הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 23, 2023-08-14 00:00

אליהו (אלי) רביבו: צוהריים טובים, ברוכים הבאים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת לעובדים זרים: העובדים המחליפים בסיעוד ביתי

אליהו (אלי) רביבו:  כפי שידוע לכם, הנושא הזה כל-כך חשוב בעיניי וכל-כך דחוף, והצדיק דיון בפגרה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מודיע לכל הנוכחים וגם למי שלא הגיע, שאני אמשיך לעסוק בו עד שהמדינה תתייחס לנושא ברצינות הראויה והמתבקשת

אליהו (אלי) רביבו:      ב-4

אליהו (אלי) רביבו: 6

אליהו (אלי) רביבו: 2023 קיימתי עם נציגי רשות האוכלוסין, משרד הרווחה, משרד ראש הממשלה, משרד הפנים, משרד העבודה, ביטוח לאומי ונציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות, יחד עם נציגי הארגונים של המטופלים הסיעודיים

אליהו (אלי) רביבו:  מאז עברו חודשיים

אליהו (אלי) רביבו:  פתרונות לא ראיתי, אבל היום העלינו חשד שיכול להיות שיש טעויות בכתובות המיילים, ויכול להיות שגם אליי הגיעו פתרונות למייל באופן שגוי

אליהו (אלי) רביבו:      לפי מה שאני הבנתי ולפי מה שעלה בעבודת הצוות הבין-משרדי של הגברת ענבל משש – ברוכה הבאה, גברתי – חיפוש עובד מחליף הוא אחד הקשיים הביורוקרטיים הגדולים ביותר על המטופל הסיעודי ובני משפחתו

אליהו (אלי) רביבו:  ניתן לסמן כמה מקרים שבהם צריך עובדים מחליפים לסיעוד ביתי, ואני אמנה אותם: החלפה מתוכננת של עובד זר שנוסע לחופשת מולדת; החלפה מתוכננת של חופשת לידה או שמירת הריון של העובדת הזרה – נושא הזוי כשלעצמו, מציאות הזויה כשלעצמה; החלפה פתאומית בעקבות צורך רפואי לא מתוכנן או חולים סופניים; החלפה פתאומית בעקבות נטישת העובד; החלפה מתוכננת של עובד זר ביום החופש שלו

אליהו (אלי) רביבו:      אני מכניס אתכם טיפה לסיום הדיון הקודם, שבו נגענו בכמות השחיקה והאינטרפרטציה של השחיקה שיש לעובד זר כתוצאה מכך שהוא נמצא 24/7 סביב מקום עבודתו, גם אם הוא לא פעיל בכל אותן שעות ומה גורמת השחיקה

אליהו (אלי) רביבו:  כשאין ברירה ומשפחה של מטופל הייתה מעדיפה שיגיע עובד במקומו כדי שהעובד יצא להתרענן ולהגיע בכוחות מחודשים, מאווררים והוא נינוח יותר, וכשאין ברירה היא נאלצת לבקש ומשלמת אף יותר מכפי הנהוג כדי שהעובד יישאר, כשהיא יודעת שהתוצאה היא תוצאה פחות רצויה בלשון המעטה

אליהו (אלי) רביבו:  אני משוכנע שאם אנחנו נבנה מנגנון כזה שיודע לספק עובדים מחליפים לאותו צורך, אז העובד הקבוע יהיה עובד מסור יותר, נינוח יותר, סבלני וסובלני, ובוודאי שהמטופל יזכה לשירות וטיפול ראוי יותר

אליהו (אלי) רביבו:      מקרה נוסף שנכנס כאן - - - פתרונות דומים הוא במקרה של מטופל סיעודי כתוצאה ממקרה פתאומי, חלילה, הזקוק לעובד זר באופן מידי, גם אם לתקופה קצרה עד להסדרה

אליהו (אלי) רביבו:      בדיון היום אני דורש לדעת למי המטופל הסיעודי פונה כשהוא צריך מחליף בכל אחד מהמקרים

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לברר מה התפקיד של כל משרד ממשלתי ושל הלשכות הפרטיות בנושא, ובעיקר למצוא סוף-סוף מזור לקושי הבלתי-נסבל של המטופלים הסיעודיים ובני משפחותיהם

אליהו (אלי) רביבו:      מראש אני מודיע לכם, לא מקובלת עליי זריקת האחריות בין משרדי הממשלה בנושא הזה

אליהו (אלי) רביבו:  נתתי לכם מספיק זמן

אליהו (אלי) רביבו:  כל זמן שאני מקבל דיווח ממשרד א' על חוסר שיתוף פעולה והירתמות של משרד ב', אזי גם אותו משרד שפועל באופן יעיל ומוכן לתת מעצמו, אמור לשאת בנטל ובתוצאות

אליהו (אלי) רביבו:      נתחיל ברשותכם עם רשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו:  בסיכום הפגישה, הוועדה ביקשה מרשות האוכלוסין וגופים נוספים לקיים שולחן עגול למציאת פתרונות לסוגיות העובדים המחליפים

אליהו (אלי) רביבו:  האם התקיימה פגישה, כפי שדרשתי, בין נציגי הממשלה על-מנת לדון בפתרונות לעובדים מחליפים? נתחיל את הדיון בזה, קודם כול

ענבל משש: שלום, צוהריים טובים

ענבל משש:  יש לנו תוכנית עבודה משותפת ופגישות מעת לעת עם כל משרדי הממשלה

ענבל משש:  לא היה שולחן עגול ספציפי, אבל ודאי שיש שיח מקצועי הדוק, ישיר, רציף, עם כל משרדי הממשלה הנוגעים בדבר

אליהו (אלי) רביבו: אז מה הטעם, גברתי, במסקנות הוועדה ובדרישות שלה?     

ענבל משש: היה שולחן עגול שהיו בו גם הלשכות הפרטיות וגם נציגי משפחות

ענבל משש:  עלו שם מספר סוגיות

ענבל משש:  גם הנושא הזה עלה על השולחן העגול שלנו

אליהו (אלי) רביבו: אבל עם שאר השותפים שלכם, גברתי?     

ענבל משש: גם נציגי הממשלה היו נוכחים שם

אליהו (אלי) רביבו: אז כן היה?     

ענבל משש: היה שולחן עגול לא ייחודי לנושא העובדים המחליפים

אליהו (אלי) רביבו: אני שואל על עניין העובדים המחליפים

אליהו (אלי) רביבו:  קיימנו כאן דיון, הגענו למסקנות, הבנו שלא נכון להסיק מסקנות ולדרוש דרישות, ולסכם על פתרונות לפני שאתם תתכנסו יחד

אליהו (אלי) רביבו:  שולחן עגול, יש לו משמעות, שכל אחד מביא את עצמו מתוך מה שיש לו, מהידע, מהניסיון, מהסמכות, מהמגבלות, ומנהלים סיעור מוחות

אליהו (אלי) רביבו:  מוצאים נוסחה נכונה וטובה שהיא גם ברת-יישום, ומתקדמים איתה הלאה

אליהו (אלי) רביבו:      אם קיבלנו את ההחלטה הזאת והוצאתי את ההנחיה הזאת, אני רוצה לדעת – הטרדתי אתכם לכאן היום באופן מיוחד

אליהו (אלי) רביבו:  אני נדרש לסוגיה תוך כדי הפגרה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מניח שאתם יכולים להבין מזה שזה נושא שהוא מספיק בוער בעיניי

אליהו (אלי) רביבו:  ואם אני ביקשתי בקשה והנחיתי הנחיה, אני מצפה שהיא תקוים

אליהו (אלי) רביבו:  ואם היא לא מקוימת, תגישו את ההסתייגויות שלכם מראש, כדי שאני אדע לבחון את זה ולהגיב לזה בדרכים נוספות

ענבל משש: אוקיי, אז אני שוב פעם מעדכנת שהיה שולחן עגול יחד עם הלשכות ומשרדי הממשלה

ענבל משש:  זה לא היה הנושא שבמרכז

ענבל משש:  עלו שם כמה סוגיות שקשורות לנושא העסקת עובדים זרים, אבל בין היתר הנושא הזה עלה

ענבל משש:  וללא כל קשר לשיח של השולחנות העגולים, הנושא הזה, כפי שאדוני הזכיר, עלה בצוות הבין-משרדי, הוא תמיד מונח על שולחן העבודה שלנו, ומעת לעת אנחנו מקיימים דיונים, פגישות ותכתובת מיילים עם כלל משרדי הממשלה הנוגעים לדבר

ענבל משש:      לא הורדנו עיניים מהמשימה והיא גם לא נשכחה מאחור

ענבל משש:  אנחנו מקדמים את זה כל העת למציאת פתרונות, אבל כפי שאמרנו, ושוב פעם נחזור על העמדה שלנו, זה לא יהיה הפתרון היחיד

ענבל משש:  בתמהיל הפתרונות שהמדינה צריכה לייצר לעובדים מחליפים שיוצאים לחו"ל, מן הטעם שבשנה יוצאים כ-30,000 עובדים זרים לחופשות מולדת, ובחודשים מסוימים יצאו למעלה מ-4,200 עובדים בחודש אחד

ענבל משש:  זה מייצר לנו אתגר מאוד-מאוד משמעותי ברצון לתת מענה

אליהו (אלי) רביבו: ומשכך אין טעם לתת מענה?     

ענבל משש: איך?     

אליהו (אלי) רביבו: משכך, את אומרת, אין סיכוי שנעמוד באתגר?     

ענבל משש: זה לא מה שאמרתי

אליהו (אלי) רביבו: את מדברת על אתגר מטורף

ענבל משש: נכון

אליהו (אלי) רביבו: אני לרגע לא מקל בו ראש

אליהו (אלי) רביבו:  אולי דווקא בגלל זה ישנה נחיצות לשבת, להציף את האתגרים, להקשיב אחד לשני במגבלות, להעלות פתרונות יצירתיים מחוץ לקופסה ולהגיב

ענבל משש: אנחנו עושים

ענבל משש:  יש לנו מספר פתרונות שבחנו ועדיין מונחים על שולחן העבודה שלנו, ושוב פעם, אנחנו גם מזכירים שמלכתחילה העובד הזר לא נועד לתת מענה 24/7, 365 ימים בשנה

ענבל משש:  יהיו מועדים שבהם יצטרכו למצוא חלופות אחרות, ולא רק בדמות עובד זר

ענבל משש:  אמרנו, כתבנו, זו עמדתנו המקצועית

אליהו (אלי) רביבו: גברת משש, אני רוצה לשתף אותך בבקשה בגישה האישית שלי, ואולי מכאן תבינו למה עמדתי על כך ואני ממשיך להתעקש על יצירת אותו שיח בשולחן עגול

אליהו (אלי) רביבו:      כשנבחרתי לעמוד בראשות הוועדה הזאת, אחד הנושאים המרכזיים שעניינו אותי, כפי שאת מהראשונות שיודעות, זה עניין חתירה לחתימה על הסכם בילטרלי עם מרוקו לצורך הבאת עובדים זרים לסיעוד

אליהו (אלי) רביבו:  כפי שאת בוודאי יודעת, כמי שעוסקת בזה ביום-יום, לחתום על הסכם בילטרלי זה עובר דרך משרד החוץ

אליהו (אלי) רביבו:  רצה הגורל ושר החוץ הוא מנטור שלי בהמון-המון מובנים וחבר שלי המון-המון שנים, עוד הרבה שנים לפני שחשבתי להגיע לכנסת

אליהו (אלי) רביבו:      יומיים לאחר שנבחרתי, נפגשנו במליאה

אליהו (אלי) רביבו:  אז הוא עוד לא היה נורבגי, והוא היה נמצא איתנו המון-המון שעות לתוך הלילה

אליהו (אלי) רביבו:  ואמרתי לו, אדוני שר החוץ, אני מבקש לקבוע איתך פגישה בנושא כזה וכזה, והוא אמר לי, זה באמת נושא מאוד-מאוד חשוב ונשמע לי מעניין, אני רוצה להקשיב לך, מחר יש לנו לילה ארוך, אולי נשב לנו בפרסה ונדבר

אליהו (אלי) רביבו:  אין יותר יעיל מזה

אליהו (אלי) רביבו:  אמרתי לו, אדוני שר החוץ, אני מבקש להיפגש עם שר החוץ ולא עם אלי כהן

אליהו (אלי) רביבו:  כשאני נפגש איתך בפרסה, זה משהו בלתי-פורמלי, פחות מחייב, פחות מגייס, ויביא אותנו, בעיניי, לתוצאה פחות טובה ופחות יעילה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש להיפגש עם שר החוץ בלשכת שר החוץ, ואם ייקח יותר ימים, אני מעדיף

אליהו (אלי) רביבו:      זה עשה לו שכל, ואכן, תוך 72 שעות הלשכות שלנו תיאמו ונפגשנו

אליהו (אלי) רביבו:  תוך כדי השיחה הוא זימן מיד את כל מי שרלוונטי אצלו בלשכה, קיבל החלטה, הוריד אותה לשטח, מינה פרויקטור לטובת העניין, כמו שאת יודעת, ונכנסנו ל-mode של עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  אם את שואלת אותי אם יכולנו להשיג את אותם הישגים באותה פגישה בפרסה באמצע הלילה – אני בספק

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו יכולים לדבר על מה שרוצים

אליהו (אלי) רביבו:  בשביל להביא תוצאות שמחייבות את הצדדים ואנשים מתכנסים אליהן ומביאים את מה שיש להם, עושים את זה בפרוזדורים המקובלים, תרתי-משמע

ענבל משש: אני לא נפגשת עם אף אחד בפרוזדור

ענבל משש:  ישיבות עבודה מאוד מקצועיות ורציניות

אליהו (אלי) רביבו: אני לרגע לא חושב אחרת

אליהו (אלי) רביבו:  עדיין, כשהנושא הזה נדון כחלק משלל נושאים עם אותם גורמים, אז קודם כול, אני יכול להניח שלא כל אותם גורמים היו באותן פגישות

אליהו (אלי) רביבו:  וכשהנושא הזה הוא אחד מתוך מגוון נושאים, אז גם המשקל והמגויסות והמחויבות של כל שאר בעלי התפקידים פוחתים

אליהו (אלי) רביבו:      לפיכך, אני לא ביקשתי ב-4

אליהו (אלי) רביבו: 6 – וזה חודשיים וחצי, גברתי

אליהו (אלי) רביבו:  חודשיים וחצי זה המון זמן

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא ביקשתי שכשתיפגשו בפגישת עבודה שזה ייכנס לסדר-היום

אליהו (אלי) רביבו:  לא ביקשתי שתוציאו מייל, לא ביקשתי שתרימו טלפון

אליהו (אלי) רביבו:  ביקשתי כינוס של כל הגורמים הרלוונטיים סביב שולחן עגול לצורך מתן פתרונות

