב עקרונית, שלא נכון להתעסק בו עכשיו

ישראל אייכלר: מסכימים איתך

צביקה פוגל: אני רוצה לנצל את הספורטאים בשעת החירום הזו ולא להתחיל לדון כמה נשקים יהיו לו ואיך ואיפה יהיו מאופסנים ומה יעשה איתם

צביקה פוגל:  אני כן רוצה שספורטאי שיש לו רובה צלפים ויכול להשתמש בו כדי להרוג מחבלים – נהדר

צביקה פוגל:  או אם הוא מומחה לשימוש באקדח וזכאי לקבל אקדח – שישתמש בו

צביקה פוגל:  כל שאר הדיון בספורטאים – זה לא המקום מבחינתי

צביקה פוגל:  קחו את זה הצידה, נדון בזה בהזדמנות אחת

ישראל אייכלר: הרעיון לקחת את הנושא של הספורטאים ולשים אותם בצד, לשמר את המצב הקיים לתקופת החירום יותר מנכון כי ספורטאי זה פנאי וכו' וכרגע אנו לא בעיתות פנאי

ישראל אייכלר:  מנגב אי אפשר לפרק כפי שאמרת את היכולת שלו לצאת החוצה עם הכלי וכו'

ישראל אייכלר:  זה מקשה אחת

ישראל אייכלר:  אם אנו לוקחים את כל הנושא של ספורטאים, לוקחים את זה אז איז ומשמרים מצב קיים עד הפעם הבאה שפותחים את זה

ישראל אייכלר:  זו גם המלצתנו

ישראל אייכלר:  מכיוון שממילא בשעות הקרובות יש לנו נושאים כה כבדים לעסוק בהם אני מציע להתעסק בעיקר וזה כל הנושא של תבחיני הגנה עצמית וכו'

בר כהן לוי: שזה יעבור בתקנות כפי שמופיע היום בתקנות שבפני הוועדה

שמחה רוטמן: זה לא מה שהוא אמר

שמחה רוטמן:  אתם יכולים לומר: אין בתקנות אלה כדי לשנות את התבחינים הנוגעים לזה ולזה

ישראל אייכלר: מקובל

קרן דהרי: גם ההנחיות האלה הן תקנות ואתה לא יכול להשאיר אותן מחוץ לתקנות כשאתה מסדיר את המצב הקיים

שמחה רוטמן: אני כותב בתחולה: תקנות אלה לא יחולו, ויחול בעניינן המצב הנוהג

שמחה רוטמן:  אני יכול לכתוב את זה

שמחה רוטמן:  ודאי

מירי פרנקל-שור: מה נוהג היום?     

בר כהן לוי: נוכל לעשות את כל ההתאמות למה שקיים כיום ולהעביר את זה בתקנות

בר כהן לוי:  אפשר לקבוע הוראת שעה קצרה יותר בעניין הזה ואז לחזור מוקדם יותר לכנסת אבל לא להתייחס זה בכלל – כרגע לא יכולים למיטב הבנתי

מירי פרנקל-שור: מה חל היום לגבי ספורטאים?     

קרן דהרי: אני מזכירה שהייתה עתירה לבג"ץ בנוגע לתבחינים שבעטיה התחייבנו להתקין תקנות, כבר לפני כשנתיים, ועבודת המטה התקדמה

שמחה רוטמן: חושב שאמרתי לפרוטוקול שאני לא רוצה לדבר על מה שהביא אותנו עד הלום, אז אני מציע שלא נדבר

קרן דהרי: אז גם אני לא אדבר על זה, אבל אם אנו מגדירים תבחינים, ומגדירים פה את התוספת וקובעים את כל הקטגוריות שמכוחן מקבלים רישוי לכלי ירייה פרטיים, אני לא רואה איך אנו יכולים להשאיר- - -     

ישראל אייכלר: אבל בימים כתיקונם היינו מקיימים דיונים שבוע-שבועיים בניחותא ומקבלים החלטות

ישראל אייכלר:  פה כולם מצפים שעד חצות נסכם את הנושא

ישראל אייכלר:  במצב הזה צריך להתמקד בהגנה עצמית

קרן דהרי: הוועדה שריינה מועד לדיון גם מחר

קרן דהרי:  אולי נשאיר כמה נקודות וננסה להשלים אותן לקראת מחר

קרן דהרי:  זו הצעתי ליו"ר הוועדה

צביקה פוגל: נתקדם

צביקה פוגל:  סעיף 9

גלעד נווה: הפקדת כלי ירייה ותחמושת במשטרה

גלעד נווה:  (א)	 מי שבוטל רישיונו או שפג תוקף רישיונו, יפקיד את כלי הירייה, את הרישיון לכלי הירייה ואת התחמושת שברשותו במשטרת ישראל, בתוך 72 שעות מהיום בו פג תוקף רישיונו או ממועד קבלת ההודעה על ביטול רישיונו, לפי העניין; (ב) לא הופקדו כלי הירייה, הרישיון לכלי הירייה והתחמושת כאמור בתקנת משנה (א), והוגשה בקשה לחידוש הרישיון, יהיה רשאי פקיד הרישוי לדחות את הבקשה בשל אי ההפקדה כאמור

צביקה פוגל: הערות?     

עמית הלוי: אני חוזר על הבקשה שלי שבסעיף 9 אפשר יהיה להפקיד את כלי הירייה או במשטרת ישראל או בבית מסחר מאושר

עמית הלוי:  זה מאפשר לאזרחים גמישות, בדרך כלל אנשים שהסתיים להם התבחין - ב-18 חודש הקרובים לא בהכרח יחדשו אותו ולכן שיוכלו למכור אותו מייד

בני סלומון: אני מסכים לחלוטין עם ההערה

בני סלומון:  העברתי אותה מספר רב של פעמים לאגף כלי ירייה

בני סלומון:  לסוחר נשק יש יכולת להחזיק כלים גם שלא מוחזקים ברשיון, והאגף קובע את התנאים להחזקת כלי ירייה על ידי סוחרים

בני סלומון:  לכן אין שום בעיה מבחינתנו שאדם שרוצה להפקיד או במשטרה או אצל סוחר נשק שיפקיד אצל הסוחר, מה גם שבמשטרת ישראל יש בעיה קשה מאוד

בני סלומון:  כלי הנשק האלה מופקדים בתחנות

בני סלומון:  מוחזקים בתחנות שלושה חודשים, ורק אחרי זה מועברים למרכז שלנו בבית דגן

בני סלומון:  בשלושת החודשים האלה הכלים מוחזקים בתנאים לא תנאים כי בתחנות אין כספות, מוחזקים על ידי בקרי אבטחה ורישוי שאין להם התנאים להחזיק את הכלים האלה

בני סלומון:  הם יכולים להיאבד, להיעלם

בני סלומון:  זה נותן לנו אופציה ולא פוגע בכלום שזה מוחזק על ידי הסוחר

ישראל אייכלר: אתייחס בקצרה

ישראל אייכלר:  עד היום הייתה לנו תפיסה מאוד קטגורית שאומרת דבר כזה: רשיון שמופקד בבית מסחר הוא רשיון שהוא בתוקף כי בית מסחר הוא גוף אזרחי ללא סמכויות אכיפה וכו'

ישראל אייכלר:  רשיון שפג תוקפו במשטרה מדוע – כי משטרה היא גוף עם סמכות אכיפה

ישראל אייכלר:  חלק מהאנשים שאנו מודיעים להם: פג תוקף הרשיון – נא הפקידו במשטרה, חלק עושים זאת וחלק לא

ישראל אייכלר:  לגבי החלק שלא, בתיאום עם משטרת ישראל אנו מוציאים את צו התפיסה והמשטרה מגיעה אליהם וכו'

ישראל אייכלר:  אנו לא יכולים ליצור בידול, שחלק מהרשיונות שפג תוקפם יהיו בבית מסחר וחלק במשטרה

ישראל אייכלר:  זה לא עובד

שמחה רוטמן: למה אתם לא יכולים?     

ישראל אייכלר: כי זה לא נכון תהליכית

שמחה רוטמן: יש תפיסה

שמחה רוטמן:  ברור שהתקנות נכתבו מתוך תפיסה אבל אתה צריך לומר למה התפיסה שאנחנו אומרים היא לא נכונה

שמחה רוטמן:  זה שלך יש תפיסה אחרת זה מצוין

עמית הלוי: בתי המסחר מדווחים לכם, ויש הקבצים המושתפים

עמית הלוי:  מדווחים

עמית הלוי:  ברור שיהיה נוהל שתוציא לכל בתי המסחר

עמית הלוי:  ברגע שאתם מקבלים נשק, אתם חייבים לדווח תוך 24 שעות שקיבלתם

עמית הלוי:  הרי מדווחים לכם ישירות, יש לכם ממשק איתם

ליאור אדרי: אני רוצה להתייחס

ליאור אדרי:  המצבים שבהם מבוטל רשיון לנשק יכולה להיות או קביעת משטרת ישראל על מסוכנות פלילית או המלצת משרד הבריאות על כשירות רפואית או פקיעת תוקף הרשיון מסיבות כאלה ואחרות

ליאור אדרי:  במקרים בהם יש מסוכנות פלילית, תעמיד את הסוחר בסכנה כי יבוא אליו אדם שיש לו מסוכנות פלילית להפקיד את הנשק בבית המסחר

ליאור אדרי:  הוא יאיים עליו כדי להוציא אותו אחרי זה

עמית הלוי: גם על השוטר יכול לירות

שמחה רוטמן: הוא יבוא עם נשק לא חוקי ויאיים

שמחה רוטמן:  עם כל הכבוד

ליאור אדרי: אבל יש אנשים שיש להם מסוכנות ואין שום סיבה להעמיד את בתי המסחר במצב שבו הבן אדם הזה מסוכן מבחינה או בריאותית או פלילית ואתה מעמיד בית מסחר שזה לא משטרה אלא אזרח- - -      

שמחה רוטמן: פג תוקף כן אפשר?     

בני סלומון: זה נוגע רק לפג תוקף

צביקה פוגל: האם אפשר לקבוע חלוקה שמי שנשלל ממנו הזכות להמשיך לשאת רשיון בשל מסוכנות פלילית יפקיד את נשקו במשטרה, ומי שלא יפקיד אצל סוחר?     

בר כהן לוי: אני מפנה את הוועדה לסעיף 14 לחוק שקובע שאדם שהחזיק כלי ירייה בהיתר לפי חוק זה, ופקע היתרו, אם משום שתם תוקפו של הרשיון שניתן לו לפי חוק זה ואם משום סיבה אחרת, חייב למסור את כלי הירייה למשמרת בתחנת המשטרה של מקום מגוריו או של מקום עסקיו ויקבל אישור קבלה על כלי הירייה שמסר

בר כהן לוי:  אני סבורה שכל שינוי ביחס לבית מסחר בהקשר הזה נוגד את החוק

בר כהן לוי:  כלומר אין לנו אפשרות בתקנות לגבור כרגע על מה שקבוע בסעיף 14

אראלה גולן: הסיפא של אותו סעיף לקצין משטרה להורות על הפקדות

בר כהן לוי: בהמשך

בר כהן לוי:  לא על המסירה

ישראל אייכלר: כיוון שהיועצת המשפטית מציגה פה עוגנים בחוק שמחייבים הפקדה של כלי שפג תוקפו במשטרה, אני חושב שזה די ברור

שמחה רוטמן: אז תמחקו את התקנה

שמחה רוטמן:  אתם לא צריכים אותה

שמחה רוטמן:  אם זה מופיע בחוק, תמחקו

בר כהן לוי: התקנה מוסיפה את מסגרת הזמנים לצורך ההפקדה ונותנת את ההסבר על ביצוע הסעיף בחוק

שמחה רוטמן: עם כל הכבוד, תקנה לא יכולה להרשות לעבור על החוק משך 72 שעות

שמחה רוטמן:  לא מבין אתכם

שמחה רוטמן:  אם הסעיף הזה בחוק, תמחקי אותו

שמחה רוטמן:  אם לא בחוק, אפשר להתווכח עליו

שמחה רוטמן:  הסעיף שאומר ש-72 שעות מותר לי להחזיק כלי נשק בניגוד לחוק, אינו חוקי

שמחה רוטמן:  אי אפשר כשאנו מעירים על תקנה, לומר לנו את העוגן בחוק, וכשאנחנו אוהבים תקנה, היא בסדר

שמחה רוטמן:  יותר מזה, אני בטוח שעמית בעקבות הדבר הזה יתקן את החוק ואז יצטרכו לתקן את התקנות בעקבות החוק, אז אם את אומרת שכל מה שהתקנה הזו עושה זה העתקת החוק, בבקשה לבטל את התקנה

עמית הלוי: יותר מזה, אם את אומרת לגבי פג תוקף לא בגלל חוסר חידוש רשיון או מגורים או משהו כזה אלא בגלל רישום פלילי- - -     

בני סלומון: זה תפיסה שונה לחלוטין, לפי סעיף 34

בני סלומון:  יש תפיסה לפי סעיף 14 לחוק כלי ירייה, שזה תפיסה מינהלית, ויש תפיסה פלילית

עמית הלוי: בתפיסה פלילית בכלל הוא לא מפקיד

עמית הלוי:  זה לא כמו שאלה הודיעו, אמרו: תביא את הנשק, ואחרי שבועיים מתקשר אליי השוטר – אם לא תביא את הנשק, אנחנו ניקח, אמרתי לו: אל תטרח

עמית הלוי:  אם זה מסיבה פלילית – לא כי עברתי דירה כמו במקרה שלי, זה אירוע אחר

עמית הלוי:  לא מדברים על זה

עמית הלוי:  אז המשטרה ממילא באה ולוקחת

עמית הלוי:  הנימוק של פגיעה פלילית שאמרת בבית מסחר, לא רלוונטי

עמית הלוי:  אם זה אירוע פלילי, אתה בא ותופס, לא מתקשר מראש

עמית הלוי:  אתה בא ולוקח

שמחה רוטמן: אם זה על תבחינים כמו זה, תנו להפקיד גם בבית מסחר ואז הסעיף בחוק לא חל

שמחה רוטמן:  אם זה על פקיעה כתבחינים, כשאני מחזיק ברשיון – אני יודע שאני הולך לעבור דירה

שמחה רוטמן:  לפני העברת הכתובת אני מפקיד בבית רשיון לנשק, ממחזיק רשיון מחסר ובזמן הפקיעה של רשיון אני כבר לא מחזיק

ישראל אייכלר: זה חוקי לחלוטין

שמחה רוטמן: לפי זה, בשנייה שפוקע לי רשיון מה אני עושה?     

ישראל אייכלר: במבחן השכל הישר, אם החקיקה לא מסנדלת אותי – ונבדוק את זה בהפסקה – אנו יכולים לחיות עם הצו, שכל מה שקשור לפקיעת תוקף בגין היעדר תבחין וכו', אפשר לחיות עם הצו שיופקד בבית מסחר, אבל – ופה יש אבל גדול - זה דורש מאתנו ימים להיערכות כי זה הנחיה של בתי מסחר ומערכות מידע ואנו בטרפת

ישראל אייכלר:  זה לא משהו שאנו יכולים ליישם מחר כי הדברים האלה מחייבים הנחיה והתאמה וזה לא מייד

ישראל אייכלר:  זה הסדרה ומשטור תהליכים שלא היו קיימים

שמחה רוטמן: נעשה סעיף תחולה

עמית הלוי: כשקונים נשקים, הם מדווחים לכם לפי מספרים, לא?     

ישראל אייכלר: הכול בסדר

ישראל אייכלר:  יש לנו ממשק ממוחשב שלנו עם בתי המסחר, אבל זה תהליך עבודה חדש שמחייב פיתוח והתאמה

ישראל אייכלר:  זה לא יום-יומיים

צביקה פוגל: מאחר שהתקנה הזו ממילא מחוקקת בחוק היום השאלה האם היא צריכה להופיע פה בתחולה של התקנות שאנו מאשרים או אפשר להסתפק באזכור החוק?     

קרן דהרי: את הסעיף הקטן השני ולהפנות לסעיף 14

קרן דהרי:  רק את ב להשאיר

צביקה פוגל: אולי כדאי להזכיר את החוק ולהפנות לסעיף 14

חגית לרנאו: החוק לא קובע מסגרת זמן

חגית לרנאו:  הוא רק אומר: יפקיד

חגית לרנאו:  זה לא באותה שנייה

חגית לרנאו:  צריך לקבוע מסגרת זמן

חגית לרנאו:  לכן ה-72 שעות האלה ודאי חשובות

חגית לרנאו:  אחרת אדם יגיד- - -      

צביקה פוגל: אין בעיה

בני סלומון: ברגע שמוצא צו אנו פועלים – לפי דרגת הדחיפות, יש לנו נהלים - באופן מיידי לממש אבל אם אנו מצלצלים והאדם אומר: אין בעיה, שהנשק הופקד בבית מסחר כך וכך, ורואה שאכן - למה אלך לבית מסחר לתפוס אותו?     

ליאור אדרי: הוא יכול לפי החוק, אם מפקידים את זה במשטרה – זה מה שהסעיף קובע בחוק – הוא יכול להעביר את זה לבית מסחר אם השתכנע-  -     

בני סלומון: רק אחרי שלושה חודשים אני יכול

שמחה רוטמן: הוא טוען, ומניסיון העבר אנו יודעים שזה המצב, שהחזקה בשלושת החודשים האלה בתחנת משטרה כלשהי היא הרבה פחות מוצלחת מהחזקה בבית מסחר

שמחה רוטמן:  היא גם מסוכנת

שמחה רוטמן:  הבלגאן שם חוגג

שמחה רוטמן:  לך חפש אחר כך

בני סלומון: זה לא בית דגן שזה מסודר

שמחה רוטמן: נכון

שמחה רוטמן:  תחנה לא אמורה להיות נשקייה, בטח לא תפקידם של אזרחים

ישראל אייכלר: אבל עמדת הייעוץ המשפטי של האגף היא מאוד ברורה, שמדובר בנושא שמעוגן בחקיקה ולכן אי אפשר לקבל את ההצעה שהצעתי

בר כהן לוי: אחזור

בר כהן לוי:  כרגע סעיף 14 לחוק - אני לא יכולה לגבור עליו בתקנות

בר כהן לוי:  מציעה שהמשך הבחינה, וככל שיהיה צורך בתיקון חקיקה, ייעשה אחר כך באגף למול הנהלת המשרד אבל כרגע איני רואה איך אנו משנים את זה

בר כהן לוי:  בקשר לצורך להשאיר את א וגם את ב – איני רואה מניעה בהשארת א

בר כהן לוי:  א נותן את מסגרת הזמנים כדי לפרש את סעיף 14

בר כהן לוי:  אני לא חושבת שהפקדה היא בהכרח באותו רגע אלא אפשר לתת פרק זמן סביר

בר כהן לוי:  פה נקבע 72 שעות להפקיד את זה כדי שתהיה ודאות אצל מי שנדרש להפקיד את כלי הירייה

בר כהן לוי:  סעיף ב ודאי רלוונטי כי מדבר על מכאן והלאה ולא על ההפקדה

שמחה רוטמן: מציע – יפקיד את הרשיון לכלי הירייה ואת התחמושת שברשותו בהתאם להוראות סעיף זה וזה לחוק בתוך 72 שעות מהיום, בלי לדבר על משטרת ישראל, וכשישנו את הסעיף, יעשו זאת

בר כהן לוי: אין בעיה

צביקה פוגל: בבקשה, סעיף 10

גלעד נווה: חידוש רישיון מכוח רציפות

גלעד נווה:  (א) על אף האמור בתקנה 3, מי שהחזיק אקדח, או אקדח אויר, ברישיון כדין, במשך 10 שנים רצופות לפחות, יהיה רשאי פקיד הרישוי לחדש את רישיונו, אף אם אינו עומד בתבחין בעת הגשת הבקשה לחידוש הרישיון, ובלבד שהרשיון שבידו תוקף במועד בקשת הבקשה

גלעד נווה:      (ב) נגנב או אבד אקדח אוויר המוחזק ברשיון למבקש רשיון לכוח רציפות לפי תקנה זו, לא תחול תקנת משנה (א) ותידרש עמידה בתבחין מהתבחינים שבתוספת

גלעד נווה:       (ג) האמור בתקנה  יחול על רישיון שניתן על בסיס עמידה בתבחינים שבפרטים (1) עד (9) לתוספת

שמחה רוטמן: למה (ג)? למה 13 עד 16 אתם לא רוצים? 11(ג) זה מתנדב פעיל

שמחה רוטמן:  או מי שהתנדב במשטרת ישראל 15 שנה

שמחה רוטמן:  זה מגדיל את זה

שמחה רוטמן:  מי שקיבל מכוח מתנדב משך 10 שנים, אנו לוקחים לו

ליאור אדרי: לגבי המשטרה זה מי ש-15 שנה מתנדב במשטרת ישראל ופרש לאחר מכן

שמחה רוטמן: משונה שאדם שמתנדב במד"א 10 שנים ובגלל זה מקבל לעומת מי שמתנדב במשטרה 10 שנים ובגלל זה מקבל- -      

בני סלומון: זו הנחיה שלנו

בני סלומון:  אנו קובעים את הכמויות של המשמרות, את המחויבות במשטרה, לגבי המתנדבים

שמחה רוטמן: נדבר על זה בתבחינים

איציק צ'יפרוט: אבל זה רלוונטי לכאן, כי מי שמתנדב באיגוד הצלה יישאר לנצח, ומתנדב במשטרה שעומד בקריטריון של 10 שנים, לא יקבל

שמחה רוטמן: נרשום לעצמנו בכל תבחין לחשוב האם הוא צריך גם את זה

בר כהן לוי: גם פה

שמחה רוטמן: לא, רק 15 שנה

בני סלומון: רק אנשים שהם מתנדבים בפועל

בני סלומון:  האנשים האלה משתמשים בנשק שלהם במסגרת ההתנדבות שלהם

בני סלומון:  חלה עליהם האחריות- - -     

שמחה רוטמן: כתוב בתבחינים משהו אחר

שמחה רוטמן:  נשק פרטי צבאי

שמחה רוטמן:  נגיע לשם ונדבר על זה

שמחה רוטמן:  רק דבר אחד, יש לי בעיה אחרת

שמחה רוטמן:  יש סעיף עמית הלוי, ברשותך

שמחה רוטמן:  עמית הלוי – סליחה שאני משתמש בך כדוגמה - היה תושב ישוב זכאי ועכשיו מקבל נשק מתוקף היותו חבר כנסת ומאחל לו הרבה שנים ככזה, אבל אחרי 10 שנים כחבר כנסת, גם אם בתקופה הזו לא הוציא רשיון למרות שיעבור לישוב זכאי, יהיה זכאי מסיבות אחרות, ה-10 שנים האלה לא נספרות

שמחה רוטמן:  אחר כך יצטרך להחזיר את הנשק, אפילו שמשך התקופה הזו, אם היה מוציא כתבחין - היה מקבל

שמחה רוטמן:  לא יודע כמה דברים דומים יש לחבר כנסת שזה יצור חריג במובן של רשיונות נשק שהוא עוקף את התבחינים

ישראל אייכלר: זה רשיון ארגוני

ישראל אייכלר:  יש לנו עשרות אלפי כלי ירייה ברשיון ארגוני, במפעל ראוי

ישראל אייכלר:  זה רשיון לרשות רישוי אחרת

שמחה רוטמן: והרציונל של רשות רישוי אחרת בניגוד לרשיון ארגוני שהוא מאוד מוגבל, מה מותר לו לעשות וכו', הרציונל של ראשות רשות אחרת - יכול להיות עובדי מדינה מסוימים – הרציונל של 10 שנים נכון גם לגביהם

שמחה רוטמן:  מה אכפת לי אם אדם נושא 10 שנים ברשיון בגלל שהוא תושב ישוב זכאי או עובד כאדם פרטי?     

מירי פרנקל-שור: שמחה רוצה לצרף את התקופות כדי שימלאו לו 10 שנים

עמית הלוי: יותר מזה

עמית הלוי:  יש אחרים

עמית הלוי:  את הרשיון הראשון שלי – הייתי חבר כנסת אבל קיבלתי פרטי, מסיבות אישית

עמית הלוי:  זה סעיף 2

עמית הלוי:  3, גם כחבר כנסת לשעבר נסעתי וחטפתי אבנים לרכב ולא היה לי אקדח כי הייתי צריך להחזיק את האקדח וחכ"ל שנשאר איש ציבור מהרבה בחינות, לא מוגן

עמית הלוי:  גם חבר כנסת לדעתי - אני קיבלתי את הנשק מהכנסת

עמית הלוי:  חושב שזה לא בסדר

עמית הלוי:  אני חושב שאיש ציבור לא פחות מעובד, זכאי

עמית הלוי:  אנו מסתובבים בכל הארץ

עמית הלוי:  יש תפקידים מסוימים שרלוונטיים, עוד נדבר על זה בתבחינים, אבל אם הזכרת חבר כנסת – שללא ספק צריכים להיות עובד זכאי לא פחות מהחלבן שעובר במקומות מסוימים או כל אחד אחר

עמית הלוי:  אני בעד 9 שנים כדי ולא 10 שנים כדי להפוך את זה ל-3 תקופות חידוש

ישראל אייכלר: כשמסתכלים על הדברים בראייה מערכתית, יש מספר רשויות רישוי עצמאיות לפי חוק

ישראל אייכלר:  הכנסת היא הקטנה בהם

ישראל אייכלר:  על פי חוק והכנסת היא רשויות הרישוי הגדולות זה כמובן צה"ל, משטרת ישראל והשב"ס לפי חוק

ישראל אייכלר:  הכנסת היא הרביעית והקטנה

ישראל אייכלר:  אנו לא מכירים בתקופת הזכאות באותם גופים

שמחה רוטמן: אתה לא מכיר בתקופת הזכאות זה טוב ויפה אבל מי שקיבל מהרשויות האחרות, רשות שדות התעופה או השב"כ או מערכת הביטחון, יקבל ממך לפי תבחין 12 גם כשיוצא החוצה

ישראל אייכלר: ודאי כי זה תבחין של הכשרה ייחודית

שמחה רוטמן: הוא לעולם לא יאבד את ה-12 שלו כי תמיד היה בכל הזה

שמחה רוטמן:  מי שקיבל את זה בגלל המשטרה, יקבל לפי תבחין 11

שמחה רוטמן:  מי שעשה מכוח קצין צה"ל או לוחם יחידה מיוחדת וכאלה יקבל לפי תבחין 10

ישראל אייכלר: אבל זה רשיון שלנו

ישראל אייכלר:  אנחנו לא מדברים על רשיון צה"ל

שמחה רוטמן: יצרת תבחין מסוים

שמחה רוטמן:  כמו שהסעיף היה מנוסח בלי התוספת של ג לא הפריע לי כי כמו שהיה מנוסח הסעיף בלי התוספת של ג, היה כתוב: מי שנשא נשק ברשיון 10 שנים, ומה אכפת לך מאיפה קיבל את הרשיון שלו? כך היה מנוסח

שמחה רוטמן:  עכשיו אתה אומר: אני ממעט, לא עושה את זה על תבחינים מסוימים

שמחה רוטמן:  ממילא את חברי הכנסת שזה הקבוצה הכי קטנה באירוע הוצאת החוצה סתם – לא מבין למה

שמחה רוטמן:  הניסוח שהיה לפני התוספת שהעברת עכשיו הרגע האחרון, היה טוב

שמחה רוטמן:  אדם נשא נשק ברשיון עשר שנים, אתה יודע שלפי הרציונל שדיברנו קודם הוא אחראי, יודע להתנהל בנשק, עושה מטווחים אחת לכמה זמן ותשאיר לו את הנשק אחר כך

שמחה רוטמן:  למה להיכנס לרזולוציות?     

ישראל אייכלר: מאוד פשוט, כי הרישוי הארגוני של צה"ל, משטרת ישראל ושב"ס, אין לנו שום פיקוח, בקרה וניטור ומערכות מידע משותפות כדי לקבל אינדיקציות על התקינות

ישראל אייכלר:  הדוגמאות שציינת ח"כ רוטמן – אתה יוצר פה גזירה שווה שאינה נכונה

ישראל אייכלר:  אתה מדבר על תבחין שירות בכוחות ביטחון, על קצין או לוחם 07, אבל קיבל רשיון שלנו

ישראל אייכלר:  ואתה מהצד השני מעוניין להכיר במי שנושא כלי ירייה שניתן לו מצה"ל או מהמשטרה בלי שום קשר לתבחינים שלנו

ישראל אייכלר:  לכן זה שני דברים שונים

ישראל אייכלר:  אין לנו שיתוף ידע ומערכות מידע עם אותם גופים

שמחה רוטמן: הבנתי את זה אבל זה לא מעניין אותך כי בפועל אין אנשים שנכנסו לרובריקה הזו שלא יקבלו אצלך אחר כך בלי צורך

ישראל אייכלר: אבל אצלנו הם מנוטרים

מירי פרנקל-שור: השאלה אם זה לא קשור לתבחינים ב-10, 11 ו-12, כי אם כן, אנחנו מקדימים את הזמן

ליאור אדרי: אם ניענה למה שאתה רוצה, זה אומר שכל קצין בצה"ל שעכשיו מגיע אומר לי: אני אוטומטית רוצה בהוראת מעבר

ליאור אדרי:  לא רוצה בכלל להגיש לך בתבחין

שמחה רוטמן: אבל למה לא, כשהוא יגיד לך: אני רוצה מכוח הוראת מעבר, תגידי לו – תראה לי, שהחזקת 10 שנים

שמחה רוטמן:  לעומת זאת, הוא צריך להראות לך את זה

שמחה רוטמן:  לעומת זאת הוא יעבוד בתבחין הרבה יותר קל

שמחה רוטמן:  הוא יגיד: אני הייתי קצין בצה"ל, תני לי לפי תבחין 12, 11

שמחה רוטמן:  לא יבוא לך מהוראת מעבר

שמחה רוטמן:  מי כן יבוא לך מהוראות מעבר – אל"ף, אנחנו ח"כים

שמחה רוטמן:  לא רע מבחינתי

שמחה רוטמן:  מי עוד – מישהו שעבר כמה מקורות

שמחה רוטמן:  נניח שאדם החזיק ברשיון לפי כמה תבחינים שונים

שמחה רוטמן:  בהתחלה הוא היה צייד, והיה לו משך כמה שנים רשיון כלי נשק לצייד ועמד במבחנים שלו ואז הפסיק להיות צייד והלך לקבל לפי רשיון של מוכר

שמחה רוטמן:  הוא החריג אותם

שמחה רוטמן:  במקום לעשות את זה, מי שהחזיק 10 שנים ברשיון כמו הניסוח שהיה לפני התוספת של ג, ואם לא הצליח להוכיח את זה, לא תיתן

מירי פרנקל-שור: השאלה האם אתה לא מעלה שאלה לגבי תבחינים

שמחה רוטמן: לא

שמחה רוטמן:  מי עוד רשויות הרישוי?     

ישראל אייכלר: רשויות הרישוי לפי חוק הירייה זה צה"ל, משטרת ישראל, שב"ס וכנסת כגוף קטן

עמית הלוי: ומשטרת ישראל

ישראל אייכלר: משטרת ישראל זה רשות רישוי עצמאית ויש להם המנגנונים שלהם שאנו לא מתערבים בהם

ישראל אייכלר:  שמאשרים לאזרחים – זה המלצה פרטנית, זה שלנו

שמחה רוטמן: תחשבו מה הסעיף הזה גורע, התוספת הזו של התבחינים

שמחה רוטמן:  למה היתוסף עכשיו סעיף ג

מירי פרנקל-שור: מה שישראל אומר, אם הוא לא נמצא תחת שליטתי, אני לא יכול

שמחה רוטמן: שיגיש לו מסמכים

ישראל אייכלר: ח"כ רוטמן, רישוי כלי ירייה זה דבר מורכב, מנגנון להמונים

ישראל אייכלר:  חייב להיות פה עיקרון לפשטות והבהירות בתהליכים

ישראל אייכלר:  תאר לך שאתה פונה, אדם ששירת בשב"ס או גוף אחר ורוצה להכיר בתקופות

ישראל אייכלר:  זה מכניס אותנו לפלונטר של הוכחת זכאות וכו'

ישראל אייכלר:  זה מיותר לחלוטין ולא נכון

שמחה רוטמן: למה? אני חושב שאם אדם הסתובב 20 שנה עם רשיון נשק בשב"ס ועכשיו עוזב את השירות בשב"ס, כן תעשה בירוקרטיה ותן לו

עמית הלוי: למה אתה נותן לאנשים בכלל עם 10 שנים?     

ישראל אייכלר: 10 שנים זו תקופה משמעותית שככל שהתקבל מידע חיובי על התנהלות נורמטיבית מבחינת היעדר ביטטולים, היעדר הפרות של תקנות הכשרה וכו' הוא נחשב לאדם נורמטיבי ותקין ואנו מאפשרים לו רשיון קבע

עמית הלוי: אבל מה הצידוק לתת לו? בגלל שהחזיק? אתה אומר: האדם כבר יש לו סטנדרט, הוא מגן על האנשים

עמית הלוי:  גם אם אדם היה בשב"ס – אותו דבר

מירי פרנקל-שור: אם הוא היה בשב"כ אתם כן מכירים בזה?     

ישראל אייכלר: שב"כ ומוסד זה רשיון של האגף

מירי פרנקל-שור: שב"ס ומשטרה לא, נכון? אם היה ביחידת- - - לא מכירים בזה

ישראל אייכלר: הנושא של הכרה במקרה של שב"ס זה ממש לא רלוונטי כי זה תחת תבחין של שירות בכוחות ביטחון

ישראל אייכלר:  כשניכנס לתבחינים תראו שתבחין של שירות בכוחות ביטחון חל על צה"ל ועל יתר הגופים לרבות שב"ס ונוספים

ישראל אייכלר:  כלומר הוא יכול להגיש בקשה בכל שלב

ישראל אייכלר:  הוא לא צריך את הוכחת התבחין מהמקום הקודם שלו, כי כיוון שמגיש אצלנו את הבקשה, והבקשה מאושרת, אין משמעות לחידוש כי זה תבחין שפעם אחת היית קצין או לוחם בשב"ס – זה שלך

ישראל אייכלר:  לכן אנו סתם מסבכים פה דברים קיימים

ישראל אייכלר:  חייבים ללכת על עיקרון הפשטות והבהירות, וזה שם

צביקה פוגל: נתקדם

שמחה רוטמן: לא רואה שום הבדל בין עמית לביני

שמחה רוטמן:  אני ממשיך את הרשיון שלי לפי ישוב זכאי

שמחה רוטמן:  הוא כח"כ

שמחה רוטמן:  שנינו מסתובבים עם נשק ברשיון

שמחה רוטמן:  זה סתם מייצר חוסר הגיון וחוסר קוהרנטיות

שמחה רוטמן:  אם אדם החזיק נשק ברשיון 10 שנים – החזיק נשק

שמחה רוטמן:  יש לך קושי הוכחתי – יש קבוצה קטנה - תגיש מסמכים

ליאור אדרי: זה לא רק שתראה לי שהחזקת 10 שנים

ליאור אדרי:  אני אצטרך לדעת מקצין הכנסת, האם במהלך ה-10 שנים הפרת את התנאים

שמחה רוטמן: אז תבקשי אישור מקצין הכנסת

ליאור אדרי: זה מנגנון חריג במיוחד

ליאור אדרי:  תחזיק אצלנו ברשיון, תעמוד בהכשרות שלנו, נדע שהכול תקין, תעבור ב-10 שנים להוראת מעבר

ישראל אייכלר: עסקינן במאות-אלפי רשיונות

שמחה רוטמן: אתה צודק אבל האנשים שיבואו לך מהסעיף הזה זה לא מאות-אלפי רשיונות

שמחה רוטמן:  ולא הגיוני עכשיו שאדם יצטרך לחשוב מכוח מה מקבל רשיון

שמחה רוטמן:  אם אדם עובד בשב"ס ומקבל נשק מכוח תפקידו בשב"ס גם אם הוא לא ביחידה מיוחדת של השב"ס, והוא מסתובב עם נשק משך 20 שנה ואז יוצא מהשב"ס ולא נמצא לך בתבחינים, החזיק נשק ברשיון, תגיד לו שאתה מבקש תעודת יושר, תגיד לו שאתה מבקש אישור מקצין שב"ס שהוא לא הפר כללים, תבקש את האישור

שמחה רוטמן:  אדם מסתובב עם נשק ברשיון אז הוא עם נשק ברשיון

איציק צ'יפרוט: נכון שלוחם תמיד היה לוחם ואי אפשר לקחת לו את זה, אבל בעוד 15 שנה יכולה לשבת פה ועדה אחרת שתחליט שלוחם לא זכאי יותר ולא יהיו לו פה הוראות תוקף מעבר וכל אותם לוחמים שהיום נתנו להם פשוט יבטלו את זה ברגע למרות ש-15 שנה היו חמושים באופן תקין

איציק צ'יפרוט:  לכן אני חושב שהוראת המעבר הזו צריכה לחול על כל מי שעומד בתבחין, כל מי שנושא בנשק כחוק באופן תקין

קרן דהרי: אין זכות קנויה ואפשר לשנות את מדיניות השר בכל רגע נתון

שמחה רוטמן: אפשר לשנות את המדיניות אבל הוראת המעבר נשארת

בר כהן לוי: גם הוראת המעבר יכולה להשתנות בהתאם להחלטות שיתקבלו

בר כהן לוי:  לכן אנו לא רואים מקום לשנות את זה

חגית לרנאו: אני חושבת שמה שהסעיף הזה עושה, המשגה, זה לעבור מתפיסה שאומרת שככלל לא יהיו רשיונות לנשק אלא אם המדינה מכירה בערך המיוחד לתפיסה שאומרת: אחרי 10 שנים יש לי זכות לשאת נשק, וההערה הזו של מה קורה אם ישנו את הקריטריונים האחרים היא כן רלוונטית

חגית לרנאו:  לכן לפחות בתפיסה שלי המעבר לזכות לשאת נשק הוא מאוד בעייתי

חגית לרנאו:  צריך לחשוב עליו לעומק

חגית לרנאו:  ככלל אין זכות לשאת נשק

חגית לרנאו:  אני כמעט מסכימה הפוך עם ההערה שאולי לא צריך בכלל את ה-10 שנים האלה אבל ודאי לא צריך להרחיב את זה שכל אדם בכל הקשר שהוא היה קשור לכלי נשק קמה לו זכות להמשך הרשיון

חגית לרנאו:  זה גם נכון שברגע שישתנו הקריטריונים ואם יום אחד יחליטו במדינת ישראל שצריך לחזור ולצמצם את מספר הנשקים, מי שקיבל כבר את הזכות הזו, קשה לקחת ממנו אותה, לכן עדיף לא להרחיב

צביקה פוגל: ברור לי הבעיה שיש פה בהבנה או בקבלת הנוסח פה

צביקה פוגל:  אני מקבל את הגישה של ישראל שאומרת: תעשו לי את החיים קלים לשלוט בכל התהליך הזה כמו שצריך ואל תסבכו אותי עם דברים נוספים

צביקה פוגל:  מצד שני אני מבין את הבקשה של שמחה למה להכניס את התבחינים של 1 עד 9, האם הם לא מיותרים

צביקה פוגל:  זו שאלה שנשארת על השולחן

צביקה פוגל:  נשאיר לעצמנו זמן לדון בה

צביקה פוגל:  אולי נמצא ניסוח שכן יאפשר לנו לחיות גם עם הצורך של ישראל לשמור על התהליך אצלו וגם להימנע מלהיכנס להגדרות האלה כי בסופו של דבר לכולנו ברור שאנו רוצים שאנשים ראויים יחזיקו בנשק

שמחה רוטמן: בכל מקרה מדובר ברשאי בסעיף הזה

שמחה רוטמן:  כלומר גם אם אדם מראה לך עשר שנים אתה לא חייב

שמחה רוטמן:  יש גבול כמה אפשר לברוח מהפעלת שיקול דעת

צביקה פוגל: ישראל, אני רוצה לאפשר לך לשמור על המנגנון

צביקה פוגל:  ברור

צביקה פוגל:  אבל אני רוצה לראות איך אנו כן נמנעים מלהגדיר אוכלוסיות חיצוניות כאלה שלא ייכללו בעניין הזה למרות שהן איכותיות שכן יכולות להישאר בנשק

עמוס גולן: סעיף 10ב קיים? נגנב או אבד אקדח אוויר? חושב שלא מגיע עונש לאדם שפורצים לו הביתה וגונבים לו את האקדח

עמוס גולן:  אבד אז רשלנות אבל אם נגנב לו אקדח אוויר, הוא נדרש לעמוד עמידה בתבחין?     