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין וחוזר ומבהיר שברור לי שבחלק מהתקופות ובאחוז מסוים לא יהיה ניתן לתת מענה של עובד זר  מחליף

אליהו (אלי) רביבו:  זה ברור לי

ענבל משש: זה בדיוק השולחן העגול

ענבל משש:  לא הייתה שם הנחיה ספציפית לגבי עובדים מחליפים

אליהו (אלי) רביבו: את הסברת לי הרגע, ויכול להיות שהבנתי אותך לא נכון, שבמהלך דיונים ומפגשי עבודה עם עוד גורמים עלה גם הנושא של מציאת פתרונות לעובדים זרים מחליפים

אליהו (אלי) רביבו:  ככה הסברת לי

אליהו (אלי) רביבו:  אולי הבנתי את זה לא נכון, אבל ככה הבנתי ממך

אליהו (אלי) רביבו:  פעמיים הסברת לי את זה

ענבל משש: אז נסביר רגע שוב

ענבל משש:  למיטב זיכרוני, הבקשה של אדוני לשיח שולחנות עגולים לא נגעה לנושא המחליפים, אלא באופן כללי, וזה בעקבות משהו שאנחנו העלינו בדיונים קודמים שבכוונתנו לערוך שולחנות עגולים, אלא אם כן זיכרוני מטעה אותי ואני לא זוכרת

ענבל משש:  אז נערך שיח של שולחנות עגולים בהשתתפות רבים ונכבדים, ועלו שם סוגיות מקצועיות

ענבל משש:      ללא כל קשר, בבוקר כשאנחנו באים למשרד, זה מונח על שולחן העבודה שלנו ואנחנו מקדמים את הנושא בצירים המקובלים

ענבל משש:  אנחנו לא עושים טובה לאף אחד

ענבל משש:  זו העבודה שלנו

ענבל משש:  זה אחד האתגרים והנושאים שמונחים לפתחנו, יחד עם עוד המון נושאים שאנחנו רוצים לתת מעטפת ולהביא לשינוי, כי הנושא הזה של עובדים זרים בענף הסיעוד הוא במיקוד בין יתר האתגרים והנושאים הרבים שמונחים לפתחנו

ענבל משש:  אנחנו כן ממוקדים בזה, וחלק מזה, כפי שאדוני אמר, עלה בצוות הבין-משרדי, נמצא מדי יום בעיסוק היומיומי שלנו, ולכן אנחנו מקיימים דיונים

ענבל משש:      אם אדוני מתכוון לשיח של השולחנות העגולים שנתבקשו בדיונים קודמים, אז כן, הוא נערך בהשתתפות רבים ומכובדים

אליהו (אלי) רביבו: נושא הדיון עסק במתן מציאת? - - -     

ענבל משש: בין היתר

ענבל משש:  עלו שם כמה סוגיות שדיברנו עליהן

ענבל משש:  חלק עלו מהמשתתפים, חלק אנחנו יזמנו, והיה שיח פורה ומפרה, וגם הנושא של המחליפים עלה

ענבל משש:  לא זנחנו את נושא המחליפים

ענבל משש:  אנחנו פועלים ליצירת פתרונות כאלו שאפשר לייצר בטווח זמן קרוב, וכאלו שדורשים גם תיקוני חקיקה וכאלו שדורשים התייחסות ופתרונות של גופים מקצועיים נוספים, כמו מטפל ישראלי – זה לא קשור אלינו, זה קשור לביטוח לאומי

ענבל משש:  וכמו מענה שיכול להינתן על ידי משרד הרווחה – אז בוודאי

ענבל משש:      אבל בחלקת האלוהים שלנו ובאחריות שלנו, בראייה מתכללת, מאוד-מאוד חשוב לקיים את השיח הזה ולתת את המענים הנדרשים

ענבל משש:  ובטח בהקשר שלנו, אנחנו מנסים למצוא חלופות ופתרון גם בדמות תאגידים, גם בדמות המאגר הקיים, ועוד כל מיני שינויים רגולטוריים שבכוונתנו לקדם, וגם פתרונות טכנולוגיים שינגישו מידע לציבור ויאפשרו להם יותר בקלות לאתר את אותם עובדים מחליפים

אליהו (אלי) רביבו: עו"ד משש, החשש שלי הוא שכל השיח שאנחנו מחליפים בינינו בעשר הדקות הקרובות יכול להתפרש, חלילה, אצל מי מהנוכחים או המאזינים שלנו או בפרוטוקולים שיצאו, שאני מטיל ספק וצל-צלו של ספק לגבי המגויסות והמאמץ מסביב לשעון שלך ושל אנשי הצוות שלך למתן מענה לאנשים סיעודיים על-ידי עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  חלילה וחס, לא זה העניין

אליהו (אלי) רביבו:      אני מקבל ממך הסבר על נושאים שאני יודע, מכיר ומוקיר ומעריך, ומבטא אותם לאורך רוב-רובם של הדיונים ובהתכתבויות

אליהו (אלי) רביבו:  עדיין, ב-4

אליהו (אלי) רביבו: 6, בעקבות דיון שקיימנו בנושא הוצאתי החלטה, ובעקבות זה הוצאתי פנייה לשר הממונה ולמנכ"ל רשות האוכלוסין, מר אייל סיסו, ב-12 ביוני, שישה ימים אחרי הדיון, שבו אני ביארתי את המסקנות שהגענו אליהן בדיון, ומה הם הקשיים ומה הם האתגרים, וביקשתי לקיים מפגש שיוגדר כשולחן עגול עם כל אותם גורמים רלוונטיים כדי לתת מענה בנושא הזה

אליהו (אלי) רביבו:      למה אני מבקש מגוון רחב של גורמים? הואיל וברור לי שחלק מהפתרונות יהיו חייבים להיות לא אצלך

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבין שכמה שאת לא תעבדי מסביב לשעון, את והצוות שלך, וכמה שלא תטוסי בעולם לקדם חתימות על הסכמים בילטרליים, מעקבים ועניינים, את לא קוסמת

אליהו (אלי) רביבו:  וגם אם יגידו לך, קחי תקציב בלתי מוגבל, וזה לא קורה, את לא יכולה לתת מענה מלא

אליהו (אלי) רביבו:      אבל אם את לא תשקפי את כלל האתגרים, כמו שלגבי רובם רק את והצוות שלך מודעים עם אותן מגבלות, ולא ישבו שאר הגורמים הרלוונטיים שאמונים על העסקה, בין היתר, של עובדים זרים, שזו אחת החלופות – הרשויות, אגב, במקום שאת לא יכולה להיכנס, אם הן לא ישבו סביבך באותו שולחן ולא יבינו את המצוקה שתדעי לשתף אותן, ולא תקבעו יעד איזה חלק את לוקחת ואיך את מתכוונת לממש את זה, ומה את מצפה מהם, ושהם יגידו איך הם מתכוונים לממש ומה הם מתכוונים לגייס לטובת העניין, אז אנחנו נישאר באותו מצב כאוטי

אליהו (אלי) רביבו:  ואני עם המצב הזה לא מתכוון להשלים

אליהו (אלי) רביבו:      לכן, להסביר לי שאתם עושים ועושים – אני יודע שעכשיו כל מה שהסברת לי זה כשאת מצניעה חלק מאוד גדול מהעבודה שלך

אליהו (אלי) רביבו:  אני יודע את זה

אליהו (אלי) רביבו:  לי את לא צריכה לספר

אליהו (אלי) רביבו:  אני יודע שאת עושה הרבה יותר ממה שאת מספרת

אליהו (אלי) רביבו:  עדיין, אם לא נקיים את השיח הזה - - -     

ענבל משש: היה ב-5 ביולי

ענבל משש:  היה שיח של שולחנות עגולים ב-5 ביולי

אליהו (אלי) רביבו: ב-5 ביולי היה מפגש עם אותם גורמים רלוונטיים שהקראתי בשמם - - -     

ענבל משש: כן, היו

ענבל משש:  היו ממשרד הבריאות, היו לשכות פרטיות, הייתה מביטוח לאומי, היו מ"נכה לא חצי בן-אדם", גם יריב היה

ענבל משש:  כולם היו

אליהו (אלי) רביבו: אז את אומרת, הדרישה שלך התקיימה לעניין הכינוס, אבל לעניין נושא הדיון בכינוס, הוא היה נושא משני, הוא היה אחד מאותם נושאים

ענבל משש: ברור

ענבל משש:  זה אחד מאותם - - -     

אליהו (אלי) רביבו: וזה לא מה שביקשתי

ענבל משש: כינסנו אנשים לאיקס שעות, חמש שעות, אני יודעת כמה היו שם - - -     

אליהו (אלי) רביבו: זה בדיוק העניין

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לומר לכם משהו

אליהו (אלי) רביבו:  זה דיון שני שאני מקיים היום

אליהו (אלי) רביבו:  יכולתי באופן טבעי לערבב את שני הנושאים של הדיון לכדי דיון אחד, לשאול פעם אותך שאלה בנושא אחד ולהגיב לנושא אחר בנושא דיון אחר

אליהו (אלי) רביבו:  סתם הייתי מתיש אתכם, סתם היינו מתפזרים, לא היינו מתקדמים

אליהו (אלי) רביבו:      במהלך הדיון הקודם – אני מדווח לגברתי – הועלו טענות, שאלות, מענות ובקשות מאוד-מאוד צודקים

אליהו (אלי) רביבו:  הייתה גברת גבאי, היא נכחה בדיון הקודם גם כן, וגם מר נקש, ושמעו את ההתייחסות שלי

אליהו (אלי) רביבו:  אתם צודקים בכל מה שאתם אומרים

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא רלוונטי לדיון

אליהו (אלי) רביבו:  למה? כי לדיון יש כותרת

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא רוצה להתפזר בו

אליהו (אלי) רביבו:      אני מבקש ליצור את אותו שיח שיש לו התחלה, אמצע, סוף

אליהו (אלי) רביבו:  ההתחלה היא להגדיר מה הם האתגרים, האמצע הוא לאפיין את הפתרונות החלופיים, והסוף הוא לסכם את זה ולתכלל את זה ולקבוע  יעד למימוש עם הסקת מסקנות אם זה באמת מחזיק מים; כי בדיון הקודם נודע לי שאיזשהו חוזר מנכ"ל בנושא אחר, שנחתם והופץ לא מזמן, ב-2003, רק עכשיו נבדקת יעילותו

אליהו (אלי) רביבו:  למה? אני לא מבין, אבל כנראה שאצלנו במדינה הדברים עובדים בצורה שאני צריך ללמוד אותה

אליהו (אלי) רביבו:  אני עוד לא למדתי אותה, ואני מקווה להכיר אותה מרחוק ולא להיות חלק ממנה

אליהו (אלי) רביבו:      קובעים דיון על נושא ספציפי שהוא מאוד-מאוד רחב

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר לך, גברתי, הקדשת לטובת העניים חמש שעות – אני לא בטוח שכל החמש שעות האלה היו מספיקות בשביל לתת מענה רק לנושא הזה

ענבל משש: לא, זה חלק ממספר מפגשים שיהיו במהלך השנה

ענבל משש:  הלוואי שהיינו מצליחים לייצר פתרונות במפגש אחד

ענבל משש:  זה רחוק מזה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אז מכיוון שחלק מאוד גדול מהדיונים עסקו בזה, וגם ביולי, ואתם מונחים בזה, תספרו לי בבקשה מה הם האתגרים שאתם אפיינתם באופן מספרי ותקופתי בגלגל השנה, בצורך בעובדים מחליפים, מה הם הפתרונות שהועלו, ומה מהם מיושם

אליהו (אלי) רביבו:  אלה שלוש הבקשות

ענבל משש: מבחינת מספרים, כפי שאדוני יודע, יש לנו כ-60,000 עובדים זרים בענף הסיעוד

ענבל משש:  אנחנו מתייחסים לנתונים של 2019, לפני הקורונה, למי שזוכר שהייתה קורונה

ענבל משש:  יצאו לחופשת מולדת כ-30,000 עובדים זרים

ענבל משש:  בממוצע זה יוצא 2,500 לחודש, ובחודש דצמבר יצאו למעלה מ-4,300

ענבל משש:  ב-2022 כמעט אותם מספרים – 26,000

ענבל משש:  כרגע הפתרון הוא אותו מאגר מחליפים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: ברשותך, אני מבקש לנתק את הנתונים הסטטיסטיים מאותה שנת קורונה

אליהו (אלי) רביבו:  בואו נדבר על 2020 ו-2021

ענבל משש: ב-2020 גבולות הארץ נסגרו במרץ

ענבל משש:  הייתה מגבלת תנועה קשה מאוד

ענבל משש:  אני זוכרת את זה

ענבל משש:  זה יצר לנו אתגרים לא פשוטים, גם בכניסה של עובדים, שנתנו להם מענה

אליהו (אלי) רביבו: בואו ננסה להתנתק מאותה תקופה

ענבל משש: לגבי 2022, כשכבר הייתה התאוששות - - -     

אליהו (אלי) רביבו: כמה עובדים יצאו לחופשה?     

ענבל משש: כ-26,000

ענבל משש:  בממוצע 2,140 בחודש, פחות או יותר

ענבל משש:  בדצמבר יצאו 4,200

ענבל משש:  זה פחות או יותר הממוצעים

ענבל משש:  אנחנו חוזרים לממדים שלפני הקורונה

אליהו (אלי) רביבו: מה הרעיונות החלופיים שהעליתם כפתרון?     

ענבל משש: קודם כול, כבר היום יש את הנושא הזה של 51–63 חודשים

ענבל משש:  זה מאגר שמכיל כמה מאות בודדות

ענבל משש:  מתקשים לתת מענה כשיש מספרים נמוכים

ענבל משש:  בדרך-כלל, הפיקים זה אפריל ודצמבר, לפי הנתונים

ענבל משש:  יש יציאה בכל השנה, אבל אפריל ודצמבר הם החודשים עם היציאה הכי משמעותית

ענבל משש:  ושוב אני חוזרת, בדצמבר זה מגיע לפיק של למעלה מ-4,200 עובדים

אליהו (אלי) רביבו: יש לנו זכות על-פי חוק לקבוע את החודש שבו עובדים יוצאים?     

ענבל משש: קודם כול, כדי לצאת, המעסיק מבקש אישור לאינטר ויזה לעובד הזר

ענבל משש:  זה אומר שהוא חותם ומאשר לו שהוא יכול לצאת לחופש

ענבל משש:  הוא מוגבל עד 90 ימים

ענבל משש:  בדרך-כלל, ממה שאנחנו יודעים, יוצאים אחת לשנתיים

אליהו (אלי) רביבו: חופש לא כאן, חופש כשהוא יוצא מהמדינה?     

ענבל משש: במולדתו, כן

ענבל משש:  זה נקרא חופשת מולדת

ענבל משש:  הם חוזרים לבקר את המשפחות שלהם

אליהו (אלי) רביבו: גם אחרי שנה שעובד נמצא פה?     

ענבל משש: ככלל, אנחנו רואים שיוצאים אחת לשנתיים

ענבל משש:  בדרך-כלל היציאה היא אחת לשנתיים

יריב לוין: זה תלוי בלאום של העובדים ובעלויות

ענבל משש: הפיקים זה אפריל ודצמבר, וזה מה שאנחנו רואים מהאישורים

ענבל משש:  המעסיק כמובן מאשר את היציאה של העובד

ענבל משש:  ככלל, אפשר להגיד שהממוצע זה עד 45 ימים בדרך-כלל, ואפשר לאשר עד 90 ימים לפי  הנוהל של האינטר-ויזה

ענבל משש:  הם פשוט מגישים בקשה, ואנחנו נותנים להם אישור שהם יכולים להיכנס ולצאת

אליהו (אלי) רביבו: ואני שואל אם מותר לך על-פי חוק לווסת את כמות היוצאים לחופשה

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, לקבוע שבמקום שיהיו 4,000 בדצמבר, יהיו 2,000, ואת ה-2,000 הנוספים לחלק בנובמבר–ינואר

ענבל משש: לא

ענבל משש:  תהליך ההעסקה הוא בין העובד לבין המטופל, והם מחליטים ביניהם על המועד שבו הוא יוצא לחופשה

ענבל משש:  ככלל, הם מחפשים לצאת סביב המועדים של החגים שלהם, הפסחא וסוף שנה, ואתה תראה את המספרים היותר-גדולים ומשמעותיים בחודשים הללו

ענבל משש:  אנחנו לא קובעים מכסה של איקס עובדים וממנה עוצרים ולא יוצאים

ענבל משש:  צריך לזכור שיש גם מקרים אישיים ומשפחתיים, חלילה, כמו פטירה של בן משפחה או נישואים של בן או בת, ואז הם יוצאים מכל מיני סיבות כאלו ואחרות

ענבל משש:  אתה תראה את זה לאורך כל השנה, וכפי שאמרתי, הפיקים הם בחודשים הללו

אליהו (אלי) רביבו: עדיין אני מנסה להבין

אליהו (אלי) רביבו:  אם את מגיעה למשפחה של מטופל, ואת אומרת להם, אתם יכולים לחתום וזאת זכותכם, שבתקופה הזאת המערכת תדע למצוא לכם עובד מחליף נמוך משמעותית, ואל תפנו אלינו בתלונה אם לא נצליח

אליהו (אלי) רביבו:  אני מניח שגם אז הם יבואו לאותו עובד ויגידו לו, זה בסדר שתצא, אבל בתקופה הזאת לא

אליהו (אלי) רביבו:  או לקבוע שהעדיפות לצאת בדצמבר היא למי שנמצא פה יותר מ-24 חודשים

אליהו (אלי) רביבו:  לקבוע איזשהו מנגנון כדי שאתם תוכלו איך שהוא לנסות לעטוף את הצורך המטורף הזה

ענבל משש: אני לא מכירה התערבות רגולטורית שיכולה לקבוע איזושהי קווטה שאומרת איקס יוצאים מדי חודש, מכיוון שזה במסגרת הליך העסקה והסכמות בין המטופל לבין המטפל שלו

ענבל משש:  אנחנו לא מתערבים בזה

ענבל משש:  אנחנו כן מאשרים לבקשת המטופל

ענבל משש:  צריך לחשוב על זה שזה לא מייצר לחץ על המטופלים הסיעודיים אחר-כך בממשק והוויכוחים עם העובדים שלהם, מתי הם כן יצאו ואסור בחודש הזה, ואז אולי יהיו חופשות יותר ארוכות כי הם יבקשו חודש קודם וימצו את כל ה-90 ימים

ענבל משש:  אז צריך לחשוב על איזשהו פתרון שלא בסוף ירע את מצבם במקום שייטיב את מצבם

אליהו (אלי) רביבו: אני מניח שהפתרונות האלה נידונו כחלופות באותם דיונים שקיימתם

ענבל משש: לא

ענבל משש:  הפתרון להגביל את מספר היוצאים לא עלה כאופציה

ענבל משש:  מקצועית, לא נראה לי שניתן להתערב בתהליך הזה, וגם לא נראה לי שאנחנו יכולים לייצר פתרון גם בחודש יוני

אליהו (אלי) רביבו: בסוף, בקצה, את נציגת המדינה שמנפיקה אשרת עבודה

אליהו (אלי) רביבו:  עובד שמגיע, זה נכון שהוא מועסק על-ידי אותו מטופל ו/או בני משפחתו, אבל הוא קיבל את אשרת ההגעה למדינת ישראל על ידי רשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו:  אם במסגרת אותו הסכם העסקה, כשעדיין בן-אדם נמצא בביתו, הוא חתום על כך שהזכות שלו לקבוע מועד ולצאת לחופשת מולדת תהיה החל מוותק של 24 חודשים עבודה בפועל, זאת אומרת, זכותך לצאת לחופשת מולדת אחרי חצי שנה שאתה פה, ואת המועד אתה יכול לקבוע אחרי שיש לך לפחות ותק של 24 חודשים

ענבל משש: בדרך-כלל לא יוצאים בשנה הראשונה, אלא אם כן יש אירוע משפחתי או משהו דחוף

אליהו (אלי) רביבו: זה בדרך-כלל

ענבל משש: זה עולה להם כסף ועולה להם ימי חופשה שהם עוד לא צברו

אליהו (אלי) רביבו: עדיין את מדברת על כמות מטורפת של אלפי-אלפי עובדים זרים - - -     

ענבל משש: אם יוצאים 30,000 בשנה, ויש 60,000, אז הם יוצאים אחת לשנתיים

ענבל משש:  מתמטיקה פשוטה, פחות או יותר

אליהו (אלי) רביבו: אני אומר, אולי לרווח יותר

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, שבשנתיים וחצי הראשונות, לדוגמה, רק ותק של שנתיים באותו בית מזכה אותך לבחירה של החודש שבו אתה יוצא לחופשת מולדת

אליהו (אלי) רביבו:  שתהיה לנו איזושהי בקרה

יריב לוין: יש בעיה, לדעתי, עם חוק חופש העיסוק

יריב לוין:  לכבול את העובד מתי לצאת – אני לא יודע, אני לא משפטן

מאיה בנדס: זה בעיה של חוק חופשה שנתית

מאיה בנדס:  ברגע שעובד צובר ימי חופשה לזכותו, הוא יכול לפנות למעסיק ובקש לממש אותם

אליהו (אלי) רביבו: אני הבאתי פעם דוגמה מעולם האירוח

אליהו (אלי) רביבו:  נאמר שיש מנהל מזון ומשקאות בבית-מלון, הוא צבר חופשה, מגיע לו על-פי דין, ממש זה שלו במאה אחוז – טבעי שהמעסיק אומר לו, אני העסקתי אותך בחודשי החורף רק בגלל שיש לי איתך קשרי עבודה כי באמת אין הצדקה, ואתה לא יכול לקבוע שאתה יוצא לחופשה באוגוסט כשזו התקופה שבגללה אני מעסיק אותך כל השנים

מאיה בנדס: זו סיבה בהחלט סבירה לא להעסיק את החופשה הזו אם, לצורך העניין, לא אותר מחליף או שיש קושי באיתור מחליף – אז המעסיק יכול להגיד - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אבל עם זה התחלתי

אליהו (אלי) רביבו:  להגיד, כמובן, שאם יש לי מחליפים תצא מתי שאתה רוצה בהתאם לחוק

אליהו (אלי) רביבו:  אבל אם אין לי, אז צריכות להתקיים - - -     

יריב לוין: רוב החופשה שהם לוקחים זו חופשה לא צבורה

מאיה בנדס: זה לא נכון

יריב לוין: זה נכון

מאיה בנדס: זה תלוי העסקה, זה תלוי צבירה, זה אם נפדו ימי החופשה בכסף או לא

יריב לוין: בתחום הסיעוד, עובד שיצא ל-90 יום - - -     

אליהו (אלי) רביבו: הוא לא צבר את הימים האלה

אליהו (אלי) רביבו:  זה ברור

יריב לוין: ב-99% הם לא צברו

מאיה בנדס: אבל רובם לא יוצאים ל-90 יום

יריב לוין: אם הם צברו, זה גג 14 או 28 יום

יריב לוין:  צריך להבין, עובדים רוצים ליהנות מכל העולמות, וזה בסדר

יריב לוין:  הם רוצים גם לפדות את ימי החופשה בתשלום וגם לצאת כמה שיותר לחופשת מולדת

יריב לוין:  הם לא ראו את המשפחה, אני מבין את המצוקה שהם חווים ביום-יום מעצם הנתק מהמשפחה

יריב לוין:  אבל אל תעשו השוואה לעובדים ישראלים

יריב לוין:  זה שונה במהות

יריב לוין:  חלק מהחופשה שהם יוצאים אליה זו חופשה ללא תשלום

מאיה בנדס: והמעסיק לא חייב לאשר אותה, דרך אגב

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אנחנו לא נצלול לזה

אליהו (אלי) רביבו:  אגב, זה חלק מהשיח שאני מצפה שיהיה באותם שולחנות עגולים

אליהו (אלי) רביבו:  זה בדיוק חלק מהשיח

אליהו (אלי) רביבו:  ברשותכם, אני רוצה להבהיר עוד נתון

אליהו (אלי) רביבו:      הלשכות הפרטיות מקבלות בכל יום רשימה של מעל 1,400 עובדים זרים שאינם מועסקים

אליהו (אלי) רביבו:  כך דווח לי

אליהו (אלי) רביבו:  לכן רשימה של מעל 170 עובדים זרים שהם בין 51 ל-63 חודשים שנמצאים בארץ

אליהו (אלי) רביבו:  ונכון לחודש יוני, כך נאמר לי, מתוך אותם 170 אין עובדים זמינים להחלפה

אליהו (אלי) רביבו:  יש כאן פער מידע מובהק לחלוטין

אליהו (אלי) רביבו:  יש פה ממש אנומליה

אליהו (אלי) רביבו:  מבחינת רשות האוכלוסין הם זמינים להחלפה, ומבחינת הלשכות הפרטיות הם לא

אליהו (אלי) רביבו:  בפועל, המטופלים לא מקבלים מענה

אליהו (אלי) רביבו:  זאת האמת

אליהו (אלי) רביבו:  בסוף, אנחנו מגיעים לאותה תוצאה

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לדעת למה העובדים הללו לא זמינים לעבודות החלפה

משה נקש: העובדים האלו נמצאים במאגר בהתאם לדיווחים שרשות האוכלוסין מקבלת מהלשכות הפרטיות

משה נקש:  דהיינו, אנחנו לא ממציאים אותם

אליהו (אלי) רביבו: ברור

משה נקש: אנחנו מקבלים דיווחים שוטפים מהלשכות, עושים את החישובים של כמה זמן העובד בארץ, כמה זמן הוא בלי מעסיק, ובהתאם לזה מציגים אותם ברשימת המאגר

אליהו (אלי) רביבו: אתה אומר, הנתונים הם מהם והתלונות מהם, והם יצטרכו להשיב על אותה אנומליה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מקבל את מה שאתה אומר לחלוטין

משה נקש: זה מבוסס על דיווחים שאנחנו מקבלים מהלשכות הפרטיות

משה נקש:      אני אציין עוד שהמאגר שדיברת עליו של עובדים בין  51 חודשים ל-62 חודשים זה 170, אתמול זה היה 190, אבל זה לא כל העובדים שיכולים לשמש כמחליפים – אני לא מדובר על המחליפים הלא-חוקיים – כי אלה עובדים שנמצאים בין מעסיקים, סיימו העסקה אחרונה לפני פחות מ-30 ימים

משה נקש:  ההגבלה הזאת שיצרנו, ברור לכולנו למה עשינו אותה, כי אנחנו רוצים שאותם עובדים יעשו מהר החלפות

אליהו (אלי) רביבו: שישתלבו

משה נקש: בדיוק, שלא יסתובבו סתם, אלא שיבצעו החלפות, ולכן צמצמנו את זה

משה נקש:  אבל יש עובדים שהם גם קצת יותר מ-30 ימים, והם פוטנציאל להחלפה, וכשאנחנו מקבלים בקשות בגינם אנחנו מאשרים גם את העובדים האלה להחלפות

משה נקש:  זאת אומרת, זה מאגר שהוא לפי הנוהל, אבל כשיש לנו אפשרות לחרוג ולאפשר גם חריגים, אנחנו מאפשרים גם חריגים, ויש עוד כמה מאות עובדים כאלה

אליהו (אלי) רביבו: אני רוצה לומר לכם משהו

אליהו (אלי) רביבו:  בכמה מועדים שונים, צוות הלשכה שלי, ובחלק מהמקרים גם אני לקחתי חלק פעיל, ביצענו שליחות של לקוח סמוי

אליהו (אלי) רביבו:  הנתונים שאני מחזיק בידיי שונים לחלוטין

אליהו (אלי) רביבו:  אני מספר לכם שמתוך אילוץ משפחתי של קרוב משפחה שלי שהוא סיעודי ועובדת החליטה לשפר את תנאי העבודה שלה ולעזוב אותו, נאלצנו לפנות – אנחנו גם לקוחות שלכם ומקבלים מכם שירות

אליהו (אלי) רביבו:      אני מודה ומתוודה שלכל אחד מבעלי התפקידים, גם ביטוח לאומי, גם הצוות של עו"ד משש, גם הצוות של מר יריב, גם לכם באופן אישי עשיתי לקוח סמוי, כי בני המשפחה שלי פנו אליכם ללא הזדהות, והיחס, הדאגה וההקרבה בשעות לא שעות, בימים לא ימים, בימי חופשה, זו הקרבה ששמורה רק למלאכים

אליהו (אלי) רביבו:  מגיע לכם על כך כל היישר-כוח שיכול להיות

אליהו (אלי) רביבו:  עדיין, בחלק מאוד-מאוד גדול מהמקרים, עם הלב הענק שלכם, לא הייתם אנשי בשורה

אליהו (אלי) רביבו:      מי שיודע יודע, ומי שלא יודע כנראה שלא אמור לדעת, אבל אני לא מצאתי 1,400 ולא 170 ולא 17

אליהו (אלי) רביבו:  מה שכן מצאתי זה בין שלושה לחמישה חדשים, לא מיומנים, לא מאומנים, לא מלומדים, לא מסוננים, שהיכולת לקלוט אותם למקרה סיעודי היא יכולת מוגבלת עד מאוד

אליהו (אלי) רביבו:      כשיש משפחה רחבה ותומכת, שברוך השם יכולה להרשות לעצמה, אז כל יום שני ילדים לוקחים חופש ושני חתנים לוקחים חופש, והנכדים עושים משמרות לילה, ויצירתיים מפה אני לא יודע עד כמה

אליהו (אלי) רביבו:  רוב המקרים הם לא כאלה

אליהו (אלי) רביבו:  אז לבוא ולהאביס אותי בנתונים מספריים שהם דמיוניים, שאפילו הדף צורח כשכותבים עליו כאלה נתונים, זה לא באמת מחזיק מים

אליהו (אלי) רביבו:      אני מצפה מכם ומכן להיות יותר נשכניים

אליהו (אלי) רביבו:  יש 1,400 מדווחים - - -     

קריאה: איפה הם?     