שמחה רוטמן: כל הרציונל אומר: אדם לא זכאי

שמחה רוטמן:  מקבל כי יודע לשמור על הנשק שלו, כי הוא פועל תקין

שמחה רוטמן:  אף אחד לא כועס עליך

שמחה רוטמן:  תצא זכאי במשפט

שמחה רוטמן:  גנבו לך נשק אבל, אתה לא עומד בתבחין – זה לא להמשיך את הנשק שיש לך

שמחה רוטמן:  זה להתחיל תהליך חדש, אתה כבר לא בתבחין

עמוס גולן: אדם שפרצו אליו הביתה, עקרו את הכספת וגנבו לו - אנו נותנים עונש

עמוס גולן:  אבד – מקובל עליי, זה רשלנות

ליאור אדרי: אקדח אוויר או רובה אוויר שמוחזקים מכוח הוראות מעבר – מי יכול להחזיק בשני הכלים האלה? ספורטאי או מדביר

ליאור אדרי:  מי שמחזיק פה, מחזיק בלי עילה תקפה כי הוא יכול להחזיק בתור ספורטאי ולכן פה אנו אומרים: ככל שאין לך עילה ואין לך שום סיבה להחזיק את הכלים בבית – הרי הם לא להגנה עצמית – משמשים או למדבירים או לספורטאים

ליאור אדרי:  ככל שזה נגנב, אין שום סיבה לחדש לך ולתת לך שוב – בלי שום עילה

ליאור אדרי:  קודם לא היה עם עילה כי הוא בהוראת מעבר

צביקה פוגל: לא רוצה לבדוק אם עקרו לו את הכספת מהבית

צביקה פוגל:  אתם מנסים לגרור אותי לפרטים הקטנים שהם לא רלוונטיים בשעה שאנו פה עכשיו, וזו הוראת שעה

צביקה פוגל:  נהיה רלוונטיים למה שאנו רוצים להתמקד ולמלחמה שמתרחשת בחוץ

צביקה פוגל:  סעיף 11

גלעד נווה: רישיון ללא עמידה בתנאי סף או בתבחין

גלעד נווה:  (א) על אף האמור בתקנות 2 ו- 3, רשאית הרשות המוסמכת ליתן רישיון פרטי לאדם אף אם לא עמד בתנאי סף או בתבחין – (1) לבקשת משרד ממשלתי - לשם אבטחת נציגות דיפלומטית זרה; (2)	אם משטרת ישראל המליצה לתת לו רישיון מטעמים של שלום הציבור וביטחונו;      

מירי פרנקל-שור: מבקשת הסברים לשניהם

ישראל אייכלר: אתייחס לדיפלומטים והמשטרה תתייחס להמלצה הפרטנית

ישראל אייכלר:  היום האגף עשרות שנים מבצע רישוי של דיפלומטיים זרים שמאומנים כלומר מוצבים במדינת ישראל

ישראל אייכלר:  עד היום שנים רבות זה בוצע באמצעות נוהל פנימי שהאגף מול משרד החוץ ומשטרת ישראל ביצע רישוי וזה הדדי כי גם דיפלומטיים ישראליים בתפקידים מסוימים, מחומשים, ובשל עיקרון ההדדיות אפשרנו להם רישוי

ישראל אייכלר:  עד היום זה לא היה מוסדר במנגנון חוקי ובשנים האחרונות עשינו עבודת מטה מסודרת וביקשנו לעגן את זה בהסדר חוקי כי עד היום מה שהיה, היה מכוחו של הרגל

ישראל אייכלר:  לא עוגן בהסדרה חוקית ופעם ראשונה אנו מסדירים מצב שיש היום כ-120 דיפלומטיים זרים, מוצבים במדינת ישראל, מחומשים בחימוש להגנה עצמית או לחילופין לצורכי אבטחה – לא אפרט יותר מדי כי יש פה רגישויות ואנו מעגנים את זה, ובצמוד לעיגון הזה יש נוהל משלים שמסדיר את הנושא וזה קיים הלכה למעשה

ישראל אייכלר:  זה לגבי דיפלומטים זרים

ישראל אייכלר:  זה גם נוגע לאינטרסים רחבים שלנו כי אם לא נאפשר ליווני או השבדי – בלי להיכנס למדינות – הם גם לא יאפשרו לנו שם ויש פה אינטרסים רחבים של מדינת ישראל מבחוץ ומבפנים

ישראל אייכלר:  לכן עיגנו את זה בחקיקה

ישראל אייכלר:  מדובר על תושבי חוץ

ישראל אייכלר:  דיפלומטיים זרים, לצורך העניין אני לוקח בהקצנה מדינה שלא דורשת חימוש, דיפלומט שבדי שמשרת בארץ

ישראל אייכלר:  הם לא מבקשים

ישראל אייכלר:  אנו מאפשרים לו במנגנון מסוים

צביקה פוגל: מירי אומרת שלא בטוח שעד כדי כך ברור

מירי פרנקל-שור: דיפלומטית זרה, אבטחת שגרירות שבדיה- -     

ישראל אייכלר: אולי הניסוח לא מיטבי אבל משרד ממשלתי זה משרד החוץ

ישראל אייכלר:  יש לנו מנגנון מוסדר איתם

שמחה רוטמן: השאלה האם משרד החוץ יכול לבקש לתת לאזרח ישראלי שלא עומד בתבחינים כי זה מה שכתוב

ישראל אייכלר: ממש לא

ישראל אייכלר:  הניסוחים הקודמים היו שונים

ישראל אייכלר:  אפשר לדייק את הניסוח

צביקה פוגל: תבליטו בבקשה שמדובר תושב זר

שמחה רוטמן: במי שאינו אזרח או תושב ישראל

בני סלומון: יש לנו הערות

בני סלומון:  לגבי 1, משטרת ישראל זה הגוף היחיד במדינת ישראל שאחראי על שלום הציבור וביטחונו, ואין אף גוף אחר שאחראי על שלום הציבור וביטחונו

בני סלומון:  בדיקת מעבר של כניסת כלי נשק עם זרים לתוך ישראל ועם מתן רשיונות נשק לאנשים בתוך ישראל שנושאים אותם בתוך ישראל, חייב לעבור דרך משטרת ישראל

שמחה רוטמן: אתם מתנגדים שהמאבטח של שגרירות- -      

בני סלומון: ודאי

בני סלומון:  כל דבר יעבור דרכנו ואלינו

שמחה רוטמן: עד היום המאבטח של השגרירות בשגרירות ארצות הברית או של הקונסוליה האמריקאית שאינו אזרח ישראל, אתה נתת לו רשיון נשק?     

בני סלומון: שגרירות ארצות הברית זו דוגמה לא טובה כי הם לא שלנו

שמחה רוטמן: כשהגיע מישהו מהוותיקן? בדקת לו ר"פ בוותיקן?     

בני סלומון: עובר דרך משטרת ישראל

בני סלומון:  או קמ"ט שת"פ מבצעי במקרה של בקשות רשמיות של משרד החוץ, באגף מבצעים במשטרת ישראל

בני סלומון:  זה תפקיד שמילאתי בעבר ועכשיו יש פונקציה אחרת שממלאת אותו - או זה מגיע דרכנו

בני סלומון:  כל יתר המשלחות והמאבטחים פונים אלינו

בני סלומון:  זה מה שקורה היום בפועל

בני סלומון:  כולם עוברים דרכנו חוץ מארצות הברית

בני סלומון:  כיום הנוהל, יש להסדיר את הנהלים בינינו

בני סלומון:  כיום - תלוי במצב של ההגעה

בני סלומון:  המשלחת מבקשת מאתנו, אני בודק את המשלחת, גם כשמכניסים כלי נשק, ואז אני מאשר לממ"ר נתב"ג

צביקה פוגל: בני, הגיע מאבטח לשגרירות שבדיה בישראל

צביקה פוגל:  בא עם הנשק שלו משבדיה

צביקה פוגל:  נשק שבדי, תחמושת שבדית

צביקה פוגל:  הא רוצה לאבטח את השגרירות השבדית כי זה מה שרוצה השגריר השבדי

צביקה פוגל:  מי מאפשר לו את זה?     

בני סלומון: קמ"ט שת"פ מבצעי

צביקה פוגל: עובר במשטרת ישראל, מקבל אישור לאבטח, נבדקת יכולות לאבטח ומאושר הנשק שלו

בני סלומון: מאושר הנשק שלו לפי הנהלים שלנו

בני סלומון:  מאושרת הגעתו עם הנשק שלו לאבטח

שמחה רוטמן: יש פה בלבול

ישראל אייכלר: יש שני נהלים לגבי הגעה של זרים חמושים

ישראל אייכלר:  אני חושב שאנו גם צריך להיות זהירים בגלל המדיה

ישראל אייכלר:  לפחות מי שמגיע למשימות קצרות מועד, בלי לפרט, זה משטרת ישראל מאשרת בנוהל מסוים שכולל גופי ביטחון נוספים

ישראל אייכלר:  מי שמגיע כדי להיות מוצב במדינת ישראל בין אם זה אבטחה של שגרירות מסוימת ובין אם זה דיפלומטים, זה נוהל של האגף עם משרד החוץ שגם משטרת ישראל משולבת בו

ישראל אייכלר:  אני מתעקש על הדברים כי בקי בהם היטב, והנוהל הזה מיושם הלכה למעשה

מירי פרנקל-שור: ב-2 יש סעיף - מטעמים של שלום הציבור וביטחונו, וזה יכול לאיין גם את תקנה 2 וגם 3

בני סלומון: זה נועד למשהו אחר לגמרי

בני סלומון:  אנו ממליצים פה להוסיף – על פי נהליה כדי שלא ייתנו לנו צ'ק פתוח

בני סלומון:  לא רוצים להחליף את אגף כלי ירייה, ולהיות מסלול עוקף אגף כלי ירייה במתן רשיונות לכלי ירייה

בני סלומון:  לכן מתעקש שיתוסף – על פי נהליה, כי אני לא רוצה לחרוג מילימטר מהנוהל שלנו, שהנוהל חסוי

קרן דהרי: אנו מתנגדים להוספת על פי נהליה

מירי פרנקל-שור: גם לפי נהלים, תקנה זו מאפשרת, היא יכולה לאיין את האמור בתקנה 2 ו-3

שמחה רוטמן: אנו מבינים את הצורך בסעיף

מירי פרנקל-שור: אבל יש בעיה וצריך מאוד לצמצמו

בני סלומון: יש מגבלות בסעיף הזה

צביקה פוגל: ברור לנו, בני

צביקה פוגל:  אנו מבינים עניין

בני סלומון: לכן ביקשתי להוסיף, לפי נהליה, כדי לצמצם את שיקול הדעת שלנו מאוד

בני סלומון:  הנוהל שבנינו מצמצם מאוד את שיקול הדעת שלנו ולא רוצה לחרוג ממנו

שמחה רוטמן: בנוסח שהוקרא קודם היה כתוב: רשיון לפי סעיף זה, תוקפו וביטולו ייקבעו בנוהל שתקבע משטרת ישראל ויאושר על ידי אגף כלי הירייה

בני סלומון: מסכים לזה בלי שיאושר אלא בתיאום כי אף אחד לא מאשר את נהלי משטרת ישראל

קרן דהרי: ביקשנו להוריד את כל ההפניות לנהלים שיכולות להוסיף תנאים נורמטיביים משמעותיים מחוץ לתקנות ולגבור עליהם

קרן דהרי:  לכן אנחנו ביקשנו למחוק את זה

צביקה פוגל: נכון עשיתם

צביקה פוגל:  נתקדם עם זה

צביקה פוגל:  סעיף 12, בבקשה

בני סלומון: לגבי 1 לא הבנו את ההבחנה שרוצים לתת רשיון נשק לדיפלומט שנמצא כאן

בני סלומון:  זה חייב לעבור גם דרך משטרת ישראל

צביקה פוגל: אמר ראש האגף בצורה מאוד ברורה שעושה זאת בתיאום עם משטרת ישראל

צביקה פוגל:  מבחינתי זה מספיק

צביקה פוגל:  תודה

קרן דהרי: בסעיף קטן (1) אולי כדאי לחדד שזה לא לבקשת משרד ממשלתי אלא משרד החוץ

צביקה פוגל: יתוקן

צביקה פוגל:  גם צריך להיות כתוב שזה איש זר, תושב זר

צביקה פוגל:  בבקשה

גלעד נווה: החזקת כלי ירייה למזכרת

גלעד נווה:  מי שירש כלי ירייה או מי שיש בידו כלי ירייה ברישיון, ומעוניין להותירו בידיו כשהוא מושבת לצורכי מזכרת בלבד, יהיה רשאי להמשיך ולהחזיק בכלי הירייה לאחר קבלת אישור מהרשות המוסמכת כי כלי הירייה הושבת לצמיתות

צביקה פוגל: הערות?     

בני סלומון: הערת המשטרה שזה לשיקול דעת ראש האגף, אבל אנו ממליצים עד מאוד שראש האגף יוכל במקרים חריגים שכתובים בנוהל ואין שום בעיה לנסות לאשר את זה, וזה היה קיים בעבר

צביקה פוגל: מי זה הרשות המוסמכת שמגדירה אי כשירות הכלי?     

בני סלומון: אגף כלי ירייה והוא מסתמך על חוות דעת של מעבדת נשק שלנו שאמרה שהשבתת כלי זה רק חצייה שלו באמצע

בני סלומון:  הסתמכתם על חוות דעת של ראש מטה נשק הקודם

ישראל אייכלר: יש לנו נוהל להשבתה זמנית והשבתה קבועה, יש לנו באגף אנשי מקצוע

ישראל אייכלר:  אנו גם מסתייעים במעבדת נשק במז"פ אבל יש לנו באגף אנשי מקצוע שזה תפקידם והם בנו את הנהלים לגבי השבתה, מה כוללת

צביקה פוגל: הם אלה שמגישים לך הצהרה שהכלי מושבת? כי זה מה שכתוב פה

ישראל אייכלר: לא נכנסנו לפרטים אבל אדם שרוצה להשבית כלי כי עומד באמות המידה של ירושה או מזכרת וכו', פונה אלינו ומקבל אישור

ישראל אייכלר:  ברגע שמקבל אישור אנו מפנים אותו לבית מסחר, שקיבל מאתנו רשיון להשבית, ובית המסחר הזה יש לו מפרט טכני שמחויב אליו כי פועל תחת הרישוי

בני סלומון: ההמלצה שלנו תהיה שבמקרים חריגים לחלק את זה לשתיים – או אדם יחצה את הנשק לשתיים כמו שההוראות של ההשבתה אומרת ואז ולא יצטרך לחדש רשיון, ובמקרים חריגים שבחריגים, כמו מתן נשק למשפחות חללים, שזה פוגע בהם מאוד שחותכים את הנשק לשתיים, במגזר הדרוזי יש לנו דוגמאות כאלה, ובמקרים של כלי נשק שיש להם ערך אספני גבוה מאוד-מאוד, תינתן אפשרות לראש אגף לתת את הכלי ברישוי או בהשבתה זמנית לפי מה שיקבע או בחידוש רשיון רגיל

בני סלומון:  יש כלים שאין להם תחמושת

בני סלומון:  אני מבקש שתהיה אפשרות לתת במזכרת בלי להשמיד את הנשק

עמוס גולן: כרגע קיבלתי אקדח מאוזר של ההגנה

עמוס גולן:  הסב נלחם איתו ב-48', והם ביקשו ממני שלא אשמיד אותו בחיתוך

עמוס גולן:  אפשר להשבית אותו, לקדוח, לרתך, לסגור

עמוס גולן:  אפשר למנוע

עמוס גולן:  רק ייראה בחוץ נורמלי

צביקה פוגל: אין בעיה

צביקה פוגל:  סעיף 13, בבקשה

גלעד נווה: 13

גלעד נווה:  שמירת דינים

גלעד נווה:  אין בתקנות אלה כדי לגרוע מכל הוראה או תנאי אחר ברישיון, שנקבעו בחוק או על פיו

צביקה פוגל: למה הסעיף הזה מופיע פה?     

בר כהן לוי: הוספנו אותו, זה משהו שמקובל לעשות בהרבה תקנות

בר כהן לוי:  אנו רוצים לגדר את האפשרות שאם יש משהו שחל בחוק, שלא הכנסנו פה או הוראה שהתקנות האלה-  -     

צביקה פוגל: הבנתי

צביקה פוגל:  החוק-  -     

שמחה רוטמן: החוק ודאי וגם הרשיון

שמחה רוטמן:  מה שמסדיר את הנשק של כל אחד מאתנו שנושר נשק, מה שהסדיר אותו זה הרשיון והנהלים ולא התקנות

שמחה רוטמן:  אז אם עד היום היה דין מסוים-  -     

בר כהן לוי: בהתאם לתבחינים שנקבעו בהוראות השר ולא בתקנות

צביקה פוגל: סעיף 14

גלעד נווה: תוקף

גלעד נווה:  תוקפן של תקנות אלה עד תום תוקפה של ההכרזה על מצב מיוחד בעורף או שנה מיום פרסומן לפי המאוחר שבהן

צביקה פוגל: הערות?     

שמחה רוטמן: אמרתי בהתחלה, אמרתי שאני לא מדבר על מה שהיה לפני שמחת תורה אז אני לא עוסק

שמחה רוטמן:  אני לא חושב שצריך את התקנות האלה בכלל

שמחה רוטמן:  אני חושב שהיה ניתן לקבוע הכול בתבחינים, אבל מאחר שהוחלט שצריך תקנות ואנו לא יכולים להשאיר ואקום בזה, ולכן אין לי בעיה שזה יהיה הוראת שיה, אבל שהוראת השעה תהיה ארוכה

שמחה רוטמן:  יש פה אנשים שיגידו שהם יאריכו

שמחה רוטמן:  לעשות שנה בעיניי, בייחוד שאנו בתחילת מצב חירום, שאנו לא יודעים מתי יסתיים וכמה זמן יהיה צריך ובינתיים האגף יידע ויהיו מאוד עמוס עבודה כולל עבודה על תקנות חדשות, אני חושב שהזמן צריך להיות יותר ארוך, שהתקנות האלה, גם אם הן הוראת שעה, שיהיו בתוקף לחמש שנים, ואם יבואו תקנות חדשות עד אז לתקן – מה טוב

שמחה רוטמן:  תמיד עומדת בידי השר האפשרות לתקן

שמחה רוטמן:  אבל שהתקנות יהיו בתוקף של חמש שנים לפחות

שמחה רוטמן:  הייתי מעדיף הוראת קבע, אבל מאחר שאנו מחוקקים מאוד בחיפזון, אני מסכים שזה יהיה הוראת שעה אבל לחמש שנים

שמחה רוטמן:  זו דעתי

שמחה רוטמן:  מצב החירום או לחילופין ארבע שנים מיום סיום המצב המיוחד בעורף

שמחה רוטמן:  כל זמן שיהיה מצב חירום מיוחד בעורף אני לא רוצה שהם יעסקו בטיוטות של מה יהיה אחר כך

עמית הלוי: מה ההיגיון בכלל בהוראת שעה? מה מפריע לכם שיהיה קבוע?     

קרן דהרי: עבודת המטה לא הושלמה

קרן דהרי:  אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת ולוועדה את תחילת הדיון ואת השאלות הנכונות והמדויקות שעלו לגבי תנאי הסף בעניין הגיל

קרן דהרי:  יש פה הרבה מאוד היבטים, בעיקר אם דיברנו, וזה עבר פה כחוט השני בישיבה - הנושא של האיזון וההשלכות של תפוצה של כלי נשק במרחב הציבורי, שמצד אחד ברור במצב הקיים למה אנו רוצים תחושת מוגנות וכולנו פה רתומים למשימה הזו ולכן טיפלנו בזה באופן מאוד מהיר

קרן דהרי:  מצד שני לא שקלנו – וזה נאמר פה על ידי חלק מהדוברים, ואולי ירחיבו עוד על ההשלכות שנוגוות לקבוצת הנשק, גם לגבי האובדנות, גם לגבי אלימות במשפחה

קרן דהרי:  לגבי דברים נוספים שלא שקלנו אותם עד הסוף ולא בחנו עד הסוף

עמית הלוי: האם את מרגישה – אני לא מרגיש שסטינו מבחינת התבחינים

עמית הלוי:  עוד לא הגענו לתבחינים אבל גם מה שקראנו עד כה בתקנות, לא מרגיש שסטינו מכללי הבסיס של המסוכנות

עמית הלוי:  האם מה שאמרת עכשיו את מתכוונת רק בגלל ההיקף של כלי הנשק שיהיו בשטח בחברה או את מרגישה בסעיף מסוים שלא שקלנו עד הסוף ולכן את עושה את זה עם הוראת השעה, כדי שנבדוק מה התגובה?     

קרן דהרי: גם וגם

קרן דהרי:  למשל במצב דברים רגיל הייתי רוצה לקבל והייתי רוצה שהאגף יקבל בצורה מסודרת התייחסויות, חוות דעת מגדריות להשלכות של זה, התייחסויות מבחינת מערכת הבריאות להיבטים האלה

קרן דהרי:  הבחנות כפי ששאלתם בהתחלה על תנאי הסף, בין גיל 27 ל-45, בין תושב לאזרח, כל קבוצת השוויון הרלוונטיות, ואין לנו הפניות והזמן לעשות זאת

קרן דהרי:  לכתחילה חשבנו שחצי שנה תהיה יותר טובה

קרן דהרי:  אנו מבינים את הדחיפות ולכן אמרנו – תקופת הוראת שעה לשנה או כל עוד המצב במיוחד בעורף על כנו, לפי המאוחר שבהם

קרן דהרי:  זו העמדה שלנו

עמית הלוי: מבחינה נורמטיבית, מבחינת התבחינים, אין פה סטייה מבחינת בריאות ומסוכנות שזה הדברים החשובים

עמית הלוי:  יש פה היקף

עמית הלוי:  לכן כשישראל דיבר על הסכר מבחינת 20 שנים וצביקה הסביר, בגלל הנימוק הזה קיבלתי כי אמרתי, למרות שאני חושב שאפשר יותר מ-20 שנה או לא צריך את ההגבלה הזו – לא קשור להיגיון

עמית הלוי:  בהיגיון אדם עבר את התבחינים מבחינת המהותי, קשור לסכר שאנו לא רוצים יותר

עמית הלוי:  אני אומר: בסדר, בוא נבחן

עמית הלוי:  משחררים 300,000 או 200,000 כלי נשק

עמית הלוי:  מסכים להערה שצריכים לבחון את זה אבל רק אומר לעצמי ובקול רם לחבריי: אני לא מרגיש שסטינו פה, וישראל פה עומד על המשמר וכולנו לא רוצים שהנשקים האלה יביאו לנזקים או יביאו לתופעות חברתיות קשות

עמית הלוי:  כמובן

עמית הלוי:  רק אני לא מרגיש עד עכשיו שסטינו באופן שאם נעשה זאת לכמה שנים, ודאי לא לחצי שנה כי אנו במצב של חצי שנה, בכל מקרה

עמית הלוי:  כל מי שפה – אנחנו לא באירוע של חצי שנה בהקשר של חשיבות לנשיאת נשק

שמחה רוטמן: אני רוצה לחדד את הנקודה שעמית מעלה

שמחה רוטמן:  גם אם אני מקבל ב-100% מה שאמרת, וצריך לבחון, תקופה שבה יהיה מצב החירום היא לא תקופה שהדאטא שתאספי במסגרתה תהיה לך רלוונטית לכלום ולכן גם כשאני עושה בוועדת חוקה ואתם באים אליי ממשרד המשפטים ואומרים לי: תעשה הוראת שעה, אבל אל תעשה הוראות שעה קצרה מדי כדי שיהיה איזה ערך לדאטא שנאסוף

שמחה רוטמן:  שנה זה לא זמן מספיק, בייחוד שכל הדאטא שלך יהיה מוטה בדבר הזה

שמחה רוטמן:  תעשי הוראת שעה, בסדר, תבחני ותחדשי אבל חמש שנים זה זמן שתוכלי לאסוף עליו דאטא

שמחה רוטמן:  שנית, אפקט מצנן מאוד משמעותי

שמחה רוטמן:  בסופו של דבר אנשים רוצים להוציא רשיון וזו הוצאה כספית לא קטנה

שמחה רוטמן:  אדם שאתה אומר לו: תוציא את הרשיון אבל מאוד יכול להיות שעוד שנה אני לוקח לך את האקדח ב-3,500 שקל כי יפוג התבחין שלך, יפוג התקנות שלך

שמחה רוטמן:  והכול זה כדי שיהיה לך מידע שלא תאספי?     

קרן דהרי: האגף הציג וציין שהייתה עבודת מטה

קרן דהרי:  גם את הנתונים שעמדו בפניהם, עובר לעבודת המטה הזה לא אתם ולא אנו ראינו

שמחה רוטמן: אני גם לא רוצה שתתעסקו בזה בזמן מצב החירום

שמחה רוטמן:  תעשו דברים אחרים

עמית הלוי: מניסיוני בשבוע האחרון ואני עובד עם האגף בשבוע האחרון לחלק, אני מעריך – אבל פה ישראל יאמר לנו – אני חושב שעד שיחולקו האקדחים זה חודשים

עמית הלוי:  אתה רוצה להחיל את התבחינים החדשים אז אפשר לדבר על ארבע שנים

מירי פרנקל-שור: עמית, כפי שנאמר פה על ידי שמחה, כן יש פה חיפזון בחקיקה

מירי פרנקל-שור:  קיבלנו את התקנות המעודכנות כשהתחלנו את הדיון

מירי פרנקל-שור:  לא באנו מוכנים כמו שיש לנו זמן לבחון, לעשות עבודת מטה גם עם משרדי הממשלה – זה לא רק משרדי הממשלה

מירי פרנקל-שור:  יש פה ארגונים שונים שלא הצליחו להגיע עקב המצב

מירי פרנקל-שור:  לא שמענו את השלטון המקומי, לא את איגוד לשכות המסחר, לא את קואליציית האקדח על שולחן מטבח

איציק צ'יפרוט: אני הגעתי

מירי פרנקל-שור: אבל אחרים לא, ואנו לא דנים במצבים כאלה מי יכול להגיע ומי לא

מירי פרנקל-שור:  גם אנו רוצים לאזן, נותנים מצד אחד את המענה למצב, אבל מצד שני, אי אפשר לתת עכשיו גרייס של חמש שנים

מירי פרנקל-שור:  אני מציעה לוועדה- -      

עמית הלוי: ישראל פה אישרר שהתבחינים האלה, המשמעות שלהם בפועל, זה יהיה חצי שנה ואני לא רוצה לומר במקרה הטוב כי מקווה- -      

מירי פרנקל-שור: מצב מיוחד בעורף לא יודעת מתי יפוג

מירי פרנקל-שור:  כולנו באותו צד

מירי פרנקל-שור:  לכן אני מציעה, אדוני היושב-ראש, מציעה לוועדה להחליט להאריך לשישה חודשים ומתחדש כלומר לשישה חודשים וניתן להאריך לעוד שישה חודשים ולעוד שישה חודשים, עד גג מסוים

מירי פרנקל-שור:  במשך הזמן גם מהארכה להארכה אפשר לעשות את התיקונים הנדרשים

מירי פרנקל-שור:  אני חושבת שזה נותן מצד אחד את המענה שהמערכת יכולה לצאת לדרך ומצד שני כן יהיה נכון להתקדם תוך כדי תנועה

מירי פרנקל-שור:  הוועדה יכולה להתכנס

מירי פרנקל-שור:  אם לא יהיו שינויים היא יכולה לאשר, ואם יהיו שינויים, זה בהחלט יכול לתת את המענה שנוכל להכניס את השינויים

שמחה רוטמן: אי אפשר

שמחה רוטמן:  זה השקעה כספית

שמחה רוטמן:  זה אלפים

אריאל קלנר: נשקים לא יהיו

מירי פרנקל-שור: יש פה היבטים הרבה יותר רחבים מאשר מישהו קנה אקדח

מירי פרנקל-שור:  ממה אתה חושש? שתבחין מסוים לא יהיה?     

עמית הלוי: תגיעי למצב – האמת היא, ויש מאמץ לפשט את התהליכים

עמית הלוי:  עוד חמישה חודשים אנשים ירצו לקנות, אותם 250,000 רלוונטיים שאת פתחת להם את הדלת עכשיו, בעוד חמישה חודשים יקנו או לא? בעוד חודש צביקה או מי שיהיה כאן ידון על הארכת התבחינים או לא?     

מירי פרנקל-שור: אבל אפשר לבטל את התקנות בכל רגע נתון

עמית הלוי: בסדר

עמית הלוי:  זה לא מכולת

מירי פרנקל-שור: הארכה איטית נותנת לך את האפשרות לתקן תוך כדי תנועה

מירי פרנקל-שור:  אנו מחוקקים מאוד בחיפזון בגלל צורך השעה

מירי פרנקל-שור:  אם לא היה לנו צורך השעה, הייתי מתנגדת לקיום הדיון

מירי פרנקל-שור:  כולנו פה רוצים לתת את המענה

איציק צ'יפרוט: שאם מישהו הלך וקנה, שיהיה לו תקופת רשיון לפחות, תקופת רישוי אחת

שמחה רוטמן: אני רוצה להסביר את הבעייתיות בזה שוב

שמחה רוטמן:  אנו מדברים על כך – אני נאלץ למרות אמירתי, צריך לפתוח את מה שהיה לפני שמחת תורה

שמחה רוטמן:  משך שנים רבות העמדה של המשרד לביטחון פנים – גם עמדה שהוצגה על ידי השר דאז אמיר אוחנה, שאת התבחינים אפשר לתקן בהחלטה של האגף, שך השר

שמחה רוטמן:  לא צריך בשביל זה תקנות, בטח לא תקנות באישור ועדה

שמחה רוטמן:  אלמלא אותה עתירה בעיניי אומללה שהוגשה ל ידי האקדח על שולחן המטבח, ואלמלא אותה עמדה בעיניי אומללה של היועץ המשפטי לממשלה ושל בג"ץ בנושא היו לנו היום הרבה יותר נשקים כפי שרצה השר

שמחה רוטמן:  התבחינים די דומים למה שרצה השר אוחנה לעשות לפני שנתיים או שלוש, מגיעים אלינו עכשיו בתקנות באישור ועדה עם הרבה יותר בלגאן, ושלוש שנים שהלכו לאיבוד

שמחה רוטמן:  זה מחדל מאוד חמור בעיניי

שמחה רוטמן:  לומר: בגלל שמשהו שבכלל בעיניי לא היה צריך תקנות, בטח לא באישור ועדה, זה מגיע בתקנות ואישור ועדה ועכשיו נרע את המצב

שמחה רוטמן:  אני אתנגד לאישור התקנות אם הן באישור הוראת שעה אלא אם כן תהיה בהן הורא אחרת שאומרת – שאם התקנות לא מחודשות מאיזו סיבה, השר מוסמך לקבוע נהלים

שמחה רוטמן:  לא מוכן לייצר מצב שעוד חצי שנה או שנה בגלל שחלילה יהיו בחירות או חלילה יהיה שר ששכח לאשר, האגף לא יכול לאשר נשקים פתאום כי כרגע אנו חיים על הוראת מעבר שכולה נולדה בחטא מאותה עתירה שבעיניי הייתה גרועה מאוד והעמדות שהוגשו שם היו גרועות מאוד גרועות

שמחה רוטמן:  צריך פה הוראה שהיא לפרק זמן שמאפשר לאנשים להתארגן, לרכוש נשקים

שמחה רוטמן:  אדם שצריך לקבל עכשיו החלטה, גם לעבור אימון, גם לעבור את הפרוצדורה, לחכות הרבה מאוד זמן, ואני יודע שישראל יעשה הכול כדי שזה יהיה כמה שפחות אבל עדיין זה יהיה הרבה זמן ואז ירכוש נשק ואז יידע שיכול להיות שחודש אחר כך בגלל פלוני אלמוני או מישהו שירצה תקנות לחידוש, שצריך תקנות חידוש, יורידו אותו מהתבחין וכל זה שעשה זורק לפח - לא יתחיל את התהליך

מירי פרנקל-שור: אבל אם לא המצב, אנו לא יושבים פה עכשיו

שמחה רוטמן: לא מדויק כי לפי מה שאני יודע, תוכנן בלי קשר למצב להביא את התקנות האלה לאישור בתחילת המושב

שמחה רוטמן:  זה היה הלו"ז המתוכנן

שמחה רוטמן:  אני צודק?     

בר כהן לוי: הייתה כוונה להביא את התקנות בהקדם האפשרי

מירי פרנקל-שור: עדיין עבודת המטה הממשלתית- -      

שמחה רוטמן: מתי הפצתם את טיוטת התקנות? הפיצו ביולי

שמחה רוטמן:  השאלה כמה זמן דיון ועדה

מירי פרנקל-שור: אבל אנו פה יושבים ומתקנים ודנים מהר לאור המצב

מירי פרנקל-שור:  אילולא היה המצב- - -     

עמית הלוי: המצב היה בשומר חומות

עמית הלוי:  לא עכשוי

עמית הלוי:  זה היה המצב, שפעם ראשונה אזרחי ישראל ברחובות, לא בחזית רחוקה, זה היה מצב

עמית הלוי:  המצב הזה כבר שנתיים, וכל חברי הכנסת פה היו צריכים לתת את המענה אז

עמית הלוי:  אנחנו נמרחים עם זה שנתיים

עמית הלוי:  מניסיון – וישראל יכול לאשר את זה – הרי כשאנשים כשהמצב חם, מטבע הדברים אנשים מבינים את הערך ומתגייסים

עמית הלוי:  נתת הארכה עכשיו כמה אלפי אנשים

עמית הלוי:  למה? 4,000

עמית הלוי:  הארכה שלא מימשו

עמית הלוי:  למה נתן הארכה?     

צביקה פוגל: ישראל, בבקשה

ישראל אייכלר: אני בנושא הזה של הוראת שעה או לא - נטרלי

ישראל אייכלר:  מבחינתנו פרק הזמן המינימלי הוא שנה כדי לייצר יציבות

ישראל אייכלר:  מעבר לכך זו החלטה על בסיס עמדת משרד המשפטים והשיח פה הפרלמנטרי

ישראל אייכלר:  מבחינתנו מינימום שנה

ישראל אייכלר:  למה – כי צריך יציבות

חגית לרנאו: אני חושבת שבשילוב בין עמדה של המשרד, שצריך לתת יותר נשקים, שהתחילה במאי 2021 למצב כרגע, הולך להיות שינוי אדיר במספר הנשקים הפרטיים שנמצאים אצל אנשים

חגית לרנאו:  היום מדינת ישראל או ב-2019 הייתה עם 1

חגית לרנאו: 6 מהאוכלוסייה

חגית לרנאו:  עכשיו יכול לקפוץ ל-10%, 5% מהאוכלוסייה

חגית לרנאו:  זה חייב להיות מנוטר

חגית לרנאו:  אני מסכימה שאין טעם לקבוע הוראת שעה אם אין בה תוכן

חגית לרנאו:  בעיניי חלק מהתוכן זה גם איסוף מידע, הקל יותר זה כמה אנשים מבקשים וכמה נדחים

חגית לרנאו:  היותר מורכב זה שימוש לרעה בנשקים, לעקוב אחרי שימוש בנשקים בהתאבדויות, באירועים פליליים, בעולם של רציחות, כשלא מסתכלים על החברה הערבית

חגית לרנאו:  מסתכלים רק על החברה היהודית – ישראל נמצאת באחד המצבים המעולים מבחינת רצח יחסית לגודל האוכלוסייה

חגית לרנאו:  זה יכול להשתנות תוך שנה או שנתיים, ואם אין הוראת שעה ואין מעקב אחר נתונים, עלול להיווצר מצב אחר

חגית לרנאו:  המצב הביטחוני יעבור- - -     

שמחה רוטמן: כמה רציחות על בסיס טרור, הנשק שבידי מחזיקי נשק ברשיון מנע?     

חגית לרנאו: זה חלק מהמידע שיש לאסוף

בני סלומון: העברנו סטטיסטיקה לאגף כלי ירייה

חגית לרנאו: צריך להסתכל על המהלך שאתם עושים שמשנה מהותית

חגית לרנאו:  מניחה שאלמלא מצב החירום היו הרבה יותר ארגונים שהיו מתנגדים לחלק מההרחבות כאן, והייתה הרבה יותר זהירות

חגית לרנאו:  יש להסתכל על המהלך שעושים שמשנה מהותית את תפיסת החזקת נשק גם מבחינת הממשלה אבל גם מבחינת האנשים הפרטיים ולהסתכל עליו בזהירות ועם נתונים, ומנגנונים של הוראת שעה כולל מנגנונים שמורים להתחיל לאסוף נתונים, שאחר כך לא יגידו: אין נתונים, כולל מנגנוני איסוף נתונים, בעיניי הכרחיים במהלך הזה

חגית לרנאו:  יש להבחין כמובן בין תוקף התקנות לשאלה, האם אדם מקבל רשיון לנשק

חגית לרנאו:  יכול להיות שאנשים שיקבלו היום או בעוד חצי שנה רשיון לנשק, יהיה קשה עוד ארבעה חודשים אחר כך, לבוא אליהם ולומר: המצב השתנה אבל צריך יהיה להתייחס אליהם כהוראות מעבר ולחשוב על אותם אנשים

חגית לרנאו:      שנית, לגבי רשיונות לנשק, שכן מתייחסת לרשיון הפרטי – אחד הדברים המדאיגים שנאמרו זה ביטול הראיון האישי

חגית לרנאו:  כשנותנים היום לאנשים רשיון לנשק ללא ראיון אישי, צריך לתת הוראה שאומרת שיכול להיות שהם ייקראו בעתיד כן לראיון אישי ויצטרכו לבוא ושזה יהיה תנאי להמשך החזקת הרשיון

חגית לרנאו:  בעיניי מכל הדברים זה היה הכי מדאיג

חגית לרנאו:  לדעתי יש להתייחס לזה

צביקה פוגל: הערה חשובה מאוד

עמית הלוי: יתקן אותי מהמשטרה או ישראל – למרות שהאוכלוסייה גדלה, אני מכיר שכמות מחזיקי הנשק משנות ה-90' עד היום ירדה מ-300,000 ל-175,000

עמית הלוי:  שתיים, אני מכיר ביחס לאוכלוסייה ודאי וגם במספרים מוחלטים – סעיף 2, הפגיעות או הרציחות מנשק חוקי, לא לא חוקי, ולא כמו ששמחה רמז פה ה-1,300 נרצחים שהיו לנו עכשיו, מנשק חוקי – הם מקרים בודדים בשנה

עמית הלוי:  זה ממתן את האמירה שלה

חגית לרנאו: זה נכון, אבל זה בעולם שבו יש מעט אנשים שמחזיקים נשקים

עמית הלוי: לא משנה

תמיר דורטל: ניסיתי לעזור לאלפי אנשים לקבל רשיון נשק והכול בהתנדבות כדי לחסוך דם יהודי שלא יהיה הפקר, ועכשיו גם תוך כדי הדיון אנשים שואלים אותי: מה קורה? מה עומד להיות מאושר? אנשים מרגישים מאז שבוע שעבר נבגדים

תמיר דורטל:  מרגישים שהמדינה לא דאגה לביטחונם, לכן אנו צריכים כאן לתת להם בשורה שתאפשר להם לדעת שגם אם צה"ל כושל בנקודה כזו או אחרת יש להם איך להגן על המשפחה שלהם, באיזו הרתעה ואני חייב לומר משהו מזעזע אבל לאור השבוע שעבר אינו מזעזע – אם ליהודי פולין וליהודי הונגריה היו אקדחים והמדינות שלהם כן היו מאפשרות להם לשאת נשק, כנראה השואה לא הייתה מתחוללת בהיקפים שהתחוללה עם 3, 4 אנשים שרצחו כפרים שלמים

תמיר דורטל:  וראינו את זה שבוע שעבר

צביקה פוגל: אני בהחלט מזדהה

תמיר דורטל: ואם זה יהיה שנה, אנשים לא ירכשו נשק

צביקה פוגל: עוד מישהו?     