אליהו (אלי) רביבו: יש 1,400 מדווחים – לבצע מעקב, בדיקה אחת ושנייה, אם בן-אדם לא נקלט, לפנות לצוות המסור הרלוונטי, תעיפו אותו מהארץ, פשוט תעיפו אותו מהארץ

אליהו (אלי) רביבו:  תמצאו כל דרך חוקית אפשרית, תעיפו אותו מהארץ

אליהו (אלי) רביבו:  הוא לא בפנסיון

אליהו (אלי) רביבו:  הוא בא לעבוד

אליהו (אלי) רביבו:      השאלה היא אם אני מסתפק ומקבל שיהיו במאגר פחות עובדים – כן, לפחות אני יודע לקרוא לילד בשמו, שיש לי פחות עובדים מכפי שאני זקוק וצריך

אליהו (אלי) רביבו:  אבל כשאני יודע שלכאורה המאגר הזה קיים, ולא כולם יודעים לרדת ולחקור לשורש העניין וכלל הנתונים לא חשופים בפניהם

אליהו (אלי) רביבו:  אדם אומר, אולי הבעיה היא אצלי, אולי אני לא נפלתי על הלשכה הנכונה, אולי אני לא ידעתי להעסיק טוב, אולי פספסתי איזושהי שיחת טלפון

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא המצב

יריב לוין: כאחד שמתעסק יום-יום בנושא המאגר, ואני קודם כול מסתכל על המאגר הפנימי של הלשכה שלי, הכי נכון מצד רשות ההגירה זה לגלגל את זה על הלשכות הפרטיות ולהגיד: זה מה שהם מדווחים

יריב לוין:  זה נכון, אני מדווח על עובד כשהוא מסיים העסקה או כשהוא מתחיל העסקה

יריב לוין:  אני מדווח על עובד כשהוא מתחיל חופשת לידה או כשהוא מתחיל חופשת מחלה

יריב לוין:      מעבר לעבודה הסיזיפית שאנחנו עושים בכל הדיווחים האלה, כי הפכנו להיות לשכות שמדווחות על כל התנועה של העובדים הזרים בארץ - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אין ברירה

אליהו (אלי) רביבו:  אין ברירה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא מתכוון לפטור אתכם מכך

יריב לוין: לא העליתי את זה כטרוניה

יריב לוין:  העליתי את זה כעובדה

אליהו (אלי) רביבו: סליחה, יריב היקר

אליהו (אלי) רביבו:  זאת הנקודה שבה אני מבהיר שאני לא מסתפק במסד הנתונים האלה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מחייב אתכם ואת הצוות של מר נקש ועו"ד משש, לבנות עוד עמודה – מי נמצא בתפר של אותם 30 ימים

אליהו (אלי) רביבו:  זאת אומרת, שאם באותו תפר של 30 ימים שלא ניתן לאכוף ועדיין הם בין סיום העסקה לתחילת העסקה, אני לא רוצה למנות אותם בתוך ה-1,400

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לזקק את הכמות האמיתית שעומדת לרשותנו, זמינה, זכותנו המלאה להפנות אותם לעבודה, והם עדיין מטיילים לנו בין לבין

יריב לוין: תרשה לי להשלים, ברשותך

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה

יריב לוין: אני לא סיימתי, ואני לא העליתי שום טענה בנושא הדיווח

יריב לוין:      אני יכול להעלות את נושא בג"ץ שהוגש נגד המדינה, ובזמנו היו 500 מטופלים במאגר הזה

יריב לוין:  זה נקרא בג"ץ אחיעוז

יריב לוין:  אנחנו כעמותה לקחנו חברת חקירות שתמללה שיחות לכל ה-500

יריב לוין:  בזמנו ישב בראש המינהל אדון אהרון ברזני

יריב לוין:  וראה זה פלא, מתוך מאגר של 500, בתמלול, היו זמינים פחות מכמה עשרות

יריב לוין:  מתוך 500 היו זמינים לעבודה שמוכנים לבוא ולעבוד בסביבות 50 עובדים

יריב לוין:      כדי להביא את אותם עובדים לעבודה – אני לוקח פעם בשבוע את מאגר המובטלים בלשכה שלי, ואני מפלח אותו

יריב לוין:  יש לי בכל רגע נתון כ-1

יריב לוין: 5% מובטלים, קרי: במספרים 30 עד 34 עובדים

יריב לוין:  מתוך ה-34 יש לי שמונה שכבר חצי שנה מנותקי קשר, קרי: סביר להניח שהם עובדים בבית-אבות או בעבודות ניקיון כאלה ואחרות

יריב לוין:  לי, כלשכה, אין את יכולת האכיפה על העובדים האלה, מעבר לזה שהם החליפו מספרי טלפון

יריב לוין:      ואז תחשוב, 30% מתוך המאגר של העובדים שכביכול לא מועסקים אצלי, שמופיעים במאגר הראשי, אין לי יכולת גישה אליהם

יריב לוין:  חלק מהעובדים סיימו העסקה של מעסיק שנפטר, והרבה פעמים הם כבר מופיעים תוך שבוע ברשימות של הצפים אצלי בלשכה

יריב לוין:  זאת אומרת, אני צריך לקרוע אותו מהשבעה או מחודש אבל או מחודש הודעה מוקדמת שמגיעים לו, ולהכניס אותו ישר למעגל העבודה

יריב לוין:  קח גם את זה בחשבון

יריב לוין:  ויש כאלה שהם גם חולים

יריב לוין:  הם בני-אדם בדיוק כמונו

יריב לוין:  אני מדבר, קודם כול, על הלשכה שלי

יריב לוין:  אני צריך לדאוג, קודם כול, לעובדים שמשויכים ללשכה שלי

יריב לוין:  מתוך 30, אם יש לי במקרה הטוב שמונה או עשרה שזמינים לעבודה, אני יכול להגיד לך שהם נכנסים לעבודה במידי

יריב לוין:      כשפונה אלינו לקוח, והמקרים היותר-מורכבים הם אלה המקרים שקשים להשמה, ואני מתאר לעצמי שהמקרה של קרוב המשפחה שלך היה מקרה סטנדרטי יותר או סטנדרטי פחות – יש קושי ללשכות לכפות על עובדת או על עובד להתחיל לעבוד

יריב לוין:  ענבל ניסתה להוביל יחד עם הרשות נוהל של שבעה ימים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מה זאת אומרת, יש קושי? עובד שבוע 30 ימים - - -     

יריב לוין: נו, מה תעשה לו?     

אליהו (אלי) רביבו: הוא חייב להיכנס - - -     

יריב לוין: לא, לא

יריב לוין:  המאגר הכללי, יש להם 90 יום

יריב לוין:  רק במחליפים, יש להם 30 יום

יריב לוין:  תשים לב, צריך לעשות הבחנה

יריב לוין:  העובדים הרגילים, עובד של עד 51 חודשים בארץ, יכול להיות מובטל 90 יום

אליהו (אלי) רביבו: פעם אחת

יריב לוין: מה פתאום? התחיל עבודה, סיים אותה, יש לו עוד פעם 90 יום

יריב לוין:  כל הזמן 90 יום

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  צריך מינימום שנתיים ותק

יריב לוין: לא, אין את זה

אליהו (אלי) רביבו: ענבל?     

קריאות: - - -     

ענבל משש: אין לו 90 ימים

ענבל משש:  לא היה 90 ימים

קריאה: עד 90

ענבל משש: לא היה

משה נקש: החוק אומר שאם הוא לא השתבץ לאחר 90 ימים, יש לנו אפשרות לשמע אותו ולקחת לו את הרישיון

משה נקש:  אגב, אנחנו עושים את זה

משה נקש:  עשינו עשרות שימועים כאלה

אליהו (אלי) רביבו: אבל פעם אחת

אליהו (אלי) רביבו:  הוא לא יכול כל פעם לצאת ל-90 ימים

קריאה: לא לצאת לחופש

קריאה:  לצאת לאבטלה

אליהו (אלי) רביבו: חבר'ה, להיות בין עבודות בסיום כל העסקה שלו, הוא יכול לצאת ל-90 ימים ולא משנה כמה ותק הוא היה?     

ענבל משש: לא, הוא לא יכול

ענבל משש:  אם הוא לא נרשם בתוך 90 ימים, הוא נחשב לשוהה שלא כדין

אליהו (אלי) רביבו: זאת אומרת, יש לו 90 ימים להיות בין עבודות?     

ענבל משש: לא

ענבל משש:  זה  נוהל שהוצאנו בהנחיה שהוצאנו ללשכות ולעובדים הזרים

ענבל משש:  הוא צריך להירשם בתוך שבעה ימים בלשכה שבה הוא היה רשום, והלשכה צריכה להציע לו שלוש הצעות עבודה

ענבל משש:  ואם הוא עונה בשלילה – כי אנחנו יודעים שצריכים את העובדים האלה – אז אנחנו נזמין אותו לשימוע, והוא בטח לא צריך לטייל פה 90 ימים עד שהוא ימצא, במיוחד כשיש ביקוש

אליהו (אלי) רביבו: עו"ד משש, מתקשר יריב לג'ין, אומר לו, שלום, עברו שבעה ימים, אני רוצה להציע לך שלוש חלופות

ענבל משש: הוא לא צריך להתקשר אליו

ענבל משש:  הוא צריך להגיע אליו ללשכה, כי אנחנו ידענו שיגידו - - -     

אליהו (אלי) רביבו: בוא, בוא

אליהו (אלי) רביבו:  היית צריך להתייצב ולא הגעת

אליהו (אלי) רביבו:  בוא

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה להציע לך שלוש חלופות

אליהו (אלי) רביבו:  והעובד אומר, אני ממש מצטער, נראה לי שאתה קצת מבולבל, אתה לא מכיר את החוקים

יריב לוין: אני בנופש באילת – אמר לי את זה עובד

ענבל משש: דיווחת עליו בכתב?     

יריב לוין: אני יכול?     

יריב לוין: למה לא? תדווחו

יריב לוין: אם אני אדווח על כל עובד שאומר לי לא - - -     

אליהו (אלי) רביבו: כן, כן, כן

אליהו (אלי) רביבו:  זאת הדרישה שלי

יריב לוין: רגע, אתה צריך להבין משמעויות

יריב לוין:  אתה לא יכול לכפות על אף עובד לקחת עבודה, עם כל הכבוד לנהלים

אליהו (אלי) רביבו: אני אומר לכם ששם הריקבון מתחיל

אליהו (אלי) רביבו:  כשעובד יודע שכשהוא אומר לך לא - - -     

יריב לוין: תן לי להסביר

יריב לוין:  אם אני אתעסק עם כל עובד שאומר לי לא - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מר יריב, אתה לא צריך להתעסק

אליהו (אלי) רביבו:  מייל

אליהו (אלי) רביבו:  מייל למשה נקש

יריב לוין: הם צפים אצלי ברשימה, ואם אני עובר את 3% מובטלים, אתה לא יכול להביא עובדים מחו"ל, ואתה לא יכול לספק 50% - - -     

אליהו (אלי) רביבו: מה זאת אומרת?     

יריב לוין: אתה צריך להבין משמעויות

אליהו (אלי) רביבו: כן, תסביר לי

יריב לוין: כי אז אני אתחיל להתעסק כל היום בשימועים ובהסברים לשימועים, ואני אהפוך להיות - - - לא של השמה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אתה פטור

יריב לוין: לא פטור, כי אם אחרי שבעה ימים דיווחתי עליו ואחרי עשרה ימים הוא יחזור אליי כי אני צרחתי עליו וירדתי על ברכיי, תבוא לפה, והוא בא אחרי עשרה ימים ואני בינתיים דיווחתי – כדי להחזיר אותו למעגל העבודה אני צריך לעשות שיחות ולשלוח מיילים והסברים, ולמה וכמה, כי הוא מוזמן לשימוע

יריב לוין:  אתה צריך להבין, אי אפשר להשתמש באצבע קלה על ההדק בכל מה שקשור בהתנהלות עם העובדים הזרים, כי זה חוזר אליך כחרב פיפיות

יריב לוין:      אני צריך שיהיו לי בסל השירות את כל האופציות לתת שירות לאנשים

יריב לוין:  אם אני אתעסק כל היום בדיווחים, אני אסגור את הלשכה

אליהו (אלי) רביבו:  תקשיב מה אני אומר לך

אליהו (אלי) רביבו:  זאת גישה רופסת

יריב לוין: אתה חושב ככה

אליהו (אלי) רביבו: לא, אני לא חושב ככה

אליהו (אלי) רביבו:  הינה, אני מודיע לך, זו גישה רופסת ששכרה יוצא בהפסדה

אליהו (אלי) רביבו:  הם מנהלים אותך, לא אתה אותם

יריב לוין: ברור

יריב לוין:  איזו יכולת אכיפה יש ללשכה?     

אליהו (אלי) רביבו: אז הינה אני מסביר

אליהו (אלי) רביבו:  כשידעו העובדים שיריב מצמצם את מאגר העובדים שיש לו להציע, במודע, ביוזמה שלו, ובעקבות כמה מקרים כאלה אנשים רואים את ישראל בפעם האחרונה בחייהם, כי הם יורחקו מהמדינה

אליהו (אלי) רביבו:  אחרי כמה עשרות מקרים כאלה, אם אתה פותח בשמונה בבוקר את הלשכה, בשבע הם כבר יחכו לך בחוץ

יריב לוין: עכשיו אני אתאר לך מקרה שקרה לי בשבוע שעבר

יריב לוין:  התקשרתי לעובדת בירושלים בדיוק על הסיטואציה הזו, והוצאתי את גרוני

אליהו (אלי) רביבו: לא צריך

אליהו (אלי) רביבו:  אתה לא עובד שלה

יריב לוין: רגע

יריב לוין:  מהפחד, היא התקשרה למעסיקה שכביכול תעסיק אותה

יריב לוין:  המעסיקה הזו התקשרה אלינו ואיימה שהיא תפנה לרשות שאיימנו על העובדת

יריב לוין:  לא רק זה, גם הלשכה שכביכול היא תלך ותירשם שם בעוד שבוע, שבועיים או שלושה, אחרי שהם ינסו אותה, באו ואיימו על מנהלת הסניף שלי באשקלון – מה פתאום את מאיימת על העובדת? דרשנו דבר שהוא לפי הנהלים – תוך שבוע את צריכה להתייצב בלשכה

יריב לוין:  השקעתי בזה שעה וחצי של שיחות

אליהו (אלי) רביבו: אני לא מבין

יריב לוין: אתה לא מבין, תחיה את התחום שלנו

מאיה בנדס: אבל למה אתה מגיע למקומות האלה, יריב? אם היית מדווח, לא היינו מאבדים את מנגנון ההרתעה מלכתחילה

אליהו (אלי) רביבו: בדיוק

יריב לוין: ואז מה? ואז היא תצוף לי והיא לא תוכל להירשם בשום מקום אחר

מאיה בנדס: לא

מאיה בנדס:  תן לזה שלושה חודשים, תראה איך הדברים מסתדרים

מאיה בנדס:  זה מנגנון ההרתעה

יריב לוין: לא

יריב לוין:  אני אספר יותר מזה

יריב לוין:  דיווחתי על עובדת שהתחתנה ברשות, המירה את דתה, והיא עדיין מופיעה אצלי ברשימת המובטלים

אליהו (אלי) רביבו: למי דיווחת?     

יריב לוין: לאן שצריך ברשות

אליהו (אלי) רביבו: תגיד לי למי

יריב לוין: ברשות

יריב לוין:  אדון נקש גם מעודכן בזה

יריב לוין:  היא עדיין מופיעה ברשימת הצפים שלי כברת-השמה

יריב לוין:  היא התחתנה עם מישהו מהרשות, עושה את דרכה כל יום בין הרשות לישראל, המירה את דתה והיא בהריון

יריב לוין:  הכול טוב ויפה, מותר לה, מדינה חופשית

יריב לוין:  עדיין היא ברשימת הצפים שלי

יריב לוין:  אני מוענש - - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  לא מותר לה

אליהו (אלי) רביבו:  אל תתבלבלו

אליהו (אלי) רביבו:  אל תגיד לי מותר לה

אליהו (אלי) רביבו:  הגישה הרופסת הזו לא חונה אצלי

אליהו (אלי) רביבו:  לא מותר לה

יריב לוין: מה, להיכנס להריון אסור לה?     

אליהו (אלי) רביבו: לא מותר לה

אליהו (אלי) רביבו:  כל מה שאמרת לא מותר לה

יריב לוין: אבל עובדה שהיא עשתה

אליהו (אלי) רביבו: לא מותר לה, וזו בעיה שלנו ואשמה שלנו

אליהו (אלי) רביבו:  ואבוי לנו, ואבוי לבושה שככה מתנהגת מדינת ישראל

אליהו (אלי) רביבו:  אל תגידו לי מותר לה

יריב לוין: להיכנס להריון מותר לה, אדוני

אליהו (אלי) רביבו: מותר לה להגיע למדינת ישראל לעבוד

אליהו (אלי) רביבו:  לא לצאת מגבולות המדינה

אליהו (אלי) רביבו:  הרשות הפלסטינית היא אוטונומיה

אליהו (אלי) רביבו:  לא הבאתי אותה לפה בשביל להתחתן

יריב לוין: אבל עובדתית זה מה שקורה

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי, ודיווחת על זה

אליהו (אלי) רביבו:  לפני כמה זמן?     

יריב לוין: עשרה ימים

יריב לוין:  יום אחרי שידעתי

אליהו (אלי) רביבו: אז אני כבר שמעתי על עוד מקרה כזה, קצת יותר ותיק מהמקרה הזה

אליהו (אלי) רביבו:  משה נקש, אתה מכיר את המקרה?     

משה נקש: את המקרה הזה אני מכיר

משה נקש:  העובדת הזאת כמובן חסומה

משה נקש:  היא בהליך בדיקה של כל ההתנהלות שלה, וכשהבדיקה תסתיים, ככל שהיא לא נהגה כמו שמותר לה לנהוג, יישלל לה הרישיון

משה נקש:  זה בטיפול

אליהו (אלי) רביבו: אני שואלת אותך שאלה, במקום ככל וככל, שאלה פשוטה

אליהו (אלי) רביבו:  מדווח לך שעובדת שהגיעה לפה באשרת עבודה התחתנה עם מישהו לא מישראל, עושה את דרכה כל יום לישראל, כניסה ויציאה, ומנהלת חיי משפחה לא בישראל, אבל עדיין עובדת בישראל

אליהו (אלי) רביבו:  זו אישה שהפרה את תנאי ההעסקה שלה?     

משה נקש: על פניו זה נשמע שכן

אליהו (אלי) רביבו: לא על פניו

אליהו (אלי) רביבו:  כן או לא?     

משה נקש: ככה זה נשמע

משה נקש:  אני צריך לבדוק

משה נקש:  אתה יודע כמה דברים מדווחים לי והם בסוף עורבא פרח? הרבה מאוד, מכל הכיוונים, גם מעובדים זרים וגם ממשפחות, דיווחים שהאוזן לא יכולה לשמוע, וזה שטויות

אליהו (אלי) רביבו: אתה צודק, אני אומר בהנחה

אליהו (אלי) רביבו:  אתה היית בדיון הקודם ואתה הבנת איך הגבתי כשקיבלתי פירוט שהוא קצת פחות מתיישב עם המציאות? אני לא שם כרגע

אליהו (אלי) רביבו:  יש איזושהי מערכת סינון שיודעת לעשות טרנספורמציה

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר, בהנחה שיש בחורה כזאת, היא הפרה את תנאי ההגעה שלה לארץ?     

משה נקש: כן

אליהו (אלי) רביבו: מה אתה עשית בשביל לבדוק שהתלונה נכונה?     

משה נקש: אנחנו לא עשינו

משה נקש:  אנחנו עכשיו עושים

משה נקש:  אנחנו בודקים

אליהו (אלי) רביבו: עשרה ימים עברו

משה נקש: אנחנו מזמנים את העובדת

יריב לוין: היא זומנה לשימוע

משה נקש: היא מזומנת לשבוע, והנושא הזה ייבדק כי במדינה שלנו צריך שימוע, לא לפי מה שאיתן בנימין - - -     

אליהו (אלי) רביבו: חבר'ה, שנייה

משה נקש: אתה צריך שימוע

משה נקש:  זה הנהלים וככה זה עובד

משה נקש:  לפי מצב רוח שלי אני אחליט?     

אליהו (אלי) רביבו: אני רוצה לשאול אותך שאלה

אליהו (אלי) רביבו:  מה הסבירות שבעקבות הזמנתה לשימוע היא פשוט מתחילה לעבוד בשטחים ומקימה שם את ביתה?     

משה נקש: לא יודע

אליהו (אלי) רביבו: אני אומר לך, בסבירות גבוהה

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר לך שזה מה שאני הייתי עושה

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר לך בכנות

אליהו (אלי) רביבו:  יש לי אשרת עבודה לעבוד בארה"ב, אני יוצא כל יום למקסיקו וחוזר

אליהו (אלי) רביבו:  אני יודע שהאימיגריישן בארה"ב מזמן אותי לשימוע בגין הפרה, וטבעי שיגרשו אותי, אני מאותו רגע אומר, הצרתי את צעדיי, אני מחפש לי כיוון אחר

אליהו (אלי) רביבו:  נשמע לי טבעי ומתבקש

אליהו (אלי) רביבו:      אני שואל אתכם, איפה היצירתיות? הוא חושב כרגע על המכסה שהיא תופסת לו

אליהו (אלי) רביבו:  אני חושב על החוסן שלנו, אני חושב על ההרתעה שלנו

משה נקש: אגב, אני מסכים

משה נקש:  אנחנו חושבים כמוך

משה נקש:  יסלח לי יריב, העובדת הזאת, לא עליה תקום ותיפול הלשכה שלו

יריב לוין: זה לא קשור

יריב לוין:  זו דוגמה אחת

משה נקש: נכון, זה דוגמה אחת, זה מקרה אחד

משה נקש:  גם יריב מבין - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אז אני אומר לכם שאני מכיר עוד מקרים כאלה

אליהו (אלי) רביבו:  דוּוחתי על עוד מקרים כאלה

משה נקש: כמו שאתה דואג, אנחנו דואגים - - -     

יריב לוין: ועובדת שנמצאת אצלי ברשימת הצפים חצי שנה, מנותקת קשר, למה היא צריכה עדיין לצוף אצלנו?     

אליהו (אלי) רביבו: תיכף ניגע בזה

יריב לוין: חצי שנה היא מנותקת קשר

יריב לוין:  יש לי בשבילה ים עבודות

יריב לוין:  יש פה כאילו ענישה - - -     

אליהו (אלי) רביבו: חברים, תיכף ניגע בזה

אליהו (אלי) רביבו:  אני אומר לכם מה אני מבין, איך אני הייתי מצפה מכם לנהוג

אליהו (אלי) רביבו:  לאתר אותה, לאתר את מקום העבודה שלה, לאפיין ולנטר את הפעולות שלה באופן לא גלוי, יום-יומיים, לא מעבר לזה

אליהו (אלי) רביבו:  אם יש יסוד סביר להניח שהתלונה נכונה, באותו רגע מר יוסי אדלשטיין צריך ללוות אותה אחר כבוד למתקן יהלו"ם לצורך בירור

אליהו (אלי) רביבו:  בעקבות הבירור, אם יש הצדקה, שימוע, ומאותו רגע זינזאנה לשדה תעופה

חנן טל: אבל זה התפקיד של יחידת עוז, אדוני

אליהו (אלי) רביבו: זה בסדר גמור, אבל אתם מבינים שזה נופל ככה קצת בין הכיסאות

אליהו (אלי) רביבו:  נכון?     

קריאה: הם לא עובדים, האכיפה

קריאה:  זה לא עובד ככה

אליהו (אלי) רביבו: אתם מבינים?     

ענבל משש: למה נופל בין הכיסאות? הוא העלה תלונה לפני עשרה ימים

ענבל משש:  התחילו לבדוק את הנושא הזה

ענבל משש:  אם היא נמצאת ברשות הפלסטינית ונשארה שם, מה נעשה איתה?     

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא נשארה שם

ענבל משש: אם היא נכנסת ויוצאת, זה לא תקין

ענבל משש:  נקודה

ענבל משש:  אנחנו נבדוק את זה, ואם נרשמה לא תנועת כניסה ויציאה, זה לא תקין

ענבל משש:  אין שום סיבה לאשר את הכניסה שלה

ענבל משש:  אם היא שוהה פה שלא כדין או עובדת שלא כדין, אין שום סיבה לאשר את כניסתה חזרה למדינת ישראל

ענבל משש:  נקודה

קריאה: אולי לתקוף את זה בהיבט הביטחוני

ענבל משש: בסדר, אנחנו נטפל ואני מבטיחה לדווח

ענבל משש:  אני לא מכירה את המקרה הספציפי

ענבל משש:  זה דיווח מהימים האחרונים

ענבל משש:  היום יום שני - - -     

יריב לוין: נכון

יריב לוין:  שרי מעודכנת

יריב לוין:  אני יודע כי היא דיברה איתי ואני דאגתי שהיא תגיע לשימוע

אליהו (אלי) רביבו: טוב, תקשיבו

אליהו (אלי) רביבו:  קבלו ממני פרמטר

אליהו (אלי) רביבו:  עשרה ימים זה נצח

אליהו (אלי) רביבו:  אל תתבלבלו

אליהו (אלי) רביבו:  עשרה ימים זה נצח

ענבל משש: אני לא יודעת - - - פעם ראשונה שאני שומעת

ענבל משש:  אם היא לא שוהה פה בכלל, אז נבדוק את זה, איפה היא

אליהו (אלי) רביבו: אז תקשיבו

אליהו (אלי) רביבו:  עשרה ימים שזה כבר גלוי לכם זה נצח

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא רוצה להכביר במילים

אליהו (אלי) רביבו:  אני מצפה לפעולות אופרטיביות

אליהו (אלי) רביבו:  אתם רוצים דוגמאות? אני אתן לכם אפילו בשנייה הזאת

משה נקש: אתה מתאר לך, אדוני היושב-ראש, שזה לא המקרה היחיד שמונח על שולחננו

משה נקש:  וכן, אנחנו מבינים את החשיבות ואת החומרה של המקרים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: עובדים זרים כובשים שטחים

אליהו (אלי) רביבו:  עובדים זרים כובשים שטחים תרתי-משמע

אליהו (אלי) רביבו:  גם שטח תודעתי הוא שטח

אליהו (אלי) רביבו:  כשמסיגים גבול בנורמות חברתיות, בסטייה מהחוזה שבעטיו הוא הגיע לארץ, ואנחנו מאפשרים לזה להתקיים, אנחנו אומרים להם: תכבשו אותנו

משה נקש: המסר ברור, ולכן אנחנו מהצד השני עושים בדיוק את אותו דבר, ואנחנו הרגולטור, אנחנו צריכים לעשות את זה

משה נקש:  בחציון הזה של השנה, מעל 220 שינויים עשינו לעובדים זרים

משה נקש:  זו עלייה של מאות אחוזים משנים קודמות

ענבל משש: ועדיין לא מספיק

משה נקש: זה עדיין לא מספיק

משה נקש:  אחד הדגשים של ראש המינהל שלנו, של המנכ"ל שלנו, להגביר את הפעילות בדבר הזה

משה נקש:  זה כמויות אכיפה מינהלית שלא היו בעבר

משה נקש:  אני חושב שיריב ומאיה, וכל החברים פה יסכימו איתי שהדבר הזה מחלחל גם לשטח

משה נקש:  ובדיוק כמו שאמרת עכשיו, ואתה צודק, אנחנו צריכים מהצד השני לשדר לשטח גם את הדבר הזה, ולכן אנחנו עובדים ועובדים על זה מאוד קשה

משה נקש:      להגיד לך שכל מקרה יטופל תוך יום-יומיים או שבוע, אני לא יכול

משה נקש:  אבל אנחנו עושים את מרב המאמצים בשביל להגביר כמה שיותר פעילות, ועובדים יודעים – אחרי 90 ימים מבוטל להם הרישיון, עובד שעזב אחרי כמה ימים מטופל בוטל לו הרישיון והוא הורחק מישראל