איציק צ'יפרוט: אני שומע פעם שלישית

איציק צ'יפרוט:  אני שומע פעם שנייה או שלישית כמה מסוכן לחלק נשק

איציק צ'יפרוט:  אני טוען שהרבה יותר מסוכן לא לחלק נשק

אראלה גולן: עוד לא הגענו לדבר על התבחינים עצמם

אראלה גולן:  לגבי משך הזמן, שמרחיבים פה לאוכלוסיות נוספות שעד כה לא חלמו על האפשרות ולא יכלו לשאת נשק

אראלה גולן:  זה גם דורש שינוי – החלטה אישית על להחליט לשאת נשק על כל המשמעויות הכרוכות בכך מבחינת האחריות האישית ואחריות כלפי המשפחה והתאמת הבית והכשרה וכו'

אראלה גולן:  זה דורש גם זמן

אראלה גולן:  וגם יש פה תבחינים שבלי קשר לאירוע – לאור האירועים שאנו מצויים בהם עכשיו אנו מדברים, אבל העבודה החלה בינואר ויש תבחינים שקשורים באופן כללי לביטחון הציבור בלי קשר לאירועי חירום, ולא יהיה נכון בגלל תחושת הבהילות עכשיו, להפוך את הדברים שנכונים תמיד, להיות בהוראת שעה

אריאל קלנר: אוסיף מילה אחת כי אנו מדברים על חשש היפוטתי ותיאורטי ומה יקרה אם ומדרון חלקלק ואם הנשקים ייכנסו

אריאל קלנר:  עובדתית עד היום, החברים ציינו על המקרים הכה בודדים של נשקים חוקיים, השתמשו בהם לפשע

אריאל קלנר:  לעומת זאת נשקים חוקיים הצילו חיי אדם בשנים האחרונות

אריאל קלנר:  זה עובדתית, אמפירית, גם בפיגועי טרור וגם עכשיו בכיתות כוננות שאנשים נלחמו בחירוף נפש

אריאל קלנר:  יש לנו פה עובדה אמפירית לעומת חשש מדרון חלקלק, ולכל החלטה יש השלכות, גם לא לחלק או לחלק לתקופת זמן מוגבלת

אריאל קלנר:  וההשלכות תמיד בחיי אדם

חגית לרנאו: גם המחקרים הרבים – לא בארץ; בארץ המצב טוב, יש מעט נשקים, יש מעט רציחות בחברה היהודית

חגית לרנאו:  שמה רגע בצד מה שקורה בחברה הערבית כי זה גם לא נשקים- -  אבל לבוא ולהסתכל על מחקרים שקורים בעולם ומראים קורלציה ברורה בין מספר כלי הנשק לבין מספר מקרי המוות מכלי נשק ושימוש בנשק – זה גם אמפירי

אריאל קלנר: אבל היום יש המון נשק, פשוט לא חוקי

אריאל קלנר:  היום לטובים אין ולרעים יש

צביקה פוגל: בבקשה

רועי הראל: נכון שעיקר התבחינים פה מדברים על תעודת הלוחם – זה המסה הגדולה

רועי הראל:  יש עוד דברים אבל אנו רואים את זה גם משומר חומות שגם הייתה בהלה לנשקים

רועי הראל:  לא כל פוטנציאל הזכאים באמת מממש את זה

רועי הראל:  אחוז קטן יחסית

שמחה רוטמן: זה קשור להצעה האופרטיבית שלי, אדוני היושב-ראש

שמחה רוטמן:  אני חושב שאת התקנות עצמן והתבחינים שכתובים פה לקבוע אותם לא כהוראת שעה אלא כקבע

שמחה רוטמן:  מה שכן, כשנעבור על התחבינים, ואנו מוסיפים תבחינים, חלקם נגיד – זה הוראת שעה אבל נגדיר כבר ברמת התקנה למעלה, שתבחין של הוראת שעה, אדם שהתחיל להוציא מכוח תבחין של הוראת שעה, לא פוקע לו הרשיון

שמחה רוטמן:  כמובן שאם ירצו אחר כך בתיקון תקנות לגרוע ממנו כי הגיעו למסקנה שזו טעות נוראית – זה כן אבל שהתקנות עצמן הן הוראת קבע, לא שוללות את זה, יהיו תבחינים שנעשה הוראת קבע כי לא יהיו בוויכוח

שמחה רוטמן:  תבחינים מסוימים שעכשיו אנחנו מגדילים ולא יודעים - יהיו הוראת שעה ותהיה לנו אפשרות לומר שמי שהוציא עד תאריך מסוים בהוראת השעה הזו, ואז אפשר יהיה להיות גמיש ולשחק עם זה

שמחה רוטמן:  זה יפתור חלק מהחששות ומצד שני ייתן לנו אפשרות לייצר ודאות כי אנו לא יכולים להשאיר אותו בלי תקנות אחרי שנעשה תקנות, כי אז לא יוכל לחלק נשקים בכלל

צביקה פוגל: ב-2021 חולקו כ-10,000 רשיונות

צביקה פוגל:  ב-2022 - כ-13,000

צביקה פוגל:  תקן אותי היכן שאני טועה, ישראל

צביקה פוגל:  ב-2023 עד האירוע של שמחת תורה – 23,000 רשיונות

צביקה פוגל:  כלומר בלי קשר למה שקרה פה, ב-2023 הכפלנו כל אחת מהשנים הקודמות בדרישות של האנשים, כלומר תחושת הצורך של אזרחים במדינת ישראל להתחמש ולדאוג בעצמם לביטחון האישי שלהם היה קיים

עמית הלוי: ועדיין אנו בפחות מ-2% מהאוכלוסייה עם העלייה הזו

צביקה פוגל: לכן ברור לי התהליך שבתוכו אנו נמצאים

צביקה פוגל:  אין לי ספק, ופה אני לוקח קצת את ניסיוני בחיים, לומר שהצורך לדאוג באופן אישי לתחושת הביטחון בקרב אזרחי מדינת ישראל לא תרד בשנה הקרובה

צביקה פוגל:  היא תתעצם

צביקה פוגל:  הצורך של האנשים להרגיש שהם מגנים על עצמם ויש להם נשק ומבטיחים את שלום משפחתם

צביקה פוגל:  זה חוצה את כל גבולות המגזרים במדינת ישראל היום, הצורך לדאוג למשפחתי

צביקה פוגל:  לא שמעתי את זה כל כך הרבה במהלך השנים האחרונות שאני מתעסק והתעסקתי בזה לא מעט

צביקה פוגל:  אנו חייבים לתת מענה לתחושה הזו בתחושת ביטחון שאנו לא דנים במשהו שהוא משתנה

צביקה פוגל:  חשבתי כשבאתי לכאן שהכי נכון – חצי שנה ונראה מה העניינים

צביקה פוגל:  אני למד רק ממה שעברנו עד כה שלא בטוח שזה הכיוון הנכון

צביקה פוגל:  יכול להיות שהכיוון הנכון הוא ללכת לטווחים יותר ארוכים

צביקה פוגל:  יש לי סימן שאלה אחת גדול – הפסיכולוגיה של נשק, מה שדיברה פרופ' חגית

צביקה פוגל:  ברגע שלאנשים יש נשק יכול להיות שהפתרונות שלהם לחלק מהדברים הופכים להיות זמינים ויתר

צביקה פוגל:  אנו יודעים את זה

צביקה פוגל:  גם לזה נצטרך לתת מענה

צביקה פוגל:  זה לא הדבר שאותי צריך להדאיג יותר מהכול אבל צריך להיות לי במחשבה כל הזמן ולראות שאני עם יד על הדופק בעניין הזה, ויודע לשלוט בזה

צביקה פוגל:  לכן אני לא מחפש פה פשרה אלא משהו שייתן לי מענה גם לתחושת הביטחון, גם לתחושת ההמשכיות, גם ליכולת לאסוף נתונים, וגם להיות עם יד על הדופק לראות שאני הולך לכיוונים הנכונים

צביקה פוגל:  לכן ההצעה האסטרטגית שהציע פה חבר הכנסת רוטמן של ללכת בתבחינים ולהגדיר אותם כהוראת שעה, ולראות היכן אנו מגבילים עצמנו יותר היא הדרך הנכונה, אבל נשאיר לעצמנו זמן לחשוב על העניין הזה

עמית הלוי: אדוני היושב-ראש, אנחנו יהודים, רחמנים, ביישנים וגומלי חסדים, ולפעמים בהיסטוריה שלנו הצטערנו על זה שהתכונות האלה מאוד עמוקות אצלנו

עמית הלוי:  כשאתה אומר הפסיכולוגיה שאולי תגרום לזה - בעם היהודי הניסיון הוא הפוך

עמית הלוי:  לפני המון שנים אמרו – מלכי ישראל מלכי חסד הם, הם יוותרו, וחטאנו בחטאים האלה

עמית הלוי:  אז לא צריך להגזים בזה

עמית הלוי:  גם אם יהיו נשקים, אנחנו על אחוז, שניים

צביקה פוגל: רוב הנושאים שאני מתייחס אליהם הם לא רק, אך גם את זה צריך לזכור

עמית הלוי: אם נשאל אותך אדוני השוטר, כמה רציחות בידיים וכמה בנשקים – לא בטוח שאפילו הסטטיסטיקה הזאת, לא בטוח שהנשק יגרום

צביקה פוגל: לא חושב על הנשק כגורם

שמחה רוטמן: הוא גם גורם ממתן

שמחה רוטמן:  הרבה אנשים שמחזיקים נשק - לא רב על חניה

צביקה פוגל: לכן קראתי לזה הפסיכולוגיה של הנשק

צביקה פוגל:  אין לי כלים למדוד את זה היום

צביקה פוגל:  אני חושב שאסור לנו ללכת פה על פשרות

צביקה פוגל:  צריך ללכת על משהו שיעגן לנו את הדרך שבה אנו רוצים ללכת

צביקה פוגל:  תקנה 15

גלעד נווה: הוראת מעבר

גלעד נווה:  מי שבמועד תחילתן של תקנות אלה החזיק ברשיון פרטי או בתעודת הרשאה כדין, רשיונו או תעודת ההרשאה שלו יעמדו בתוקפם עד תום התקופה שנקבעה בהם זולת אם בוטלו לפי כל דין

שמחה רוטמן: מה זה תעודת הרשאה בניגוד לרשיון?   

ישראל אייכלר: תעודת ההרשאה נוגעת לרשיון הארגוני

ישראל אייכלר:  בגדול אנו אומרים, כל אדם שהיה לו רשיון טרם תיקון התקנות – נשמר לו הזכאות

ישראל אייכלר:  זה סוג של סעיף שאין לו משמעות כי בפועל יצרנו רק הרחבות ולא צמצומים

מירי פרנקל-שור: כאן הייתה בקשה להוסיף שגם אם לא עמד בתקנים, יעמוד עד 30 יום לאחר ביטול מצב מיוחד בעורף

מירי פרנקל-שור:  זו הערה שנשמעה בוועדה

איציק צ'יפרוט: זה מה שהשתרברב לנו גם קודם

איציק צ'יפרוט:  דיברתי על מי שבוטל רשיונו שכרגע נשאיר לו את הנשק עד סיום המצב המיוחד בעורף וכאן מדובר על מי שנפגע משינוי התקנות שעד תום תקופת החידוש לא ייפגע

איציק צ'יפרוט:  זה לא בגל אי עמידה בתבחינים אלא בגלל כי שינינו את התקנות

בר כהן לוי: אם היינו משנים תקנות והיינו גורעים מהתבחינים שהיו ניתנים, היינו משאירים את הרשיון של אותו אדם בתוקף עד שהיה פוקע לו הרשיון לפי תנאי הרשיון שהוא קיבל

בר כהן לוי:  זה משמעות הסעיף הזה

בר כהן לוי:  לגבי הרחבה ביחס לתקנות, אמרנו שנדבר על זה

שמחה רוטמן: לא

שמחה רוטמן:  הוא דיבר על נושא אחד, עד מועד תום הרשיון שמחזיק היום כדין מכל סיבה

שמחה רוטמן:  הוא אומר, גם אחרי מועד תום הרשיון, אם – אנחנו עוברים ממשטר של תבחינים בהחלטות אגף או החלטות שר למשטר בתבחינים בתקנות, אבל חלק מהתבחינים הם העתק הדבק

שמחה רוטמן:  כן צריך הצעה שאני עומד מאחוריה שמי שאמור לפקוע הרשיון שלו בגלל אי העמידה בתבחין, בניגוד לאי עמידה בתנאי הסף, לא יילקח ממנו הנשק כל זמן שהמצב המיוחד בעורף עומד בתוקפו

שמחה רוטמן:  דהיינו אם עכשיו עובר אדם מישוב זכאי ללא זכאי, לא פוקע הרשיון שלו אלא לאחר 30 יום לאחר תום המצב המיוחד בעורף

שמחה רוטמן:  אם אדם מפוטר מעבודתו כי המפעל נסגר בגלל המצב המיוחד למשל, לא נלקח ממנו הנשק עד 30 יום מתום המצב המיוחד בעורף

שמחה רוטמן:  זו הבקשה

שמחה רוטמן:  זה רק תבחינים, לא על תנאי סף

בני סלומון: אם תתקבל ההצעה של חבר הכנסת רוטמן – למעט תבחין 18, המלצה פרטנית

ישראל אייכלר: אנו סבורים שכל התקנות האלה, שנוגעות למצב החירום שאנו נמצאים בו, יש לנתקם אותם מהתקנות, כי התקנות האלה בראייה ארוכת טווח ולייצר מצב כפי שאמרתי, שאנו מגבשים השבוע תקנה שנעביר לשר שמאריכה תוקפן- - -     

שמחה רוטמן: מאוד מברך על מה שאמרת

שמחה רוטמן:  אם התקנות האלה הן הוראה ארוכת טווח ולא קצרה, לא לשישה חודשים, לא למצב חירום ולא לשנה

שמחה רוטמן:  אם זה תקנות קבע – מקבל את דבריך

שמחה רוטמן:  אם לא, לא מקבל

שמחה רוטמן:  אם התקנות האלה הוראת שעה – לא

שמחה רוטמן:  אם הן תקנות קבע – הן לא צריכות לעסוק במצב החירום המיוחד, תן הצהרה לפרוטוקול שזה מה שתעשה בתקש"ח והכול טוב

שמחה רוטמן:  אם התקנות האלה הוראת שעה, בין אם בשיטה המחמירה של מירי או בזו המקלה שלכם, או לא משנה, חצי שנה או שנה, מצב מיוחד בעורף, הוא לא רלוונטי

שמחה רוטמן:  התקנות שלך הרי קשורות בטבורן בסעיף התחולה למצב מיוחד בעורף אז ודאי שהן צריכות להתייחס אליו

ישראל אייכלר: אני מבין אבל אם אנחנו נותנים מענה באמצעות תקש"ח שאנו השבוע מגבשים ומגיעים לאותה תוצאה, ממה נפשך?     

מירי פרנקל-שור: אז למה אנחנו דנים בתקנות אם אתם מוציאים תקש"ח?     

בר כהן לוי: כמובן אנו לא יכולים להתחייב על מה יהיה בתקש"ח

בר כהן לוי:  מה שבעיקר ייקבע שם זה תוקפם של הרשיונות, זה בא לתת מענה לאזרחים שהרשיון שלהם פוקע בתקופה הזו ולא יכולים להגיע ולשלם את האגרה ולהגיש את הבקשה כי הם במילואים וכו', אז אנו רוצים להאריך את הרשיון אוטומטית

בר כהן לוי:  זה גם נעשה בתקופת הקורונה וגם בא לתת מענה לצרכים האלה, שם אנו לא בודקים עמידה בתנאי סף או בתבחין

בר כהן לוי:  זה נעשה רוחבית

בר כהן לוי:  לדעתי גם הממשלה מקדמת היום משהו כזה ביחס לחוקים אחרים, עושים את זה לא בראשונה

בר כהן לוי:  גם בקורונה עשו את זה, גם בחוק רישוי עסקים, למשל, כל אישור שיש כרגע קושי לקבלו ולהאריכו ולטפל בו

בר כהן לוי:  ביחס לבקשה שמדברת על אי עמידה בתבחין – אנו לא יכולים להתחייב על זה

בר כהן לוי:  זה צריך להיות מוצג לשר

שמחה רוטמן: לכן זה צריך להיות בתקנות

ליאור אדרי: אם נאריך את הרשיונות בעוד חצי שנה בתקנות לשעת חירום, זה ייתן לך מענה

איציק צ'יפרוט: זה יהיה נפלא כי גם יפנה את המטווחים להתעסק בחימוש אוכלוסייה חדשה ולא בחידושים הקיימים

איציק צ'יפרוט:  אבל גם מי שאיבד תבחין מכל סיבה, זה לא הזמן לקחת לו את הנשק

שמחה רוטמן: הוא יאבד תבחין

שמחה רוטמן:  אני רוצה להיות הכי ברור

שמחה רוטמן:  אם משפחה שחלילה נפגע ביתם בעוטף עזה, והם עוברים למקום יותר שקט ובטוח, לתל אביב, אני לא לוקח מהם את הנשק, יתהפך העולם

שמחה רוטמן:  אם אני לא מכניס את הסעיף הזה – בגלל שמשנה את כתובתו מבארי או מכפר עזה לתל אביב, תיקחו ממנו את הרשיון

שמחה רוטמן:  לא

ישראל אייכלר: אנו לא חלוקים על התוצאה שבשני המקרים גם האגף לא ייקח ברציונל

ישראל אייכלר:  מנגד אנו חלוקים על המנגנון

ישראל אייכלר:  אנו סבורים שנכון לסדר את זה בתקש"ח ולייצר סוג של ודאות ויציבות

שמחה רוטמן: אם זה בתקש"ח, ובתנאי שאנו עוסקים בתקנות שהן הוראות קבע

שמחה רוטמן:  אם התקנות האלה הוראת שעה – אין בזה שום היגיון

מירי פרנקל-שור: לא מבינה

מירי פרנקל-שור:  יהיה תקש"ח?     

ישראל אייכלר: אמרתי בתחילת הדיון שבכל מקרה בלי קשר לדיון כיום הגענו למסקנה, וגם הצגתי את זה לשר ונתן לי אור ירוק להתקדם – לייצר מצב שבימים הקרובים אנו נוציא תקנה לא בכנסת אלא בסמכות השר להאריך אל"ף רשיונות שאמור לפוג תוקפם באוקטובר ובנובמבר כולל אימוני רענון וכו' מתוך הנחה סבירה שלאזרחי מדינת ישראל גם המגויסים וגם לאחרים יש קושי אובייקטיבי כרגע לבצע את כל הנושא של תקנת ההכשרות

ישראל אייכלר:  לכן אמרנו דבר פשוט – הדברים שעלו כאן כצורך - נעשה צ'ק ליסט מסודר

ישראל אייכלר:  אפשר להכניס את זה לפרוטוקול

ישראל אייכלר:  אנחנו נסדר את זה בתקש"ח

ישראל אייכלר:  אתה גם מכיר את גישת השר שהיא מרחיבה

ישראל אייכלר:  זה ייתן מענה זהה

בר כהן לוי: זה תקנות שלא יהיו תקש"ח

בר כהן לוי:  הן לא מצריכות אישור הוועדה

אורי בוצומנסקי: לגבי תקנה 11, ברישא כתוב: על אף האמור תקנה 2 ו-3

אורי בוצומנסקי:  בגלל התיקון שעשינו מוקדם יותר בתחילת הדיון בתקנה 2 אנו לא רוצים לאבד את בדיקת המסוכנות

אורי בוצומנסקי:  בדיקת המסוכנות צריכה להתבצע גם לגבי אותם אנשים שבתקנה 11 ולכן זה צריך להיות: על אף האמור בתקנה 2א ו-3

שמחה רוטמן: תעשו את זה בנהלים שלכם

שמחה רוטמן:  לא יודע אילו כלים יש לכם לבדוק מסוכנות לאדם שעומד ב-11א2 או לאדם שהוא אזרח זר

אורי בוצומנסקי: אבל לא רוצה שתקנה 11 תאפשר לי לחמש מישהו בלי שבדקתי

שמחה רוטמן: תעשו את זה בנהלים שלכם, מאחר שאין לכם שום אפשר להחיל את תקנה 2 על אזרח שבדי

אורי בוצומנסקי: אבל לא כולם בתקנה 11 זה אזרחים זרים

שמחה רוטמן: אבל תקנה 11א1 יכולה להיות אזרח זר או תושב זר ואין לך יכולת ואז תהיה חסום לתת לו

שמחה רוטמן:  תקנה 11(2) יכולה להיות מישהו שהוא לא אזרח ישראל שאין לך הכלים לעשות לו הארכת מסוכנות מסיבות שלא מרחיב פה

שמחה רוטמן:  לכן תעשו את זה בנהלים

שמחה רוטמן:  זה כתוב

בר כהן לוי: בכל מקרה יפעלו פה לפי החוק

בר כהן לוי:  עוד הערה טכנית – לגבי סעיף 3ו, הפנינו שם לסוחר מורשה

בר כהן לוי:  אציין לפרוטוקול, שאנו מבקשים לבחון את ההפניה לסעיף

בר כהן לוי:  כרגע הפנינו לסעיף 5א

בר כהן לוי:  אנו רוצים לבדוק אם נכון יותר להפנות לסעיף 3א

בר כהן לוי:  מבקשים לציין זאת לפרוטוקול ונעשה את בדיקה

צביקה פוגל: הפסקה של 1:20, עד 21:00

צביקה פוגל:  עד אז אנו מתכנסים מספר אנשים מצומצם כדי לדון על כל הדברים שהיו לנו עליהם אי הסכמות בתקנות כדי לאשר אותם

צביקה פוגל:  חוזרים הנה, עוברים על התקנים, מצביעים, ומאשרים את ההצעה שהוצגה לוועדה

צביקה פוגל:  יש לנו 1:20 שעות לשבור את הראש, משרד לביטחון לאומי, משרד המשפטים, הייעוץ המשפטי של הוועדה, שמחה – אם תרצה להצטרף, אני

צביקה פוגל:  שוברים את הראש על כל הנושאים שהיו אי הסכמות עליהם או כאלה שראויים לדיון נוסף בתקנות, חוזרים לפה, עוברים על התבחינים, מאשרים אותם ומאשרים את ההצעה כולה היום

צביקה פוגל: אני מחדש את הישיבה

צביקה פוגל:  עשינו מספר קבוצות עבודה שבהן עברנו על הנושאים בהם התלבטנו בכל הנושא של התקנות

צביקה פוגל:  נעבור עליהן לראות שהן מסוכמות

צביקה פוגל:  מייד אחרי זה עוברים על התבחינים ועוברים להצבעה

צביקה פוגל:  בואו נעשה את זה זריז ורק מי שיש לו משהו רלוונטי שיכול לסייע לנו בתהליך קבלת ההחלטות

צביקה פוגל:  גלעד, נעבור סעיף-סעיף מהתקנות איפה שהיו לנו אי הסכמות

גלעד נווה: בתקנה 2 עלו כמה שאלות, בין היתר לגבי הנושא של תקנה 2א4ב

עמית הלוי: אנחנו עוד ב-2(1), הייתה לנו הצעה לגבי עולה חדש

עמית הלוי:  רצינו להוסיף 1(2) ב ולומר שלגבי עולה חשד, שלא יהיה חייב 3 שנים שלא ייצר לו תמרוץ שלילי, אלא כפי שייקבע על ידכם בתקנות

עמית הלוי:  זה 2א4ב

שמחה רוטמן: לגבי השלוש שנים, כפי שאמרנו בסבב הראשון, הבעיה שעולה חדש, לא משנה באיזה גיל מגיע, צריך שלוש שנים

שמחה רוטמן:  יש בעיה שהועלתה בדיון שנאמרה שלמשטרה יש קושי ובעיה לאתר ר"פ שלו, איך התנהל בשלוש השנים האחרונות

שמחה רוטמן:  בחלק מהמדינות זה כן נכון, בחלק לא

שמחה רוטמן:  אני אומר, לאפשר לחרוג ממגבלת שלוש השנים בהתאם לנוהל שייקבע, ואז תפעילו את שיקול הדעת שלכם, תגידו: יש מדינות שבהן הוצגה תעודת יושר – זה מספיק לנו, יש מדינות שכן, יש שלא

שמחה רוטמן:  תעשו את זה בנהלים פנימיים אבל שזה לא יהיה בחסם קשיח; שיהיה בשיקול דעת, שלא יהיה מצב שאדם עולה לארץ וה-3 שנים לא יכול, אפילו שגר בישוב זכאי, אדם עולה בן 40 לארץ, שלוש שנים לא יוכל לקבל נשק

ישראל אייכלר: זה נושא שהוא לגמרי אצל משטרת ישראל

תמי בן שושי: אסביר

תמי בן שושי:  אנו לא מסוגלים להתחיל לבדוק כל עולה חדש שאנחנו נבדוק מאיזו ארץ בא, ויש אנשים שיש להם רק מודיעין, שזו תהיה הבעיה לגביהם, וכאלה שזה ארגוני פשע שזה רק מודיעין ואין ר"פ לגביהם ואני לא אגע את זה, כך שזה בכל מקרה אני לא מקבלת

תמי בן שושי:  אני אהיה בקשר עם רשות האוכלוסין, ואבדוק אחד-אחד ואתחיל לנמק את זה? זה מוסיף עבודה מטורפת ולא נותן לי פתרון

שמחה רוטמן: מבין שזה מוסיף עבודה מטורפת

שמחה רוטמן:  אני חושב שבייחוד לאחר שהוסבר לנו בתקיפות רבה אגב  על ידי משטרת ישראל שכאשר מדובר בדיפלומט זר, הסמכות היחידה לבדוק את ההיסטוריה שלו זה המשטרה, וגם כשמדובר במי שהוא מאבטח, זה רק המשטרה תסתכל ותבדוק עליו

שמחה רוטמן:  כאשר מדובר בעולה חדש שמדינת ישראל הכירה בו וברוב מדינות העולם דורשים ממנו תעודת יושר כדי לעלות, אני חושב שההסתכלות על כולם, אם אין לי עליו מידע, ההנחה שלי היא שהבעיה שיקבל נשק, בעיניי זו הסתכלות שאיני יכול לקבלה לגבי עולים חדשים

שמחה רוטמן:  צר לי שזה מקשה

שמחה רוטמן:  אנו משקיעים הרבה מאוד בעלייה

שמחה רוטמן:  זה דורש התמודדות אחרת

עמית הלוי: יש לי הצעת פשרה

עמית הלוי:  אולי נאמר שמדינות שבהן יש ר"פ עולה חדש - ממדינות שבהן התקבל רישום פלילי - חלק ממה ששמחה הציע פה, שזה יהיה בנהלים שלכם; יכל להיות גם בסוג כזה של נוהל- - -     

שמחה רוטמן: אפשר לעשות ממדינות בתוספת שלגבי התוספת השר, בהסכמת שר הקליטה, יוסיף

אורי בוצומנסקי: כמה מדינות מדובר, מה יש להם, מה אין להם

שמחה רוטמן: לכן אני מפנה אתכם לשיקול דעת בנוהל

שמחה רוטמן:  אני מבקש מכם דבר אחד בשלב זה - אחרי שזה יהיה נתחיל לשגע אתכם אחרת אבל כעת אני מבקש מכם דבר אחד: שהמגבלה הקשיחה שמונעת הפעלת שיקול דעת או הכנת נוהל לזה, תרד

שמחה רוטמן:  לדבר הזה תרד

שמחה רוטמן:  תגידו לי אחר כך – אתם צריכים עוד זמן לנוהל – לא אלחיץ אתכם

אורי בוצומנסקי: תנאי הסף הם לא של המשטרה

אורי בוצומנסקי:  הם נקבעים פה בתקנות

שמחה רוטמן: אנו רוצים לתת וויבר לדרישה של שלוש שנים רצופות מגורים בארץ לעולים חדשים

שמחה רוטמן:  עד כמה וויבר, לפי מה ולפי מי – תקבעו בנהלים, אבל הוויבר שהופך את זה לקשיח, רוצים

ישראל אייכלר: כיוון שגיבשנו את זה בדיונים מול השר, מי שהציג את העמדה של חובה של שהייה של שלוש שנים – משטרת ישראל - זה היה נציגים של חטיבת המודיעין לעניין היכולת לאגם מודיעין, הערכה וכו'

ישראל אייכלר:  זו עמדה של משטרת ישראל לחלוטין והיא גם הסמכות לקבל החלטה אם לסגת מכך

עמית הלוי: הרציונל מובן ואני אישית מסכים לו אלא אומר פה חבר הכנסת רוטמן, שאנו רוצים להסיר את המגבלה, שלא יהיה הדי פולט

עמית הלוי:  לכן אנו אומרים – בכפוף לנהלים שתקבע משטרת ישראל, אולי תראו שמדינות שבהן יש ר"פ, היו 2,000 איש מארצות הברית שמגיעים כל שנה בשנים האחרונות, חלקם ממקומות שצריך לתת להם את כלי ההגנה הזה, הם מתרעמים על כך בצדק – בארצות הברית קיבלו את ההגנה הזו

עמית הלוי:  לכן אנו אומרים: תשאירו את זה פתוח

עמית הלוי:  לא סוגרים כלום

ישראל אייכלר: אומר ביושרה: כיוון שאני מכיר את העבודה במשטרת ישראל, החבורה שיושבת פה שהיא חבורה מצוינת, אין לה בהכרח הסמכות לקבל החלטה כזו

ישראל אייכלר:  אלה דברים שצריכים להתקבל בדרגים נוספים

תמי בן שושי: גם רוצה להסביר שתעודת מידע פלילי היא כותרת

תמי בן שושי:  גם פה אצלנו תכתוב לאדם שיש לו תקיפה סתם = מאחורי תקיפה סתם פעם אחת אאשר ופעם אסרב

תמי בן שושי:  איני יכולה ללמוד מזה כלום

שמחה רוטמן: אני טוען שעולה חדש שאני יודע ממסגרות אחרות איזו ויה דולורוזה אנו מעבירים עולים חדשים כדי שיציגו תעודה, אישור מה-FBI שהם בסדר, כשאדם מגיע מארצות הברית ויש לו בבית לו נשק אחד אלא מחסן נשק והוא בא לארץ והולך לגור בישוב מסוכן ומשך שלוש שנים מסתובב מפוחד, אני לא מוכן לקבל את המציאות הזו

שמחה רוטמן:  לא נערכתם לזה – אין בעיה

שמחה רוטמן:  לכן לא אומר לכם עכשיו: תנו; אני רק אומר - אני מאפשר לכם לעשות נוהל

שמחה רוטמן:  לא מחייב אתכם

שמחה רוטמן:  התנאי הזה של שלוש שנים בקשר לעולה חדש לא קיים

שמחה רוטמן:  מה שיהיה קיים במקום זה – נוהל שתעשו

שמחה רוטמן:  איך תעשו אותו – נשב אחר כך, לא בלחץ, לא בזמן מלחמה

שמחה רוטמן:  אבל המגבלה הזו אני לא שלם איתה וגם חברי הכנסת האחרים, אני חושב, גם עמית

שמחה רוטמן:  אני לא אומר לכם: תנו

שמחה רוטמן:  רק המגבלה הזו שמונעת הפעלת שיקול דעת לא קיימת לגבי עולה חדש

עמית הלוי: מניח שגם גופי המודיעין יאמרו לכם

עמית הלוי:  המגבלה המודיעינית היא לא לכולם אותו דבר

עמית הלוי:  תשאירו את זה פתוח

שמחה רוטמן: קחו בפרופורציה

שמחה רוטמן:  יש המון אנשים שיש עליהם הרבה מידע מודיעיני ומחזיקים טילי לאו במדינת ישראל, בלי אישור של ישראל, למיטב ידיעתי

שמחה רוטמן:  אנו מקפידים ומקשיחים מאוד על שומרי החוק, על העולים החדשים, על האנשים הטובים כדי לתפוס את האולי מקרי קצה

שמחה רוטמן:  בסופו של דבר אנו עושים קצת חוסר פרופורציות עם עצמנו

שמחה רוטמן:  אדם היה עולה חדש, קיבל אישור מה-FBI שהוא בסדר

שמחה רוטמן:  החזיק נשק, מיומן בנשק יותר מרוב שוטרי מדינת ישראל ואנו לא נותנים לו ואפילו לא יכולים להפעיל שיקול דעת לתת לו

שמחה רוטמן:  זה בעיניי הזיה

תמי בן שושי: גם אנשים שהביאו תעודה ויש להם רישום פלילי אבל הוא לא רישום פלילי מאוד כבד, יקבלו אזרחות

שמחה רוטמן: בסדר, אז אל תיתני לו נשק

שמחה רוטמן:  תבקשי ממנו לראות את האישור מה-FBI, ותחליטי

שמחה רוטמן:  התאים לך לעלייה – אני, אם יש ספק, אין ספק – לא נותנת

שמחה רוטמן:  מאשר לך את זה

תמי בן שושי: זה תנאי סף

תמי בן שושי:  צריך להית במשרד לבט"פ

מירי פרנקל-שור: אבל אם אנחנו כותבים שאלא אם כן המציא עולה חדש רישום פלילי ממדינת מוצאו?     

עמית הלוי: היא אמרה: גם זה לפעמיםלא מספיק

עמית הלוי:  אני הצעתי את הצעת הפשרה הזו

עמית הלוי:  אמרה תמי – יכול להיות שיש עניינים מודיעיניים, אולי סוכני ביון

עמית הלוי:  אומר שמחה בצדק, שאנו אומרים: תשאירו לשיקול דעתכם

עמית הלוי:  אנו סומכים על משטרת ישראל ולא מחייבים אתכם כרגע

צביקה פוגל: אנחנו מבינים את הצורך לשלוש שנים ו-27

צביקה פוגל:  הכול ברור

צביקה פוגל:  יחד עם זאת אנו משקיעים מאמצים אדירים להביא לפה עולים חדשים, להכניס אותם לישובים מזכים, לישובים ביהודה ושומרון, לישובים לאורך הגבולות, לישובים בעוטף עזה ובסוף אני אומר לו: אתה לא יכול לקבל נשק

צביקה פוגל:  נראה לי לא נכון

צביקה פוגל:  לכן אני לא רוצה לקבוע שהוא כן מקבל את הנשק אבל רוצה לקבוע את העובדה שיש מישהו שכן יכול לשקול כי בשלוש השנים האלה משהו אחר עובד

צביקה פוגל:  זה יהיה לשיקול דעתכם

צביקה פוגל:  האם יהיה לשיקול דעתו של האגף או של המשטרה – לא רוצה להיכנס לזה בכלל

שמחה רוטמן: מבחינתי בכל מקרה זה מצומצם רק לתבחינים של ישוב מזכה, ו-1 ו-2, לא מדבר באופן גורף על כל התבחינים

שמחה רוטמן:  עולה חדש גם בישוב מזכה, ואנו נמצאים במצב שאנו שוללים לו את הזכות להגנה עצמית

שמחה רוטמן:  זו קצת בעיה

שמחה רוטמן:  בגלל שלא גר בארץ שלוש שנים, לא מפעילים שיקול דעת

שמחה רוטמן:  בעיניי זה קצת מנוגד לרציונל

אורי בוצומנסקי: אני מזכיר – אנו לא הרגולטור

אורי בוצומנסקי:  הרגולטור, לסטות מתנאי הסף ביום שלאחר התקנות, שאני לא אחראי על זה

צביקה פוגל: בסופו של דבר אנו שומעים את דעתכם המקצועית, מנסים להתחשב בה, לא מתווכחים איתה כמעט, אבל אנו לא פה על תקן גלגל נוסף

צביקה פוגל:  יכול להיות שנקבל החלטה בניגוד להמלצתכם ותצטרכו לעשות אותה

תמי בן שושי: זה צריך לעמוד- - -     

צביקה פוגל: לכן אני מפנה את דבריי למשרד לביטחון לאומי, ואומר: המשרד לביטחון לאומי יצטרך לקבוע אותם נהלים שיגדירו, איך פה אנו כן יכולים לתת לעולה חדש שבחר לחיות חייו בישוב מזכה והוא לא שלוש שנים

עמית הלוי: ישראל אמר פה – הוא לא איש המודיעין אבל בכמה סעיפים, תמי, סעיף 8, 11, אמרנו שעל פי התקנות, אחרי שמשטרת ישראל אישרה

עמית הלוי:  הופיע לא פעם ולא פעמיים

בני סלומון: מדובר באוכלוסייה שהיא קטנה מאוד, והיא נבחנת בצורה שונה לחלוטין ממה- - -     

עמית הלוי: נאמר בדיון הקודם שזה אמור להיות 18,000

עמית הלוי:  אמר פה האחראי על מתנדבים במשטרת ישראל אבל עזוב את המספרים

עמית הלוי:  מבחינת הנוסח שצביקה מוביל פה, אני אומר: כפי שייקבע על ידי האגף, באישור משטרת ישראל

תמי בן שושי: אנו לא יכולים לתת חוות דעת מסוכנות על מישהו שעשה עבירות בחו"ל ואין לי המידע

צביקה פוגל: אז אל תיתני אישור

תמי בן שושי: אז תחליטו שלא צריך חוות דעת מסוכנות

צביקה פוגל: אני לא יכול להחליט על חוות דעת מסוכנות

צביקה פוגל:  אני יכול לקבוע מה התנאים

צביקה פוגל:  אתם תקבעו מה מותר ומה לא, ואם הוא לא עונה לתנאים, אל תיתנו לו רשיון נשק

צביקה פוגל:  אם אתם לא מצליחים לקבל לגביו את המידע, אל תיתנו חלו אישור, אבל אל תפסלו אותו מראש

שמחה רוטמן: פה אדפוק על השולחן, במחילה

שמחה רוטמן:  הנחת העבודה שלכם, שעולה חדש שמגיע מארצות הברית עם אישור מה-FBI שמגיל 0 עד גיל 40 כשעלה אפילו על זריקת סיגריה לא עצרו אותו, הנחת העבודה שלכם - הוא מסוכן ורק אחרי שלוש שנים בארץ הנחת העבודה תשתנה? במחילה, אם זו הנחת העבודה שלכם - תשנו אותה

בני סלומון: זו לא הנחת העבודה

שמחה רוטמן: לכן אתם יכולים לתת לו אישור שאין לכם אינדיקציה שהוא מסוכן ולכן תיתנו אישור

שמחה רוטמן:  אתם מן הסתם לאורך השנים קרה שנתתם אישור גם למישהו – אי אפשר לקבל את זה

בר כהן לוי: התקנות האלה גובשו על ידי המשרד בשיתוף מלא עם המשטרה שהיא גוף של המשרד לביטחון לאומי

בר כהן לוי:  אומנם המשרד הוא הרגולטור

בר כהן לוי:  ברגע שעמדת המשטרה כרגע היא שקיימת מניעה, אני חושבת שאנו כן צריכים להבין רגע את העמדה

בר כהן לוי:  ודאי שהמשרד לא יכול לקבוע נהלים, אין לנו המידע ביחס למדינות, ביחס לר"פ, אנו גם לא עושים זאת בשגרה

בר כהן לוי:  דובר על נהלים שהמשרד יקבע

עמית הלוי: לא ביקשנו

עמית הלוי:  כמו בסעיף 8

שמחה רוטמן: יש פה כמה וכמה נהלים שייקבעו באישור משטרת ישראל

עמית הלוי: כמו שמתנדבים, שהמשטרה אישרה את כשירותו, כמו על ממונה על אבטחה שהמשטרה אישרה כשירותו - גם פה עולה חדש כפי שייקבע בנהלים, ושמשטרת ישראל אישרה כשירותו

בר כהן לוי: האגף לא יודע לקבוע נהלים כאלה

בר כהן לוי:  לאגף אין המידע ביחס למדינות שונות, הר"פ שלו, מה הטיב שלו

בר כהן לוי:  זה בטח לא משהו שאנחנו ערוכים לתת לו תשובה מספקת, מלאה, לדעתי

עמית הלוי: עזבי נהלים

עמית הלוי:  רק שמשטרת ישראל אישרה כשירותו

צביקה פוגל: אני מתעסק עם כל הנושא של התקנות והתבחינים לא מעט זמן

צביקה פוגל:  הכנסתם אותי לעניין

צביקה פוגל:  אני יודע שלכל הדברים האלה שאנו מאשרים פה היום אין יכולת להכניס מחר בבוקר

צביקה פוגל:  צריך להיערך אליהם וצריך להכין אותם

צביקה פוגל:  ברור לי

צביקה פוגל:  אז גם את זה תכינו כי ככה אנו חברי הכנסת חושבים

צביקה פוגל:  אנו חושבים שאם מדינת ישראל השקיעה מאמץ להביא עולים חדשים מארצות ניכר, ולגור בישוב מזכה, לא יכול להיות שאגיד לו: אתה מבין כל הישוב תהיה אחד בלי נשק

צביקה פוגל:  לא יהיה

צביקה פוגל:  לכן התנאי הוא קודם כל ישוב מזכה

צביקה פוגל:  אחרי זה תבחנו אתם את שאר התבחינים

צביקה פוגל:  לא התפקיד שלי לבחון אותם

עמית הלוי: סוכם – שאזרח ישראלי או תושב קבע בלבד ששהה בישראל באופן רציץ משך שלוש שנים שקדמו להגשת הבקשה, אלא אם כן – נעשה זאת סעיף 1ב, מדובר בעולה חדש שנמצא בארץ פחות משלוש שנים ורק משטרת ישראל אישרה כשירותו

שמחה רוטמן: משטרת ישראל מאשרת בכל מקרה

שמחה רוטמן:  אנו צריכים להוסיף ה: ביחס לעמידה בתבחין בפרט 1

מירי פרנקל-שור: זה לא לימודים ועבודה

מירי פרנקל-שור:  זה לגבי מגורים

שמחה רוטמן: תשאיר סעיף 1 כמות שהוא

שמחה רוטמן:  תוסיף סעיף ה שאומר: על אף האמור, ביחס לעולה חדש, מי שעלה מכוח חוק השבות, שהגיע לישראל מכוח חוק השבות, לא תחול הדרישה

שמחה רוטמן:  מוסיף סעיף – 2(1)(6), יקראו את סעיף 1 בלי המילים ובלבד עד הבקשה

מירי פרנקל-שור: בלי שום תנאים נוספים?     