ענבל משש: בכפוף לשימוע

משה נקש: אחרי השימועים, כן

משה נקש:  יש לנו עשרות דוגמאות

אליהו (אלי) רביבו: טוב, אנחנו צריכים לסיים את הפרק הזה

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לסכם אותו

קריאה: אנחנו רוצים לדבר

אליהו (אלי) רביבו: אני מדבר רק על הפרק הזה של המקרה הספציפי

אליהו (אלי) רביבו:  אתם רוצים לדבר עליו? בבקשה

קריאה: לא, אנחנו רוצות לדבר על הנושא של המחליפים

אליהו (אלי) רביבו: אתן רשומות

אליהו (אלי) רביבו:  הדיון לא יסתיים לפני שאתן תבטאו את אשר על ליבכן

קריאה: תודה

אליהו (אלי) רביבו: אני אבטא את זה בדברי הסיכום של הדיון היום, אבל זה עד כדי כך חשוב בעיניי, ואני מבקש באופן חריג לסכם סיכום ביניים

אליהו (אלי) רביבו:      אני מצפה שהלשכות הפרטיות ישנו גישה באופן מידי, ושמשמעות תפיסת הסטטוס וההתמודדות כתוצאה מדיווח יותר לא יהוו משקל בקבלת ההחלטה שלהן

אליהו (אלי) רביבו:  אני אראה את זה בחומרה אם אני אגלה שהמציאות הזאת ממשיכה להתרחש

אליהו (אלי) רביבו:      כל אחד ואחד מאיתנו הוא כרטיס הביקור של מדינת ישראל

אליהו (אלי) רביבו:  לאורך רוב-רובם של הדיונים שאני מקיים כאן, אני מבהיר את המשמעות שבה אני מצפה לחוסן לאומי, לגאוות יחידה, לראש מורם, לתשדורת חד משמעית – אתה עובד כאן ברצון וברשות, ורצוי ומכובד ואהוב, רק כשאתה פועל בהתאם לחוזה שעליו חתמת

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא הולך לשנות את החוזה, לא הולך להרע את תנאיך, וגם אתה לא תפר אותו

אליהו (אלי) רביבו:  אם תפר אותו, אני אחשוב יומם ולילה איך להצר את צעדיך, ובקצה אני אגרש אותך או עד שבית-המשפט העליון יבין שהחיים הם קצת יותר מורכבים מפסקי דין שהם כותבים; אני אצר את צעדיך עד שאתה תתחנן לברוח מפה

אליהו (אלי) רביבו:      זה לא לונה פארק, זאת לא קייטנה

אליהו (אלי) רביבו:  מדינת ישראל היא מדינה ריבונית, וכל מי שנמצא בה נמצא בה ברצון שלה, בהזמנה שלה, בשליטה שלה ובבקרה שלה

אליהו (אלי) רביבו:  כל אחד

אליהו (אלי) רביבו:  כל מי שהגיע לפה עם חוזה עבודה, יפעל אך ורק בהתאם לחוזה

אליהו (אלי) רביבו:  שנייה לפני שאני אאכוף אותו, אני אוודא שאנחנו עושים את חלקנו

אליהו (אלי) רביבו:  אבל שנייה אחרי כן, אני לא אוותר על מה שמגיע לנו

אליהו (אלי) רביבו:  כשאנחנו משלימים עם מציאות שבה משחקים בנו ומהתלים בנו, אנחנו אומרים להם, תעשו בנו מה שאתם רוצים, וזאת התוצאה שאנחנו פוגשים

אליהו (אלי) רביבו:      אני נזעם לנוכח המקרה שסיפרת, לא כי הוא חמור יותר בהכרח ממקרים אחרים, אלא כי הוא יצירתי יותר, כי הוא חדש יותר

אליהו (אלי) רביבו:  וכדי שידעו האחרים שחקיינות לא משתלמת פה, אנחנו נגדע את הרעיון הזה כשהוא עוד באיבו

אליהו (אלי) רביבו:  אני מצפה מכם להגיב לזה בהתאם

אליהו (אלי) רביבו:      במקביל לזה, אני מצפה מרשות האוכלוסין, ואני מבקש מכם שנקבע פגישת עבודה כמה שיותר מוקדם – לא צריך בתוך הדיון – כדי שנחשוב איך באופן יצירתי אנחנו יכולים לתת לכם כלים מחדש, לסייע לכם להיות יצירתיים וברורים יותר כלפי אותם עובדים שבחסות כל מיני פרצות והגנות שהם מקבלים כאן, מהתלים בנו כמדינה, אבל יותר מזה, בסיעודיים שכל-כך זקוקים להם ותלויים בהם

אליהו (אלי) רביבו:      אם צריך לחשוב איך לנסח חוקים חדשים – אני אגיש

אליהו (אלי) רביבו:  אם צריך לבקש תקנות חדשות, אם צריך לעתור – מה שאתם צריכים, אני איתכם

אליהו (אלי) רביבו:  מה שאתם צריכים, אבל שלא ייווצר מצב שמתן אורכה אנושית ולגיטימית לעובד להשתלב מחדש במסגרת חדשה משמשת ככלי קרדום נגדנו ונגד הסיעודיים

אליהו (אלי) רביבו:      אתה יכול להתייחס במשפט קצר

יריב לוין: אני רק אחדד ואומר – דיברת באחד הדיונים על קנדה

יריב לוין:  בקנדה אחרי 90 יום ושעה אין עובד שנשאר בקנדה בסטטוס לא חוקי

יריב לוין:  למה? כי אין מצב שהוא יוכל לקבל אישור אם הוא נשאר בקנדה או שהה בקנדה אחרי 90 יום באופן לא חוקי

יריב לוין:      לצערנו, וחלילה, אני לא מפנה אצבע מאשימה לרשות, אנחנו נמצאים בשוק של חוסר

יריב לוין:  אנחנו צריכים אותם הרבה יותר, ואני חייב להגיד ולהרים פה עכשיו דגל

יריב לוין:  תופעה שהולכת ומתרחשת מתחת לאפנו – העולם דורש ידיים עובדות בסיעוד

יריב לוין:  ישראל הופכת להיות פחות ופחות אטרקטיבית באיכות כוח-האדם שרוצה להגיע לישראל, ואני לא סתם אומר את זה

אליהו (אלי) רביבו: למה?     

יריב לוין: אני אסביר

יריב לוין:  בריטניה, UK בשפתם של ההודים, הפכה להיות אבן שואבת לעובדים זרים שעסקו בסיעוד

יריב לוין:  הרבה חבר'ה שלא השלימו אפילו 51 חודשים בישראל, ולא צריך סוכנות ולא צריך כלום – הם מגישים את הבקשה באופן ישיר לשלטונות האנגליים, והם מקבלים אישור לעבוד בבתי-אבות

יריב לוין:  לא רק זה שהם מקבלים את האישור לעבוד בבתי אבות, הם גם יכולים להביא את בני המשפחה

יריב לוין:  בריטניה, פינלנד, נורבגיה, קנדה – כל המדינות שהשכילו

יריב לוין:  אנחנו לא יכולים להיות מדינת הגירה, ואנחנו צריכים לשמור על הצביון - - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא נהיה גם

יריב לוין: בסדר

יריב לוין:  לא ניכנס לזה כרגע

אליהו (אלי) רביבו: לא נהיה

יריב לוין: אבל משום שהמדינות האלה הן מדינות הגירה, ישראל הופכת להיות אט-אט פחות ופחות אבן שואבת לעובדים זרים

איתן לבני: אוקיי

יריב לוין: אני אוהב את האוקיי הזה, איתן

מאיה בנדס: אבל יריב, תגיד שמבחני הכניסה לשם הם הרבה יותר חריפים משלנו

מאיה בנדס:  אנחנו די מקבלים כל אחד, ושם הם צריכים להמציא הרבה יותר - - -     

יריב לוין: נכון, והאכיפה שם - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני רוצה לספר לך משהו, יריב, שלא תיפול רוחך

אליהו (אלי) רביבו:  אני מקבל פניות מלא מעט שגרירים, כשבחלק מהמקרים נושא הפגישה הוא משהו אחר בכלל, ושואלים אותי, מה קורה עם האנשים שלנו, מה קורה, רוצים רק ישראל, בואו נקדם את זה, בואו נרחיב את זה

אליהו (אלי) רביבו:  שלא תיפול רוחך

אליהו (אלי) רביבו:  רוצים ללכת לשם – שילכו

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו לא נהיה מדינת הגירה, ועדיין לא נפקיר את קשישינו ואת הסיעודיים שבינינו, ולא נגיע למצב שיש אינפלציה

אליהו (אלי) רביבו:      אנחנו נדע לפתוח שווקים נוספים, ולהביא כמות מוגברת יותר, נסביר להם את פנינו ונכבד אותם, ונוודא שחלילה לא גורעים כלום מהתנאים שהם זכאים להם, והם יגיעו בחזרה לארצות מוצאם ויגידו, חבר'ה, שווה וכדאי להגיע לישראל, לא לנצח, רק לאותה תקופה, ואי אפשר לשחק איתם, אבל שווה לנו להתפרנס במדינת ישראל

יריב לוין: לטובת העניין צריך אכיפה חזקה

אליהו (אלי) רביבו: נכון, חד-משמעית

אליהו (אלי) רביבו:  הרתעה ואכיפה

איתן לבני: הערה קטנה לגבי מה שיריב אמר – אני חושב שיריב תמצת בצורה מצוינת ומיקד את הנקודה לבעיה במשולש ההעסקה הזה שבין מטופלים, תאגידים ומטפלים

איתן לבני:  הוא אמר בצורה מפורשת שיש להם אינטרסים משותפים, לו כתאגיד ולעובדים הזרים; והצלע השלישית, שהם המטופלים, נרמסים על-ידי שתי הצלעות האלו, ואתה תימצַתָּ את זה בצורה הכי טובה שיכולה להיות

יריב לוין: איתן, מי שרומס זה לא אנחנו

איתן לבני: אתה תימצַתָּ את זה

יריב לוין: אני לא תימצַתִּי

איתן לבני: - - - אתה אמרת

יריב לוין: זו פרשנות נלוזה שלך, אדון איתן בנימין

אליהו (אלי) רביבו: א', כשאתה מצטט בן-שיח, בוודאי בדיון אצלי, אני מבקש ומצפה ממך להיות עקבי כי זה לא מה שהוא אמר

יריב לוין: אבל הצלחת להביא כותרת לדף שלך, איתן

יריב לוין:  את זה אני חייב להגיד

יריב לוין:  סחתין

אליהו (אלי) רביבו: סליחה רגע

אליהו (אלי) רביבו:  האם ניתן להבין מכך שלשכה פרטית לא ממהרת לאכוף בגלל שהאכיפה פוגעת בה? כן ניתן להבין

אליהו (אלי) רביבו:  האם זה נאמר גם? כן

אליהו (אלי) רביבו:  אבל זה לא מה שאתה אמרת

אליהו (אלי) רביבו:  וזה דיני נפשות כאן

אליהו (אלי) רביבו:  אני דואג להקפיד על קוצו של יו"ד, וצריך לפעול בהגינות

אליהו (אלי) רביבו:      אני מבקש לעבור ולתת את רשות הדיבור לשושנה ברוך

שושנה ברוך: שלום לכולם

שושנה ברוך:  בהקשר למחליפים, כמו שאתם מבינים, אם יש בעיה של מחליפים במדינת ישראל, אז קל וחומר למונשמים ולנכים הקשים, המורכבים, שזו בעיה שהיא הרבה יותר חמורה ויותר קשה למצוא לה פתרון

שושנה ברוך:  ואם כבר מתחילים בפתרון, אז אני מציעה שתעשו פיילוט דווקא על הקבוצה המורכבת ביותר במדינת ישראל, דווקא על מי שהכי קשה לטפל בהם בסופו של דבר; פיילוט של מערך עובדים שיגיעו לישראל אך ורק למען המטרה הספציפית הזאת של להיות עובדים מחליפים

שושנה ברוך:  אני חושבת שזה יכול לפתור את הבעיה

אליהו (אלי) רביבו: אני מזדהה לחלוטין עם מה שאת מציעה

אליהו (אלי) רביבו:  הצעתי את זה בעבר

אליהו (אלי) רביבו:  אני מתכוון לקדם את זה, ואני מתכוון לבדוק את זה עם רשות האוכלוסין, וזה לחלוטין פתרון שאמור להיות לא רק למקרים שאת מדברת עליהם, אבל מבחינתי זה בסדר גמור שנתחיל עם הפילוח הזה של מונשמים ושל - - - לחלוטין

שושנה ברוך: אנחנו ממש נשמח

שושנה ברוך:  ומעבר לכך, מה שקורה ב-90 יום זה שעובדים בעצם הולכים להיות עובדים מחליפים, ואז הם מרוויחים שכר שהוא פי שניים ופי שלושה מהשכר הרגיל

שושנה ברוך:  ואז כשמגיע 65 יום או 70 יום, אז הם פתאום בלחץ למצוא מעסיק שירשום אותם על שמו

שושנה ברוך:  זה מה שקורה הלכה למעשה

שושנה ברוך:  מעבר לכך, גם המחליפים, לפי מה שאני יודעת, הרבה מאוד עובדים מעדיפים לא ללכת להחלפה אבל כן להיכנס לקטגוריה של עובדים בספיישל ויזה, והם יכולים להיכנס בזמן הזה לקטגוריה הזאת

שושנה ברוך:  אז זה מה שהם עושים – מראש הם מעדיפים לא ללכת להחלפות וכן לנסות למצוא מעסיק בספיישל ויזה

יריב לוין: ספיישל ויזה הם יכולים רק אחרי 63 חודשים

יריב לוין:  הם לא יכולים לפני כן

יריב לוין:  אלה שנמצאים בין 51 חודשים ל-63 חודשים לא יכולים ספיישל ויזה

יריב לוין:  זה היה פעם בקורונה

משה נקש: שושי, עד תיקון החקיקה האחרון את צודקת

משה נקש:  מהתיקון האחרון שעשינו, רק עובדים מעל 63 חודשים יכולים לפנות לוועדה ההומניטרית, ואלה שהם בין 51 חודשים ל-63 חודשים, כל ייעודם זה רק לעשות החלפות

שושנה ברוך: הרבה פעמים באים אלינו אנשים שהם מתחת ל-53 חודשים, ואומרים שאם נבקש אז יש סיכוי שיאשרו להם - - -     

משה נקש: אי אפשר להגיש אותם לוועדה ההומניטרית לפני 63 חודשים

שושנה ברוך: אוקיי, אז יש תקנה חדשה שלא ידעתי עליה, אבל הם בעצמם, אני לא בטוחה שיודעים על כך

יריב לוין: בדרך-כלל הם יודעים

יריב לוין:  ואין ספק שהנושא שהעלית לגבי מונשמים, כאחד שגם עוסק בתחום וגם נותן שירות לאנשים מונשמים, אחת הסיטואציות הקשות יותר זה לאנשים כבדי-משקל או מונשמים, זאת אומרת, הסיעודיים המורכבים, יותר קשה למצוא להם מחליפים כשהעובדים שלהם רוצים לצאת לאינטר ויזה, חד משמעית

אליהו (אלי) רביבו: אז כפי שהבהרתי באופן שלא ניתן לפרש אחרת, אני מתחבר לחלוטין עם היוזמה שאת מדברת עליה

אליהו (אלי) רביבו:  היא תהיה אחת ההצעות המרכזיות שאני אשמח לקדם ביחד עם רשות האוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש להעביר את רשות הדיבור לגברת בניטה

שמחה בבה: תודה רבה, כבוד היושב-ראש

שמחה בבה:  אני רוצה לדבר על העניין של העובדים המחליפים ועל העניין של עובד שמודיע

שמחה בבה:  עובדים מודיעים לפי החוק חודש מראש, או אם הם עבדו רק חצי שנה, הם צריכים להודיע שבוע או שבועיים מראש שהם רוצים לעזוב את העבודה כי לא טוב להם, לא מוצא חן בעיניהם, 101 דברים

שמחה בבה:  אתה מודיע לחברה, החברה אומרת, אני לא יכולה לעשות שום דבר עד שהעובד יעזוב כיוון שאני לא יכולה להביא עובד חדש

שמחה בבה:      עובד מהארץ אי אפשר לקבל, כיוון שלמשל במושבים, באיזורים מרוחקים, כמו בית אל, קריית ארבע, אפרת – אנשים שצריכים להתרחק מהעיר, גם ככה יש בעיה של איזור שלוש, אבל להתרחק בכלל מהמרכז הם לא מוכנים בכלל להגיע, ואז צריך לשים עובד מחליף

שמחה בבה:      עובד מחליף מבקש בין 350 ל-400 שקל ליום

שמחה בבה:  אנשים לא יכולים לעמוד בזה

שמחה בבה:  זה מעל ומעבר

שמחה בבה:  ואז נאלצים לשחרר את העובד

שמחה בבה:  המשפחה לא יכולה להישאר בלי עובד

שמחה בבה:  צריך ממש להתחנן לרשות האוכלוסין שייתנו אפשרות להביא עובד בחפיפה, כיוון שיש מקרים קשים – אנשים עם אלצהיימר שאי אפשר להשאיר אותם לבד

שמחה בבה:  אחותי היא חולת אלצהיימר קשה מאוד, והעובדת החליטה שהיא עוזבת, ועד שהיא לא הולכת ומוצאת מקום עבודה, אז החברה לא יכולה להזמין עובדת

שמחה בבה:      עכשיו זה חופשה

שמחה בבה:  הבת שלה נמצאת שם

שמחה בבה:  היא חוזרת ב-1 בספטמבר, וגם שעד שיאשרו לה והיא עובדת, זה לוקח זמן עם הרשות לקבל אישור להזמין עובדת, וגם להזמין עובדת זה לוקח בין חודש לחודשיים

שמחה בבה:  המינימום זה חודש, במקרה הטוב, תלוי מאיזו מדינה

שמחה בבה:  ושוב, נוצר מצב שהמשפחה נשארת בלי עובד

שמחה בבה:  אם מוצאים עובדת מחליפה, אז הסכום מדבר

שמחה בבה:  אנשים קשישים שחיים מביטוח לאומי לא מסוגלים לעמוד במחיר הזה

שמחה בבה:      יש דבר נוסף, למשל, קשישים, ואני נתקלת בעיקר באנשים מבוגרים שמקבלים חוק סיעוד, ואז חברת הסיעוד אומרת: אני לא יכולה לרשום עובדת מחליפה מכיוון שהוא לא יקבל את הכסף, כי ביטוח לאומי לא מאשר לרשום עובדת מחליפה כדי לקבל את הכסף

אליהו (אלי) רביבו: מה זאת אומרת?     

מאיה בנדס: שהיא איננה חוקית

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה לדעת אם היא חוקית

מאיה בנדס: אם העובדת לא חוקית, ביטוח לאומי לא ישלמו את הקצבה

אליהו (אלי) רביבו: אז בואו נחלק את זה ככה – ראשית, ניתן לקבל גמלה בכסף

אליהו (אלי) רביבו:  ואז לא רלוונטי את מי העסיקו

אליהו (אלי) רביבו:  שנית, אנחנו מדברים על עובד חוקי, עובד חוקי שמוצב כחלופי

אליהו (אלי) רביבו:  למה ביטוח לאומי לא מציב אותו?     

שמחה בבה: לא, אין דבר כזה עובד חוקי שיסכים לעבוד כ-reliever

אליהו (אלי) רביבו: למה?     

שמחה בבה: אין

שמחה בבה:  זו הבעיה

שמחה בבה:  אבל החברות שאתה פונה אליהן אומרות שאין להן

שמחה בבה:  לך תמצא

שמחה בבה:  ראית אותי או מישהו אחר מכתת את רגליו ומחפש? הנתונים האלה הם רק בידי חברות כוח-אדם

שמחה בבה:  אבל לא רק זה

שמחה בבה:  אני רוצה לסיים את הקטע הזה

אליהו (אלי) רביבו: בבקשה, גברתי

שמחה בבה: מוציאים את העובדת ממצבת העובדים, ואז צריכים לחכות שהחברה תרשום אותה באיזשהו מקום

שמחה בבה:  כל התהליך של לרשום עובדת במקום אחר זה תהליך

שמחה בבה:  זה לא הולך יום אחד או יומיים

שמחה בבה:  עד שהיא הולכת יש לה אפשרות ללכת לחפש עבודה, לראות מה מוצא חן בעיניה, מה נוח לה, מה טוב לה

שמחה בבה:  להם יש זכויות למכביר, ולקשישים ולנכים אין זכויות

שמחה בבה:  הכול הולך לפי תן וקח

שמחה בבה:      במקרה שאני מכירה, עובדת קנתה כרטיס לדצמבר מכיוון שבדצמבר מחירי הכרטיסים בשמיים, ואם היא קונה עכשיו לדצמבר אז היא תרוויח כסף

שמחה בבה:  היא יוצרת מצב מספיק חודשים, שלושה חודשים, אבל המשפחה לא גרה בירושלים, היא גרה קצת רחוק, באיזור השטחים

שמחה בבה:  ואין, הרבה מאוד חברות כוח אדם, הרבה מאוד לא מוכנים לעבוד בבית אל, בעופרה, במקומות כאלה

שמחה בבה:  הם לא נוסעים לשטחים, ואז אין מי שיעשה ביקור בית ואין מי שיבין את המצוקה, ונוצר מצב שאין מי שיטפל בקשישה

אליהו (אלי) רביבו: את מכירה חברת כוח-אדם שלא מסכימה לתת שירות באיזור מסוים?     

שמחה בבה: כן, בטח

שמחה בבה:  אני מכירה

שמחה בבה:  היא אומרת לי, אני לקריית ארבע או לבית-אל לא הולכת

אליהו (אלי) רביבו: חבל שגברת גבאי לא נמצאת כאן

אליהו (אלי) רביבו:  אה, הינה היא נמצאת כאן

אליהו (אלי) רביבו:  שלום גברת גבאי, מה שלומך? ברוכה הבאה

קריאה: היא מדברת על לשכות פרטיות

אליהו (אלי) רביבו: היא דיברה על חברת סיעוד

שמחה בבה: לא, לא חברת סיעוד

שמחה בבה:  אני מדברת על לשכות פרטיות

שמחה בבה:  לא מוכנים לנסוע לשטחים, ולך תמצא תאגיד שמוכן לנסוע וללכת לעשות ביקור בית

שמחה בבה:  וברגע שהמשפחה לא מוצאת, היא מחזיקה מישהי באופן לא חוקי, ומשרד הפנים לא מוכן לתת אשרה או הארכה של עוד חודש עד שנמצא משהו

שמחה בבה:  לפחות לתת חמצן למשפחה

שמחה בבה:  מה שקורה בתחושה שלי, בטיפול שלי בקשישים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: ברשותך, את נותנת סקירה ארוכה מאוד ואני רוצה שאנשים יהיו חלק מזה

אליהו (אלי) רביבו:      ראש מינהל עובדים זרים, את מכירה מציאות שבה בשל קושי לקלוט עובדים באיזור יהודה ושומרון, מבקשים ארכה של חודש ימים עד שיגיע עובד אחר במקרים כאלה, ושהרשות לא נותנת את הארכה הזאת ולא מקלה בנסיבות העניין?     

שמחה בבה: זה לא שייך לרשות

שמחה בבה:  זה שייך למשרד הפנים

אליהו (אלי) רביבו: הרשות זה של משרד הפנים

יריב לוין: היא ניסתה להגיד שהמעסיק כבול לעובד

יריב לוין:  כל עוד העובד לא מצא מעסיק אחר ונרשם עליו כחוק, היא לא יכולה להזמין עובד חדש מחו"ל

יריב לוין:  לזה התכוונה הגברת בניטה

קריאה: יש לזה פתרונות

יריב לוין: להביא עובד חדש מחו"ל, אמרתי, אדון איתן

שמחה בבה: לא רק זה

שמחה בבה:  דיברנו על עוד מדינות

אליהו (אלי) רביבו: יריב, אני הבנתי את מה שהיא אמרה

אליהו (אלי) רביבו:  היא אמרה שלצורך אותו ממשק וחיבור, היא מבקשת חודש ימים הארכה לעובד הקיים

שמחה בבה: לא קיים עובד

שמחה בבה:  באה משפחה וקיבלה ויזה לחודש אצל המשפחה, המשפחה נקלעה למצב שהקשישה חולה מאוד ואי אפשר להשאיר אותה לבד, והיא גם דוברת רק ספרדית

שמחה בבה:  אז צריך למצוא עובדת, מקולומביה, למשל, שמדברת ספרדית

שמחה בבה:  הגעתי לתאגיד שמביא מקולומביה, כדי שיהיה לאותה משפחה מישהו שדובר ספרדית

שמחה בבה:  היא אמרה, אני לא נוסעת למקומות האלה, תמצאי תאגיד שמוכן לנסוע לשטחים, לאיזור בית-אל

שמחה בבה:  אם תמצאי, אני אתן לו את החברה שתביא משם, אני מוכנה לעזור, אני לא מתקרבת למקומות האלה

שמחה בבה:      שאלתי עוד חברות – אנחנו לא מביאים מקולומביה, לא מתעסקים עם זה ובטח לא מתעסקים בשטחים

שמחה בבה:  זה נקרא שטחים – זה שלנו

שמחה בבה:  אז לך תחפש מי מוכן לקחת את הפרויקט

שמחה בבה:  הפרויקט הזה לוקח זמן, ובינתיים, בגלל המצב שנוצר המשפחה ביקשה הארכה של אשרת שהייה עד שתגיע עובדת חוקית

שמחה בבה:  אין, הם מערימים קשיים

שמחה בבה:  הם לא מוכנים להבין שמדובר פה באנשים חולים

שמחה בבה:      כל החיים שלי, כל הזמן אני מרגישה שהם כאילו נגדנו

שמחה בבה:  במקום להיות איתנו ולהבין, ולהרגיש שליבם יוצא אלינו כמו שליבי יוצא לכל מי שפונה אליי, אני לא מרגישה את אותו פידבק מהצד השני

שמחה בבה:  כואב לי שהרשות מטילה עלינו כל-כך הרבה קשיים, כל-כך הרבה סירובים

שמחה בבה:  נכים ברמות – אתה לא תאמין

אליהו (אלי) רביבו: אני נצטרך להתכנס - - -     

שמחה בבה: אני באתי לישיבה הזאת כי לא הייתי הרבה זמן, הייתי חולה מאוד, ולא יכולתי להביע בפניך את המצוקה הזאת שאני נקלעת אליה

שמחה בבה:  אבל אני אומרת לך שיש אנשים שהם נכים מאוד קשים שמחזיקים עובדים זרים באופן לא חוקי, כי הם לא השכילו לעזור ולתת אשרה כבר חמש שנים ושש שנים, והעובדים כל-כך מסורים, כל-כך נאמנים - - -     

אליהו (אלי) רביבו: גברת בניטה, אני ממש מתנצל

אליהו (אלי) רביבו:  אני נתתי לך פרק זמן חריג ביותר לבוא לידי ביטוי, רק שזה לא הדיון

אליהו (אלי) רביבו:  הדיון כרגע הוא במתן מענה למציאת מחליפים לעובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו:  נגעת במילה אחת בזה, ואני מקבל עוד 20 דקות – אנחנו חייבים להתכנס כי אנחנו רוצים להתקדם

אליהו (אלי) רביבו:  יש לי עוד שאלות למשרדים ממשלתיים

שמחה בבה: בסדר, אני מקווה שלפחות את העניין של ה-relievers האלה שמבקשים 400 שקל או 500 שקל - - -     

אליהו (אלי) רביבו: זו צרה צרורה, ואת צודקת וצריך לתת לזה את המענה

אליהו (אלי) רביבו:  זה לא הדיון כרגע

שמחה בבה: אבל זה המענה שצריך להיות לעובדים המחליפים, כי אלה שבאים לעבוד ורוצים לעשות reliever, כי reliever זה יותר משתלם מאשר לעבוד באופן חוקי

אליהו (אלי) רביבו: אני מתכוון, כפי שאמרתי והצעתי, וביטאתי כבר כמה פעמים, לקיים פגישות עם מציאת פתרונות עם רשות ההגירה והאוכלוסין

אליהו (אלי) רביבו:  אני שלחתי אותם לשולחן עגול בשביל למצוא פתרונות

אליהו (אלי) רביבו:  אני מחכה לקבל את המסקנות

אליהו (אלי) רביבו:  חלק מהם זה להביא לפה עובדים זרים שבהגדרה שלהם הם מחליפים

אליהו (אלי) רביבו:  כמו שיש גננת שהיא גננת מחליפה ומורה שהיא מורה מחליפה, יש גם עובדת שהיא עובדת מחליפה

אליהו (אלי) רביבו:      היא יודעת שככה היא הגיעה לארץ

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו יודעים לספק לה עבודה, אבל על בסיס מחליפה

אליהו (אלי) רביבו:  צריך לשפות אותה אחרת, צריך להתייחס אליה אחרת

אליהו (אלי) רביבו:  הכול בסדר

אליהו (אלי) רביבו:  אבל היא יודעת שהיא הגיעה לפה להחליף, וגם השכר שלה יהיה שכר שהוא לא בלתי-מוגבל, הוא לא כמו שהיא תחליט שהיא רוצה לקבל, אלא כפי שהחוק מורה לנו ומאפשר

אליהו (אלי) רביבו:  כל מה שאת מציגה כרגע לא עוסק במתן פתרונות למציאת עובדים מחליפים לעובדים זרים