שמחה רוטמן: הם קיימים

שמחה רוטמן:  אני רק משנה לו את סעיף 1

שמחה רוטמן:  יכול לעשות את זה בתוך סעיף 1

אורי בוצומנסקי: אתה לא צריך

אורי בוצומנסקי:  ניסוחית, תשאיר את 1 כפי שהוא, נקודה פסיק, ואז: לעניין עולה חדש המבקש לפי תבחין 1 – לא יהיה צורך בדרישת השהייה, ובלבד ששהה בישראל באופן רציף משך שלוש השנים שקדמו להגשת הבקשה או שהוא עולה חדש המגיש בקשה לפי תבחין 1

עמית הלוי: ואושרה כשירותו

שמחה רוטמן: זה כל שאר הסעיפים, אושרה כשירותו

שמחה רוטמן:  הגיע לישראל מכוח חוק השבות

עמית הלוי: אושרה כשירותו

שמחה רוטמן:   משטרת ישראל מאשרת כשירות של כל אדם

שמחה רוטמן:  לא רק שלו

שמחה רוטמן:  אין להם מבחן איך היא מאבחנת כשירות

שמחה רוטמן:  זה תנאי סף, פירוש: אני לא מסכל על הבקשה שלו בכלל אם לא היה 3 שנים

שמחה רוטמן:  הוא יכול לעבור את הסף

שמחה רוטמן:  אחרי שהוא עובר את הסף צריך בדיקה משטרתית כמו כל אדם אחר, רק שבעניינו היא תהיה יותר מורכבת

שמחה רוטמן:  שיעשו את זה

אורי בוצומנסקי: פה אתה מכניס כל עולה חדש, לא משנה מהיכן הגיע והאם יש לי מידע או לא

שמחה רוטמן: לא, לכל עולה חדש מותר להגיש בקשה שמבקש לפי תבחין 1, אם לא עומד בתנאי הגיל, דברים אחרים

שמחה רוטמן:  תגיד בנהלים שלך כשאני צריך לבחון מסוכנות של אדם רגיל אני בוחן תוך שבוע, וכשאני רוצה לבדוק מסוכנות של עולה חדש תכתבו בנהלי העבודה שאתם צריכים חודשיים? בסדר

שמחה רוטמן:  אז ייקח לכם יותר זמן

מירי פרנקל-שור: אבל אתה צריך להסמיך אותו לבדוק מסוכנות

שמחה רוטמן: אבל אני בודק מסוכנות של כל מבקש

עמית הלוי: אתה אומר- - -     

שמחה רוטמן: התקנות לא מפלות

שמחה רוטמן:  איפה הבדיקה המשטרתית – היא מופיעה ביש קצין שאישר

שמחה רוטמן:  תקנה 2ב

שמחה רוטמן:  אז קצין המשטרה, כשמגיע לו מישהו שהוא משפחת פשע, לוקח לו הרבה זמן ואולי לא מאשר, כשמגיע מישהו שיש לו ר"פ קטן, לוקח לו יותר זמן

שמחה רוטמן:  כשמגיע עולה חדש, יסתכל ויעשה לעצמו כללים כמה הוא צריך כדי לבדוק שאינו מסוכן אבל אני לא יכול להכתיב לו את זה ולא את התקנות, ונשאל אותם אחר כך למה הוא לא מתעכב אבל לא צריך לייצר חוק חדש

שמחה רוטמן:  זה קיים בכולם

תמי בן שושי: כלומר אם יהיה חסר לי מידע כדי לומר אם הוא מסוכן או לא, אני יכולה לומר שאין לי מספיק מידע

שמחה רוטמן: תבקשי מסמכים להנחת דעתך כפי שאת מבקשת מכל אדם

בני סלומון: בבדיקת מסוכנות היא לא מבקשת

שמחה רוטמן: אם תחשבי שהוא מסוכן, אל תיתני לו, ואם לא תחשבי שהוא מסוכן, תני לו

בני סלומון: אבל לא ייתנו לנו גישה

שמחה רוטמן: תגיד לו: אני לא מוכן לתת לך

שמחה רוטמן:  זה יהיה עניין שלך

שמחה רוטמן:  אני חושב שתוכל לתת לו

שמחה רוטמן:  אני חושב שהנחת העבודה שלא אתן – אני חושב שתבנה נהלים אצלך משטרתית איך אתה עושה בדיקת מסוכנות לאדם כזה

שמחה רוטמן:  יש לך או שיתופי מידע או תדרוש ממנו מסמכים

שמחה רוטמן:  תייצרו את הדברים האלה

שמחה רוטמן:  אני לא מוכן לחסום לעולה חדש את השער, ובמשטרה תצטרכו למצוא את הפתרונות איך לבדוק מסוכנות של עולה חדש, או שתניחו הנחה פרועה שאם אדם הגיע לארץ ואולי תבקשו מהם להכניס לנוהל שכשמגיש עולה חדש, שתבקשו דרך האגף שיגיש גם את תעודת היושר שקיבל מה-FBI כדי לעלות מארצות הברית, וזה ישכנע אתכם

שמחה רוטמן:  ואם זה לא ישכנע אתכם מספיק ועדיין תחשבו שהוא מסוכן אל תיתנו לו

צביקה פוגל: אנו לא יכולים לסגור את השער למי שהגיע לפה

צביקה פוגל:  אסור לנו כמדינה לעשות זאת

תמי בן שושי: כנראה שהבדיקה שלהם היא כזו או אחרת, אבל מכאן ועד ללכת- - -     

צביקה פוגל: אם לא יניח את דעתכם, אל תיתנו לו

תמי בן שושי: אבל אין היום אופציה שאני לא יודעת לומר

אורי בוצומנסקי: אני לא יכול להגן על העמדה שלי כי אין לי נתונים, אין לי מידע

אורי בוצומנסקי:  על בסיס מה שללתי לו? על זה שאין לי מידע?     

צביקה פוגל: איזה מידע יש לך אחרי שלוש שנים?     

תמי בן שושי: גם משרד הבריאות יהיה באותה בעיה אני מניחה

אראלה גולן: אפשר לקבוע בנוהל שיש הגבלה כמה זמן מינימלי שהוא בארץ יש ההגבלה הזן

אראלה גולן:  מניחה שיש עוד כל מיני הגבלות של חצי שנה או שנה לתוך השהות שלו בארץ, ועדיין שלא יהיה 3 שנים

אראלה גולן:  זה יכול להיות בנוהל, משהו קצת יותר מידתי

שמחה רוטמן: כרגע אין לכם שיקול דעת

שמחה רוטמן:  הוא אפילו לא יכול להגיש את הבקשה

שמחה רוטמן:  אני אומר: תגיש בקשה – תתחילו להפעיל שיקול דעת, עד שתבנו את הנוהל

צביקה פוגל: אנו לא יכולים לקבל החלטה אחרת, אין לנו ספק

צביקה פוגל:  סעיף הבא

גלעד נווה: נושא נוסף עלה במסגרת תקנה 2, נושא הגיל

גלעד נווה:  מה שב-4ב כרגע, תבחינים שמדברים על שנת שירות סדיר כלוחם או שירות אזרחי וכו'

גלעד נווה:  שם עלתה הצעה, לייצר סוג של מדרג

גלעד נווה:  מדברים פה על שנת שירות שהיא שנה אחת ללוחם, שנתיים לשירות לאומי אזרחי או צבאי, ולגבי אישה, משאירים את הנוסח שקיים כרגע

ישראל אייכלר: התייעצנו בנושא הזה ומקבלים את ההערה, שוב - רק לתבחין של מגורים

ישראל אייכלר:  עיסוק כולל את המגורים

ישראל אייכלר:  זה תת קטגוריה

אורי בוצומנסקי: עמדת מפכ"ל המשטרה שלגבי שנת שירות זה משהו שהיה רוצה לבחון לעומק ולכן היינו רוצים שזה יישאר כהוראת שעה ולא כהוראת קבע

צביקה פוגל: בסדר גמור

צביקה פוגל:  תגדירו לנו את זה בסוף בצורה מסודרת על מה אנו קובעים שהן הוראות שעה

שמחה רוטמן: הם ביקשו, שהאישה ששנת שירות או שנת שירות אזרחי- - -     

בר כהן לוי: אזרחי כולל גם וגם ונעשה בדיקה נוספת

שמחה רוטמן: הם רוצים שסעיף 2 שנותן לאשה - יהיה הוראת שעה, לשנתיים

בר כהן לוי: גם השנתיים של הגבר

עמית הלוי: אנו מבקשים שהוראות השעה יהיו לפחות לשלוש שנים

מירי פרנקל-שור: בואו לא נדון עכשיו בהוראות שעה

מירי פרנקל-שור:  בואו נעשה סדר בסעיף קטן (ב)

צביקה פוגל: אגב, כל מי שמבקש משהו בהוראות שעה, אני מבקש שתחשבו על זה היטב מה אתם באמת רוצים כי נדמה לי שזו לא הגישה של השר

צביקה פוגל:  בבקשה

עמית הלוי: היה סעיף נוסף, ב3, לגבי אנשים שעומדים בתבחינים 1 ו-2, שהוא זכאי, והם מד"א, גופי הצלה

עמית הלוי:  הם בדרך כלל מגיעים לאירועים האלה, בפרונט של האירוע, ומדובר באנשים מהציבור החרדי, מציבור אחר

ישראל אייכלר: יש תבחין מתנדב בגופי הצלה

ישראל אייכלר:  נעבור לתבחינים בהמשך

ישראל אייכלר:  זה הנושא של מתנדב במד"א, זק"א וכו'

איציק צ'יפרוט: מדבר על גיל 27

איציק צ'יפרוט:  הם הראשונים בשטח

איציק צ'יפרוט:  כל מי שהוא פירסט ריספונדר לתת לו את ההקלה

ישראל אייכלר: אנו מתנגדים לזה לחלוטין, כי יש פה רציונל שמלווה אותנו בצורה ברורה ונתמך בעמדת גופי הביטחון

ישראל אייכלר:  יש לנו המלצה של גם שב"כ וגם משטרת ישראל שאומרת כך: ההתעקשות שלנו על 27, מי שבין 21 ל-27, ובלבד- - - שירות צבאי, ומעל גיל 21 ללא תלות בשירות צבאי, מתבסס על העקרונות הבאים: גיל 27 נחשב מבחינת גופי הביטחון, גיל שאדם מתיישב, מפתח משפחה וכו'

ישראל אייכלר:  מתחת לכך הוא עלול להיות הרפתקן וכו'

ישראל אייכלר:  לכן התפיסה אומרת ששירות בגופי ביטחון מכניס אותו למסגרת, למשמעת, להכרה וכיבוד של כללים

ישראל אייכלר:  זו העמדה הקיימת כיום

ישראל אייכלר:  ככל שאתם אומרים: נאפשר גם למתנדב וכו'- - -     

שמחה רוטמן: לא

שמחה רוטמן:  תוסיף את זה ל-ב

שמחה רוטמן:  מבין מה שאמרת לגבי ג

שמחה רוטמן:  קיבלתי את הטענה שלך לגבי ג

שמחה רוטמן:  אבל לגבי ב, הוא לא גר בישוב זכאי אבל השלים שנת שירות סדיר כלוחם

שמחה רוטמן:  היום אם גר בישוב זכאי, אם השלים שנת שירות סדיר כלוחם אתה נותן לו למרות שהוא לא בן 27

ישראל אייכלר: כי הוא חשוף לכאורה לסיכון

שמחה רוטמן: תוסיף: חשוף לכאורה לסיכון, שירת שנת שירות סדיר כלוחם או סיים שירות

שמחה רוטמן:  או שזה אשה שהשלימה שנת שירות וחשופה לסיכון אך לא כי היא תבחין 1 או 2 אלא כי היא מתנדבת במד"א והיא פירסט ריספונדר

ישראל אייכלר: אי אפשר לפרוץ את זה

שמחה רוטמן: היא קופצת לכל מיני מקומות

שמחה רוטמן:  לא מתנדבת במד"א חלילה

שמחה רוטמן:  אתם דואגים למתנדבים

שמחה רוטמן:  היא מתנדבת פעילה באחד הגופים המנויים להלן משך שנה לפחות ועל פי הנוהל – מתנדבת במד"א, זק"א, רגע של אמת, איחוד הצלה ישראל או גוף שהשר הכריז עליו כגוף הצלה

עמית הלוי: אני מבין למה אתם מתנגדים

עמית הלוי:  לא רוצים לפרוץ את מה שאתה אומר

עמית הלוי:  הבחור גר בביתר עלית אבל הוא פרמדיק של מד"א

עמית הלוי:  לא מגיע לו כי הוא מתחת לגיל 27 אלא אם כן עשה שנה צבא

עמית הלוי:  לא עשה שנה צבא לוחם או שנתיים צבא רגיל שאושר עכשיו או שנתיים שירות לאומי אזרחי אבל מתנדב במד"א או בזק"א אבל ישוב זכאי

עמית הלוי:  לפחות לו תיתן

ישראל אייכלר: אתם יוצרים פה מורכבויות – אני מתקשה להבין את זה, איך האנשים שלנו בסוף יתרגמו את זה לנהלי עבודה? חייבים להיות כללים ברורים

מירי פרנקל-שור: הוא מבקש ב-ב, בנוגע לעמידה בתבחינים שבפרטים 1 ו-2, הוא מבקש להוסיף את 5

ישראל אייכלר: אנו מתנגדים

שמחה רוטמן: זה עניין בירוקרטי שיחסוך לכם זמן

שמחה רוטמן:  לכאורה כל אדם שמתנדב בזק"א יסביר לכם, למה זק"א נכנסת לפרט 2 והוא יסביר לכם כמה הוא מסתובב באזורי סיכון

שמחה רוטמן:  במקום להתחיל את הפרוצדורה מולו על הכרה איפה מסתובב בזק"א ואיפה מסתובב, אם מתנדב ועומד בנוהל, תכירו בכל המתנדבים האלה ישר כמס' 2

ליאור אדרי: יש לא מעט אנשים שיש להם עיסוק בישוב זכאי, לא רק מד"א וזק"א

שמחה רוטמן: ולהם נתתם 1 ו-2

ליאור אדרי: לא

שמחה רוטמן: תעשו צמצום כפול

שמחה רוטמן:  גם צריך לגור בישוב זכאי וגם צריך להיות מתנדב באחד מאלה

עמית הלוי: אנו מדברים על אנשים שפנו אלינו בישוב זכאי רק מתחת לגיל 27

עמית הלוי:  רק בישוב זכאי

ישראל אייכלר: או יש הנחות עבודה בבסיס המהלך או אין

ישראל אייכלר:  יש הנחת עבודה שאומרת דבר פשוט: אדם מתחת גיל 27 לא זכאי להגיש בקשה, אלא אם כן ביצע שירות צבאי

ישראל אייכלר:  פרסנו את זה נקודתית לאוכלוסיות שנמצאות בסיכון ממשי והגדרנו את זה

ישראל אייכלר:  יש לסיים את זה בצורה ברורה

ישראל אייכלר:  אנו איתנים בדעתנו המקצועית, שיש לשמר את המצב הקיים ולהחריג רק מגורים ועיסוק

עמית הלוי: אנחנו איתך

עמית הלוי:  רק אדם שעומד במגורים ועיסוק

עמית הלוי:  רק יכול להיות אישה שהשלימה שנת שירות לאומי אזרחי, יכול להיות מתנדב של לפחות שנה, רוצה יותר - מתנדב של שנתיים

עמית הלוי:  רק אם הוא בישוב זכאי

עמית הלוי:  הרציונל שלכם

ליאור אדרי: יבואו חקלאיים - מגן על השטחים החקלאיים שלו

עמית הלוי: לא, חקלאי זה סעיף נפרד

קרן דהרי: למיטב ידיעתי גם שירות הביטחון הכללי יש לו עמדה בנושא לנושא גיל 27 לעומת 21

עמית הלוי: קיבלנו את זה

קרן דהרי: הם היו צריכים גם להישמע בהקשר הזה ואנו משנים את תנאי הסף ועושים פה החרגה

קרן דהרי:  גם מהטעם הזה אין אפשרות לאשר זאת כרגע

דוד לוי: אני מבין את הרצון לדייק ולהוסיף, זה ברור לנו, אך מצד שני – אל"ף, בשורה מאוד גדולה

דוד לוי:  אנו מבינים את זה

דוד לוי:  מי כמו השר לביטחון לאומי רוצה שיהיו לכמה שיותר אזרחים נורמטיביים נשק, אבל בסוף יש לזכור שאנו מדברים בתקנות סופר משמעותיות ביום אחד

דוד לוי:  זו המטרה העליונה, שלכל הלוחמים יהיה נשק

דוד לוי:  הוספנו שירות לאומי של שנה אחת ועוד הרבה מאוד דברים

דוד לוי:  בסוף אנו ב-22:30, יש פה אנשים שהגיעו מאזורי סיכון, שלא יכולות לחזור הביתה – למשל מעלה אדומים

דוד לוי:  והן לא מחזיקות ראש

דוד לוי:  זה נורא חשוב

דוד לוי:  אנו לא רוצים לצאת עם טעם חמוץ

דוד לוי:  קיבלנו והוספנו גם שנתיים שירות לא לוחם בגלל הרצון אבל בסוף – לא נתעסק בעתירות אבל יש להסתכל על זה

צביקה פוגל: ישראל, מקבל על עמדתך, אבל זה גם יופיע בהוראות שעה ונעשה מאמץ אחרי זה כן לתקן את זה

צביקה פוגל:  כרגע אני מקבל את עמדתך - לא נכניס את זה אבל זו קבוצת איכות שאנו לא יכולים להרשות לעצמנו להפסיד אותה

צביקה פוגל:  נצטרך למצוא את הדרך איך כן להכניס אותה  בשלב זה או אחר

מירי פרנקל-שור: ל-(ב1) – מי שהשלים שנת שירות וכו', זה לגבי שירות לאומי אזרחי ושירות אזרחי

עמית הלוי: רק לאומי אזרחי

מירי פרנקל-שור: לא יכול להיות

מירי פרנקל-שור:  מי ששירת שירות אזרחי – אותו דבר

מירי פרנקל-שור:  שירות לאומי גם כתוב

מירי פרנקל-שור:  הוספנו את השירות הלאומי אזרחי

צביקה פוגל: סעיף הבא

גלעד נווה: 	תקנה 5

גלעד נווה:  יש לפני זה המחיקה, שזה מוסכם

מירי פרנקל-שור: סעיף ג לתקנת שהפך ל-ד, בתקנה 2: נודע לפקיד רישוי

מירי פרנקל-שור:  יש פה בקשה למחוק

מירי פרנקל-שור:  קרן, אני חושבת שאת מתנגדת

מירי פרנקל-שור:  נודע לפקיד הרישוי שחדל להתקיים

מירי פרנקל-שור:  כרגע זה מופיע בסעיף קטן (ג)

קרן דהרי: כן, אנו מתנגדים להוריד את זה

שמחה רוטמן: אין לזה שום סיבה

שמחה רוטמן:  אל"ף, בטח לא במיקום הזה, אבל אין שום סיבה

שמחה רוטמן:  זה לא הגיוני

שמחה רוטמן:  זה הסעיף שמדבר על תנאי הסף

שמחה רוטמן:  יש סעיף שאומר, מתי מבטלים, והוא בהמשך

שמחה רוטמן:  כשיבטל, יש פה: נודע לפקיד הרישוי שחדל להתקיים לבעל רשיון תבחין, יש כללים מה עושה

שמחה רוטמן:  הביטול שנעשה בדרך אחרת, אם הוא מזהה, מבטל

שמחה רוטמן:  משרד המשפטים אומר: אני רוצה שכמו שיש תקופת התרעה על תבחינים - אני רוצה שתהיה תקופת התרעה על תנאי סף

קרן דהרי: לא רוצה תקופת התרעה אלא רוצה שתהיה לו זכות טיעון

שמחה רוטמן: יש לו זכות טיעון

קרן דהרי: זכות טיעון בדעיבד זה לא שווה ערך

שמחה רוטמן: אמרה נציגת משרד המשפטים בחלק הקודם של הדיון, שגם אם לא כותבים את זה, יש לו זכות טיעון ועכשיו נשאלת השאלה, האם כותבים לו את הזמן, והאם צריך לקבל שתי החלטות – פעם אחת שמקבלים התרעה ממשרד הבריאות

שמחה רוטמן:  את מבקשת מהאגף שיקבל פעם אחת ממשרד הבריאות, אומרים: אל תיתני לו

שמחה רוטמן:  יבוא מנהל האגף ויגיד: משרד הבריאות אמר לי לא לתת לך

שמחה רוטמן:  על מה ינהל איתו את השימוע?     

קרן דהרי: אולי יביא חוות דעת אחרת?     

ישראל אייכלר: היום כשיש לנו ביטול בריאות אנחנו עושים ביטול מיידי, ויש לו לאחר מכן לפי חוק הירייה זכות להגשת ערר וזה מתקיים

ישראל אייכלר:  הערר הזה - - על ידי משרד הבריאות, הוא מציג את המסמכים הנלווים

שמחה רוטמן: למי שיש לו כלים לבחון את זה

קרן דהרי: אנחנו נמצאים במצב אחר לגמרי, ואתה יודע היטב שרוב העתירות שמוגשות בעניין הזה נדחות

קרן דהרי:  אנו לא מדברים פה על דברים שהם שחור ולבן

קרן דהרי:  יש היבטים שמוסכם לגמרי שמסכנים או אותו או אחרים ולכן מאפשר לכם לשלול את זה לאלתר אבל יש מצבים אחרים שבהם אפשר לתת לו שהות סבירה ששבעה ימים זה בגדר הצעה לדבר הזה, לזכות הטיעון של חודש ניתנת כשמודיעים לו שלא עומד בתבחין

ליאור אדרי: אנו מקבלים ממשרד הבריאות

ליאור אדרי:  אנחנו רוצים לחדד

ליאור אדרי:  אנחנו מקבלים ממשרד הבריאות כן או לא

ליאור אדרי:  אני לא יודעת על מה הם ממליצים ולמה אומרים שלא כשיר

שמחה רוטמן: גם מטעמים של פרטיות, לא יודעים להפעיל על זה שיקול דעת

שמחה רוטמן:  לייצר עכשיו שבוע סתם, זה מיותר

שמחה רוטמן:  פשוט יבטלו אוטומטית כי הם לא יודעים למה

צביקה פוגל: שרונה, בבקשה

שרונה עבר הדני: לגבי עולים חדשים, אני רק מציינת עובדתית, כשעולה חדש מגיע, אין למשרד הבריאות מידע עליו, אין לו גם אפשרות לברר מול מדינות עולם

שרונה עבר הדני:  לרוב מדינות העולם אין מאגר מרכזי כפי שיש בארץ של אשפוזים פסיכיאטריים

שרונה עבר הדני:  זה עובדתית

שרונה עבר הדני:      לגבי הביטולים, לצערי בכל השיח שכחו את המילה התליה

שרונה עבר הדני:  לפחות לגבי מי שיש לו רשיון קיים, ונוצר מידע אחרי מתן – בין כי התקבל לאשפוז ובין כי ניתנה הודעת מטפל, בחוק הראשי, המלצת משרד הבריאות היא בדרך כלל להתלות את הרשיון – להפנות את האדם- - - שהוא מוסדר בחוק הראשי

שרונה עבר הדני:  אחרי הבדיקה אצל רופא בודק יש כבר תשתית יותר מבוססת של כן או לא

שרונה עבר הדני:  בחלק מהמקרים- - - שהאדם כשיר ואנו מסירים את ההתנגדות שלנו וההליך מסתיים, מכל מקום בחקיקה הראשית יש פירוט שלם על ההליך, בכל מקום שיש המלצה שלילית בין של משרד הבריאות ואגב כך בין של משטרת ישראל

שרונה עבר הדני:  זה הליכים שמתקיימים

שרונה עבר הדני:  בסופו של דבר לפחות בהליכים של התליות  רפואיות שנעשו על סמך המלצה ודאי אחרי רופא בודק או לאחר סירוב לרופא בודק, לדעתי העתירות האלה נדחות

שרונה עבר הדני:  מתי העתירה התקבלה – למשל, היה ספק כי התקבל מידע ממקור לא רפואי שהצביע על ספק לגבי הכשירות, ופקיד רישוי החליט בהתאם לסמכותו להפנות לרופא בודק, ואותו איש ערער, ובית המשפט קבע: אי אפשר להכריח מישהו להיבדק על ידי פסיכיאטר

שרונה עבר הדני:  בכל מקרה, אני שמה את המילה התליה

שרונה עבר הדני:  כשמדובר ברשיון תקף אז יש האמצעי של להתלות רשיון כולל הפקדת נשק

צביקה פוגל: היא אומרת שזה מופיע בחקיקה הראשית

ליאור אדרי: סעיף 12ג לא מדבר על התליה

ליאור אדרי:  אין התליה בחוק

ליאור אדרי:  זה אחת

ליאור אדרי:  שתיים, האם אתם מתחייבים כמשרד הבריאות לתת תשובה תוך שבוע? הוא יגיש לנו את הנימוקים הרפואיים מה הרופא הבודק

ליאור אדרי:  אנחנו נעביר אליך

ליאור אדרי:  תוכלי לתת תשובה תוך שבוע?     

שרונה עבר הדני: נושא של המשאבים והיקף הפעילות הגיעו למצב – על זה יש עבודת מטה שאתם מודעים אליה היטב

ישראל אייכלר: שבוע לא רלוונטי

שרונה עבר הדני: אין כוח אדם מתאים לנושא הזה

ליאור אדרי: אז לא תהיה תשובה תוך שבוע והוא יחזיק בנשק

מירי פרנקל-שור: אבל אם פקיד הרישוי שוכנע כי קיים צורך דחוף מטעמים של שמירת שלום הציבור, את יכולה לבטל

ליאור אדרי: אני יודעת למה היא לקחה לו את הנשק? אני יודעת אם הוא רוצה להתאבד, רוצה לרצוח את המשפחה שלו? לא

ליאור אדרי:  אז איך אתם מצפים שאפעיל שיקול דעת בתור פקיד רישוי, ואקח אחריות שפקיד הרישוי ייתן לו את הנשק  וירצח את כל המשפחה? מי מוכן לקחת אחריות על זה?     

קרן דהרי: מישהו צריך לקחת אחריות על זה

ליאור אדרי: אני לא מוכנה

קרן דהרי: אז את אומרת שיש לך חשש

קרן דהרי:  את אומרת משהו אחר - שהחריג יהפוך לכלל

ליאור אדרי: אין לי שום חוות דעת של רופא

ליאור אדרי:  אני לא יודעת לבחון מה מצבו הבריאותי, מה כשירותו הפסיכיאטרית ולא אקח סיכון כזה

מירי פרנקל-שור: אם אנו כותבים: אלא אם כן קיים חשש 0 מורידים את שוכנע פקיד הרישוי ונהפוך את זה לחשש שמטעמים של שמירה על שלום הציבור צריך- - - ב-ד, מה שהיה ג

קרן דהרי: כלומר הצד ההסתברותי יהיה יותר נמוך

מירי פרנקל-שור: בדיוק

ליאור אדרי: אין לנו אפשרות לבדוק את הדברים האלה

ליאור אדרי:  אל תטילו על פקיד רישוי את הצורך לבדוק עכשיו חוות דעת פסיכיאטרית

ליאור אדרי:  הוא לא רופא

ליאור אדרי:  אין שום סיבה שנהיה אחראיים לרצח או להתאבדות

ליאור אדרי:  אני לא מוכנה לקחת את האחריות ואף פקיד רישוי לא יעשה זאת

מירי פרנקל-שור: אבל אם זה לפי 3 – אני מבינה

מירי פרנקל-שור:  אם זה לפי 1? זה עניין אזרחות או תושבות קבע

ליאור אדרי: לא התעסקנו בזה בכלל

מירי פרנקל-שור: את אומרת – 3, אני לא רוצה את האחריות, את 1, למה לבטל לו? אני לא יודעת אם האזרחות שלו התבטלה

ליאור אדרי: למה זה כל כך מטריד, מי שהתבטלה לו האזרחות, שייקחו לו את הנשק? שיגיש ערר

ליאור אדרי:  מה בעייתי בזה?      

עמית הלוי: לא מטריד

ליאור אדרי: לא ניתן פה רשיון לצעצוע מסוכן

ליאור אדרי:  זה נשק

ליאור אדרי:  לא צריך להיות פה כל כך מתירניים

ליאור אדרי:  בדברים האלה אנו יודעים איפה או רוצים לגדר את זה

ליאור אדרי:  אדם שנשללה לו האזרחות, בדרך כלל זה מטעמים מאוד מיוחדים שלא יחזיק בנשק

עמית הלוי: אנחנו ליברליים

עמית הלוי:  רוצים שכל אדם – לתת לו, זו חובתו, חובתנו לתת לו נשק וזה בסדר, אלא אם כן המינימום - פוגע במישהו אחר

עמית הלוי:  אם יש חשש שראובן פוגע בשמעון זה התפקיד של המדינה להתערב, לומר: זה לא, והיא צודקת

עמית הלוי:  כשיש חשש היא לא צריכה להיכנס לזה

עמית הלוי:  היא פקידת רישוי

עמית הלוי:  כשיש בעיה או רפואית או זה - לא זכותה – חובתה להתלות את הרשיוו לקחת את הנשק

עמית הלוי:  יתכבד הבחור, יגיש ערר

עמית הלוי:  זה לא כל יום, שמגיע פסיכיאטר מחוזי ומבקש אשפוז או לא יודע מה

עמית הלוי:  אנחנו לא צריכים לבזבז את הזמן היקר שלנו כי יש פה תבחינים יותר רציניים

עמית הלוי:  הם צודקים

עמית הלוי:  הם יתלו את זה, יש אופציה לערר כמובן כמו לכל החלטה מינהלית

עמית הלוי:  פה ברירת המחדל, מירי, תראו שאת נותנת כלי שיכול להזיק

עמית הלוי:  זה הבדל גדול

עמית הלוי:  לכן זכותך להתלות

עמית הלוי:  את מונעת ממנו את היכולת ברגע שיש סכנה, להתלות ולהמשיך

עמית הלוי:  יש לו זכות ערר כמו בכל דבר

אורי בוצומנסקי: אני מזכיר ששרונה התייחסה לעניין עולה חדש כמו משטרת ישראל, ולמשרד הבריאות אין מידע לגבי עולים חדשים שלא שירתו

עמית הלוי: טוב שאתה אומר את זה

עמית הלוי:  אני שואל, מה קורה אחרי שלוש שנים? מה הטענה ששלוש שנים לא הייתה התפרצות? יש פה נקודה

צביקה פוגל: הסעיף הבא

גלעד נווה: 5ב לגבי ספורטאים

עמית הלוי: היא העלתה פה טענה, אמרה: בניגוד לענייני המשטרה של עולה חדש, שהם יכולים לקבל ר"פ, יש להם כלים, ואם לא, שלא ייתנו

עמית הלוי:  לגבי משרד הבריאות לעומת זאת, היא אומרת: אנחנו מבקשים ממשרד הבריאות פידבק

עמית הלוי:  זה שרופא המשפחה חתם זה לא אומר

עמית הלוי:  אדם סידר לעצמו רופא משפחה שיחתום

עמית הלוי:  יש פידבק, יש תיק רפואי לכל אדם

עמית הלוי:  לגבי אדם בחו"ל FBI לפעמים נותן במדינות שיש לנו, גם זה לא תמיד, אבל לגבי הדבר הבריאותי אין לנו מידע לגביו

עמית הלוי:  יש פה נקודה שצריך לחשוב עליה

עמית הלוי:  זה מערער על העניין הזה אצלי לפחות

עמית הלוי:  אולי אפשר לקבוע – אנשים שמגיעים לישובים זכאיים, זכותם, כמו שאמר שמחה בצדק

אורי בוצומנסקי: שני גורמים מאשרים לפי חוק – משרד הבריאות וממשלת ישראל

אורי בוצומנסקי:  אותם אנשים, אין לנו המידע

אורי בוצומנסקי:  אולי אם תכתוב נהלים, אולי בעתיד נוכל לעשות את זה

עמית הלוי: פתחנו את האפשרות

עמית הלוי:  עליכם לקחת בחשבון – כרגע זה רק קצין משטרה, לכן הערתי – קצין משטרה כמשמעותו בסעיף 11 קבע כי אין מניעה למתן רשיון מטעמים של שלום הציבור

עמית הלוי:  בהקשר הזה יש לומר, שגם משרד הריאות, אתם צריכים לקחת את זה בחשבון, כשאתם נותנים, שאנשים באים בלי תיק רפואי, צריך לקחת את זה בחשבון

עמית הלוי:  לא אומר שצריך למנוע את זה לגבי עולה חדש כי אין תיק רפואי

עמית הלוי:  יש פה נקודה שהם מעלים, יש לומר זאת בקול רם שקצין המשטרה שיבחן את שלום הציבור צריך לקחת בחשבון

תמיר דורטל: - - של משרד הבריאות

איציק צ'יפרוט: אני לא מציע לבקש מכל אדם, גם לא כל עולה חדש

איציק צ'יפרוט:  אין סיבה להכניס אותו לאירוע הזה

איציק צ'יפרוט:  גם רואים את שיעורי ההצלחה של הבדיקה הזו בעולם הארגוני

צביקה פוגל: נתקדם, חברים

צביקה פוגל:  הסעיף הבא

צביקה פוגל:  3ז

בר כהן לוי: סוכם שזה יעבור לתבחין, פשוט יופיע ב-3ז

בר כהן לוי:  כל סעיף 3ז לא יהיה פה אלא בתבחין

עמית הלוי: לגבי הספורטאים, תקנה 5ב

עמית הלוי:  אמרנו – תוך שימוש וכו' למעט ספורטאים במצב שהוכרז חירום

שמחה רוטמן: תקנה זו לא תחול בעת שמתקיים מצב מיוחד בעורף

ישראל אייכלר: עמדתנו לאחר התייעצות – גם התייעצנו עם השר בהפסקה – היא ברורה ונחושה שאנו סבורים שהתבחין ניתן לספורטאי לצורכי ספורט לגוניו, לא לצורכי הגנה עצמית, ולכן יש ליצור את הבידול

ישראל אייכלר:  לגבי ספורטאי, נדבר בהמשך כשנגיע לתבחינים, ספורטאי אולימפי, שמנו הצעה למגבלה של שני כלים

ישראל אייכלר:  הגדלנו לשלושה גם משיקולים רחבים אבל גם בגין שיח מוקדם מול התאחדות הקליעה

ישראל אייכלר:  יש פה הקלה במקביל

ישראל אייכלר:  היום בתבחין של ספורטאי יש שתי קטגוריות – אחת של ירי אולימפי

ישראל אייכלר:  בתקנות שמנו הצעה לשני כלים

ישראל אייכלר:  הגדלנו אותה לשלושה וזה הקלה

ישראל אייכלר:  יוכל להוציא רשיון לשלושה סוגי כלים שונים תחת הקטגוריה של ספורט ירי אולימפי

עמית הלוי: לא קשור

עמית הלוי:  במצב חירום קלע יוכל להשתמש בכליו למרות שניתנו למטרה ספורטיבית

רועי הראל: - -     

שמחה רוטמן: אז התיקון הזה לא יחול בתקופת חירום

שמחה רוטמן:  מתעקשים רק לבי מצב חירום

ישראל אייכלר: אנו מסתייגים

ישראל אייכלר:  אנו מתנגדים, יו"ר הוועדה

מירי פרנקל-שור: סעיף זה לא יחול כאשר הוכרז מצב מיוחד בעורף

מירי פרנקל-שור:  סעיף 5(א), בסיפא שלא בתמורה, מה הייתה החלטת הוועדה – שמוחקים את שלא בתמורה?     

בר כהן לוי: מבקשים לא למחוק את זה

בר כהן לוי:  להשאיר את ההגדרה כפי שהיא בשלב זה

בר כהן לוי:  זו הגדרה שאחר כך תפנה גם לחוק שירותי אבטחה

בר כהן לוי:  אנו מחדדים, שמבחינתנו השירותים, הם בין אם בתמורה ובין שלא

בר כהן לוי:  אני חוזרת ומפנה לכל מה שהסבירו פה גם החברים מהמשטרה וגם החברים מהאגף

בר כהן לוי:  אם מדובר בהגנה עצמית וזה נאמר על ידי כולם- - -     

אראלה גולן: שאלו לגבי בית כנסת כדוגמה

בר כהן לוי: אם זה אחד מהמתפללים שמגיע עם הנשק שלו וזה לא בתמורה, אין שום מניעה

דוד לוי: היו שאמרו שמעודדים והיו שאמרו- - -      

צביקה פוגל: אני חשבתי שסיכמנו, שההגדרה תהיה הרבה יותר פשוטה – שמי שיש לו נשק פרטי, לא יכול לעסוק במקצוע שנקרא אבטחה

צביקה פוגל:  זה מה שקבענו

צביקה פוגל:  לא יכול לעסוק במקצוע שנקרא אבטחה

תמיר דורטל: בדרך עיסוק

צביקה פוגל: לא התשלום קובע

בר כהן לוי: נכון

בר כהן לוי:  מי ששומר, מכיר נהלים אחרים, עובר הסמכות, עובר הכשרות ובדיקות אחרות

אראלה גולן: מי שבבית כנסת עומד בחוץ, מפר

עמית הלוי: אז בר, תני לנו ניסוח שישקף את מה שאת אומרת

עמית הלוי:  כרגע הניסוח לא משקף את מה שאת אומרת

בני סלומון: עיסוק באבטחה זה באמצעות רשיון מקומי

בני סלומון:  כמובן רוצים להגיע לדיוק המרבי

אראלה גולן: זו המשמעות של ניסוח חקיקה

בני סלומון: לכן אולי צריך לדייק את הסעיף הזה, מה זה אבטחה חמושה, שיכולה להתבצע רק באמצעות רשיון ארגוני על ידי מאבטח שהוסמך והוכשר לכך לבין הגנה עצמית עליך ועל סביבותיך, שמותרת בהכשרה פרטית

בני סלומון:  כשאתה מבצע אבטחה חמושה שלא כדין, אתה מבצע גם עבירה פלילית שלטעמי – אולי יש לבחון זאת בבתי משפט – של אחזקת נשק שלא כדין כי אתה משתמש בנשק שניתן לך לצורך הגנה עצמית שלא בהתאם לתנאי הרשיון, שניתנו לך

צביקה פוגל: לכן מה שצריך להופיע בסעיף הזה זה לא עניין התשלום או אי התשלום

צביקה פוגל:  לאבטח זה מקצוע

צביקה פוגל:  להיות מאבטח זה מקצוע

צביקה פוגל:  לא יכול אדם עם רשיון פרטי להיות מאבטח

צביקה פוגל:  זה הסעיף, זהו

צביקה פוגל:  אל תיכנסו לדברים האחרים

צביקה פוגל:  למה? בנשק הפרטי

עמית הלוי: בתקנה זו שירותי אבטחה, עיסוק באבטחה באמצעות שומר מאבטח כמופיע בחוק שירותי אבטחה

ישראל אייכלר: זה עדיין לא עבר

שמחה רוטמן: מבלי לגרוע באמור בסעיף 10ג לחוק, רשיון וכו' לא ישמש למתן שירותי אבטחה דרך עיסוק

ישראל אייכלר: מקובל

צביקה פוגל: סעיף הבא

מירי פרנקל-שור: תקנה 6 זה בהתאם לנוסח שהקראנו

מירי פרנקל-שור:  כולם מסודרים על הנוסח?     

בר כהן לוי: ביקשנו לראות את הנוסח, אבל המהות הוסכמה

מירי פרנקל-שור: מי שהגיש בקשה לקבלת רשיון פרטי על סמך התבחין בפרט 2 לתוספת והוא נושא תעודת הרשאה שניתנה על ידי בעל רשיון מיוחד לפי סעיף 9 עד 10ב לחוק, ושאינה מוגבלת למקום או לזמן מסוים, רשאית הרשות המוסמכת לסרב לבקשתו גם אם הוכח עמידה בתנאי הסעיף ובתנאי התבחין בפרט 2 לתוספת

מירי פרנקל-שור:  יש לכם את זה כתוב

מירי פרנקל-שור:       7

מירי פרנקל-שור:  לא היו לנו שינויים

מירי פרנקל-שור:  ב-7(4) רציתם לפרק את זה לאולימפי ומעשי

מירי פרנקל-שור:  תעשו זאת כשנגיע לתבחינים?     

בר כהן לוי: בסדר גמור

בר כהן לוי:  מנהל האגף אמר לגבי אולימפי יהיה 3 ולגבי ירי מעשי – נשאר 1

בר כהן לוי:  נעשה את השינוי ב-7(4) ונדבר על זה

בר כהן לוי:  בהתאם להוראות סעיף 14 לחוק, מוסיפים את זה ב-9א

עמית הלוי: 10, ביקשתי לשנות מ-10 ל-9

עמית הלוי:  אני רוצה לשמר את העניין שאנו עובדים לפי יחידות של 3 שנים

עמית הלוי:  10 זה מין חיה שלא קיימת

עמית הלוי:  ביקשנו שיהיה 9 שנים רצופות כי אנו בשלוש יחידות של 3 שנים

ישראל אייכלר: מנגנון של 10 לא משמעותי לעניין החידוש כי זה מעבר אוטומטי למערכות

ישראל אייכלר:  לקשור את זה לתקופת החידוש לא רלוונטי

ישראל אייכלר:  בשנה העשירית בתבחינים שהזכרנו – אנו קוראים לזה טייס אוטומטי

ישראל אייכלר:  ברשימה ארוכה של תבחינים, בתום השנה העשירי כטייס אוטומטי עובר לתבחין משמר, הוראות מעבר

ישראל אייכלר:  לכן לקשור את זה לתקופת הרשיון זה לא רלוונטי

צביקה פוגל: אוקיי

צביקה פוגל:  נשאיר על 10

צביקה פוגל:  חבל לעשות עוד שינויים

צביקה פוגל:  סעיף 11

צביקה פוגל:  לבקשת משרד החוץ, בסעיף 1, תושב זר

אורי בוצומנסקי: אם אפשר לרישא להשאיר את זה 2א, כלומר שזה יהיה: על אף האמור בתקנה 2א ו-3, כדי ש-2ב יישאר לי לבדוק מסוכנות

מירי פרנקל-שור: זה הרישא

מירי פרנקל-שור:  בפסקה (2) עדיין לא נתנו פתרון לנוסח

מירי פרנקל-שור:  כרגע הנוסח מאפשר למשטרת ישראל לתת רשיון מטעמים של שלום הציבור וביטחונו גם אם לא עמדת בתנאים בתקנה 2, בתקנה 3 ובשום אחד מהתבחינים

מירי פרנקל-שור:  יש לתת לזה מענה

אורי בוצומנסקי: מוסכם?     

צביקה פוגל: כן

אורי בוצומנסקי: 2 כולל גם את הסעיף של בדיקת המסוכנות של המשטרה

אורי בוצומנסקי:  היא צריכה להתקיים גם כשמדובר בתקנה 11

בני סלומון: אנו עושים בדיקת מסוכנות

בני סלומון:  הקריטריונים קצת שונים

צביקה פוגל: 12, 13, לא היו הערות

שמחה רוטמן: יהיה צריך סעיפים שאומרים – יש הוראות שעה או אין בתקנות? לא היה משהו של הוראות שעה?     

צביקה פוגל: התקנות הן ללא הוראת שעה

צביקה פוגל:  תקנות קבע

קרן דהרי: השארנו את זה פתוח

קרן דהרי:  אנו רוצים הוראת שעה לשנה, משרד המשפטים

צביקה פוגל: מה רוצה המשרד לביטחון לאומי?     

ישראל אייכלר: סוגית ההקלות לעניין הגילאים למשל שירות של שנתיים בצבא, אנו רוצים לדבר על זה כהוראת שעה

ישראל אייכלר:  יש פה פריצת מסגרת ואנו רוצים לגדר אותה

מירי פרנקל-שור: אנו מבקשים גם שכל התקנות, כל הסדר יהיה הוראת שעה – או בהתאם לעמדתי או מקסימום שנה עם אפשרות אולי להארכה

שמחה רוטמן: היא מדברת על הכול, האגף מדבר רק על הנושא של ההקלה

מירי פרנקל-שור: אבל התקנות שהונחו על שולחן הוועדה - הוראת שעה לשנה

אורי בוצומנסקי: 2א4ב

קרן דהרי: הגענו היום לדיון בידיעה שהשר מסכים להוראת שעה לשנה, על כל התקנות הוראת שעה לשנה

שמחה רוטמן: עם כל הכבוד, אם כך הגעתם זה מאוד יפה

שמחה רוטמן:  בנוסח שהונח על שולחן הוועדה הבוקר המשפט הזה לא הופיע אז אם אתם רוצים לומר מה הונח, הופיעה כותרת הוראת שעה, אבל בנוסח לא הופיעה מגבלה בכלל

שמחה רוטמן:  היה כתוב: הוראת שעה

שמחה רוטמן:  הנוסח האחרון שהועבר תוך כדי דיון

שמחה רוטמן:  אני הגעתי לתחילת הדיון

שמחה רוטמן:  היה מסמך על הדף שלא היה כתוב בו בכלל סעיף התוקף

קרן דהרי: עבדנו כל סוף השבוע

שמחה רוטמן: אני לא בא אליך בטענות חלילה

שמחה רוטמן:  כולנו עובדים, יודעים שאתם מסורים מאין כמותכם ועובדים הרבה מאוד

שמחה רוטמן:  אכן הוגשו תקנות, הכותרת שהביאה טיוטת התקנות, המילה הוראת שעה לא מופיעה

שמחה רוטמן:  זה היה המסמך שהונח על שולחן הוועדה

שמחה רוטמן:  אחר כך הוגשו התיקונים, אולי עקב תקלה, אולי לא

שמחה רוטמן:  המסמך הראשון שישבתי עליו בצהריים לא כתוב בו הוראת שעה

שמחה רוטמן:  אתם אומרים שהיה סיכומים וזה בסדר גמור

שמחה רוטמן:  בסופו של דבר גם אם היה כולתב הוראת שעה, אלא אם כן איני מבין את החוק, מותר לנו לאשר את התקנות בתנאים

שמחה רוטמן:  השקיעו בתקנות האלה בגלל כל הדחיפויות הרבה יותר שעות מאשר אישור חותמת גומי

שמחה רוטמן:  הכנסנו פה שינויים מהותיים

שמחה רוטמן:  חלק מהשינויים המהותיים האלה גם גורם לזה שאנו חושבים, גם לאור העבודה הופץ הנוסח שלהם ב-27

שמחה רוטמן: 7

שמחה רוטמן:  נכון שלא שני ימי דיונים אבל עשינו פה דיון מאוד ארוך

שמחה רוטמן:  נתנו פה סיבות מאוד כבדות משקל, מדוע לא לעשות זאת הוראת שעה ודאי לא קצרה

שמחה רוטמן:  אני מזכיר: אחת, הוראת שעה קצרה תדרוש גם מכם וגם מהאגף וגם מהבט"פ ומכל הגורמים הרלוונטיים, לעבוד על זה במהלך תקופה שאני לא רוצה שתעבדו על זה, לעבוד על ההוראת ולשפר ולטייב

שמחה רוטמן:  אני רוצה שבשנה הקרובה, בתקופת החירום לא תהיו עסוקים בזה – יש לכם מספיק משימות דחופות על הראש

שמחה רוטמן:  סיבה שנייה, יש פה ידע שצריך זמן לאסוף אותו, ומאחר שאנו צופים בצפי מאוד סביר שגם אם יתחילו לעבוד מחר בבוקר עם התקנות האלה, מה שלא סביר, עד שיתחילו לצאת רשיונות מכוח התוספתי הזה ייקח עוד הרבה זמן ואז ממילא נבוא לפה עוד שנה – סתם אמרנו עוד שנה; הרשיונות הראשונים רק ייצאו אז אז שום מידע חדש לא יצטרף לכם

שמחה רוטמן:  היו עוד כמה סיבות, והסיבה החשובה, בעיניי - שאלת הוואקום דהיינו איני מוכן לחיות עם מצב שבו בגלל מחדל או שכחה או טעות יושב האגף ואומר: אין לי תקנות, אני לא יכול להוציא רשיונות

שמחה רוטמן:  אני לא מוכן קביעה שבמדינת ישראל שלא מוציאים יותר רשיונות נשק, שר יוכל לקבלה במחדל

שמחה רוטמן:  זה המשמעות של הוראת שעה בתקנות כאלה

עמית הלוי: גם אני רוצה לומר את עמדתי

עמית הלוי:  כולנו עבדנו קשה וכולנו על העניין הזה

עמית הלוי:  די

עמית הלוי:  יהודים מתים פה ברחובות

עמית הלוי:  אין שום דבר מהותי, גם אומר לגברתי ממשרד המשפטים

עמית הלוי:  הסעיף היחיד כאילו החדש פה, על אישה שהשלימה שנת שירות, אדם שהיה שנתיים חייל, שנה לוחם, שנתיים חייל בצבא ההגנה לישראל או שנה שהיה לוחם ושוב – איני חוזר לכל הנתונים של הדוחות שאמרנו כאן קודם

עמית הלוי:  0

עמית הלוי: 00 סיכון מנשק חוקי בכלל במדינת ישראל

עמית הלוי:  די

עמית הלוי:  אנו באירוע אחר

עמית הלוי:  הגיע הזמן להבין את הסיכונים סביבנו

עמית הלוי:  אנו לא מוכנים שהתקנות – הציע חבר הכנסת רוטמן – אנו יודעים מה זה לתקן תקנה

עמית הלוי:  התחלנו בינואר

עמית הלוי:  היום אנו אוקטובר

עמית הלוי:  מירי אומרת שאנו עושים זאת בדוחק

עמית הלוי:  לא רוצים

עמית הלוי:  גמרנו

עמית הלוי:  כמה יהודים ימותו פה ברחובות? לא עשינו פה דבר שהוא שינוי מהותי בהקשר הזה

עמית הלוי:  כל זה בתוך תבחינים 1 ו-2

עמית הלוי:  לא שינינו את סטנדרט הבריאות

עמית הלוי:  לא שינינו את רמת המסוכנות

עמית הלוי:  הגדלנו כמות, גם בזה צמצמנו

עמית הלוי:  לא כל 0

עמית הלוי: 3

עמית הלוי:  די

עמית הלוי:  התקנות יהיו קבועות

עמית הלוי:  יבוא פה שר אחר והיה שר לא מזמן שצמצם, הודיע בטלוויזיה שלא צריך נשק, כן צריך נשק

עמית הלוי:  לא רוצים יותר

עמית הלוי:  התקנות יהיו קבועות

עמית הלוי:  בתבחינים אפשר לדבר

עמית הלוי:  אי אפשר להמשיך  עם הסיפור הזה

בר כהן לוי: הבאנו את התקנות האלה בהסכמה עם - - המשפטים על דעת השר לביטחון לאומי לשנה

בר כהן לוי:  מכאן אני לא מתערבת בהבלטות הוועדה

אריאל קלנר: שנה בשום פנים ואופן

אריאל קלנר:  אני רוצה קבוע

צביקה פוגל: העמדה ברורה

מירי פרנקל-שור: אם לא היינו במצב הביטחוני שבו אנו נמצאים, ולא היה מוכרז מצב מיוחד בעורף, לא היינו יושבים פה אלא הייתה מסתיימת עבודת המטה הממשלתית למרות שהייתה ארוכה

מירי פרנקל-שור:  עד הרגע שהתחלנו בדיון עוד לא קיבלנו את הנוסח השלם והגמור

מירי פרנקל-שור:  זו עבודה בתנאים בלתי אפשריים

מירי פרנקל-שור:  מצד אחד, הוראת שעה ומצד שני, מתן מענה לכל הדברים היא נותנת את האיזון הנכון

אריאל קלנר: אבל עד שיקבלו את הנשק יצטרכו להחזיר אותו

עמית הלוי: חוץ מנושא העולה החדש

עמית הלוי:  אמרה פה נציגת משרד הבריאות

מירי פרנקל-שור: אבל גם הליך החקיקה אם היה נעשה בתנאים- - -     

שמחה רוטמן: אבל אנחנו לא בהליך חקיקה

שמחה רוטמן:  בהליך של אישור תקנות

מירי פרנקל-שור: זה לא דבר טריוויאלי

שמחה רוטמן: שום דבר פה לא טריוויאלי

שמחה רוטמן:  יש פה דבר אחד שאנו עלולים לגרום נזק

שמחה רוטמן:  את אומרת – מה אכפת לכם

שמחה רוטמן:  תעשו הוראת שעה

שמחה רוטמן:  יש נזק בהוראת שעה כי נכון להיום כל זמן שאנו לא מתקנים תקנות, הוא יודע להמשיך לתת הוראות לפי המצב שבו הוא פועל מאז אותו בג"ץ על האקדח על שולחן המטבח ואני לא מפריע לו לעשות

שמחה רוטמן:  מרגע שעשיתי תקנות, היכולת שלו להמשיך לפעול תלויה בתקנות

שמחה רוטמן:  את רוצה – אין בעיה, אפשר לחשוב על זה אם כתוב בתקנות שחור על גבי לבן שביום פקיעת הוראת השעה יוכלו להמשיך לתת שאז זה אומר – זה לא הוראת שעה

שמחה רוטמן:  הכלל הראשון ברפואה – first do no hurm

שמחה רוטמן:  אני לא מתקן תקנות שבעוד שנה הוא יגיד לי: בגלל שישבת בלחץ בגלל מבצע צבאי אני לא יכול כי השר עסוק, לא עונה לי לטלפון, אין לי תקנות, בעוד פרק זמן של שנה

שמחה רוטמן:  לא יכול להיות

שמחה רוטמן:  אסור לנו לגרום נזק

שמחה רוטמן:  אם זה היה דיפרנטי – דיפרנטי

שמחה רוטמן:  פה נכון להיום אפשר לתת בלי תקנות, אז שימשיך כמו שהוא

שמחה רוטמן:  לא אעשה תקנות בכלל

שמחה רוטמן:  לא אעשה תקנות הוראת שעה לזה

עמית הלוי: מירי, ארגונים שדיברת, למיטב ידיעתי, למען הציבור שמסתכל עלינו, יש דבר אחד, אדוני היושב-ראש, לגבי ההצעה של שמחה להכניס עולים חדשים, אמרה פה ממשרד הבריאות – אין לנו מידע על מצבם הרפואי

עמית הלוי:  על זה אמרתי שקציני המשטרה צריכים לתת עינם כי אתם המגביל פה, זה אירוע ויש לשים אותו על השולחן

עמית הלוי:  כפי ששמחה הציע, אפשר לייצר אותו בנוהל פנימי שלכם וחשוב שיהיה, שלא תיתנו גם אחרי האינטראקציה עם משרד הבריאות, חוץ מהנקודה הזו הקטנה שהיא חידוש ונושקת עם סיפור הסיכון, לא עשינו פה דבר

עמית הלוי:  מירי, אנחנו, אני מתכוון לכל האזרחים במדינת ישראל נמאס

עמית הלוי:  אנו כמדינה אחראיים

עמית הלוי:  זו החובה הבסיסית של כל מדינה לדאוג לשלומם של אזרחיה

עמית הלוי:  אנו מבקשים מהם פה להיות ממלאי מקום השוטרים

מירי פרנקל-שור: לכולנו יש אותו אינטרס

עמית הלוי: לא עשינו פה שום דבר מיוחד

צביקה פוגל: הנחת היסוד של כל מי שיושב פה, שהוא בא לפה לסייע לנו להגביר את הביטחון האישי של כל תושבי מדינת ישראל ולתת מענה לכל איום, שאף אחד לא יכול לתת לו מענה

צביקה פוגל:  אני מעריך שזו הרוח ששורה אצל כולם

צביקה פוגל:  מותר שיהיו אי הסכמות על הוראות שעה, על משך הוראות השעה או על הוראות קבע

צביקה פוגל:  זה בסדר גמור

צביקה פוגל:  בסופו של דבר עלינו חברי הכנסת מוטלת האחריות בסופו של דבר להרים יד בעבור מה שאנו מאמינים בו וזה מה שנעשה

צביקה פוגל:  גלעד, בבקשה

גלעד נווה: תבחינים לקבלת רשיון

גלעד נווה:  (1) מקום מגורים

גלעד נווה:  מי שמרכז חייו מתקיים במקום מגורים אשר לגביו קבעה משטרת ישראל כי מגורים במקום זה  מצדיקים מתן רישיון פרטי; (2) מקום עבודה או לימודים

גלעד נווה:  מי שעבודתו או לימודיו, במרבית שבוע העבודה, לפי העניין, מתבצעים במקום אשר לגביו קבעה משטרת ישראל כי עבודה או לימודים במקום זה מצדיקים מתן רישיון פרטי לכלי ירייה;      

עמית הלוי: מה זה מרבית?     

ישראל אייכלר: אנו מגדירים מעל שלושה ימים

עמית הלוי: מניסיון של כמה וכמה אנשים שפנו אלינו, ברוב המוסדות האקדמיים מדברים על יומיים

ישראל אייכלר: אנחנו אומרים שלושה ימים

ישראל אייכלר:  אנו לא מתעסקים בכמות השעות באותם ימים אבל שלושה ימים ומעלה בשבוע זה נקודת המבחן שהגדרנו, ואנו בודקים אותה

עמית הלוי: אדם מגיע יומיים למכללת ספיר ורוב הלימודים האקדמיים שנעשים חלקם- - בפרקטיקה, אני חושב שגם הוא ראוי להגנה

ישראל אייכלר: חייבים לשים רף

ישראל אייכלר:  גם אדם שמגיע אחת בשבוע יכול לסיטואציה

עמית הלוי: לא מתווכח איתך על זה

עמית הלוי:  לא הלכתי על כמות הפעמים שמגיע אלא על הסטנדרט

עמית הלוי:  רוב האנשים – צודק

עמית הלוי:  גם אדם שמגיע לשעה אחת

עמית הלוי:  ראוי שהגבול ייקבע על פי הדבר הרווח, והרווח היום שאדם מגיע לתואר שני יום בשבוע, תואר ראשון בהרבה מקומות מגיע יומיים בשבוע

עמית הלוי:  אני מצציע, מי שעבודתו או לימודיו לפחות פעמיים בשבוע

עמית הלוי:  זה הדבר הרווח

ישראל אייכלר: זה פותח צוהר מאוד בעייתי

ישראל אייכלר:  התבחין של עיסוק הוא תבחין מאוד רחב

ישראל אייכלר:  יש הרבה מאוד בעלי תבחינים, אוכלוסיות וכו' שמנסים דרכו לקבל את הרשיון

ישראל אייכלר:  הם לא מטילים אשמה במבקשי הבקשות אבל בפועל הרף של ה-3 ימים לראייתנו נדרש וחיוני וזה סוג של מסנן ואנו מבקשים לשמר אותתו

תמיר דורטל: לי היו אנשים שעזרתי שהביאו המון חשבוניות- - - 90% מהבקשות שניסיתי לעזור להם אתם דוחים

תמיר דורטל:  זו המציאות

ישראל אייכלר: ממש לא

ישראל אייכלר:  יש לנו דרכי הוכחה

תמיר דורטל: וגם לא אומרים למה דוחים

ישראל אייכלר: ודאי שכן

ישראל אייכלר:  גם יכול להגיש ערר

תמיר דורטל: לא נכון

תמיר דורטל:  מכתב הדחייה פשוט סתום

תמיר דורטל:  תחפש מה הסיבה

ישראל אייכלר: יכול להגיש ערר

ישראל אייכלר:  אתה מציג את זה כדחייה שרירותית

תמיר דורטל: לא שרירותית

תמיר דורטל:  סתומה

תמיר דורטל:  לא אומרים למה

ישראל אייכלר: יש לנו הנחיות מאוד ברורות לגבי ההבחנה בין שכיר, עצמאי וסטודנט, ובכל אחד מהפרמטרים האלה יש לנו דרכי הוכחה ברורות בנהלים אחידים

ישראל אייכלר:  כל הדחיות מבוססות- - -     

תמיר דורטל: לא אומרים לאנשים למה

תמיר דורטל:  לא יודע אם צריך להוסיף עוד 4 קבלות, האם הוא לא עובד מספיק זמן במשרד

עמית הלוי: יש לי הצעה

עמית הלוי:  אם אדם הוא סטודנט באריאל – ניקח את הדוגמה שאנו מדברים עליה – אנו אומרים, הרי הוא נמצא שם משך שלוש שנים, אומנם פעמיים בשבוע

עמית הלוי:  כנ"ל מי שעבודתו

עמית הלוי:  אם עובד קבוע במקום זכאי

עמית הלוי:  סייעת

עמית הלוי:  בת שבע, נניח שהייתה נוסעת לבית חגי באופן קבוע להיות מטפלת שם

עמית הלוי:  עובדת שנתית שם

עמית הלוי:  אני מציע, כשאומרם קביעות, זה יהיה הגידור

עמית הלוי:  אם אדם סטודנט משך שלוש שנים באריאל, כל השנה לפחות, השנה הזו הוא לפחות פעמיים בשבוע

עמית הלוי:  הוא עובד למשך כל השנה

עמית הלוי:  הוא סטודנט למשך השנה

תמיר דורטל: הוכחת התבחין לא קדימה

עמית הלוי: הוא חייב להודיע

אריאל קלנר: אז הוא יגנוב את השנה הזאת

אריאל קלנר:  אם ינשור, שנה הבאה כבר לא יהיה

צביקה פוגל: אנו יורדים לרמה של יומיים או שלושה וזה נראה לי פנקסנות שלא צריכה להיות פה

צביקה פוגל:  כי בסופו של דבר איך בודקים אם יומיים או שלושה?     

ישראל אייכלר: מאוד פשוט

ישראל אייכלר:  לצורך העניין עבודה הוא נדרש להביא חשבוניות, תצהיר מעשי

ישראל אייכלר:  יש לנו דרכי אימות מוגדרים מאוד לכל אחד מהמצבים

ישראל אייכלר:  לגבי לימודים מאוד פשוט – מביא סיליבוס שבועי ומפורט בו

ישראל אייכלר:  יש לנו דרכי הוכחה

ישראל אייכלר:  בתבחין הזה אין מתן אישור ללא פגישה שבו הוא נדרש להשלים את המסמכים, מקבל מאתנו פנייה כתובה מראש ונדרש להכין את כל דרכי ההוכחה בצורה מסדרת, מציג את הדברים בפגישה

ישראל אייכלר:  זה האופן שבו מתייחסים לתבחין הזה כדי לאמת את הצורך

עמית הלוי: מציע את הפשרה שלי – מי שעבודתו, לימודיו במרבית שבוע העבודה או במשך שנה מלאה - לפחות יומיים בשבוע

ליאור אדרי: אז יקבל רשיון לשנה

עמית הלוי: עד שייפסק לו התבחין

עמית הלוי:  בכל מקרה אדם שנפסק לו התבחין, נפסק לו

עמית הלוי:  אבל אם אדם מחליט שהולך ללמוד סטודנט באריאל שלוש שנים, לא יכול לתת לו נשק

ישראל אייכלר: מקבל

עמית הלוי: לא מקבל

עמית הלוי:  יש פה מאות פניות

עמית הלוי:  להוסיף פה, מי שמביא לך לא חשבונית פה וחשבונית שם – עברנו על התיקים גם של תמיר - אלא בקביעות עובד, הוא חייב להודיע לך אם הוא גננת במושב תקומה ועכשיו חזר, או כפר עזה ועכשיו חזר

תמיר דורטל: לעצמאיים יותר קל- - - אתם זורקים

ישראל אייכלר: עצמאיים זה יותר קשה

ישראל אייכלר:  דורשים חשבוניות שמוכיחות

תמיר דורטל: אחרי הפגישה- - -     

ישראל אייכלר: ממש לא

ישראל אייכלר:  אין פה שום אג'נדה של לדחות באופן מהותי אלא אם הוא לא מצליח להוכיח

תמיר דורטל: מהשטח, הראו את הקבלות, 30,000 שקל, ששלושה חודשים האחרונים זה רוב העיסוק שלך

צביקה פוגל: הבנתי את הסוגיה

צביקה פוגל:  הפתרון של הסתכלות שנתית היא נכןנה יותר מיומית כי הפספוס שלנו הוא הרבה יותר קטן

תמיר דורטל: אבל קשה להוכיח שנה אחורה

צביקה פוגל: הרבה יותר קל שלמדתי שנה אחורה

תמיר דורטל: אבל מה עם עצמאיים? יש לו ספק שלא נותן לו חשבוניות

תמיר דורטל:  הוא קונה ממנו

צביקה פוגל: על עצמאיים יש לנו בעיה

צביקה פוגל:  נפתור את אלה שלא עצמאיים רגע

צביקה פוגל:  יש לנו מועסקים ויש תלמידים

צביקה פוגל:  תמצאו פטנט לעצמאיים

תמיר דורטל: 20,000 שקל בשלושה חודשים, של חשבוניות, תעודות משלוח

ליאור אדרי: לא

ליאור אדרי:  אתה לא רואה את כל התמונה

ליאור אדרי:  אנו רואים את כל התמונה, את כל המסמכים שמלקטים מהיקב ומהגורן כדי להוכיח את התבחין הזה ויש הרבה מאוד מניפולציות

צביקה פוגל: אם נתחיל להיכנס עכשיו לפירוט של ספקים ועצמאיים, אני מעריך שלמשרד יש היכולת לעשות זאת כרגע

צביקה פוגל:  לא רוצה להיכנס לזה

צביקה פוגל:  לנושא האנשים שזה העיסוק הקבוע שלהם או הלימודים הקבועים שלהם בשנה הקרובה, בשנתיים הקרובות או בשלוש השנים הקרובות, אני רוצה לתת להם נשק

עמית הלוי: מי שעיסוקו או לימודיו במשך שנה לפחות יומיים בשבוע משך אותה שנה

צביקה פוגל: יפה מאוד

צביקה פוגל:  זה יהיה הנוסח

ישראל אייכלר: זה מנוגד לאמירה של מרבית עיסוקו

ישראל אייכלר:  זה מנוגד לכל מה שהצגנו פה

ישראל אייכלר:  זה לא עניין של בעיה ביטחונית

ישראל אייכלר:  התבחין הזה מהווה פרצה

שמחה רוטמן: אם אנחנו רוצים לצאת מפה היום, כדאי שנבין את נקודות המוצא השונות

שמחה רוטמן:  אם אני מזהה נכון, אתם, המערכת, התקנות נכתבות מראש שאומר: אנו רואים בלתת נשק לאזרחים רע הכרחי

שמחה רוטמן:  אתה לא אומר פרצה כי פרצה קוראת לגנב כידוע

שמחה רוטמן:  הנחת העבודה שלי – אני חושב שאני מדבר בשם עוד כמה אנשים – שאם אדם אין איתו לא בעיות פליליות ולא נפשיות, עקרונית הייתי רוצה לתת נשק לכולם

שמחה רוטמן:  ודאי במדינת ישראל

שמחה רוטמן:  כולנו חזית, הייתי רוצה שכל הנשים, ראינו מה קורה עם נשים ו- --  את הנשים האויבים שלנו

שמחה רוטמן:  הייתי רוצה שכמה שיותר נשקים יהיו

שמחה רוטמן:  יש לזה חסרונות, אולי צריך לצמצם אבל נקודת המוצא, אם האדם לא מהווה סיכון שאני נותן לו, תן לו

שמחה רוטמן:  זה נקודת המוצא שלי

שמחה רוטמן:  לא מדבר בשם אף אחד אחר

שמחה רוטמן:  אתם באים מנקודת הנחה – אתם רוצים שלא יהיו המון נשקים חוץ

שמחה רוטמן:  חייבים לתת כלי? אז נפתח את זה ואת זה, אבל נקודת המוצא היא שנשמור שמתוך כמה שנתתי כמה שפחות ייקחו

ישראל אייכלר: אנו שומרי הסף שיקבלו מי שהם זכאים

שמחה רוטמן: אז אתה לא צריך לדבר איתי בכלל על מי זכאי

שמחה רוטמן:  אני אחליט מי זכאי – לא עניינך

שמחה רוטמן:  אני אחליט מי זכאי ואתה תדאג כשומר הסף מטעמי לאכוף את הקריטריונים ואתה אמור להיות אידיפרנטי לחלוטין לשאלה אם זה יום עבודה, שניים, דופק

שמחה רוטמן:  זה לא עניינך

שמחה רוטמן:  אתה רק צריך לוודא שהקריטריונים מתקיימים

שמחה רוטמן:  אם הקריטריון יהיה דופק אתה צריך רק לבדוק דופק

שמחה רוטמן:  אני מצמצם ומחליט לפי שיקול הדעת שלי

שמחה רוטמן:  אין לך עניין בזה

שמחה רוטמן:  המשטרה מדברת על סיכון ביטחוני – דבר אחד

שמחה רוטמן:  משרד הבריאות מדבר על סיכון פסיכיאטרי – עניין שני, אבל לך כאגף זה לא אמור לעניין אותך בכלל

שמחה רוטמן:  אני מבין שזה הקונספט שמדינת ישראל פעלה ואנו קצת משתנים ממנו עכשיו

שמחה רוטמן:  לכן זה דורש שינוי חשיבה

שמחה רוטמן:  האירוע שמתרחש היום בעיניי צריך לתת שינוי חשיבה עוד יותר רחב אבל אנו מתקדמים בצעדים מסוימים ולפחות האמירה שלי – חושב שאני מדבר בשם חבריי חברי הכנסת – היא שאנו צריכים ללכת הרבה יותר למקום של לאפשר ולתת

שמחה רוטמן:  אם אתה אומר שזו פרצה - זה לא פרצה

שמחה רוטמן:  הלוואי שיותר אנשים שאני יודע ששירתו בצבא כמו שצריך ומסתובבים במקומות מסוכנים, יסתובבו עם נשק

בני סלומון: צודק ישראל כשאומר פרצה, כי דרך הפרצה של האנשים שמשרתים ומגנים ויכולים לספק ביטחון ברחוב, נכנסים גם בגלל שזה הופך להיות פרצה- -      

צביקה פוגל: זה לא יהיה פרצה

צביקה פוגל:  התפקיד שלנו זה לסגור את הפרצה

צביקה פוגל:  לא לא לאפשר

צביקה פוגל:  לכן אני לא מתכוון לבדוק אם הוא יומיים או שלושה בשבוע

צביקה פוגל:  יש סטודנטים שנרשמו ללימודים באוניברסיטת ספיר או באוניברסיטת אריאל ושבוע אחד לומדים יומיים ואחד לומדים שלושה אבל הם נרשמו לשנת לימודים שלמה והם בוגרי שירות צבאי או אחד התבחינים של השירות הצבאי או השירות הלאומי והם יקבלו רשיון לנשק

עמית הלוי: זה אומר גם מעל גיל 27

עמית הלוי:  מי שעיקר עבודתו או לימודיו בשנה האקדמית או בשנת העבודה ונמצא לפחות יומיים בשבוע, לפי העניין, ובלבד ששירת שירות צבאי או לאומי, כלומר זה לא תלוי בגיל

עמית הלוי:  גם אם הוא בן 50 בתנאי ששירת שירות צבאי או לאומי

ישראל אייכלר: מאוד פשוט

ישראל אייכלר:  יש מעל גיל 21 או מעל גיל 27

עמית הלוי: בגלל שאתה אומר, התבחין הזה הוא בעל חשש פרצה, אנו מגבילים

עמית הלוי:  אנו באנו להקל עם סטודנטים באריאל ובמקומות כאלה

עמית הלוי:  כי האוניברסיטה נבנתה היכן שנבתה, ברוך השם

עמית הלוי:  אבל אומר היושב-ראש - אני אומר, גם קבלן בן 40 אם לא שירת שירות לאומי וצבאי, לא יוכל להיכנס

עמית הלוי:  מגבילים את זה

ישראל אייכלר: נכון אבל או יש תנאי סף אחידים או לא

ישראל אייכלר:  זה יוצר פה מורכבות

צביקה פוגל: יש מורכבות ברגע שהגדרנו על סטודנטים ועל עיסוקים

צביקה פוגל:  אז כבר יצרת מורכבות מסוימת אז בואו ניתן לזה מענה הגיוני

צביקה פוגל:  בסופו של דבר מי שנוסע פעמיים בשבוע להביא לצומת תפוח אוכל לחיילים, לא יכול להיות שלא אתן לו נשק

צביקה פוגל:  התנאי שאני רוצה לתת לו נשק והאחריות שאני נושא כל כתפיי זה שהוא בוגר צבא או שירות לאומי, עומד בתבחינים האחרים

צביקה פוגל:  אי אפשר כל הזמן רק להטיל מגבלות ולהכניס אנשים לסיכון

צביקה פוגל:  לא רוצה להגיע לזה

צביקה פוגל:  אתם יודעים מה יקרה בסוף - את העבודות האלה ואת הלימודים האלה יקבלו אנשים שאנו לא רוצים שיקבלו, והם יהיו אלה שיעשו את זה

צביקה פוגל:  אני רוצה אפשר לאנשים שלנו לקבל את זה

בני סלומון: יש לנו הערות מהותיות לגבי סעיפים 1 ו-2

בני סלומון:  משטרת ישראל סבורה שבגלל שאנו לא הרגולטור האחראי אלא אחד הגורמים שנותנים המלצה לאגף כלי ירייה, אנו חושבים שמי שמרכז חייו מתקיים במקום מגורים או שלגביו המליצה משטרת ישראל ובמקום עבודה המליצה משטרת ישראל – אחת, אנו לא הרגולטור

צביקה פוגל: מי קובע ישובים מזכים במדינת ישראל?     

בני סלומון: משטרת ישראל, צה"ל, שירות הביטחון הכללי

בני סלומון:  אנו מתכללים עבודה מול כלל גורמים ומגישים את ההמלצה

בני סלומון:  למשל קריית שמונה

מירי פרנקל-שור: למי אתם מגישים את ההמלצה?     

בני סלומון: למשרד לבט"ל

עמית הלוי: מי מאשר במשרד?     

שמחה רוטמן: ישראל מאשר כל מה שאתם נותנים לו

שמחה רוטמן:  הוא לא יפעיל שיקול דעת עצמאי

שמחה רוטמן:  מה המשמעות של ההמלצה? זה סמנטיקה, חסר משמעות

בני סלומון: זה לא סמנטי כי זה מטיל עלינו את האחריות לנהל את הרשימות, לענות לאזרחים שאין לי יכולת לתת מענה, האם אתה כן או לא

שמחה רוטמן: איך זה כתוב בתבחינים היום? תבחין 1

ישראל אייכלר: בתבחינים היום – מרכז חייו מתקיים בישוב אשר לגביו נקבעה זכאות על ידי משטרת ישראל

שמחה רוטמן: הסתדרת עם התבחינים האלה 30 שנה? אז מה אתה מעלה את זה ב-23:25?     

בני סלומון: אז שישאירו נקבעה זכאותו

בני סלומון:  למשל קריית שמונה

בני סלומון:  אפשר לא להמליץ

ישראל אייכלר: לנו אין הסתייגות לא לגבי הזכאות ולא לעניין המלצה

מירי פרנקל-שור: המליצה ואתה מאשר?     

ישראל אייכלר: כן

שמחה רוטמן: מותר לך לתת לישוב שהוא לא נותן?     

קריאה: לא, כי אין לי כלים לקבוע

עמית הלוי: אז סוכם, מי שעיקר עבודתו או לימודיו – קרי מי שבמשך השנה או השנה האקדמית עיקר עבודתו או לימודיו מתבצעים במקום זה ונמצא שם לפחות יומיים בשבוע ובלבד שהוא בעל עבר צבאי או שירות לאומי

שמחה רוטמן: אתה מרע? מי שעד היום היה לו 5 ימי עבודה, אתה לא נותן לו בלי שירות צבאי או לאומי

שמחה רוטמן:  אתה מצמצם

עמית הלוי: כן, ומצד שני מרחיב

שמחה רוטמן: צריך לתקן את התקנה הרלוונטיות

שמחה רוטמן:  היא מפנה לתקנות, היא זו שמצמצמת

אראלה גולן: מה לגבי סטודנטיות שהן בוגרות שירות לאומי?     

צביקה פוגל: שירות לאומי מזכה

שמחה רוטמן: ההצעה של מירי נכונה

שמחה רוטמן:  עבודתו תשאיר כפי שהיה עד היום, עמית, תכתוב: מי שעבודתו במרבית שבוע העבודה מתבצעת במקום אשר לגביו קבעה משטרת ישראל כי כעבודה מצדיקה מתן רשיון פרטי לכלי ירייה

שמחה רוטמן:  המליצה

עמית הלוי: הם לא רוצים את זה

עמית הלוי:  בפועל מקבלים בודדים

עמית הלוי:  עכשיו אנו פותרים את הבעיה לשני הדברים

עמית הלוי:  הקבלן שעובד בשדרות – עדיף להם ולנו

שמחה רוטמן: מי שעבודתו או לימודיו מתבצעים במקום אשר לגביו קבעה משטרת ישראל – המליצה – כמצדיקים מתן רשיון פרטי לכלי ירייה, בהיקף של לפחות שני ימי עבודה או לימודים בשבוע

שמחה רוטמן:  לגבי השירות הלאומי והצבאי, צריך לחזור לתקנה

קרן דהרי: מי שלא עשו שירות לאומי או צבאי למשל מהחברה הערבית, לפי התבחין הזה לא נותן להם

שמחה רוטמן: גם חברה חרדית

עמית הלוי: יכול להיות גם אדם חרדי

עמית הלוי:  לצערי

עמית הלוי:  לפי דעתי כן כי נמצא בפרונט

קרן דהרי: יש לך תנאי הסף

עמית הלוי: הוא אומר שעכשיו יסדיר את זה

קרן דהרי: מי שעובד בבניין, קבלנים

קרן דהרי:  לא רק לגבי סטודנטים הכוונה

עמית הלוי: בכל מקרה כל ההרחבה הזאת, בתקנות אמרנו שמקום עבודה או לימודים אנו מרחיבים רק מי שעשה שירות צבאי או לאומי

שמחה רוטמן: אני חושב שזה מאוד מסבך את התקנות

שמחה רוטמן:  זה מכניס משהו חדש שיסבך

שמחה רוטמן:  אני מבין את הבעיה

שמחה רוטמן:  אני אכפוף את דעתי למה שיחליט היושב-ראש אך לא הייתי נוגע בתבחין 2

שמחה רוטמן:  הייתי משאיר אותו כמו שהוא

מירי פרנקל-שור: אפשר להשאיר את 2, ולקבוע את מה שאתה רוצה כתוספת

שמחה רוטמן: תשאיר את 2 כמו שהוא

ישראל אייכלר: כלומר להישאר על גיל 27

שמחה רוטמן: אתה אומר הרחבה בלי צמצום

שמחה רוטמן:  מי שעבודתו או לימודיו במשך לפחות שני ימי עבודה או שני ימי לימודים בשבוע מתבצעים במקום אשר לגביו קבעה משטרת ישראל המליצה כי עבודה או לימודים במקום זה וכו'

מירי פרנקל-שור: רק לעניין הזמן

ישראל אייכלר: מה שנקרא מקל אבל אנו יוצרים סטנדרט אחיד לגבי תנאי הסף

ישראל אייכלר:  יש בזה היגיון

שמחה רוטמן: אז עשינו את זה לא שני ימי עבודה אלא לפחות שני ימי עבודה

בני סלומון: - - שייכנסו בצורה מסיבית

בני סלומון:  שלא צריכות נשק להגנה עצמית

בני סלומון:  אתם מכניסים כמות משמעותית

בני סלומון:  אני רואה את זה

עמית הלוי: אני מציע לחילופין

מירי פרנקל-שור: זה שם בבעיה את ישראל

מירי פרנקל-שור:  ישראל, מה עדיף לכם, ב-2, להשאיר את א כפי ההצעה של עמית או במרבית שעות העבודה לפחות יומיים?     

ישראל אייכלר: כיוון שהגדרתם מינימום של שני ימי פעילות בשבוע, אין לי - - -אלא לקבל את זה

ישראל אייכלר:  לעניין תנאי הסף, אני סבור שצריכים להיות תנאי סף אחידים

מירי פרנקל-שור: לפחות יומיים בשבוע

שמחה רוטמן: הייתי מוריד ל-1 2, ומסתדר עם הרחבה

שמחה רוטמן:  אני לא חושש מהרחבה

שמחה רוטמן:  שני ימי עבודה בשבוע

בני סלומון: זה מכניס אוכלוסייה שהיא לא מאוימת

שמחה רוטמן: לא נגענו בתנאי הסף

שמחה רוטמן:  אם אדם אוכלוסייה לא מאוימת שעובד שלושה ימים בישוב זכאי או בישוב זכאי, אני הופך ל-2, זה מוסיף אותו?     

בני סלומון: הרי כל העניין של עבודה בישוב זכאי היה שמרכז חייו ומרכז עולמו נמצא שם באזור

בני סלומון:  שם הוא נמצא

בני סלומון:  הסיכון קיים לאנשים שלא גרים שם בכלל ויש להם משפחות והם לפעמים נוסעים

בני סלומון:  כל ישראל היא מקום מסוכן, וכל אוכלוסייה בישראל על מגוון אוכלוסיותיה

שמחה רוטמן: מי שעבודתו במרבית שבוע העבודה לפי העניין אפילו יומיים

מירי פרנקל-שור: יש הפרדה בין עבודה ללימודים

מירי פרנקל-שור:  עבודה נשאר כנוסח הנוכחי, לימודים לפי הצעתו של עמית

עמית הלוי: שנה אקדמית – יומיים בשבוע

עמית הלוי:  נשאיר את זה בלי לשנות

צביקה פוגל: מורה דרך

גלעד נווה: מי שהוא מורה דרך מוסמך בעל רישיון "מורה דרך ארצי" בתוקף ממשרד התיירות;     4

גלעד נווה:  כבאי

גלעד נווה:  מי שהוא כבאי ברשות הארצית לכבאות והצלה כהגדרתו בחוק הרשות הארצית לכבאות והצלה, התשע"ב-2012, בעל ותק של שנתיים לפחות בתפקידו, ושהרשות הארצית לכבאות והצלה אישרה את כשירותו לפי תבחין זה

גלעד נווה:  (ב) מי ששימש כבאי ברשות הארצית לכבאות והצלה במשך שנתיים לפחות שבמהלכן החזיק ברשיון פרטי לפי תבחין זה, ושהרשות הארצית לכבאות והצלה אישרה את כשירותו לפי תבחין זה, וכל עוד הבקשה הראשונה שהגיש לפי פרט משנה זה הוגשה תוך 30 ימים מיום סיום עבודתו ברשות הארצית לכבאות והצלה או שהוגשה לפני סיום תוקף רשיונו לפי פרט משנה (א)

שמחה רוטמן: מה עם מתנדבים בכבאות?     

ישראל אייכלר: לא רלוונטי כי פה מדובר בכבאי פעיל בלבד

ישראל אייכלר:  התבחין של מתנדבים זה מתנדבים בגופי הצלה

שמחה רוטמן: מה ההבדל בין מתנדב במגן דוד אדום למתנדב במכבי אש לעניין הצורך בנשיאת נשק או במשטרה?     

ישראל אייכלר: ראשית, נאמר דבר פשוט – אנחנו את כל הנושא של התבחינים בנינו גם על סמך פניית הגופים

ישראל אייכלר:  קיבלנו פנייה ברורה מנציב כב"א לגבי בקשותיהם, אז אני לא יכול להשית עליהם כרגע הרחבה נוספת

שמחה רוטמן: הם ביקשו גם מתנדבים

צביקה פוגל: כב"א לא ביקש מתנדבים כיוון ש-80% מסד"כ המתנדבים שלו הם בני פחות מ-18

שמחה רוטמן: מה עם ה-20% שכן?      

ליאור אדרי: הם יוצאים החוצה?     

שמחה רוטמן: ודאי

שמחה רוטמן:  יש מכבי אש מתנדבים

שמחה רוטמן:  אתה יכול לומר שאל תכניסו אותו להגדרת כבאי, תכניסו אותו לעובדים מתנדבים בגופי הצלה בתבחין הבא

ישראל אייכלר: יש הגדרה ברורה בחוק מהם גופי הצלה

ישראל אייכלר:  כב"א הוא לא גוף הצלה

ישראל אייכלר:  השר מכריז כגוף הצלה

שמחה רוטמן: עובדים או מתנדבים בגופים שהחליטה הועדה

שמחה רוטמן:  עכשיו בוא נוסיף את זה

שמחה רוטמן:  הצלה

שמחה רוטמן:  אנחנו מגדירים מה זה גופי הצלה עכשיו לעניין התבחינים

שמחה רוטמן:  או תוסיף ב-4 כבאי, יש פרט משנה א, פרט משנה ב

שמחה רוטמן:  תעשה פרט משנה ג – מתנדב בכבאות

שמחה רוטמן:  זו אפשרות אחת

צביקה פוגל: כב"א מאז ומתמיד כיבוי והצלה, ומי שלא יודע לחבר כיבוי והצלה לגופי הצלה, אני אעזור לו

צביקה פוגל:  כיבוי והצלה הם תמיד היו

צביקה פוגל:  מאז אסון הכרמל הם נקראים לוחמי אש

צביקה פוגל:  זה השינוי

בר כהן לוי: נבקש להוסיף את זה לתבחין הכבאי כדי שלא ייצא שמתנדב בכבאות מקבל אחרי שנה ועובד בכבאות אחרי שנתיים

בר כהן לוי:  רק לתבחין הכבאי

צביקה פוגל: מקובל

צביקה פוגל:  נוסיף לכבאי כמתנדב כבאות

צביקה פוגל:  מקובל

ליאור אדרי: רק לכבאים

שמחה רוטמן: שוב אומר, אם נציב הכבאות ביקש בשביל הכבאים שלו שנתיים, לא ביקש יותר, סבבה

שמחה רוטמן:  מתנדבים - הוא נחשב מתנדב

ליאור אדרי: לא נחשב עובד

צביקה פוגל: בסדר גמור

צביקה פוגל:  ייכנס בסעיף הכבאות

צביקה פוגל:  כמו שאמרתי

גלעד נווה: 5

גלעד נווה:  עובדים ומתנדבים בגופי הצלה

גלעד נווה:  מי שהוא עובד או מתנדב פעיל באחד מהגופים המנויים להלן במשך שנה לפחות, ועוסק בפועל בפעולות הצלה ושהגוף שבו הוא עובד או מתנדב אישר את כשירותו לפי תבחין זה

גלעד נווה:  (א) מגן דוד אדום; (ב) "זק"א – איתור חילוץ והצלה"; (ג) "רגע של אמת זק"א – זיהוי קרבנות אסון"; (ד) "איחוד הצלה ישראל"; (ה) גוף שהשר הכריז עליו כגוף הצלה לפי פסקה (5) להגדרה גוף הצלה שבסעיף 90א פקודת המשטרה [נוסח חדש], התשל"א-1971

צביקה פוגל: הערות? התנגדות? את הכבאים שמנו ב-4

עמית הלוי: מה לגבי הקבוצה של שיטור עירוני, פיקוח עירוני? דיברנו על זה בדיון הקודם

צביקה פוגל: תן לי לדאוג להכניס את זה דרך כיתות כוננות

צביקה פוגל:  מעדיף לא להכניס את זה פה כי נשק יש להם

צביקה פוגל:  הבעיה שלהם לא נשק

צביקה פוגל:  אני רוצה לתת להם נשק ארוך, לא נשק קצר

צביקה פוגל:  הלאה

גלעד נווה: 6

גלעד נווה:  חקלאי מוכר

גלעד נווה: 	מי שעיקר עיסוקו בחקלאות (להלן: "חקלאי") ושפקיד הרישוי אישר כי קיים צורך שיחזיק כלי ירייה לאחר שקיבל המלצה בעניין זה של קצין הביטחון של המועצות האזוריות או המנהל הכללי של התאחדות האיכרים או המזכיר הכללי של תנועת המושבים, והוא אחד מאלה – (א) חקלאי עצמאי פעיל, או בן משפחה מקרבה ראשונה של חקלאי עצמאי פעיל; (ב) שכיר המועסק על ידי חקלאי עצמאי או על ידי בן משפחתו מקרבה ראשונה או על ידי אגודה שיתופית חקלאית; (ג) חבר באגודה שיתופית חקלאית;     

עמית הלוי: לגבי 6(א), חקלאי עצמאי פעיל או בן משפחה מקרבה ראשונה של חקלאי עצמאי פעיל, או פנייה שגם באה אלינו – אדם שנשוי לקרבה ראשונה של חקלאי עצמאי פעיל

ישראל אייכלר: אז זה לא בן משפחה מקרבה ראשונה

ישראל אייכלר:  השאלה האם הוא חקלאי

איציק צ'יפרוט: בהנחה שהוא עובד במשק המשפחתי, הוא לא קרוב מקרבה ראשונה

איציק צ'יפרוט:  הוא נשוי לקרבה הראשונה

איציק צ'יפרוט:  הוא עובד במשק המשפחתי

איציק צ'יפרוט:  הוא לא שכיר במשק

צביקה פוגל: אנו יורדים לרמת התפלפלות שאין לה סיבה כרגע

צביקה פוגל:  חבל

עמית הלוי: בן משפחה מקרבה ראשונה או בן זוגו, זה מה שרוצים להוסיף

ישראל אייכלר: ההרחבה שביקשת לא נוגעת לקרבה ראשונה

עמית הלוי: לא, בן משפחה מקרבה ראשונה או בן זוגו

עמית הלוי:  זה דבר מאוד מצוי במשקים

עמית הלוי:  בן משק נמצא, בת משק

עמית הלוי:  גרים, עובדים במשק, במושבי לכיש וכו'

עמית הלוי:  פשוט לא החקלאי

עמית הלוי:  עובד במשק של האבא של אשתו

צביקה פוגל: אנו מדברים על כל חקלאי או על חקלאים שנמצאים באזורים מאוימים?     

ישראל אייכלר: שעיקר פעילותו חקלאית, זכאי, ללא הבחנה גיאוגרפית

צביקה פוגל: אם אני עכשיו עובד אצל חקלאי?     

ישראל אייכלר: יש קטגוריה של שכיר

מירי פרנקל-שור: אבל מי שעובד ואינו שכיר? זה מה שעמית אומר

מירי פרנקל-שור:  הוא נשוי לבת שאבא שלה

מירי פרנקל-שור:  עובד איתו יחד

ליאור אדרי: אז זה ייכנס לקטגוריה

ליאור אדרי:  או הוא שכיר או הוא בעלים

ישראל אייכלר: עמית, אנו סבורים שיש מענה למצבים שאתה מעלה בשלוש הקטגוריות

שמחה רוטמן: מי שמועסק על ידי חקלאי עצמאי

שמחה רוטמן:  למה שכיר? מועסק על ידי חקלאי

שמחה רוטמן:  האדם עובד איתו בפרילנס, מוציא לו חשבוניות

שמחה רוטמן:  מועסק על ידי חקלאי

שמחה רוטמן:  חלאס

ליאור אדרי: יהיה לנו מאוד קשה לבחון את הבקשות

שמחה רוטמן: לא, כי שכיר יביא לכם תלוש וזה יהיה אותו דבר

שמחה רוטמן:  לא תכריחו אדם שעובד כעצמאי או עובד עבור כמה חקלאים ומספק שירותים לכמה חקלאים, אבל הוא מועסק אצלם

ליאור אדרי: עוסק בעבודות חקלאות

ליאור אדרי:  אם זה אריזה?     

שמחה רוטמן: למשל, יש קבוצות לא קטנות, כמו מה שהיה פעם גדוד העבודה

שמחה רוטמן:  הם עוברים מחקלאי לחקלאי ועובדים בחקלאות - עושים קטיף פה וקטיף שם

צביקה פוגל: לא מדובר עליהם

שמחה רוטמן: למה לא? אם הם מועסקים אצל חקלאים

שמחה רוטמן:  שוב, הסטנדרט הכללי לא חסמתי לך

שמחה רוטמן:  המועסק ייתן לך אותו

שמחה רוטמן:  יבוא מישהו ויגיד: אני מועסק אצל חקלאי אבל עובד אצלו תמורת חשבונית – תברר

שמחה רוטמן:  לא יצליח להוכיח – לא יקבל

מירי פרנקל-שור: מה שאומר שמחה: תסתכלו על המהות ולא על צורת ההעסקה

מירי פרנקל-שור:  במקום שכיר - מי שמועסק

עמית הלוי: כמו ישוב זכאי

עמית הלוי:  חקלאי זכאי

עמית הלוי:  הצעתי את הדברים הרוחביים

עמית הלוי:  כי כך המשק עובד

עמית הלוי:  תרימו טלפונים

שמחה רוטמן: אפשר במקום זה להוריד את המגבלה של בן משפחה

שמחה רוטמן:  בן או בת זוג של אחד מהם ואז כיסיתם את זה

שמחה רוטמן:  קבוצה יותר קטנה, או בן או בת זוגו

שמחה רוטמן:  יותר טוב

שמחה רוטמן:  כמו שעמית ביקש

צביקה פוגל: סעיף 7

גלעד נווה: מוביל חומרי נפץ

גלעד נווה:  מי שהוא בעל  היתר תקף להובלת חומרי נפץ, לפי חוק חומרי נפץ, התשי"ד-1954 והתקנות מכוחו;     

צביקה פוגל: הערות? סעיף 8

גלעד נווה: ממונה ביטחון או מנהל אבטחה

גלעד נווה:  מי שהוא ממונה ביטחון כהגדרתו בחוק הסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, תשנ"ח-1998 או מנהל אבטחה שמונה על פי דרישות משטרת ישראל בהתאם לסמכויותיה, ושמשטרת ישראל אישרה את כשירותו לפי תבחין זה

בני סלומון: התבחין נכתב לפי הדרישות

איציק צ'יפרוט: כל מי שיש לו תעודת מנב"ט?     

בני סלומון: כל מי שיש לו תעודת מנב"ט זה לפי חוק הסדרת הביטחון, ויש עוד חוקים שלפיהם אנחנו

בני סלומון:  יש לנו רשימה של קריטריונים

בני סלומון:  צריך לעבור ועדה

צביקה פוגל: מעולה

צביקה פוגל:  סעיף 9

גלעד נווה: מדריך ירי

גלעד נווה:  מדריך ירי מורשה פעיל, בעל ותק של שנה לפחות, שהדריך לפחות 120  מתאמנים לפחות, לפי תקנות כלי הירייה (הכשרה) או הדרכות מאושרות, בשנה שקדמה להגשת הבקשה לקבלת הרישיון או שהדריך לפחות 60 מתאמנים, לפי תקנות כלי הירייה (הכשרה) או הדרכות מאושרות, בכל אחת משלוש השנים שקדמו להגשת הבקשה לקבלת הרישיון; לעניין זה הדרכות מאושרות כאשר הגוף האחראי הוא משטרת ישראל, המסגרת המסמיכה היא מדור הכשרות, שם הקורס: מדריכי נקל, כאשר הגוף האחראי הוא משטרת ישראל ימ"מ – מדובר במוסד הכשרה, מדריך ירי – ימ"מ

גלעד נווה:  שירות בתי הסוהר – מה"ד ניר, ענף הדרכה, מדריך ירי

גלעד נווה:  צה"ל – בית הספר ל- - בה"ד 7248, מדריך- - - סימול 7054, משמר הגבול – ב"ח מג"ב, מדריכי בט"פ, גופים ביטחוניים אחרים – בהתאם לאישור מוסד ההכשרה בידי ראש תחום הדרכה, קורס מדריכי ירי ולחימה

צביקה פוגל: הערות?     

איציק צ'יפרוט: יש לי בעיה קשה עם הסעיף הזה

איציק צ'יפרוט:  יש מדריכי ירי, שלא מבצעים את הכשרות האגף המקובלות הרשומות

איציק צ'יפרוט:  הם עוסקים באימוני ירי אישיים, הם מדריכים מתנדבי משטרה, ככל שהם מדריכים במסגרות אחרות, שופטים בירי מעשי, בירי אולימפי או באימונים כאלה ואחרים, ולא מבצעים אותו חידוש או רענון שהאגף יודע

איציק צ'יפרוט:  האנשים בפועל נמצאים במטווחים ואותו מטווח לא חותם להם על האישור כי הם לא משרתים אותו למעשה, אלא באים ומאמנים במסגרת פרטית או במסגרת כזו או אחרת ולכן לא נמצאים פה ולא זכאים לתבחין

איציק צ'יפרוט:  אנו יודעים שאין הרבה מדריכי ירי – תקנו אותי אם אני טועה בתבחין מדריך ירי, ולכן כל ההתעסקות הקטנונית אפילו באוכלוסייה הכל כך מצומצמת הזו ממש לא ברורה

איציק צ'יפרוט:  אם הם מדריכי ירי, כנראה יש להם עוד איזה תבחין לעמוד עליו אבל אלה שכן זקוקים לתבחין הזה, יוצר מצב שאנו דורשים מהם להגיע ולהתנדב, כי אין עבודה לכל כך הרבה מדריכי ירי בארץ – דורשים מהם להתנדב על חשבונם כדי לעמוד בתבחין הזה במטווחים

איציק צ'יפרוט:  אנו גם פוגעים בפרנסת מדריכי הירי כי אנו מביאים מתנדבים שיעשו את זה, ומאלצים את אותם אנשים להתנדב בחינם כדי לעמוד בתבחין הזה

איציק צ'יפרוט:  לכן אני חושב שהפרמטר פה לא נכון בעיניי

עמית הלוי: הוא אומר, במקום שזה יהיה כל הכללים האלה, רק לגבי הדרכות מאושרות, שזה משטרה, שירות בתי הסוהר, צה"ל, משמר הגבול, גופים ביטחוניים - אתה רוצה שגם הדרכות ירי במטווחים בגופים פרטיים

איציק צ'יפרוט: אם אני מדריך ירי שלוקח מתאמנים ועושה להם אימון פרטי כזו או אחר כמו באימוני כושר, לצורך העניין, יכול לעשות אימון פרטי

איציק צ'יפרוט:  אולי אני מאמן קבוצה או אחרת, כיתת כוננות כזו או אחרת, ולכן יש להתחשב בכל סוגי ההדרכה

צביקה פוגל: למה זה לא נופל בתוך הקבוצה של או הדרכות מאושרות?     

איציק צ'יפרוט: כי אלה ההדרכות המאושרות, הן מפורטות למטה וזה לא כאן

איציק צ'יפרוט:  לעניין זה הדרכות מאושרות, ואין את זה כאן

איציק צ'יפרוט:  אם אני עושה אימונים פרטיים במטווח אזרחי, זה לא תופס

איציק צ'יפרוט:  אם אני מגיע ומדריך מתנדבים על חשבון זמני הפנוי כמדריך מתנדב במשטרת ישראל, זה לא תופס

ישראל אייכלר: איציק הציג נכון

ישראל אייכלר:  הרציונל, מי שהגיש בקשה לקבלת רשיון בתבחין מדריך ירי זה מבוסס על הרציונל שצובר ירי ומיומנות ובעצם אנו מחדשים בגין העובדה שהוא באמת סוג של מכפיל כוח

ישראל אייכלר:  שנית, אנו רוצים לוודא שבאמת משתמש בתעודה שאנו מעניקים לו

ישראל אייכלר:  אנו כאגף מכשירים ומסמיכים את מדריכי הירי

ישראל אייכלר:  אנו רוצים לוודא שבהגשת הבקשה אכן עסק במקצוע

ישראל אייכלר:  זה לא נולד באקראי

ישראל אייכלר:  היום מבחינת עובדות יש 2,200 רשיונות של מדריכי ירי

ישראל אייכלר:  בחיים האמיתיים כ-400 מהם בלבד עוסקים במקצוע

ישראל אייכלר:  כל השאר עושים זאת ממגוון שיקולים אחרים

ישראל אייכלר:  לכן אנו אומרים: מי שהגיש בקשה לתבחין הזה חייב הלכה למעשה לעסוק במקצוע

ישראל אייכלר:  כשאנו אומרים לעסוק במקצוע, סימנו את גופי ההדרכה הרשמיים, הלאומיים

ישראל אייכלר:  איציק לוקח אותנו למישור אחר, לכמת אותו, לאמוד את איכות ההדרכה, את מסגרת ההדרכה וכו', ולכן נשענו בסופו של דבר על הכשרות שהן ממלכתיות

עמית הלוי: מדריכי ברי המטווחים אנשים די מיומנים

עמית הלוי:  הייתי במטווח בגבעת זאב

עמית הלוי:  עשו לי שם תצוגת תכלית

ישראל אייכלר: אנו רוצים לוודא שמי שהגיש בקשה לתבחין מדריך ירי, אכן עוסק בכך

עמית הלוי: זה הקריטריונים

איציק צ'יפרוט: לא סוג ההדרכה

איציק צ'יפרוט:  את שעות ההדרכה במטווח

איציק צ'יפרוט:  לא משנה אם הוא עושה חידוש או רענון או הוא מדריך אימון פרטי או מדריך מסגרת כזו או אחרת

ישראל אייכלר: ברגע שזה אימון רשמי, יש לו מסגרת, יש לו מערך שיעור

ישראל אייכלר:  ביתר האימונים שזה אימוני חיזוק וכו' – איצי', אתה מכיר היטב את העולם הזה - זה לא אימון עם מסגרת מובנית 

ישראל אייכלר:  לכן אנו אומרים – כדי להוכיח זכאות הוא צריך אימון במסגרת ממלכתית רשמית שיש מערך שיעור וכו'

ישראל אייכלר:  זו דרישה סבירה בעיניי

רועי הראל: המסגרות האלה של צה"ל והמשטרה זה לא הכול

רועי הראל:  זה חוד החנית

רועי הראל:  יש בצה"ל עוד מסגרות הדרכה של אקדח

רועי הראל:  יש אקדח הגנתי, בחיל האוויר

רועי הראל:  לא כולם לוחמים

רועי הראל:  שתיים, זה לא בה"ד

רועי הראל:  זה בית הספר, יחידה 7248

רועי הראל:  חשוב

רועי הראל:  כמו שאמרת, מתנדבים של משטרת ישראל, זה בתוך גופי הביטחון

רועי הראל:  יש לזה הגדרה, יש לזה מסגרת, יש לזה תקנות

רועי הראל:  המשטרה יכולה לחזק אותי

רועי הראל:  אותו דבר במג"ב - יש מתנדבים במג"ב שעושים את זה

רועי הראל:  יש עוד גופים, למשל IMI, זה גוף שבתוך צה"ל מפעיל שעושים אימונים לכוחות הביטחון, ועכשיו עובדים יום ולילה כדי לעשות אימונים לכוחות המילואים

רועי הראל:  זה גוף אזרחי

רועי הראל:  הוא לא מופיע פה אבל נותן שירות לצבא

רועי הראל:  יש עוד בתי ספר כאלה

רועי הראל:  אני שומע מדריכים שנופלים בין הכיסאות באירוע הזה

רועי הראל:  לא כולם עושים ככה

רועי הראל:  להפך, זה המדרג הנמוך

שמחה רוטמן: יש לי המלצה שאולי תפתור

שמחה רוטמן:  בתבחינים הקימים היה כתוב כך: מדריך ירי פעיל המשויך למטווח קליעה מורשה, בעל רשיון למדריך ירי

שמחה רוטמן:  מה רע בזה?     

רועי הראל: שינינו את זה מהרבה סיבות, חלקן אני נמנע מלפרט פה בגלל הפורום

רועי הראל:  יכול להסביר בנפרד

רועי הראל:  אני חושב שנכון שמדריך יעסוק בתחום אבל לא בכזאת

רועי הראל:  אם אני לוקח את המטווחים הגדולים בארץ – הם עומדים בזה, אבל מטווח קטן, בערד, שיש שם עובד וחצי, גם אם הוא מאוד רוצה וזו פרנסתו, הוא לא יגיע ל-120 לקוחות בשנה כי זה המון, בפריפריה

רועי הראל:  ברור שזה בתל אביב

רועי הראל:  עבדתי בתור מדריך הרבה שנים

רועי הראל:  מדריך שהתעסק בזה יום-יום במטווח גדול הגיע לזה בקלות בחודש

צביקה פוגל: אבל אם הוא לא עונה לתבחין הראשון של הרבה מאוד, של 120 מתאמנים - זה 60 בשנה

צביקה פוגל:  5 בחודש

רועי הראל: עדיין יהיו כאלה שייפלו בין הכיסאות

צביקה פוגל: בסופו של דבר צריך לקבוע סטנדרט כי אם הייתי קובע 30, היית אומר: יש גם כאלה שהם לא 30

צביקה פוגל:  אז קבעו 60, על סמך 5 בחודש

עמית הלוי: הדרכה זה אדם

שמחה רוטמן: 60 מתאמנים בשלוש שנים, או 120, אם זה שנה שקדמה

צביקה פוגל: 60 בשנה

שמחה רוטמן: 180 מתאמנים בשלוש שנים או 120 בשנה אחת

שמחה רוטמן:      בשנייה שאנו עוסקים בהדרכות מאושרות, 60 בשנה

שמחה רוטמן:  60 בשנה שקדמה

שמחה רוטמן:  אם היינו מתחילים עם כל מיני הדרכות הייתי אומר לכם לא, אבל אם זה הדרכות מאושרות

עמית הלוי: צודק, היחידה של חיל האוויר

עמית הלוי:  מי שעשה את היחידה, חיל האוויר – מאושרת על ידי צה"ל - למה לא להוסיף אותם? ישראל, אמרת בצדק – אנחנו רוצים אותם כמכפילי כוח הגנתיים במדינת ישראל

עמית הלוי:  הם הראשונים

עמית הלוי:  מה יותר מהם?     

איציק צ'יפרוט: אם אתה רוצה, אעביר את זה לממונה הדרכות שלנו

איציק צ'יפרוט:  אגב, יש מסגרות שהוא מאשר להם את התיקים כמו IDPA

איציק צ'יפרוט:  הוא יודע מה הם מדריכים שם, הוא חתום על התיקים האלה

איציק צ'יפרוט:  זו עדיין הדרכה שאפשר להכיר בה

שמחה רוטמן: כמו תמיד, הפתרון – זה גוף הדרכה נוסף שאושר על ידי האגף

ישראל אייכלר: מקובל

שמחה רוטמן: רובריקה נוספת – גוף הכשרה אחר, בהמלצת משטרת ישראל, תעשו מה שאתם רוצים

עמית הלוי: היית מאשר אותם?     

ישראל אייכלר: על פניו לא

שמחה רוטמן: לא משנה כרגע

שמחה רוטמן:  תנו לו להפעיל שיקול דעת

שמחה רוטמן:  שיתווכחו איתו

צביקה פוגל: השארנו את שיקול הדעת אצל ישראל

צביקה פוגל:  צמצמנו ל-60

צביקה פוגל:  סעיף 10

גלעד נווה: שירות בכוחות הביטחון

גלעד נווה:  מי שהוא אחד מאלה – (א) קצין בצבא הגנה לישראל בדרגת סגן ומעלה או נגד בצבא הגנה לישראל בדרגת רב סמל ראשון ומעלה ומקביליהם בגופי הביטחון האחרים, למעט קצין מקצועי וקצין ייצוגי, כקבוע בהוראות צבא הגנה לישראל;     

תמיר דורטל: לרבות

תמיר דורטל:  לא למעט

תמיר דורטל:  אם אדם עתודאי, מפקד על חיילים, למה שלא יהיה לו נשק? וגם מוכשר מטווח

תמיר דורטל:  קצין אקדמאי

תמיר דורטל:  עתודאי

תמיר דורטל:  מהנדס

דובר: 	אדם שתורם יותר לצבא, אותו אנחנו מורידים?      

מירי פרנקל-שור: זה עניין של הכשרה

אראלה גולן: אם אפשר בתור עתודאית לשעבר לעשות קצת סדר בדרגות עתודאים, מי שיוצא לבה"ד 1 מקבל דרגות רגילות ואז יש סרן- -  מי שלא יוצא לבה"ד 1 ועושה רק את ההשלמה המקצועית- - - הוא קצין מקצועי אקדמאי

אראלה גולן:  מושווה מבחינת תנאים, שכר וכו' לסרן אבל לא עבר את ההכשרה של בה"ד 1

אראלה גולן:  בפקודות הצבא הוא מושווה

אראלה גולן:  בפועל היחידות האלה גם ה- - - המקצועיים האקדמיים, ואז יש קא"ב שזה קצין אקדמאי בכיר, שזה דרגות סגן וסרן

אראלה גולן:  גם האנשים האלה מוסמכים להיות חונכי ירי - - - ומפקדים במטווחים

אראלה גולן:  אני מספרת מהחוויות שלי כעתודאית בתור מי שהייתה קצינה תורנית על בסיס- - -     

צביקה פוגל: תודה

צביקה פוגל:  על הצבא קשה להתווכח איתי

צביקה פוגל:  קצין אקדמאי שלא עשה בה"ד 1 מבחינתי הוא לא קצין, לעניין הזה

איציק צ'יפרוט: אלמלא היה קצין אקדמאי, היה מבצע שירות- - -כנראה היה בדרגת רס"ר

איציק צ'יפרוט:  יש כאלה שהם כבר בדרגת רס"ר ומקבלים אבל לא יהיה הוא קצין אקדמאי

צביקה פוגל: אז הוא לא יהיה

דובר: - -     

אראלה גולן: אני לא צה"ל

אראלה גולן:  מותר לי להביע את דעתי

שמחה רוטמן: מה ההבדל בין רס"ר לקצין אקדמאי בכיר? שניהם לא עשו בה"ד  1עשה

שמחה רוטמן:  עשה הרבה מילואים

שמחה רוטמן:  הקא"ב לעולם לא יקבל את זה, זה הכול

שמחה רוטמן:  זה העניין

שמחה רוטמן:  זה השאלה

איציק צ'יפרוט: איתי שירתו מילואימניקים- - -     

צביקה פוגל: איתי שירתו כאלה שלא, אז מה? אתה רוצה עכשיו שאתחיל לבדוק מי מהקצינים אקדמאיים מי כן ומי לא?     

ליאור אדרי: עשינו עם הצבא על זה דיון

ליאור אדרי:  יש לנו הנחיות מיוחדות לעניין הזה

ליאור אדרי:  צה"ל לא מכיר בהם

אראלה גולן: אתם מוזמנים לפתוח את הפקודות

אראלה גולן:  מטעים את הוועדה

אראלה גולן:  המידע זמין ברשת

צביקה פוגל: הבנתי

צביקה פוגל:  לא מטעים פה אף אחד

צביקה פוגל:  ישבנו יחד עם הצבא כשהכנו את הרשימות האלה

צביקה פוגל:  קיבלנו מהם את ההמלצות שלהם

צביקה פוגל:  אי אפשר לזלזל בכל הדברים האלה ולומר שהם טועים

מירי פרנקל-שור: זה המלצות צה"ל?     

צביקה פוגל: כן

עמית הלוי: מה את מתכוונת כשאת אומרת: טעות?     

אראלה גולן: שהצבא לא מתייחס לקצינים אקדמאיים כאל קצינים לעניין תורנויות נשק והאחריות על נשק

אראלה גולן:  אנו מוסמכים לזה

אראלה גולן:  מי שהוא קצין משפטים או קצין רפואה שלא השלים בה"ד 1 מתייחסים אליו לעניין התורנויות של האבטחה בבסיסים

אראלה גולן:  אז אם זה המבחן- -      

צביקה פוגל: זה לא המבחן אלא מיומנות הפעלה בנשק

מירי פרנקל-שור: זו הייתה המלצת צה"ל לרשות המוסמכת, אריאלה

צביקה פוגל: אני מכיר לא מעט סמלים שיש להם יכולת פי עשרה משל כל קצין אחר

צביקה פוגל:  והוא לא מופיע פה בקריטריונים

שמחה רוטמן: היא לא מתווכחת על ההמלצה

צביקה פוגל: והוא לא מופיע בקריטריונים

צביקה פוגל: גם קצין אקדמאי יוכל לעבור לישוב מזכה ולקבל נשק

גלעד נווה: (ב) משרת כלוחם ביחידה מיוחדת בגופי הביטחון, אגף כלי ירייה, לערוך רשימה של היחידות המיוחדות כאמור על פי המלצת גופי הביטחון, ויידע את זה היחידות האמורות; (ג) משרתי כוחות הביטחון ובוגרי כוחות הביטחון בעלי הכשרה של  רובאי  07 ומעלה; (ד) בוגר צבא הגנה לישראל המחזיק בתעודת לוחם כקבוע בהוראות צבא הגנה לישראל;       

עמית הלוי: ב-(ב), מבקש - משרת כלוחם

עמית הלוי:  או מוסיפים פה משרת כמדריך מבצעי או כלוחם ביחידה מיוחדת או - - יחידה מיוחדת כי בצה"ל, מדריכים מבצעיים, מדריכי טנקים שמוסמכים לירי

ישראל אייכלר: ישבנו עם צה"ל ועם גופים נוספים

ישראל אייכלר:  ערכנו את רשימת היחידות המיוחדות על פי קביעתם

ישראל אייכלר:  אתה נכנס פה להרחבות שהן בסמכות המלאה של צה"ל להגדיר את היחידות המיוחדות

ישראל אייכלר:  מדריכי הירי שאתה מדבר עליהם, על פניו הם לא בתוך זה

שמחה רוטמן: מבין שעל פניו הם לא בתוך זה לפי מה שרשום פה

שמחה רוטמן:  השאלה, האם אתה רואה את הסעיף הזה, משרת כלוחם ביחידה מיוחדת בגופי הביטחון, אגף כלי ירייה, לערוך רשימה של היחידות המיוחדות כאמור על פי המלצת גופי הביטחון, כמאפשר לך להוסיף?      

רועי הראל: זה התבחין שלי, זה מה שאני ממליץ

רועי הראל:  רק אני

רועי הראל:  אני מדבר על צה"ל

רועי הראל:  זה תבחין שהיה קיים טרום 07 ולא ביטלנו אותו כי יש עדיין אוכלוסיות שהן לא 07 אבל כן משתמשים באקדח בצבא מתוקף יחידות מודיעין ואושר כמו שהוא, ואני בקשר עם האגף וזה מתבצע כמו שצריך

רועי הראל:  פה אין בעיה

רועי הראל:  זה לא תבחין בעייתי

רועי הראל:  07 נשאר כי לא רוצים לפגוע באוכלוסייה שכבר קיבלה, ומה שהוספנו שזה גולת הכותרת של כל הדיון, התבחין (ד)

עמית הלוי: אבל ב-(ב), אנשים שפנו אלינו מיחידות כמו מדריכי ירי, מדריכי טנקים

ישראל אייכלר: אי אפשר לפרוץ את זה

ישראל אייכלר:  בסופו של דבר צה"ל מגדיר את רשימת היחידות המיוחדות

ישראל אייכלר:  אני מבין שאתה רוצה להרחיב, אבל זה רשימה מגודרת

עמית הלוי: אני לא דואג לצה"ל אלא אני דואג גם לאזרחי ישראל

עמית הלוי:  משתמשים בהכשרת צה"ל כדי שישמרו ברחוב

ישראל אייכלר: תחת התבחין של שירות בכוחות הביטחון יש ארבע קטגוריות שונות, והאזרחים שאתה מבקש לייצג צריכים - ליפול באחת הקטגוריות

צביקה פוגל: אנו גם לא רוצים לשמוט את הקרקע מתחת לסעיף העיקרי פה, שציין אותו רועי בצדק, תעודת הלוחם

צביקה פוגל:  כל מה שנעשה עכשיו וניתן לכאלה שאין להם תעודת לוחם או מתחת לסף תעודת לוחם, אנו מגדירים שתעודת לוחם זה סתם המצאה

תמיר דורטל: בן גביר כבר פרסם לפני חצי שעה

תמיר דורטל:  בטוויטר

שמחה רוטמן: 02 ישוב מזכה

מירי פרנקל-שור: יש לנו פה פנייה של חבר'ה ששירתו בחיל הים והם אומרים שלפי התבחינים דרושה תעודת לוחם שהונפקה לראשונה בשנת 2000

מירי פרנקל-שור:  לכן גם עקב כך לא יהיו זכאים

מירי פרנקל-שור:  זה לגבי (ד)

עמית הלוי: ניסינו לפתור את זה, להוסיף את זה ב-(ב), להשאיר את זה פתוח או לומר: משרת – הרי ממילא זה גופי ביטחון

עמית הלוי:  יחידות נוספות שאם גופי הביטחון ימליצו – ממילא השארת את זה פתוח

מירי פרנקל-שור: אפשר להוסיף לסעיף קטן (ד): בוגר צבא ההגנה לישראל או מחזיק בתעודת לוחם כקבוע בהוראות צבא ההגנה לישראל או שירת בצה"ל כלוחם עוד טרם- -     

ישראל אייכלר: לא, לא

ישראל אייכלר:  התבחינים האלה- -      

צביקה פוגל: אם אני ב-98' שירתי בתור רובאי 03 לוחם, אני לא יכול?     

ישראל אייכלר: הגדרנו זכאות ל-20 שנה משחרור

ישראל אייכלר:  כיוון שצה"ל מנפיק תעודות לוחם מ-99', יש לנו גרייס של 24 שנים

צביקה פוגל: לא, קבעת עשרים שנה מסיום מילואים

צביקה פוגל:  השתחררתי ב-98'

צביקה פוגל:  אני עושה מילואים גם היום

ישראל אייכלר: המילואים מושך את הזכאות ללא מגבלה

צביקה פוגל: ב-98' לא הייתה לי תעודת לוחם

ישראל אייכלר: כשנדייק את הדברים עם צה:ל על חובת ההוכחה, למי שמעבר לטווח של שנת 99', נצטרך להגדיר אותן זכאויות בטופס 830, שזה טופס מהלך שירות שזה אישור בסיסי שצה"ל מעביר לנו

ישראל אייכלר:  אנחנו נצטרך לדייק מול רשויות צה"ל

צביקה פוגל: כלומר כל אותם אנשים שאין להם תעודת לוחם אבל מרגישים שהם זכאים כי הם רובאי 3 לפני 99', יגישו טופס 830

צביקה פוגל:  תודה

עמית הלוי: זה אחד

עמית הלוי:  לגבי אנשים שהם בישיבות הסדר, עשו שנה?     

ישראל אייכלר: אומר ביושרה

עמית הלוי: יש להם בעיה טכנית, אין להם 830 כי הם עדיין חיילים

עמית הלוי:  זו הבעיה

עמית הלוי:  האם אנו יכולים שאחרי השירות הצבאי שלהם, כמובן שעומדים בתבחין או של שנה לוחם כאמור בישוב זכאי, או של שנתיים, איך יגישו את ה-830?     

ישראל אייכלר: כיוון שהנושא של מענה ייעודי לבני ישיבות, תנאי הסף שמדברים על 21, שנה כלוחם, וייעודי לתבחינים מסוימים - ישבנו עם צה"ל וצה"ל אמר שיימצא פתרון שמסדיר את הוכחת התבחין לעניין של הלוחם

עמית הלוי: אז יהיה טופס אחר, מטפלים בזה

ישראל אייכלר: יש פה לא מעט דברים שנצטרך לתרגם את הדברים לנהלי עבודה

עמית הלוי: זה יוסדר

עמית הלוי:   << דובר >>       20 שנה מנשיאת גם נשק אישי שלו

איציק צ'יפרוט: זאת אומרת אם הוא היה חמוש ועכשיו הוא לא חמוש

עמית הלוי: 20 שנה ובתנאי שהוא יהיה – הסכמנו אפילו על זה

שמחה רוטמן: לא הבנתי, אם הוא 20 שנה מחזיק נשק אישי שלו, אז הוא זכאי מכוח הוראת - - -     

עמית הלוי: לא, הוא הפסיק, זה קורה

עמית הלוי:  זה קורה לא מעט

עמית הלוי:  אדם מפסיק - - -     

איציק צ'יפרוט: - - - יגידו לו: 21 ממילואים – לא, הוא 17 שנה נשא נשק

איציק צ'יפרוט:  אז 20 שנה מהפעם האחרונה שהוא נשא נשק, לכן המיומנות נשמרת

איציק צ'יפרוט:  זה מה שהם רוצים

עמית הלוי: נכון

עמית הלוי:  בערך

עמית הלוי:  כן

עמית הלוי:  גם מילואים אתה פעם בכולי

עמית הלוי:      הנה זה: לא יינתן, אם חלפו למעלה מ- 20 שנים ממועד שחרורו של מבקש הרישיון משירות סדיר או משירות מילואים פעיל בצבא הגנה לישראל או מהמועד האחרון בו הוא נשא נשק פרטי ברישיון

ישראל אייכלר: לא הבנתי את ההערה ואת התוספת

ישראל אייכלר:  לא הבנתי – או שזאת השעה המאוחרת או שזה כושר ההבנה שלי

עמית הלוי: הייתה הגבלה

עמית הלוי:  יכול להיות שזאת שעה מאוחרת שלנו גם

עמית הלוי:  אמרנו: לא יינתן רישיון פרטי – לפי התבחין – אלא אם אדם, לא חלפו 20 שנה

עמית הלוי:  אמרת אז: אין פה הגיון בהקשר המהותי, אלא לצמצם את הסכר של העניין, אנחנו רוצים רק מי שב-20 השנה האחרונות היה במילואים או היה בסדיר או היה כאילו, בסדר, או מי שהיה לו אקדח והפסיק

עמית הלוי:  אני לדוגמה היה לי והספקתי כשעברתי דירה

ישראל אייכלר: איך זה קשור לתבחין של שירות בכוחות הביטחון?     

עמית הלוי: לא, זה לא קשור דווקא

קריאה: איך זה קשור?     

איציק צ'יפרוט: 3ז' הוא רק לתבחין הזה ספציפית

איציק צ'יפרוט:  אנחנו אומרים: אם 20 השנה נועד לגדר את ההכשרה בנשק בשירות סדיר או מילואים, נניח ואדם סיים שירות מילואים, הוציא רישיון נשק, היה חמוש במשך 17 שנים

איציק צ'יפרוט:  הוא היה בחו"ל, עשה דוקטורט, אשתו הייתה בהיריון, לא משנה מה, הוא לא הצליח לחדש

איציק צ'יפרוט:  כרגע אין לו רישיון, הוא מגיש בקשה לרישיון חדש, עכשיו הוא 21 שנה משוחרר ממילואים, אנחנו לא מתחשבים בכל 17 השנים שהוא כן נשא בהם נשק, עדיין יש לו את הכשירות בנשק כי הוא המשיך לשאת נשק גם אם הוא לא עושה מילואים

איציק צ'יפרוט:  הסכמנו על זה כבר

עמית הלוי: יותר מ-20 במילואים, אבל הוא יותר - - -     

ישראל אייכלר: לא, לא, לא

ישראל אייכלר:  אי אפשר - - -     

איציק צ'יפרוט: הסכמנו על זה בתחילת הדיון

ישראל אייכלר: לא, ממש לא

עמית הלוי: ישראל, מה מפריע לך? היה לו נשק פרטי, מה זה משנה?     

ישראל אייכלר: זה משנה, מכיוון שבסופו של דבר - - -     

עמית הלוי: אתה רצית לצמצם את הסכר

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עמית, אפשר לייצר פה אינסוף סיטואציות, אבל בסופו של דבר עיקרון הפשטות והבהירות חייב לעמוד מול עינינו

ישראל אייכלר:  אתם יוצרים פה כל מיני תתי-מצבים שסותרים את העיקרון הזה

ישראל אייכלר:  יש פה כלל פשוט שבא ואומר: תעודת לוחם

ישראל אייכלר:  כל אדם שנושא תעודת לוחם על פי הגדרתם בצה"ל, 20 שנה ממועד שחרורו – פשוט וברור

ישראל אייכלר:  למה אני צריך כל מיני מצבים?     

שמחה רוטמן: אני חייב לומר שהתנאי הזה של 20 שנה – שום דבר בו לא פשוט וברור

שמחה רוטמן:  פעם לוחם, תמיד לוחם

עמית הלוי: צביקה אמר, זה רק בשביל לצמצם את הסכר

שמחה רוטמן: אני אומר שהוא עצמו לא מחזיק מים, אין לו היגיון

שמחה רוטמן:  עכשיו אתה אומר: אני רוצה לעשות את זה כדי לצמצם, לגלות כל מיני אי ודאויות

ישראל אייכלר: לגדר

שמחה רוטמן: לגדר

שמחה רוטמן:  בכנות, אני לא מצליח להבין את זה

שמחה רוטמן:  לא מסתדר לי הגיונית בכלל

שמחה רוטמן:  אבל אתה לא יכול לבוא בטעות: שמע, אם אני מפריע לגדר הלא הגיוניות שאתה עושה אז זה לא הגיוני

שמחה רוטמן:  הגדר לא הגיונית? אם אתה חושב שזה לא הגיוני, תוריד אותה לגמרי

שמחה רוטמן:  זה מאוד לא הגיוני שבן אדם שמכוח היותו לוחם, רובאי 07 או כל דבר אחר, החזיק נשק במשך איקס שנים ועכשיו אתה אומר לו –  רק רגע, אתה מתחיל לחשב לו מתי הוא הפסיק לשרת במילואים

שמחה רוטמן:  זה לא הגיוני בכלל, אני לא מצליח להבין את זה

ישראל אייכלר: אסביר: בסופו של דבר זה תבחין שבמהות – הרי הצגנו הנחות עבודה למתן רישיונות והצגנו את הנחת העבודה הראשונה שבאה ואומרת: היא מיועדת לאוכלוסיות ששירתו כלוחמים וכולי ויש להם ערך מוסף במרחב הציבורי כמכפילי כוח

ישראל אייכלר:  הנחת המוצא הבסיסית מדברת על כך שעם השנים, כשאתה בעצם לא משתמש במיומנות הזו, המיומנות הזו יורדת

ישראל אייכלר:  כל מי שהיה ספורטאי וכולי – הפסקת לרוץ? תרוץ פחות מהר

ישראל אייכלר:  זה החיים גם בשימוש בנשק

שמחה רוטמן: נכון

שמחה רוטמן:  לכן אם זה הרציונל, אז אתה צריך לתמוך במה שעמית אמר

שמחה רוטמן:  אם זה הרציונל אז אתה צודק, זה מצוין, זה מה שעמית אמר

צביקה פוגל: אם עמדתי עד לפני שלוש שנים בכל ההנחיות שלך בחידוש הנשק, ויריתי וחתמתי על הנשק והוכחתי רפואית שאני כשיר, עכשיו אתה בא ואומר לי: אני לא יכול להמשיך לשאת נשק

צביקה פוגל:  לכן אני באמת חושב שזה לא הסכר שייפרץ פה עכשיו

עמית הלוי: אגב, הנתונים האלה אצלכם, זה קל לכם, זה אמנם לא על אותו קו, כמו שאתה אומר, אולי זה קצת מסבך את הניסוח, אבל - - -     

צביקה פוגל: סעיף 11

צביקה פוגל:  בבקשה להמשיך

שמחה רוטמן: אז 20 שנה ממתי שפעם אחרונה היה לנו נשק

גלעד נוה: שירות במשטרת ישראל: מי שהוא אחד מאלה - - -     

בר כהן לוי: לא הצלחנו להבין

שמחה רוטמן: התבחין של 20 השנה, הוא לא 20 שנה ממתי שהוא עשה פעם אחרונה שירות צבאי או מילואים

עמית הלוי: לא רק שירות צבאי

שמחה רוטמן: לא רק, אלא גם - - -     

צביקה פוגל: העיקרון של 20 שנה הוא עיקרון נכון

צביקה פוגל:  אנחנו מקבלים אותו

צביקה פוגל:  זאת אומרת שלא יכול להיות ש-20 שנה לא השתמשת בנשק ועכשיו אתה רוצה

צביקה פוגל:  אבל אם השתמשתי בנשק עד לפני שלוש שנים בנשק הפרטי שלי, ועכשיו נסעתי לארצות הברית, חזרתי אחרי שלוש שנים ואתם אומרים לי: לא, אני מתחשב רק במילואים, לא בזה שהייתי עם נשק פרטי  –לא נכון

צביקה פוגל:  זה הכול, יש בזה היגיון

צביקה פוגל:  קדימה, סעיף הבא

קריאה: - - -     

שמחה רוטמן: אז אל תתנו לו על רפואי

צביקה פוגל: נכון

בר כהן לוי: אני לא - - -     

שמחה רוטמן: בסדר, אז זה לא נורא

שמחה רוטמן:  ככל הנראה, תתמודדי עם זה שהוא יחזיק נשק

צביקה פוגל: שמחה, בוא נתקדם

צביקה פוגל:  סעיף 11

עמית הלוי: שמחה, אתה זוכר את משה פלד שהיה פה חבר כנסת? הוא מהעמק

עמית הלוי:  הוא עושה מילואים, הוא מתקשר אלינו, הוא אומר: אני עכשיו על משאית מסיע טנקים

עמית הלוי:  דמות השראה

ליאור אדרי: יכול להיות שישיתו עליהם לעשות בדיקות רפואיות יותר דחופות

ליאור אדרי:  למשל כמו שמדובר ברישיון נהיגה

ליאור אדרי:  אם אנחנו הולכים למישהו שלפני 40 שנה - - -     

צביקה פוגל: אני יודע שלחלק מכם זה תירוץ נהדר להיות פה כרגע כי אתם לא צריכים לעשות דברים אחרים, אבל בואו נשתדל בבקשה

צביקה פוגל:  סעיף 11, בבקשה

עמית הלוי: בני, לנו יש בעיה עם אישור כשירות של המשטרה

בני סלומון: מה הבעיה?     

עמית הלוי: אנחנו רוצים שכל מתנדב פעיל יוכל לקבל נשק

עמית הלוי:  הרי הרגע דיברנו על זה בדיון הקודם קודם, שרוצים להכניס מתנדבים ולתת להם נשק ארוך בכלל

עמית הלוי:  אבל נתחיל בזה שלמתנדבים יתנו

עמית הלוי:  למיטב ידיעתי, משטרת ישראל מאשרת את הכשירות רק אם? מתי אתם מאשרים את הכשירות למתנדב?         

בני סלומון: כמה שנים

עמית הלוי: בדיוק

עמית הלוי:  עשר

עמית הלוי:  אז זה לא מקבל

אורי בוצ'ומינסקי: השאלה אם אתה שואל לגבי מתנדב פעיל או מתנדב לשעבר?     

עמית הלוי: אני מדבר על מתנדב פעיל

בני סלומון: מתנדב פעיל יש קריטריון של עשר שנות התנדבות

בני סלומון:  יש נוהל מסודר

בני סלומון:  זה לא רק עשר שנות התנדבות, יש נוהל מסודר שמפרט את כל הקריטריונים מה זה מתנדב פעיל, כמה משמרות הוא נותן

שמחה רוטמן: שנייה, תפריד – אין בעיה, אתה אומר לי מה מוגדר אצלך מתנדב פעיל, יש נוהל מסודר, סבבה

שמחה רוטמן:  אחרי שבן אדם הוא מתנדב פעיל, בוא תסביר לי את ההיגיון

שמחה רוטמן:  בסופו של דבר יש פה תקנות עם תפיסה כוללת

שמחה רוטמן:  תסביר לי היגיון שמתנדב פעיל ולא משנה מה זה נחשב אצלך מתנדב פעיל, מה שזה מוגדר אצלך, מתנדב פעיל במשטרת ישראל לא יכול לבקש בקשה לנשק לפני שעוברים עשר שנים

אורי בוצ'ומינסקי: לא עשר, יש שלושה מסלולים, המסלול הקצר ביותר הוא שלוש שנים, המסלול הארוך ביותר הוא עשר שנים

איציק צ'יפרוט: השינוי הזה הוא בחודשיים-שלושה האחרונים

עמית הלוי: בני, ישבנו פה בבוקר בניסיון של כיתות כוננות שברגעים אלו סוגרים את זה רוני נומה וסמפכ"ל המשטרה שהיה פה וכולי

עמית הלוי:  הם מדברים על לתת נשק ארוך לכל מתנדב

עמית הלוי:  אנחנו לא יכולים עם עשר השנים האלו, אנשים מתנדבים אצלכם במשטרה – אני חושב רגע ומעלה את דעתי ואני רוצה לשים את זה פה בתבחין

עמית הלוי:  אני רק אומר: ובלבד שהוא התנדב במשך שלוש שנים

עמית הלוי:  אדם התנדב שלוש שנים במשטרה

עמית הלוי:  אני רציתי שמתנדב פעיל מיד יוכל לקבל

עמית הלוי:  עוד שנייה נותנים לו נשק ארוך, למה לא לתת לו אקדח? אבל לא יכול להיות שמי שהיה בשירות צבאי שלוש שנים מתנדב

עמית הלוי:  אדם מתנדב שלוש שנים במשטרה – אפשר לתת לו אקדח

איציק צ'יפרוט: מתנדב בגופי הצלה מקבל אחרי שנה

אורי בוצ'ומינסקי: בתוספת המלצה של קצין

בני סלומון: זה לא קשור למתווה גופי המלצה לחלוטין

עמית הלוי: סליחה, היא אישרה את כשירותו

עמית הלוי:  אני לא אומר שלא תאשר את כשירותו

עמית הלוי:  מי שהוא יאשר את כשירותו, גם אם היה עשר שנים שלא יאשר את כשירותו

קריאה: זאת המלצה, לא אוטומטי

בני סלומון: מכיוון שמתנדב במשטרת ישראל, זה לא מתנדב בזק"א ולא מתנדב במד"א, ולא מתנדב בשום מקום אחר

שמחה רוטמן: הוא פחות? הוא פחות מהם?     

בני סלומון: הוא יותר מהם

בני סלומון:  יש לו סמכויות - - -     

שמחה רוטמן: אז למה אתה צריך אישור מתנדב לסמכויות?     

בני סלומון: למתנדב במשטרת ישראל, כשהוא בא עם הנשק למשמרת, ברגע שהוא עובד במשמרת, יש לו סמכויות, הוא יכול לעכב, יכול לעצור, הוא יכול להשתמש - - -     

שמחה רוטמן: נו, אתה נותן לו פחות מאשר למתנדב של זק"א

איציק צ'יפרוט: הוא יכול לעשות את זה גם בנשק משטרתי שהוא ייקח

בני סלומון: אנחנו רוצים שיהיה מיומן, ואלו הקריטריונים שאנחנו קבענו

בני סלומון:  מד"א קבעה קריטריונים שונים, זק"א קבעה קריטריונים שונים

עמית הלוי: בני, תסביר לנו למה? כלומר - - -     

צביקה פוגל: הוא פה אומר על מתנדבים

עמית הלוי: אין בזה הגיון

עמית הלוי:  אנחנו רוצים שאנשים ובפרט אנשים שבאים עם גושפנקה משטרית, כמו שאמר ישראל – העיקרון שלנו הוא מכפילי כוח, זה אנשים שבאים עם משהו

עמית הלוי:  בא אדם, הוא מתנדב במשטרה, הוא לא סתם אזרח זק"א, אני שואל אותך למה, אם תסביר לי למה מתנדב? תאמר לי, שמע, אלו שבאים להתנדב במשטרה, למה אנחנו נותנים להם רק עשר שנים ולא שלוש שנים

עמית הלוי:  אנחנו רוצים להרחיב, יש לנו הזדמנות פז

עמית הלוי:  איך אמר ישראל? ישראל עלה עלינו במירכאות

צביקה פוגל: אתה שואל שאלה, תן לו גם לענות

צביקה פוגל:  אתה חוזר על השאלה ארבע פעמים

בני סלומון: קיבלתי את ההערה של הייעוץ המשפטי שלנו, לא כתוב לך עשר שנים, זה הנוהל הפנימי שלנו

עמית הלוי: אני לא רוצה שזה יהיה בנוהל פנימי

עמית הלוי:  אני מצטער, אני רוצה לקחת את אוכלוסיית המתנדבים במשטרה ולתת להם אקדחים

עמית הלוי:  אני אומר את זה על השולחן

עמית הלוי:  אני רוצה שלכל המתנדבים במשטרה יהיו אקדחים

עמית הלוי:  כל המתנדבים במשטרה, גם כשהם יום אחד

עמית הלוי:  אם הוא יסביר למה, אנחנו מנסים אותם שנה, מנסים אותם שנתיים

עמית הלוי:  איך אמרת גברתי השוטרת, אמרת ששלוש שנים זה זמן

עמית הלוי:  עולה חדש, רצית שלוש שנים, אמרת ששלוש שנים זה זמן, זה הסטנדרט, ככה אנחנו בוחנים בן אדם

עמית הלוי:  תאמרו שלוש שנים

אורי בוצ'ומינסקי: התבחין לא מגביל אותו, הוא גם לא אומר - - -     

עמית הלוי: אני עכשיו הולך להגביל, אני רוצה להצהיר - - -     

אורי בוצ'ומינסקי: ההפך, אתה לא  צריך להוסיף עוד דבר

עמית הלוי: אני רוצה שגם מתנדב שלוש שנים יוכל לקבל

אורי בוצ'ומינסקי: גם מתנדב שנה יכול לפי התבחין הזה

אורי בוצ'ומינסקי:  מתנדב פעיל - - -     

עמית הלוי: לא

עמית הלוי:  בנוהל הפנימי זה לא ככה וזה מפריע לי מאוד

אורי בוצ'ומינסקי: אנחנו לא מחליפים כרגע את עמדת הגורם המקצועי, רמ"ח מתנדבים, לפי מסלולי ההכשרות שהוא קבע לעצמו בנוהל

אורי בוצ'ומינסקי:  כרגע התבחין הזה מאפשר לך גם אחרי יום של מתנדב פעיל לאפשר את החימוש הזה

בני סלומון: תלוי איזה מתנדב

אורי בוצ'ומינסקי: שוב, בנהלים הפנימיים שלנו קבענו מסלולים מסודרים

עמית הלוי: אני מציע משהו אחר: מתנדב במשטרה בעל עבר צבאי, לא יצטרך שלוש שנים – מקובל עליך? מי שהיה חייל בצה"ל

אורי בוצ'ומינסקי: לא כתוב פה שלוש שנים בתבחין

עמית הלוי: רגע, אני אומר שבוא נקבע

עמית הלוי:  כיוון שבנוהל זה כן וזה לא יהיה פחות מהנוהל שקבענו

עמית הלוי:  הרי אנחנו קבענו שנה

שמחה רוטמן: מתנדב פעיל – אני לא מתערב לכם, אבל יש לי שאלה - - -     

עמית הלוי: שנייה, לא גרה כוהנת מפונדקאית

עמית הלוי:  כלומר, לא יכול אדם שהיה שנה לוחם ואתה נותן לו, אתה נותן לו אם הוא ביישוב זכאי, נכון? אני אומר – שאדם שהיה שנה לוחם והוא מתנדב, גם תיתן לו

עמית הלוי:  זה הכול

עמית הלוי:  מתנדב זה כמו יישוב זכאי

עמית הלוי:  זה כמו חקלאי זכאי, משטרה זכאית

עמית הלוי:  אדם שהיה שנה לוחם, אדם שהיה שנתיים חייל, מה שעשית – עזוב שירות לאומי לצורך העניין – ועכשיו הוא מתנדב, זה הרציונל שצריך לתת לו נשק ואנחנו רוצים שיהיו הרבה כאלו

שמחה רוטמן: שאלה: לגבי מתנדב פעיל שבו אתם מפעילים שיקול דעת, לפי המתנדב, לפי הנהלים, לפי ההכשרות שהוא עבר – אני מבין את הרציונל לגבי מתנדב פעיל, אבל יש פה מי שהתנדב במשטרת ישראל במשך 15 שנה, שזה כבר לא מה שנקרא – פה זה כביכול לא בשיקול דעת

שמחה רוטמן:  זה נכון שהכול בהתאם לנהלים שתקבע משטרת ישראל, אבל אתם באים ואומרים: אם בן אדם עשה איקס זמן התנדבות, גם אם הוא עוד לא עומד בקריטריונים הרגילים שלי, הוא מקבל אוטומט, הוא מקבל ונשאר עם זה

בני סלומון: הוא עמד בקריטריונים של 15 שנה ברצף, הוא הוכיח את הרצינות שלו ואת הרצון שלו להתנדב 15 שנה ברצף

שמחה רוטמן: אני אומר ש-15 הזה, הוא מוגזם מאוד מאוד

אורי בוצ'ומינסקי: אסביר את הרציונל שעומד מאחורי ה-15, כאשר המסלול הארוך ביותר הוא עשר שנים לעניין מתנדב פעיל

אורי בוצ'ומינסקי:  המטרה היא שלפחות יהיה לנו חמש שנים שלו כמתנדב פעיל עם נשק במשטרה, כדי שכך אנחנו מגיעים ל-15, ואז אנחנו מאפשרים גם לקבל את הנשק

אריאל קלנר: אז מה, עשר שנים הוא בלי נשק וחמש שנים הוא עם נשק?     

אורי בוצ'ומינסקי: אני אומר שזה המסלול הארוך יותר

אורי בוצ'ומינסקי:  יש מסלולים שאתה יכול לקבל גם אחרי שלוש שנים ויש כאלה עם תקופה יותר ארוכה

עמית הלוי: אדוני היושב-ראש, יש לך פה בנק של 6,000 אנשים, מתנדבים, שאמרו לנו את זה בבוקר

עמית הלוי:  אני אומר לא על כולם, מי שהיה, אני משאיר את זה כמו שזה

עמית הלוי:  אני רק מוסיף בהתחלה: מי שהיה שנה לוחם או שנתיים חייל והינו מתנדב פעיל, הוא זכאי לקבל נשק או מתנדב פעיל לפי כשירות לפי המשטרה

אורי בוצ'ומינסקי: רגע, ועם המלצה של קצין?     

עמית הלוי: בלי המלצה

עמית הלוי:  מי שהיה שנה לוחם או שנתיים חייל והינו מתנדב פעיל במשטרת ישראל, זה התבחין

אורי בוצ'ומינסקי: עמית, אולי עם המלצה של קצין

אורי בוצ'ומינסקי:  קצין שפיקד עליו, שייתן לו המלצה

עמית הלוי: לא, אל תסבך

עמית הלוי:  ישראל רוצה דברים פשוטים

ישראל אייכלר: בכל מקרה, תבחין מתנדב במשטרה מחייב המלצת ממונה לפי הנוהל של המשטרה, זה בכל מקרה מתקיים

קריאה: הם רוצים לשנות את זה

ישראל אייכלר: הם המליצו, אבל הם לא החליטו לשנות

שמחה רוטמן: אני רוצה לחסוך למשטרת ישראל את המריבה איתנו

שמחה רוטמן:  תצהירו לפרוטוקול שאתם תתנו - -      

עמית הלוי: אתה מאבד פה אלפי אנשים שיכולים לעזור

עמית הלוי:  שמחה, הם באים עם מדי משטרה

עמית הלוי:  יש יותר מזה? זה קלאסי

שמחה רוטמן: - - למתנדבים ששרתו בצבא בתוך זמן מהיר, שאתם תגמישו את הנהלים

שמחה רוטמן:  נעשה על זה מעקב בקרוב

שמחה רוטמן:  אני לא חושב שאנחנו יכולים עכשיו להיכנס לרזולוציות האלה מול משטרת ישראל, גם אם אנחנו מאוד רוצים, אבל אני רוצה שהם יתחייבו

שמחה רוטמן:  שוב, 15 שנה לא מובן לי, עדיין לא מובן לי

צביקה פוגל: מה שמופיע פה – "מתנדב במשטרת ישראל", זה גם מתנדב במג"ב?     

אורי בוצ'ומינסקי: כן

אורי בוצ'ומינסקי:  מתנדב זה מתנדב

צביקה פוגל: אם כך עכשיו אני לחלוטין לא אתכם

צביקה פוגל:  לחלוטין לא אתכם

קרן דהרי: אני מניחה שיש חפיפה בין מי ששרת בכוחות הביטחון, שאתם אומרים שאתם רוצים לקצר את התקופה או לתת לה בלה כזה של 6,000 מתנדבים

קרן דהרי:  להרחיב את הניסיון הזה

בני סלומון: אני צריך לבדוק את זה מול רע"ן מתנדבים מג"ב

בני סלומון:  ברע"ן מתנדבים מג"ב יש כיתות כוננות של נשקים ארוכים

בני סלומון:  זה קצת שונה

צביקה פוגל: אנחנו מפסידים פה המון אנשים

צביקה פוגל:  אני מבין חלק מהמגבלה של ה-15, הייתי מתנדב 13 שנים עד עכשיו במשטרת ישראל

צביקה פוגל:  תאמינו לי, אני מבין את רעיון ה-15, וגם עליו לא צריך לדבר פה יותר מדי, אני מבין אותו

צביקה פוגל:  אבל יחד עם זה, אם אנחנו רוצים להרוויח חלק מאותם אלפי מתנדבים שיש, אם נדע להגדיר שזה מתנדבים שיש להם רקע של לוחם או של חייל בצבא הגנה לישראל, ואני כן רוצה לתת לו אפשרות לשאת נשק, חבל להפסיד את האנשים האלה, הם נמצאים בשטח

צביקה פוגל:  ברוב האירועים שהיה לנו בתוך ערי ישראל, כמעט בכולם, בסופו של דבר מי שנתן לזה מענה זה שוטר בחופשה

עמית הלוי: אגב, הם הכי מותאמים

עמית הלוי:  כל החשש עכשיו שנומה עובד עם הסמפכ"ל – הם יעבדו אתכם

עמית הלוי:  הם באים כשוטרים, הם בסך הכול מכירים את האזור, הם בדרך כלל חלק מהתחנה, הם מכירים את התחנה

צביקה פוגל: בני, אני מציע שתבחנו את העניין הזה מחדש

צביקה פוגל:  אנחנו - - -     

עמית הלוי: צביקה, למה לא נשנה את זה עכשיו? זה לא מאוחר

עמית הלוי:  התחלנו, עד שש בבוקר יש עוד זמן

צביקה פוגל: לא אמרתי, שום דבר לא מאוחר

עמית הלוי: אנחנו אומרים: שנה לוחם או שנתיים חייל והינו מתנדב פעיל במשטרת ישראל – זה ג'

עמית הלוי:  ד': מתנדב פעיל במשטרת ישראל או מי שהתנדב 15 שנה ושהמשטרה אישרה, ובלבד שהבקשה – תשאיר את זה כך

עמית הלוי:  תוסיף ד' או ג', שאדם שהיה שנה לוחם, כמו שנתת לו בגלל יישוב זכאי, גם ההתנדבות שלו במשטרה מזכה אותו בהנחה של שנה לוחם או שנתיים חייל

איציק צ'יפרוט: אני רק מזכיר שזה נשק להגנה עצמית ולא לפעילות המשטרתית, כי לחתום על נשק במשמרת הוא יכול יום אחרי

איציק צ'יפרוט:  זה היה החשש שעלה פה

עמית הלוי: ישראל, יש לך בעיה עם זה? יכול להיות שאני לא מסתכל על משהו

ישראל אייכלר: מבחינתנו צריך לומר ביושרה, כל הנושא הזה של מתנדבים במשטרת ישראל, זה בכפוף לנוהל של משטרת ישראל

עמית הלוי: אני שואל מההיכרות שלך

ישראל אייכלר: זה היה המצב עד היום

עמית הלוי: בסדר, זה בנוהל, אבל אתה מכיר את המדינה

עמית הלוי:  יש לך בעיה שהמתנדב - - - אתה יודע מה זה מתנדבים?     

ישראל אייכלר: עד לפני חודשיים זה עשר שנים גורף לכולם

עמית הלוי: אני מכיר מתנדבים בירושלים וביישוב אדם שגרתי בו קודם

צביקה פוגל: אני מבין את המגבלות, אני מבין את הכול, אפשר להוסיף לסעיף הזה שביקש עמית, גם את המלצות או חתימתו של מפקד התחנה הרלוונטי באותו מקום

צביקה פוגל:  אם זה מה שיעשה לכם את הפרי פחות חמוץ

בני סלומון: של רמ"ח מתנדבים

עמית הלוי: הוא לא מכיר אותו

בני סלומון: אבל יש לו מנגנון - - -     

צביקה פוגל: אין בעיה, בני, אני איתך

עמית הלוי: רמ"ח מתנדבים מכיר כל מתנדב?     

בני סלומון: יש דרכי פיקוד

מירי פרנקל-שור: שנה לוחם

עמית הלוי: שנה לוחם או שנתיים חייל

צביקה פוגל: היתרון של רמ"ח מתנדבים זה שהוא לא קשור למפקד התחנה שמכיר אותו או לא מכיר אותו, כי עכשיו התחלפו מפקדי התחנה

צביקה פוגל:  כל ההיסטוריה נמצאת אצל רמ"ח מתנדבים

בני סלומון: וקציני מתנדבים כפופים אליו

צביקה פוגל: אני מקבל את ההגדרה

אורי בוצ'ומינסקי: אפשר שוב לחזור על התבחין עם התיקון?     

עמית הלוי: אדם שהיה מתנדב פעיל במשטרת ישראל, ששרת בצבא הגנה לישראל שנה לפחות כלוחם או שנתיים כחייל וקיבל המלצת רמ"ח מתנדבים

מירי פרנקל-שור: מתנדב פעיל, אבל מינימום זמן?     

עמית הלוי: כלום

עמית הלוי:  לא צריך זמן

עמית הלוי: רק צריך שהוא שנה חייל ושנתיים ועכשיו הוא מתנדב

עמית הלוי:  יש לו המלצה

עמית הלוי:  הוא ירצה לתת המלצה גם ככה

אורי בוצ'ומינסקי: זה לא נדרש לפי התבחין הנוכחי

אורי בוצ'ומינסקי:  דבר שני, זה כרגע מנוגד לנוהל שאנחנו כרגע עובדים לפיו

עמית הלוי: למה? על שירות צבאי של שלוש שנים?     

אורי בוצ'ומינסקי: אני לא מבין מה זה מוסיף? כרגע מופיע מתנדב פעיל

מירי פרנקל-שור: אני לא מבינה למה להוסיף לוחם שנה או חייל שנתיים – הוא מתנדב פעיל במשטרת ישראל

עמית הלוי: 	בסדר, מתנדב פעיל במשטרת ישראל צריך - - - כשירותו, ואז לכשירות שלו, יש להם כללים

עמית הלוי:  אני מכבד את הכללים שלהם, כמו שצביקה אמר, מכל מיני סיבות, אבל אני רוצה כאן בתבחינים לומר שאם הוא עשה שנה צבא ואם הוא שנה לוחם או שנתיים, כשם ליישוב זכאי אנחנו כמדינה נותנים, גם הוא מתנדב פעיל בלי תבחיני הכשירות האחרים

עמית הלוי:  נכון זה באמת בניגוד, באמת

מירי פרנקל שור: יש למשטרת ישראל אישור - - -     

עמית הלוי: לא, עם המלצה של רמ"ח מבצעים

מירי פרנקל שור: אבל אני מוחקת את משטרת ישראל - - -     

עמית הלוי: לא, לא, תשאירי את התבחין הזה כמו שהוא

עמית הלוי:  תוספי ד'

עמית הלוי:  תשאירי את זה, זה סעיף אחר

שמחה רוטמן: שמה?     

עמית הלוי: הוא לא מתייחס

עמית הלוי:  זה סעיף ג' הנוכחי: לא יתייחס לאדם ששירת שנה בצה"ל או שנתיים חייל והיה מתנדב פעיל

עמית הלוי:  אנחנו מוציאים

עמית הלוי:  משטרת ישראל אומרת – עכשיו הם אומרים שלוש שנים בצה"ל

עמית הלוי:  אני אומר: למה? בן אדם שגר ביישוב זכאי – ניתן

מירי פרנקל שור: אבל יש לך - - - מה זה קשור שירות בצה"ל?     

עמית הלוי: לא, המתנדב הפעיל הזה, הוא גם צריך אישור כשירות של המשטרה

ישראל אייכלר: סליחה רגע, הנושא של שלוש שנים בצה"ל, זה פשוט לא רלוונטי

ישראל אייכלר:  אני מזכיר שיש תנאי סף

ישראל אייכלר:  אני מתעקש על כך

ישראל אייכלר:  אני רוצה להסביר כי יש פה איזה בלבול: תנאי הסף מדברים על כך שאדם מעל גיל 27, שירות צבאי אינו רלוונטי

ישראל אייכלר:  הנחת המוצא שלנו ברורה מאוד: המתנדב הזה ממילא הרבה מעבר לגיל 27

ישראל אייכלר:  הנושא של השירות הצבאי הוא לא תנאי

עמית הלוי: אז למה צריך לתת לו שלוש שנים?     

ישראל אייכלר: כי המשטרה קבעה שלוש שנים מינימום

עמית הלוי: אז אני אומר שאם הוא לוחם, המשטרה לא צריכה לקבוע

עמית הלוי:  אני קובע - - -     

ישראל אייכלר: - - - זה לא קשור פשוט

עמית הלוי: מה זה משנה שהוא מתנדב, אני רוצה - - - אז מה אם הוא מתנדב?     

בני סלומון: אבל בנשק הזה הוא משתמש - - -     

עמית הלוי: זה לנשק אישי

בני סלומון: זה לא נשק פרטי להגנה עצמית

קריאות: - - -     

עמית הלוי: בני, זה לא קשור אליכם

עמית הלוי:  זה מכפיל כוח כמו שאמר ישראל

עמית הלוי:  אנחנו מנצלים את העובדה רק שהוא מתנדב פעיל

שמחה רוטמן: אני חושב שהבעיה היא הקונספט

שמחה רוטמן:  אתם בקונספט אחר, צאו ממנו, כי אתם לא מקשיבים לקונספט של חברי הוועדה

שמחה רוטמן:  אתם מחפשים להבין למה מגיע לו, זה מה שאתם מחפשים

שמחה רוטמן:  אנחנו עובדים הפוך, אנחנו רוצים לדעת למה לא מגיע

שמחה רוטמן:  זה קונספט הפוך לחלוטין

שמחה רוטמן:  אנחנו רוצים שכמה שיותר אנשים יחזיקו נשק

שמחה רוטמן:  כל בן אדם שאני יכול לסמוך עליו שמחזיק את הנשק ולא יעשה איתו שטויות, כי הוא שירת בצבא כלוחם במשך זמן מסוים, ואתם גם נותנים לו להיות מתנדב

שמחה רוטמן:  ואני לא יודע אם צביקה ישתכנע איתי, אני רוצה גם את מדריכות הירי מהצבא, למרות שהצבא רוצה לשמור את זה לכך ולכך

שמחה רוטמן:  ואני רוצה גם מי שלא קיבל תעודת לוחם בגלל שהוא נפצע במהלך שירותו

שמחה רוטמן:  אני רוצה הרבה דברים

שמחה רוטמן:  יכול להיות שנתפשר פה ולא נכניס את כל הדברים שאני רוצה

שמחה רוטמן:       תפסיקו לריב כאילו זה שלכם

שמחה רוטמן:  זה לא שלכם

שמחה רוטמן:  הבן אדם יש לו זכות להגן על החיים שלו

שמחה רוטמן:  יש לו זכות להגן על החיים שלו

שמחה רוטמן:  ואם אני יודע, והוא יספק ביטחון לעצמו והיקפי, ואם אני יודע שהוא לא יעשה שטויות בנשק

שמחה רוטמן:  זה שאתם נורא חשוב לכם לייצר את ההבדלה בין תעודת הלוחם הקדושה לתעודת הלוחם הלא קדושה או לייצר את ההבחנה בין מתנדבים שאתם אוהבים למתנדבים שאתם לא אוהבים, מכל הסיבות הנכונות והלא נכונות – אם אני יודע שהוא יחזיק נשק ביד, הוא לא יעשה שטויות והוא יספק ביטחון היקפי, אני רוצה לתת לו

שמחה רוטמן:  אתם צריכים לשכנע אותי למה לא, לא אני צריך לשכנע אתכם למה כן, צאו מהראש הזה

עמית הלוי: ועוד יותר כשמדובר באדם שמתנדב במשטרה, שנמצא במרחב הציבורי יותר זמן

עמית הלוי:  מירי, כרגע מתנדב פעיל צריך אישור כשירות של המשטרה

עמית הלוי:  מה אישור הכשירות כולל? שהוא היה שלוש שנים בצה"ל

עמית הלוי:  אני אומר שהאינטרס שלנו – כמו ששמחה אמר כאן ושל צביקה – לומר הוא שאנחנו רוצים כמה שיותר אנשים

עמית הלוי:  אנחנו מחפשים את המרחב הזה ובפרט מתנדבים פעילים במשטרה, אנחנו אומרים למשטרה: אל תקבעו שלוש שנים, אם הוא היה שנה לוחם, זה הספיק אם הוא גר באיתמר? אם הוא פעיל במשטרה, זה גם מספיק – אם המשטרה לקחה אותו

עמית הלוי:  צביקה כאן רוצה להוסיף אישור קצין רמ"ח, למקרה שיש אנשים בדרך חריגים, לכן הוא מוסיף עוד קצין, ניחא

עמית הלוי:  אבל לא יותר מזה

עמית הלוי:  בזה אל תתערבו

עמית הלוי:       כמו ששמחה אמר, זה לא שלכם

עמית הלוי:  זה לא שוטר

עמית הלוי:  אנחנו לא - - -     

אורי בוצ'ומנסקי: אני רק אומר שהתבחין לא מגביל

אורי בוצ'ומנסקי:  התבחין אפילו אומר מהיום הראשון

עמית הלוי: בסדר, אבל בפועל אתם מגבילים

אורי בוצ'ומנסקי: אנחנו מוכנים להעביר לוועדה את הנוהל, תעיינו בו

עמית הלוי: לא נעיין בו

עמית הלוי:  אני אומר: מי שהיה שנה לוחם, אני לא מעיין, תן לו אקדח

צביקה פוגל: הסכמנו שמי שיש לו שנה לוחם או שנתיים שירות כחייל והוא בישוב מזכה, מגיע לו רישיון

צביקה פוגל:  את זה קבענו כבר, נכון? אני רוצה להגיד לכם שאותם תנאים של מי שנמצא במשטרה כמתנדב, אתם יודעים למה? כי מבחינתי שירות פעיל במשטרה זה כמו יישוב מזכה

צביקה פוגל:  זהו

צביקה פוגל:  זה התנאי, כך אני רואה את זה, וכך אני רוצה שזה יהיה

צביקה פוגל:  זה הסעיף

צביקה פוגל:  אנחנו ברורים? תודה

מירי פרנקל שור: זאת אומרת לפרוטוקול

עמית הלוי: סעיף ד', להוסיף 11ד' או ג' לחילופין

מירי פרנקל שור: - - - מתנדב פעיל במשטרת ישראל - - -     

עמית הלוי: מירי, תשאירי להם את זה ככה

עמית הלוי:  תשאירי להם את הסעיף הזה כמו שהוא, תוסיפי לפניו סעיף שאומר: מתנדב פעיל במשטרת ישראל

מירי פרנקל שור: אני מוחקת את זה מכאן

עמית הלוי: לא אני משאיר את זה

שמחה רוטמן: ג', מתנדב פעיל במשטרת ישראל לפי הנהלים של המשטרה

אורי בוצ'ומנסקי: אבל אתה מצמצם - - -     

עמית הלוי: - - - אדם לא בצבא, לא היה בצבא בכלל, תייחדי כמו שצביקה אמר

מירי פרנקל שור: אם הוא בצבא שנה - - -     

עמית הלוי: תוסיפי סעיף נפרד, זה יותר קל גם לקרוא את זה

מירי פרנקל שור: - - - מתנדב, עם המלצת - - -     

עמית הלוי: המלצת רמ"ח מתנדבים, יוכל לקבל

עמית הלוי:  זהו, תוסיפי סעיף כזה

עמית הלוי:  תשאירי להם את זה, אדם לא היה בצבא, הוא מתנדב

עמית הלוי:  מצוין

עמית הלוי:  שימשיך להתנדב, אולי יתנו לו נשק

איציק צ'יפרוט: לפני הסעיף הבא, אני רוצה לדבר על עוד אוכלוסייה בסעיף הזה שלדעתי נשכחה, אני לא יודע אם בכוונה או לא, ואלה שוטרי השח"ם, שוטרי החובה המשטרתי

צביקה פוגל: לא, לא, אל תכנס לזה עכשיו, מה פתאום

צביקה פוגל:       סעיף הבא

צביקה פוגל: הערות לסעיף הזה בבקשה

צביקה פוגל:  בבקשה בני

בני סלומון: אנחנו מבקשים לשנות את הסעיף כך שלא יצביע על סוג מסוים של מאבטחים

בני סלומון:  על סוג ספציפי מסוים של המאבטחים ברשות שדות התעופה ואיזה קורסים הם עוברים אלא אם אנחנו רוצים במסגרת התקנות האלו להוסיף כוח אדם מיומן מאוד לשטח שייתן ביטחון במרחב הציבורי

בני סלומון:  אני מבקש לשנות את הסעיף, וזה על פי דרישה של כל חטיבת האבטחה ושל מפקד חטיבת האבטחה וכל הרמ"דים הנוגעים בדבר: בוגר קורס מתקדם א', שזה בסוגריים אומר שזאת הכשרה של מינימום 15 יום

בני סלומון:  ומינימום שישה ריענונים בשנה, שזה הרבה יותר מכל בן אדם רגיל שנושא נשק

עמית הלוי: זה קורס של רשות שדות התעופה?     

בני סלומון: מתקדם א' זה קורס שגם רשות שדות התעופה

בני סלומון:  יש בחוק הסדרת הביטחון

בני סלומון:       תנו לסיים את כל הסעיף, לשנות את הסעיף לנוסח הבא: בוגר קורס מתקדם א' וקורס מתקדם ב', בגוף שעבר את ההכשרה שלו, בבית ספר להכשרות מונחה משטרת ישראל, ועובד בגוף שמונחה משטרת ישראל

בני סלומון:  מה זה נותן לנו? זה נותן לנו את כל הגופים - - -     

שמחה רוטמן: זה תבחין נוסף

בני סלומון: זה במקום הכשרה ייעודית

עמית הלוי: זה במקום א', לא במקום ב'

בני סלומון: ב-א', זה נותן לנו את כל המאבטחים של בוגר מתקדם א' ומתקדם ב', בכל הגופים שבחוק הסדרת הביטחון וברישוי עסקים, זה נותן לנו את סיירת האופנועים, שהם עוברים הכשרה לעילא ולעילא, הם מיומנים ביותר

צביקה פוגל: מה משך ההכשרה של מתקדם ב'?     

בני סלומון: שמונה ימים ברצף ועוד שישה ריענונים

בני סלומון:  זה המינימום

ישראל אייכלר: אתייחס לאחר שבני יסיים

בני סלומון: הם עוברים יותר מכל מאבטח בסיסי

בני סלומון:  הם עוברים הרבה יותר מכל אזרח פרטי שנושא נשק

בני סלומון:  הם מהווים כוח אבטחה מיומן מאוד במרחב הציבורי

עמית הלוי: הם בדרך כלל נמצאים שם

עמית הלוי:  הם בדרך כלל עובדים

צביקה פוגל: רגע, עמית, בואו נשמע רגע, אני ואתם לא מתנגדים וחושבים שזה נכון, בואו נשמע רגע את ישראל

צביקה פוגל:  בבקשה

ישראל אייכלר: העמדה שלנו היא כדלקמן: קורס אחיד זה קורס שנמשך תשעה-עשרה שבועות

ישראל אייכלר:  זה קורס ברף מאוד גבוה

ישראל אייכלר:  ולכן להשוות קורס מתקדם א' או ב' שנמשך שמונה או 15 יום לקורס שנמשך מספר חודשים שבו מגיעים לרמת מיומנות ולחימה גבוהה מאוד, זה לא באותה רמת מידה

ישראל אייכלר:  לכן אנחנו סבורים שזה לא צריך להיכנס לקטגוריה של הכשרה ייחודית שהיא ברף הרבה יותר גבוה מהרף שהוצג על ידי בני

שמחה רוטמן: ומה זה מאבטחי מתקן יל"ה?     

ישראל אייכלר: יל"ה זה יחידה לאבטחה היקפית, זה גם כן קורס להכשרה, הם עוברים הכשרה הרבה יותר משמעותית ממתקדם א' או ב'

עמית הלוי: 19 יום ו-15 יום זה לא פער כזה גדול

בני סלומון: זה המינימום

בני סלומון:  במתקדם א' זה המינימום

ישראל אייכלר: אני יודע לומר על קורס אחיד כי גם אני בצעירותי עשיתי את הקורס הזה

עמית הלוי: ישראל, הטענה של בני הייתה – וזו טענה שחוזרת פה כל הזמן גם לגבינו – היא שהאדם הזה שהוא מאבטח ושנמצא במרחב הציבורי כעובד אבטחה גם ככה, לטובת האבטחה שלו הוא מקבל נשק, הוא עובר אבטחה יותר ממה שאני עברתי במטווח בגבעת זאב, פי כמה יותר, אני לא עברתי 15 יום

עמית הלוי:  באתי יום אחד, קיבלתי ארבע שעות

בני סלומון: הוא קיבל לצרכי אבטחה

בני סלומון:  ושישה ריענונים בשנה של שלושה ימים

עמית הלוי: אדוני היושב-ראש, שישה ריענונים בשנה, זה הרבה יותר מפעם בשלוש שנים

בני סלומון: והוא חי את זה יום יום, כל היום הוא מקבל התראות, כל היום הוא עושה תרגילים מעבר למה שאנחנו נותנים

בני סלומון:  הוא מפוקח על ידי משטרת ישראל

צביקה פוגל: בני, מה שאתה אומר זה בנוסף למה שמדבר עליו ישראל?     

בני סלומון: נכון

בני סלומון:  אנחנו רוצים שכל המאבטחים שיש להם מתקדם א' יוכלו לקבל

צביקה פוגל: תרשום לנו את הסעיף הזה, נדמה לי שאנחנו יכולים לחיות אתו, נכון עמית?     

עמית הלוי: אני חושב שכן

עמית הלוי:  אלא אם כן יש פה איזה נימוק ביטחוני שאני לא מבין

ישראל אייכלר: אני אומר דבר פשוט: מכיוון שהגישה פה היא מרחיבה בכל דבר - - -      

עמית הלוי: לא בכל דבר ודבר

ישראל אייכלר: אני אומר את דעתי

ישראל אייכלר:  אנחנו באנו בגישה שבאה ואומרת: בהכשרה ייחודית מדובר בהכשרה ברף גבוה מאוד של אנשים שעושים קורס ירי ולחימה מתקדם מאוד ברף של שמונה עד עשרה שבועות

ישראל אייכלר:  פה מדובר על רף הרבה יותר נמוך

ישראל אייכלר:  לכן אנחנו סבורים שלא נכון להכניס את זה, אבל אני מבין שזה לא רלוונטי לקו שעולה כאן

שמחה רוטמן: אכן

שמחה רוטמן:  נראה שאנחנו ניקח את עמדת המשטרה בהקשר הזה, אלא אם כן יושב-ראש הוועדה סבור אחרת

צביקה פוגל: לא, אמרתי, אני רוצה לקבל את התוספת של בני לסעיף הזה

שמחה רוטמן: ואני מבקש להוסיף גם את סעיף ד': מי שעבר קורס מאבטחים של כוח עוז של משמר הכנסת

שמחה רוטמן:  זה לא הרבה אנשים, אבל הם עוברים קורס אבטחה שלהם כי הם עצמאיים

מירי פרנקל-שור: זאת רמת שירות גבוהה

שמחה רוטמן: חלקם עושים אחר כך גם קורס אחיד

ישראל אייכלר: אני לא מכיר את ההכשרה, מה משך ההכשרה וכולי

ישראל אייכלר:  אשמח לשמוע פרטים

שמחה רוטמן: זה יותר ממה שתואר פה

עמית הלוי: צריך לברר

שמחה רוטמן: קיבלתי עכשיו מבירור

ישראל אייכלר: יושב-ראש הוועדה, תבחינים זה דבר רציני

שמחה רוטמן: שנייה, זה מאוד מאוד רציני

מירי פרנקל-שור: עשינו על כך עבודה, תכף ניתן לך את הפרטים

מירי פרנקל-שור:  יש לנו טבלאות מסודרות לצורך עניין אחר והנה אנחנו נפרוס בפניכם מה הכשרתם של מאבטחי כוח עוז

ישראל אייכלר: לא פסלתי, אני רק רוצה לקבל נתונים

שמחה רוטמן: בסדר, הנה

גלעד נוה: הם עוברים קורס כוח עוז של המשמר שאורך שבעה שבועות, מתוכם גם ארבעה, חלק מן המאבטחים ביצעו קורס אחיד ומשלחות של השירות

גלעד נוה:  וחלקם גם ביצעו קורס של מפקדי משימות של השירות

שמחה רוטמן: הקורס הבסיסי בסיסי שלהם אורך שבעה שבועות

עמית הלוי: חוץ מזה שבעה שבועות

עמית הלוי:  כמה זה קורס אחיד מלמ"ב שאמרת?     

קריאה: קורס אחיד זה לא מלמ"ב, זה קורס אחיד של השב"כ

שמחה רוטמן: חלקם עושים קורס אחיד אחר כך, אבל הם עושים קורס בסיסי שלהם

צביקה פוגל: שמחה, תודה רבה, אנחנו נוסיף את זה לרשימה

צביקה פוגל:  קדימה, סעיף הבא

בני סלומון: אם יורשה לי לתת את הנוסח של הסעיף שאנחנו מציעים

צביקה פוגל: בבקשה

בני סלומון: מאבטח בגוף מונחה על ידי משטרת ישראל על פי חוק, אשר עבר בהצלחה קורס מאבטח מתקדם א' או ב' במוסד להכשרת מאבטחים המונחה על ידי משטרת ישראל

מירי פרנקל-שור: זה לגבי כוח עוז?     

שמחה רוטמן: לא, זה מה שהוא ביקש

צביקה פוגל: אוקיי

עמית הלוי: אגב, ישראל, לפי מיטב זכרוני מי שמתקבל לקורסים האלה אלה רק רובאי 07 או 05 ממילא

ישראל אייכלר: יש רף גבוה לזה

עמית הלוי: נראה לי שהתוספת תהיה קטנה מאוד

ישראל אייכלר: אני מסכים איתך שהתוספת תהיה קטנה

ישראל אייכלר:  מרגע שהוספנו את תעודת הלוחם, זה מייתר במידה רבה

עמית הלוי: אני אומר לך שכולם רובאי 05, 07

צביקה פוגל: חברים, סעיף 13 בבקשה

צביקה פוגל: הערות לסעיף הזה בבקשה?     

רועי הראל: אני לא מייצג פה את התחום הזה, אבל מן הראוי לתת להם לדבר

רועי הראל:  קיבלתי המון פניות שהם לא הביעו את דעתם פה

רועי הראל:  אני חושב שדווקא ספציפית לסעיף הזה, כדאי לשמוע את הייצוג של הירי המעשי ומה דעתם בנושא

רועי הראל:  החלטה לא נכונה תגמור את הספורט מעכשיו ועד עולם וזה לא יחזור

איציק צ'יפרוט: התקבלה החלטה לפני כן שאנחנו לא נגע בספורט אלא נעתיק את המצב הקיים ונדון בו אחרי מצב החירום

איציק צ'יפרוט:  זה מה שאמרנו בהתחלה

בר כהן לוי: זה נוסח שמתואם מול משרד הספורט שנסגר ממש בימים האחרונים

רועי הראל: אבל זה רק לעניין תקופת הזמן, לא לעניין הכמויות ולא לעניין הפעילות, אני חושב שכדאי שהם פשוט ידברו איתך ותקבל תמונת מצב אמתית ולא נקבל החלטה שאין פה ייצוג של התחום הזה

צביקה פוגל: אני מסכים עם רועי

צביקה פוגל:       סעיף הבא

ישראל אייכלר: רגע, אנחנו מאשרים את תבחין הספורטאי? לא הבנתי

איציק צ'יפרוט: אמרנו שנצלם מצב של התבחינים הקיימים, אלא אם כן - - - זה תלוי בכמות הכלים ובהרבה דברים שאף אחד לא שאל את הספורטאים מה הם צריכים

צביקה פוגל: אוקיי

צביקה פוגל:  ישראל, בהנחה שתהיה פה הסכמה אז את הסעיף הזה של הספורטאים נשאיר בחוץ, נאשר אל כל שאר הדברים, את הסעיף הזה נסגור - - -     

מירי פרנקל-שור: אם אתם מסכימים

צביקה פוגל: אם אתם מסכימים

מירי פרנקל-שור: - - - איפה שזה קשה, אנחנו לא יכולים - - -     

ישראל אייכלר: אנחנו מסכימים כי בסופו של דבר אנחנו אומרים שהמציאות מחייבת אותנו לתת מענה להגנה עצמית

ישראל אייכלר:  ספורט זה פנאי ותחביב - - -     

עמית הלוי: אני מסכים, אבל אני חושב - - -     

איציק צ'יפרוט: בזמן הזה התבחינים הקיימים יישארו בתוקף?     

צביקה פוגל: קיבלנו את ההמלצות שלכם

צביקה פוגל:  בואו נתקדם

איציק צ'יפרוט: בזמן הזה התבחינים הקיימים נשארים בתוקף?     

צביקה פוגל: אני לא נוגע בתבחינים הקיימים

בר כהן לוי: אני לא אוכל לתת רישיונות לפי התבחינים הקיימים, כי הם יהיו ברמה נורמטיבית שונה מהתבחינים

צביקה פוגל: מה?     

בר כהן לוי: לא נוכל לתת רישיון לפי התבחינים הקיימים כי הם יהיו בדרגה נורמטיבית שונה מהתקנות שעכשיו מאושרות

רועי הראל: גם ככה אי אפשר לקבל כי האיגוד הזה של הירי המעשי עוד לא הוכר על ידכן, אז זה לא ממש משנה

קריאה: זה לא משנה, אבל אנחנו נותנים לספורטאים אולמפיים

בר כהן לוי: אנחנו מבקשים שנשאר את זה כמו שזה, ונמשיך ונדון בזה

רועי הראל: ואז לא יהיה אפשר יהיה להחזיר את זה אחורה ופשוט גזרנו גזר דין מוות על התחום הזה

רועי הראל:  זו דעתי בתור מי שמתעסק בזה

איציק צ'יפרוט: זה ממש ריסוק של התחום

רועי הראל: חייבים לתת לזה שיח ודין בנפרד, כי החלטה לא נכונה שתתקבל פה, אי אפשר יהיה להחזיר את הגלגל אחורה, ואלפי ספורטאים שהשקיעו המון כסף וזמן

צביקה פוגל: אין גלגל שאי אפשר להחזיר אחורה

רועי הראל: נכון, אבל לא בדבר - - -     

ישראל אייכלר: מה שבר כהן לוי, היועצת המשפטית של האגף אומרת הוא דבר פשוט: שאם אנחנו משדרים מצב קיים, אין לזה בסיס חוקי כיוון שכל המצב הבסיסי - - -      

גלעד נוה: הבנו

שמחה רוטמן: זה לא מדויק

איציק צ'יפרוט: אפשר לקבע את המצב הקיים כתקנה כרגע

שמחה רוטמן: זה לא מדויק

שמחה רוטמן:  אפשר לכתוב הוראת מעבר לעניין זה לתקנה ולכתוב: בעניין רישיונות של ספורטאי יורה פעיל, יוכל להמשיך לתת רישיונות לפי התבחינים הקיימים

שמחה רוטמן:  את נתת עוגן בתקנות עד להתקנת תקנה נוספת בעניין

שמחה רוטמן:  נתת את העוגן, אמרת על פי התבחינים הקיימים או במסגרת שמירת הדינים

בר כהן לוי: לדעתי עדיף להעתיק את התבחינים הקיימים בהקשר של הספורטאים

שמחה רוטמן: זה גם אפשרי

רועי הראל: זה כמעט אותו דבר, בתבחין הנוכחי היום, שלוש שנים עם המלצה של מנכ"ל - - -     

שמחה רוטמן: יש לי הצעה אופרטיבית שקשורה לכל התבחינים שיהיה אפשר להוסיף תבחינים בצו באישור הוועדה במקום תקנות חדשות: לאפשר לשר לעדכן את התבחין בלי להתקין מחדש את כל התקנות בצו

שמחה רוטמן:  זה הרי בכל מקרה תוספת: השר רשאי לעדכן בצו את התוספת באישור הוועדה

שמחה רוטמן:  אם אנחנו רוצים אישור ועדה, אני גם לא הייתי צריך אישור ועדה, אבל אם רוצים

רועי הראל: אני לא עורך דין, אבל נכון להכיר בזה כתבחין, כספורטאי, ולדון בהגבלות בהמשך

רועי הראל:  זה מצב סטטוס קוו קיים

בר כהן לוי: ההצעה לעניין הצו צריכה להיות מעוגנת בחוק ולא בתקנות

שמחה רוטמן: אמרתי להוסיף

שמחה רוטמן:  השר רשאי להוסיף תבחינים

מירי פרנקל-שור: אני לא מכירה פרוצדורה כזו

מירי פרנקל-שור:  אני מכירה כאשר יש הסמכה בחוק

צביקה פוגל: מה כן?     

מירי פרנקל-שור: מה כן? או שניתן איזושהי הוראת מעבר או שנעגן את התבחינים שקיימים היום

מירי פרנקל-שור:  ואם נרצה לעשות שינוי, נעשה את השינוי

צביקה פוגל: אוקיי

צביקה פוגל:  מקובל עליכם? קרן, זה בסדר מבחינתך?     

קרן דהרי: כן, נעגן את זה

צביקה פוגל: בואו נתקדם

צביקה פוגל:  סעיף הבא?         

ישראל אייכלר: שימור המצב הקיים, לא עושים שום שינוי בתבחין צייד

עמית הלוי: מצוין

ישראל אייכלר: לא שיננו שום דבר, שימור המצב הקיים זה מענה לצורך מקצועי של וטרינרים במערכות המוניציפליות

צביקה פוגל: יפה מאוד

שמחה רוטמן: ללא שינוי

צביקה פוגל: עד כאן

עמית הלוי: פה אחד

עמית הלוי:  אפילו ישראל מסכים

דוד לוי: - - - על הוראת השעה?     

שמחה רוטמן: אין הוראת שעה, על מה מדובר?     

דוד לוי: אמרו את העמדה, השר רוצה שאתקן את זה

דוד לוי:  השר מתנגד להוראת שעה

דוד לוי:  הוא חושב שצריך לקבע את זה

דוד לוי:  הייתה איזושהי אי הבנה

דוד לוי:  הוא חשב שמדובר על איזה סעיף נקודתי, בטח לא כל ההוראות פה

דוד לוי:  ולכן העמדה של השר והמשרד היא שזה יהיה הוראת קבע, שהתקנות יתוקנו כהוראת קבע ולא כהוראת שעה

אורי בוצ'ומינסקי: אבל הייתה כן הערה שלפחות התקנה של שירות לאומי, ההקלה שם כן תוגדר כהוראת שעה

אורי בוצ'ומינסקי:  זאת הייתה גם עמדת המשטרה

ליאור אדרי: השר התנגד בבוקר לעניין הזה ואחר כך הייתה הסכמה מפורשת אחרי שיחה עם השר, כן להסכים להוראת שעה של שנה לכל הדברים, לתקנות ולתבחינים כאחד

עמית הלוי: אנחנו לא נצביע על השאלה מה הייתה עמדת השר

שמחה רוטמן: בכל מקרה, יש לנו עמדה

עמית הלוי: אנחנו מצביעים רק על העמדה שלנו, אנחנו לא מצביעים על אף עמדה אחרת

עמית הלוי:  הכנסת גם יש לה עמדה, לחברי הכנסת יש עמדה, אנחנו נציגי ציבור שבימים האלו נרצח ברחובות ורוצה להגן על עצמו

עמית הלוי:  דיברנו על זה, אני חושב שאם לישראל הייתה זכות הצבעה, זאת הייתה הצבעה פה אחד

עמית הלוי:  הוא גם היה מצביע בעד

צביקה פוגל: חמש דקות הפסקה

צביקה פוגל:  תודה

עמית הלוי: תמי העלתה נקודה, גם השינויים שעשינו כאן וגם עוד לפני זה, מחייב תקציב משמעותי לאגף, שינוי משמעותי באגף

עמית הלוי:  אני אומר את זה כמי שמסתובב שם בימים האחרונים

עמית הלוי:  צריך שינוי משמעותי

עמית הלוי:  לכן צריך לדבר עם שר האוצר, הוא צריך פה להיכנס בעובי הקורה, גם אתה צריך להיכנס

עמית הלוי:  גם הם צריכים תוספת

עמית הלוי:  אנחנו עושים עכשיו תוספות לחיילים בשטח, אנחנו עכשיו נוסיף להם, אנחנו מוסיפים לאנשים בשטח שיהיו עוד חודשיים עם אקדחים, אחרת הם יהיו עוד שנתיים עם אקדחים

עמית הלוי:  אני לגמרי מקבל את מה שאת אומרת

עמית הלוי:  אתם צריכים עוד כוח אדם בצורה משמעותית, וזה אפשרי

עמית הלוי:      למה אתה מחייך, כי נראה לך שזה לא יקרה?     

קריאה: אדבר איתך לאחר מכן, אני לא רוצה לדבר לפרוטוקול

בר כהן לוי: אדוני היושב-ראש, מלמ"ב ביקשו להעביר משהו לפרוטוקול

צביקה פוגל: בבקשה

בר כהן לוי: מלמ"ב ביקשו שבסעיף 12 – הכשרה ייחודית, יהיה ברור ב-ג' שזה מלמ"ב

בר כהן לוי:  כרגע כתוב מערכת הביטחון

בר כהן לוי:  אחר כך ניצור את הדיוק מול היועץ המשפטי של הוועדה

בר כהן לוי:  תודה

צביקה פוגל: אוקיי

צביקה פוגל:      אנחנו נמצאים בנקודה הלפני אחרונה, רגע שאנחנו מצביעים על כל התקנות ועל כל התבחינים שעברנו עליהם פה היום

צביקה פוגל:  הנקודה שעומדת כרגע רגע לפני החלטה היא האם אנחנו הולכים פה על הוראת שעה או אנחנו הולכים על הוראת קבע

צביקה פוגל:  אני רוצה את ההתייחסות הזריזה שלכם חברי הכנסת

צביקה פוגל:  כל אחד חצי דקה בבקשה

צביקה פוגל:  קלנר, בבקשה

אריאל קלנר: אני חושב שאת התקנות האלה אנחנו צריכים לראות אותם כתקנות לטווח ארוך ולכן אני תומך בהוראת קבע

אריאל קלנר:  זו גם בשורה למדינת ישראל, זה גם אמירה לטווח רחוק

אריאל קלנר:  זה הדבר הנכון לעשות

אריאל קלנר:  אני בעד

צביקה פוגל: צבי סוכות

צבי ידידיה סוכות: כמובן בעד הוראת קבע

צבי ידידיה סוכות:  אנחנו כבשה בין 70 זאבים

צבי ידידיה סוכות:  הלוואי ונצליח לפתור את הכול במלחמה הזו

צבי ידידיה סוכות:  זה לא נראה ככה ולכן צריך להישאר בתקנות האלה וכמה שיותר זמן

צביקה פוגל: חבר הכנסת עמית הלוי

עמית הלוי: העיקר צריך להיות קבוע בהרבה דברים בחיים, והתפל צריך להיות זמני ובר חלוף

עמית הלוי:  מה שעשינו כאן ועשינו את זה לפי טעמי בזהירות רבה, כי כל ההערות פה נשמעו, גם של נציגת משרד המשפטים וגם של הפרופסור שהייתה כאן – אני חושב שאנחנו עושים את הדברים באחריות, בזהירות

עמית הלוי:  יש הערה אחת שהערתי, אמרתי: תמנעו, אם אתם לא בטוחים לאנשים שמשרד הבריאות לא יעביר מחוץ לארץ

עמית הלוי:  חוץ מההערה הזאת, עשינו את הדברים באחריות ולכן אני חושב שאנחנו צריכים להפך, לקבע את הקבע ולהעביר את זה כהוראת קבע

עמית הלוי:  ואם ירצו בעתיד, נוכל כמובן גם לשנות

צביקה פוגל: חבר הכנסת שמחה רוטמן

שמחה רוטמן: אני מדבר על הוראת קבע ואני חושב שהעיתוי, ברשותך אקריא מתוך ההספד שמשה דיין אמר ואנחנו צריכים לזכור את זה:      לא מהערבים אשר בעזה כי אם מעצמנו נבקש את דמו של רועי

שמחה רוטמן:  איך עצמנו עיננו מלהסתכל נכוחה בגורלנו, מלראות את ייעוד דורנו במלוא אכזריותו

שמחה רוטמן:  הנשכח מאיתנו כי קבוצת נערים זו היושבת בנח"ל עוז, נושאת על כתפיה את שערי עזה הכבדים, שערים אשר מעברם מצטופפים מאות אלפי עיניים וידיים המתפללות לחולשתנו כי תבוא, כדי שיוכלו לקרענו לגזרים

שמחה רוטמן:  השכחנו זאת? הן אנו יודעים כי על מנת שתגווע התקווה להשמידנו, חייבים אנו להיות בוקר וערב מזוינים וערוכים

שמחה רוטמן:       אני חושב שהוראת שעה לא מתאימה בכלל לסוגיה של ההצטיידות של האזרחים שלנו בנשק

שמחה רוטמן:  בכלל, אנחנו לא יכולים להיות תלויים בשאלה של שכחה או כניסה למערכת בחירות או כל עיכוב אחר

שמחה רוטמן:  חייבת להיות הוראת קבע שתאפשר לאזרחים שלנו להיות מזוינים ודרוכים אל מול שערי עזה הכבדים

צביקה פוגל: קרן, את רוצה להתייחס?     

קרן דהרי: אמרתי כמה פעמים את עמדתנו

קרן דהרי:  אנחנו סבורים שעבודת המטה שאכן התחילה לפני תקופה מאוד ארוכה, לא הסתיימה

קרן דהרי:  יש היבטים גם לגבי תנאי הסף, גם לגבי התבחינים שבוודאי הורחבו יותר ויותר במהלך כל הדיון הזה בגלל העמדה שהוצגה פה בפרוטרוט קודם לכן

קרן דהרי:  לא נבחנו עד הסוף היבטים שנוגעים להשפעות מגדריות, היבטים של אובדנות, היבטים של אלימות במשפחה – לא נסגרו עד הסוף

קרן דהרי:  יש תנאי סף נוספים שאולי היינו רוצים להוסיף

קרן דהרי:  יש היבטים שנוגעים לגיל שהם מעלים שאלות חוקתיות והיבטי שוויון ועיסוק, גם לגבי גיל 27, גם לגבי 45, שלא הספקנו לברר אותם ולוודא אותם בגלל הדחיפות - - -     

עמית הלוי: נאמר לנו שהייתה חוות דעת

קרן דהרי: סליחה, בגלל הדחיפות המשמעותית - -     

צביקה פוגל: די עמית

עמית הלוי: זה לא שעשינו, נאמרה שיש חוות דעת

קרן דהרי: - - התגייסנו לעבודה מאומצת בעניין הזה

קרן דהרי:  אנחנו סבורים שיש הכרח לאשר את התקנות עוד היום, אנחנו לא חולקים על זה לרגע

קרן דהרי:  אבל, אנחנו צריכים לא להיות עם יד קלה על ההדק בעניין הזה, ובנימה אחראית וזהירה, לא יקרה כלום אם אנחנו נאשר את התקנות כהוראת שעה לשנה או לפחות את חלקן

קרן דהרי:  זאת אומרת תבחינים מסוימים שאפשר יהיה לפרט אותם ואת תנאי הסף, בנוגע לגיל לכל הפחות

קרן דהרי:  ובכל מקרה אם הוחלט שזאת תהיה הוראת קבע, צריך להכניס עוד תקנות נוספות שמאפשרות למשל שהוועדה והאגף יאספו נתונים ויקבלו נתונים כדי שנוכל לראות את ההשפעות של העניין הזה בעקבות ההרחבה המשמעותית מאוד שתהיה פה לגבי כל התבחינים

קרן דהרי:  זוהי עמדתנו

עמית הלוי: את זה כדאי להוסיף באמת

צביקה פוגל: תודה קרן על הכנות והמקצועיות שהייתה במהלך כל הדיון הזה

צביקה פוגל:  בר, את רוצה לומר משהו?     

בר כהן לוי: עמדת השר שצריך לקבוע את זה כהוראת קבע

צביקה פוגל: גברתי היועצת המשפטית של הוועדה, מירי, בבקשה

מירי פרנקל-שור: צביקה, כאשר התחלנו וידענו שהתקנות אמורות להגיע, היה ברור שאנחנו דנים במהירות האפשרית לאור המצב

מירי פרנקל-שור:  זה היה התנאי לדיון שכולנו מתגייסים לאשר את התקנות והיה ברור שהתקנות מאושרות להוראת שעה

מירי פרנקל-שור:  אנחנו בהליך חקיקה, בבליץ חקיקתי בגלל הנסיבות

מירי פרנקל-שור:  אנחנו יושבים כאן עשר וחצי שעות, ולמרות הבקשות שלנו, אנחנו קיבלנו את התקנות רק ביום חמישי בצוהריים – זה לא זמן מספיק להיערך

מירי פרנקל-שור:  הליך החקיקה, נכון שהוא זהיר מבחינת חברי הכנסת, אבל לא היה הליך חקיקה, במיוחד כאשר מדובר בכלי נשק, כאשר כל הנציגים נשמעים

מירי פרנקל-שור:  לא היה פה איזון מבחינת הנציגים שהיו צריכים לבוא ולהשמיע את כולם

מירי פרנקל-שור:  לא כל הטענות נפרסו בוועדה, ואני אומרת, ההבנה של כולם הייתה שמדובר בהוראת שעה, לכאן התכנסנו

מירי פרנקל-שור:  ואם היינו חושבים בכלל ומעלים על דעתנו שמדובר בהסדר של הוראת קבע, היינו מתנגדים לקבוע את החקיקה היום, כאשר לא הייתה לנו שום הכנה לקראת הדיון

מירי פרנקל-שור:  עוד שנכנסנו לדיון, אנחנו מקבלים טיוטות

מירי פרנקל-שור:  לא כך נערכת – אמנם אלו תקנות, אבל אלו תקנות חשובות, אלו תקנות ארוכות, משמעותיות

מירי פרנקל-שור:  יש הרבה הסדרים

מירי פרנקל-שור:  יכול להיות שכן ויכול להיות שלא, שהיינו צריכים להסדיר

מירי פרנקל-שור:  גם השינויים שנכנסו, נכנסו כאן בלי ששמענו טענות כנגד

מירי פרנקל-שור:  אני מצטערת, כך לא נערך הדיון בהליך חקיקה

עמית הלוי: הם לא יכלו לעלות בזום?     

מירי פרנקל-שור: תראה, לא שמענו, היו נציגים - - -     

עמית הלוי: מירי, לא היה כמעט היבט אחד – את קראת את דוח ועדת רונן

עמית הלוי:  אני בטוח – שלא מופיע בדוח ועדת רונן

עמית הלוי:  הוא לא מאתמול, הוא לא משילשום, הוא מונח פה כבר שלוש שנים

עמית הלוי:  הוא התחיל ב-2018 שהשר מינה

עמית הלוי:  מדינת ישראל לא יכולה להתעכב בדבר שהיא הכי מופקדת עליו

צביקה פוגל: למה אתה לא נותן לה את הזכות להביע את דעתה? זו דעתה

עמית הלוי: צביקה, אמרתי את זה לפרוטוקול

עמית הלוי:  די - - -     

צביקה פוגל: זאת דעתה

צביקה פוגל:  לא, אתה מתווכח עם דעתה

עמית הלוי: היא אמרה שההיבטים לא היו על השולחן

צביקה פוגל: די

צביקה פוגל:  אנחנו אחרי

עמית הלוי: הם היו פה, שלוש שנים פה על השולחן

מירי פרנקל-שור: - - - אני רוצה לומר לך, לשולחן הכנסת - - -     

עמית הלוי: מה זה ועדת רונן, זה מהירח? זה ממשלת ישראל

מירי פרנקל-שור: תקשיב, לשולחן הכנסת הגיע הנוסח כאשר אנחנו התחלנו להיות היום בדיון

מירי פרנקל-שור:  ולא כך מתנהלת חקיקה בכנסת

מירי פרנקל-שור:  אמנם, אפילו מה שמדובר כאן

שמחה רוטמן: היועצת המשפטית, יש לי שתי שאלות אינפורמטיביות

שמחה רוטמן:  אני מכיר שיש חובת הנחה על חקיקה

מירי פרנקל-שור: זה לא עניין של חובה

מירי פרנקל-שור:  יש דרך נכונה

שמחה רוטמן: מירי, אני שואל שאלה משפטית נורא פשוטה: האם יש חובת הנחה על תקנות, פרק זמן מסוים שהם מונחות על שולחן הכנסת?     

מירי פרנקל-שור: יש דרך ואין חובה

מירי פרנקל-שור:  חובת הנחה – אין חובה לתת לצוות המשפטי של הוועדה להתכונן

מירי פרנקל-שור:  אין חובה

מירי פרנקל-שור:  יש חובה של הכנה על הצעת חוק ממשלתית, בוא לא נלך לכיוון הזה

מירי פרנקל-שור:  אבל כן ראוי שבתקנות כאלה הצוות המשפטי של הוועדה, לטובתכם, לטובת חברי הכנסת, תקבלו את דעתם לגבי החוק

מירי פרנקל-שור:  אבל לא כך מתנהל - - -     

שמחה רוטמן: מירי, אני לא סתם שואל

מירי פרנקל-שור: אתה עבדת - - -     

שמחה רוטמן: אני לא סתם שואל, אני שואל קודם כל האם יש חובת הנחה

שמחה רוטמן:  ושאלה שניה - - -     

מירי פרנקל-שור: אתה יודע מה? כן, יש חובה, לפני שמתחילים לדון בתקנות להעביר לזמן סביר לעיון הצוות המשפטי ללמוד את התקנות

שמחה רוטמן: סליחה, סליחה - - -     

מירי פרנקל-שור: אם אתה שואל אותי אם רשום בתקנון, אין בתקנון

שמחה רוטמן: רק רגע

צביקה פוגל: אנחנו גולשים למקום הלא נכון

שמחה רוטמן: מירי, אין חובה תקנונית

שמחה רוטמן:  חשובה לי האמירה שאין חובה תקנונית

שמחה רוטמן:  שתיים, האם את חושבת שמשך הזמן המאוד מאוד ארוך והירידה לכל פרט ופרט מסעיפי התקנות, לא נעשתה עבודה יסודית - - -     

מירי פרנקל-שור: בעייתית

שמחה רוטמן: סליחה, אני שואל שאלה: לא נעשתה עבודה יסודית ומאוד מדוקדקת על ידי חברי הכנסת? לדעתי גם על ידי הייעוץ המשפטי, אבל לא אתן לך להעיד על עצמך

שמחה רוטמן:  אני מבקש על חברי הכנסת, האם לא נעשתה עבודה יסודית על ידי חברי הכנסת? הם יודעים על מה הם מצביעים, הם מבינים את ההשלכות של מה שהם מצביעים?     

מירי פרנקל-שור: תראה, היה נכון וראוי לשמוע את כל הנציגים

שמחה רוטמן: אני שואל: האם חברי הכנסת מבינים את מה שעליו הם מצביעים?     

מירי פרנקל-שור: אני לא נותנת - - -     

עמית הלוי: אמרת כאן דברים מאוד חריפים

שמחה רוטמן: אמרת דברים מאוד חמורים, לכן חשוב שתגידי ושיהיה ברור – אני אומר שאני, אני אומר לפרוטוקול: אני יודע על מה אני מצביע, אני יודע על מי אני מצביע

שמחה רוטמן:  אני חושב שנימקתי היטב למה לא לעשות הוראת שעה – שלא יהיה הליך לא תקין חלילה

צביקה פוגל: שמחה, הדברים שלך ברורים

צביקה פוגל:  תודה

צביקה פוגל:       תראו חברים, אנחנו באמת בימים מאוד לא פשוטים

צביקה פוגל:  בימים שבהם נדרשות הכרעות באמת לא פשוטות

צביקה פוגל:  מורכבות

צביקה פוגל:  אנחנו כולנו עומדים עכשיו למבחן הציבור שמסתכל עלינו וצופה בנו במהלך כל היום הזה, לראות באמת איזה בשורה אנחנו מביאים

צביקה פוגל:  האם הייתי רוצה שהדיון הזה יהיה בנוכחות של אנשים נוספים כדי לשמוע דעות נוספות? התשובה היא כן

צביקה פוגל:  האם אני חושב שהשקענו את מירב ומיטב המחשבה שלנו וההתייעצויות שלנו והלימוד שלנו פה במהלך עשר וחצי השעות האחרונות? התשובה היא כן

צביקה פוגל:  אני חושב שנתנו פה לא רק את מוחנו אלא גם את ליבנו למשימה הלא פשוטה הזו של לתקן תקנות ולנסח תבחינים ותנאי סף וכל הדברים האלה כדי להוציא מפה מוצר שבמהלך התקופה המאוד קרובה, לא מעט אנשים יצטרכו להוציא אותם לפועל

צביקה פוגל:       זה לא היה קל, זה לא היה פשוט, אבל אין לכם איזה מושג איזו עבודה נהדרת אתם עשיתם

צביקה פוגל:  המשטרה, גם אם לא תמיד קיבלנו את דעתכם וגם אם לפעמים קצת הרמתי עליכם את הקול

צביקה פוגל:  משרד המשפטים, היועצים האחרים, אלה שהיו בזום ואלה שיושבים איתנו פה

צביקה פוגל:  המשרד לביטחון לאומי

צביקה פוגל:  ישראל עם העבודה הנהדרת שבאמת הסבלנות שלך ראויה לכל מחמאה אפשרית, עם כל השאלות וכל התובנות שהיו כאן

צביקה פוגל:  חברים, אני חושב שעשינו עבודה ראויה

צביקה פוגל:  גם אני נכנסתי לדיון הזה הבוקר בידיעה שאני יוצא מפה עם הוראת שעה

צביקה פוגל:  והשאלה שלי לעצמי הייתה לכמה זמן? נדמה לי שהצעד הנכון בסופו של דבר הוא לתקן את התקנות כהוראת קבע

צביקה פוגל:       ולכן מה שאני אבקש כרגע זה לאשר את תקנות כלי הירייה (תנאי סף ותבחינים לקבלת רישיון לכלי ירייה פרטי) כהוראת קבע

צביקה פוגל:  מי בעד? מי נגד? מי נמנע?             

צביקה פוגל: אושר

צביקה פוגל: אני שמח, לא בלב שלם כי אנחנו במלחמה, לא בגלל שהעבודה שעשינו לא טובה, אלא מפני שאני יודע למה התכנסנו פה ולמה נאלצנו לעשות את העבודה הזאת

צביקה פוגל:  אבל אני שמח שהייתם לידי ברגעים האלה כדי להביא את התקנות האלה להצבעה כל כך חשובה

צביקה פוגל:  אני בטוח שעם ישראל מתעורר מחר בבוקר עם בשורה יותר טובה ממה שהוא הלך לישון הלילה

צביקה פוגל:  תודה רבה לילה טוב