שמחה בבה: זה לא פתרונות

שמחה בבה:  זו הבעיה

שמחה בבה:  אני מעלה את הבעיה

אליהו (אלי) רביבו: הבעיה היא בעיה ידועה, ואני שמח לשמוע חלק גדול ממה שאמרת, רק שחלק אחר לא רלוונטי לדיון הזה

אליהו (אלי) רביבו:      אני פונה, ברשותכם, למשרד הרווחה

ניצה קמיל: אני ניצה קמיל, מנהלת תחום סמך מקצועי

אליהו (אלי) רביבו: ברוכה הבאה

ניצה קמיל: תודה

אליהו (אלי) רביבו: משרד הרווחה אמר בפגישה שקיימנו, שבמקרים דחופים אך מתוכננים המטופלים המוכרים לרווחה להיעזר באופן זמני בשירותי הסמך של משרד הרווחה

אליהו (אלי) רביבו:  זו הייתה הגישה המוצהרת

אליהו (אלי) רביבו:  ויש לי איזשהו הרגל מגונה, שכשאני מקבל פתרונות שנשמעים טובים מדי, אני יוצא לשטח לבדוק אותם

אליהו (אלי) רביבו:      באותו רגע ביצעתי שיחת בדיקה, יחד עם ידידי אלכס פרידמן, לשירותי הרווחה ביבנה, וגיליתי כי אין להם כוח-אדם כזה, וזה בלתי-אפשרי בכלל לבקש

אליהו (אלי) רביבו:  מבחינתי, בלתי-אפשרי שאנחנו נשלים עם זה

אליהו (אלי) רביבו:  אני מצפה מכם שכשאתם מבשרים לי בשורה כל-כך מעודדת ושאמורה להרגיע, היא אמורה להשתלב עם המציאות ולא להיות מנותקת מהמציאות

אליהו (אלי) רביבו:      לאחר מכן, ב-12

אליהו (אלי) רביבו: 7 מנכ"ל משרד הרווחה העביר מכתב לוועדה שבו הוא אמר שסמך מקצועי בתחום אזרחים ותיקים אינו מענה פסיכו-סוציאלי, והוא אינו מתאים לסוגיית הפסקת עבודה זמנית או קבועה של העובדים הזרים

אליהו (אלי) רביבו:  בנוסף לכך העביר המנכ"ל כי שירותי סמך אינם ניתנים לזכאי גמלת הסיעוד

אליהו (אלי) רביבו:      אני שואל – עכשיו הגיע שלב השאלה, אחרי הסקירה

אליהו (אלי) רביבו:  למה? זאת השאלה הראשונה

אליהו (אלי) רביבו:  מדוע לתפיסת משרד הרווחה שירותי הסמך הינם מתאימים לפתרון, ולו זמני, לזכאים לשירות המעסיקים, עובד זר ונזקקים למחליף? יש כאן מצוקה אמיתית וגם יכולת מעשית לצמצם אותה

אליהו (אלי) רביבו:  אחרי זה אני אעבור לסדרת השאלות הבאה, ואני מקווה לצמצם אותה

ניצה קמיל: נהדר

ניצה קמיל:  אז קודם כול, כפי שאמרת בהתחלה על אוכלוסיית מקבלי השירות ברווחה

ניצה קמיל:  אני עושה הפרדה, כי בהתחלה כשפניתם אלינו דובר על כלל האוכלוסייה, לא על אוכלוסיית מקבלי השירות ברווחה

ניצה קמיל:      סמך מקצועי הוא שירות ומענה של משרד הרווחה שנותן שירות - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אגב, האין היה גורף

אליהו (אלי) רביבו:  הוא לא היה אין לא לזה אבל כן לזה

ניצה קמיל: אני אתן רקע על הסמך, כי הנציגה שהייתה פה הציעה את זה כמענה, וזה מענה מאוד יפה, אני שומרת עליו, הוא התחום שלי

ניצה קמיל:  הלוואי שהייתי יכולה לתת מענה לכל המצוקה שנמצאת פה, אבל אנחנו נמצאים באותם קשיים

ניצה קמיל:      סמך מקצועי הוא שירות זמני בזמן משבר שניתן בבית מקבל השירות

ניצה קמיל:  השירותים שניתנים בו הם לתקופה קצרה יחסית

ניצה קמיל:  על פניו, זה יכול להישמע כפתרון מתאים לתקופה של החלפה, אולם שעות הסמך הן שעות מאוד-מאוד מצומצמות

יריב לוין: זה לא ל-24 שעות

ניצה קמיל: זה לא ל-24 שעות

ניצה קמיל:      אני מנקה לרגע את רעשי הרקע של זה שאין אצלי במכרז העסקה של עובדים זרים, וכל הביורוקרטיה הזאת – אדוני, אם נחליט ללכת על זה, אני סומכת עליך שתפתור לנו את כל הבעיות

ניצה קמיל:  אבל אני חייבת לשים פה על השולחן – כמו שצלצלת - - - ואמרו לך, אין לנו עובדים בכלל, אין עובדים

ניצה קמיל:      נכון, היינו חושפים את דוח מבקר המדינה ומאז אנחנו עושים מהלכים על מנת לשפר את השירות

ניצה קמיל:  יצאנו לשני מכרזים

ניצה קמיל:  מכרז אחד שנותן שירותים וכרגע מעוגן בסנקציות משפטיות לספקי שירות שלא יספקו את השירות, אבל זה בתחומים מצומצמים

ניצה קמיל:  המכרז השני שלנו לא כופה שום סנקציות, ואין העסקה של עובדים זרים במכרז זה

ניצה קמיל:  ואם ניתן, אין בעיה, נפנה לכל חברה

ניצה קמיל:  גם הגברת הנכבדה פה אמרה על המצוקה הקשה של העסקת עובדים ישראלים

ניצה קמיל:  עובדים ישראלים לא באים לעבוד בעבודות האלה

ניצה קמיל:  בודדים העובדים שיעבדו וייתנו את השירות הזה

ניצה קמיל:  אז אדרבה, 24 שעות – אם נמצא כזה דבר, הלוואי

אליהו (אלי) רביבו: חבר'ה, תתנתקו מ-24 שעות

ניצה קמיל: אני מחזיקה בידיי פנייה של השר מרגי אליך, אדוני, לוועדה, והוא מדבר פה על הקושי במציאה של מטפלים סיעודיים בכלל המוסדות של הרווחה, ובקשה לקלוט אצלנו עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו: קיבלתם

ניצה קמיל: בסדר

ניצה קמיל:  אצלי אין פתרון

ניצה קמיל:  זה חוזר לאותו מקום

ניצה קמיל:  גם אם נציע את הפתרון המופלא, שסמך מקצועי יספר את אותו שירות, אז מה הבעיה שביטוח לאומי יספק אותה? אז ספקי שירות הם אותם ספקי שירות

ניצה קמיל:  אם אני אתקשר ואגיד, אני צריכה החלפה של עובד זר, או היא תתקשר, זה אותו דבר

ניצה קמיל:  גם אני לא יכולה להחליף וגם היא

ניצה קמיל:  אנחנו חסומים באותו אופן

אליהו (אלי) רביבו: ומה עם החלופה הנוספת שהצעתם, ומאוד מרעננת, של הנופשון?     

ניצה קמיל: זו חלופה שלא בתחום סמכותי לענות עליה

ניצה קמיל:  זה באחריות מינהל מוגבלויות

ניצה קמיל:  אני לוקחת על עצמי לבדוק איתם ולעדכן את זה

ניצה קמיל:  אני לא יכולה לענות על התחום שאני לא בקיאה בו מספיק

ניצה קמיל:  הוא לא בתחום אחריותי

ניצה קמיל:  אני אשמח לעדכן בנושא הזה

אליהו (אלי) רביבו: תודה

אליהו (אלי) רביבו:  ומה הסיבה ששירותי סמך לא יכולים להינתן למקבלי גמלת סיעוד?     

ניצה קמיל: כי אין כפל קצבאות

ניצה קמיל:  אם הם זכאים פה, אז המדינה לא מממנת פה

מאיה בנדס: אבל אפשר לעשות הסבה

אליהו (אלי) רביבו: לגבי אותו פרק, תעצרו גמלה מפֹּה ותנו מפֹּה

ניצה קמיל: אין בעיה, אבל תמצא עובד ישראלי

יריב לוין: תמצא את הישראלים ל-24 שעות – זה הקושי

ניצה קמיל: בדיוק

מאיה בנדס: אסור להעסיק ישראלי ל-24 שעות

קריאה: משמרות

אליהו (אלי) רביבו: חבר'ה, אני אמרתי, בואו נעזוב את ה-24 שעות

יריב לוין: - - -     

אליהו (אלי) רביבו: יריב היקר, קח דוגמה

אליהו (אלי) רביבו:  משפחה שיש לה בן משפחה סיעודי מלא וחייבת עובד זר

אליהו (אלי) רביבו:  העובד עזב

אליהו (אלי) רביבו:  אין עובד

אליהו (אלי) רביבו:  זה ממאה לאפס ברגע

אליהו (אלי) רביבו:  הייתה רוצה עובד זר במקומו, באופן מידי?     

יריב לוין: בהחלט

אליהו (אלי) רביבו: ואם אין, היא הייתה מסכימה לקבל עובד לשלוש שעות במצטבר ביום, בשביל לבוא להחליף פעמיים או שלוש פעמים ביום טיטול?     

יריב לוין: ולעצור את החיים שלהם? כן

יריב לוין:  יש כאלה שאין להם ברירה

יריב לוין:  הם עוצרים את החיים

יריב לוין:  הילדים מטפלים בהורים

אליהו (אלי) רביבו: מה זה אין ברירה? לחלק גדול מהם אין ברירה, אבל כשאין חלופה אחרת, ניתן וצריך להסתפק בזה

אליהו (אלי) רביבו:  כי מה התחנה הבא?     

יריב לוין: בית אבות

אליהו (אלי) רביבו: ובין לבין אשפוז

אליהו (אלי) רביבו:  פשוט, מזמינים אמבולנס - - -     

יריב לוין: אשפוז סיעודי שעולה 15,000 שקל

אליהו (אלי) רביבו: לא, לא

אליהו (אלי) רביבו:  אני אספר לך משהו

אליהו (אלי) רביבו:  אין מה לעשות עם סבא, אין פתרון, אין מי שירים, אין מי שיחליף, אין מי שיאכיל אפילו ensure

אליהו (אלי) רביבו:  אין דרך, לא יודעים איך, אין גישה לזה

אליהו (אלי) רביבו:  אמבולנס, מיון, שמונה, תשע, 13 שעות המתנה במיון

אליהו (אלי) רביבו:  זה בעיה לבן-אדם סיעודי למצוא סיבה למה לאשפז אותו? כלום

אליהו (אלי) רביבו:  כמה כסף זה עלה למדינה? איך זה הוריד את איכות השירות לגבי שאר המטופלים הממתינים בתור? איך מיונים קורסים?     אני מזמין אותך, בוא בשתיים בלילה למיון אסף הרופא

יריב לוין: מכיר

אליהו (אלי) רביבו: או ברזילי, אבל בוא נלך לאסף הרופא

אליהו (אלי) רביבו:  בוא נביא איתנו כוס אספרסו למנהלת המיון, אם יהיה לך זמן בכלל להסתכל על הכוס הזאת, ותבדוק איתה

אליהו (אלי) רביבו:  כל אלה שנמצאים בפרוזדורים מחכים לפנימית ד', יכול להיות עד הצוהריים שלמוחרת

אליהו (אלי) רביבו:  ואתה אומר, ממתי הוא פה? משש בערב

אליהו (אלי) רביבו:  למה? כי אין עובד זר שיכול להרים אותו או לחתל אותו

אליהו (אלי) רביבו:      אז הינה פתרון

אליהו (אלי) רביבו:  אותה משפחה, בשביל אותו בן משפחה סיעודי, לא יסתפקו בכמה שעות של עובד ישראלי? אני אומר לך שאתה טועה

אליהו (אלי) רביבו:  בתחום הזה אני בקי אולי 1% יותר ממך

אליהו (אלי) רביבו:  אולי, אם הגזמתי

אליהו (אלי) רביבו:  והינה אני מתקן אותך היום פעם שלישית

אליהו (אלי) רביבו:  אתה טועה

יריב לוין: כשאתה אומר שאני טועה, צריך רק להוכיח ההיפך

אליהו (אלי) רביבו: אז הינה אני מוכיח לך

יריב לוין: אני אומר לך, אלא אם יש בני משפחה שמסוגלים לשאת בעול הטיפול במטופל הסיעודי

אליהו (אלי) רביבו: רצית הוכחה או לא? אני עכשיו רוצה להביא לך חמש דוגמאות

אליהו (אלי) רביבו:  איך? חמש

יריב לוין: רגע, רגע

יריב לוין:  תן לי עכשיו אנקדוטה

יריב לוין:  אתה הזמנת את העובד של הסמך – בין 12 ל-3, והוא עשה את הצואה שלו בין 5 ל-7, ומי אז מחליף לו? הילד, במקרה הטוב

אליהו (אלי) רביבו: אותו עובד סמך מגיע לאיזשהו בנק שעות שניתן לתת אותו

אליהו (אלי) רביבו:  בפועל, כולנו מבינים שהוא ייתן מעט פחות, אבל זה יצא הרבה יותר, כי במקום לתת חמש שעות באותו יום הוא ייתן שלוש שעות

ניצה קמיל: לא, אנחנו אוכפים את זה

ניצה קמיל:  זו אחת הביקורות שהייתה לנו בדוח מבקר המדינה

קריאה: בחוק סיעוד זה לא עובד ככה

ניצה קמיל: אצלנו בסמך מקצועי זה עובד, ויש עכשיו מערכת נוכחות דיגיטלית

קריאה: הדוברת של הרשות והילדים שלה באו להתרשם מהדיון החשוב

אליהו (אלי) רביבו: אז בואו שבו איתנו

קריאה: דור העתיד – דוברת הרשות והילדים היקרים שלה, נועם ורותם, הגיעו להתרשם מדיון הוועדה

אליהו (אלי) רביבו: גברתי הדוברת, להבא אני מצפה שתגיעו מוקדם יותר

אליהו (אלי) רביבו:  תבואו לישיבה המכינה, שתדעו על מה מדובר

אליהו (אלי) רביבו:  נקבע איזושהי כותרת - - - תשבו איתנו בשולחן

קריאה: אי אפשר להתקיל אותה, אדוני

קריאה:  היא תמיד מוכנה

אליהו (אלי) רביבו: רואים

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא יודע לאן התקדמנו היום

ניצה קמיל: אני רוצה להוסיף

ניצה קמיל:  מנגנון התפעול של הסמך הוא בדומה למנגנון התפעול של ביטוח לאומי

ניצה קמיל:  יש לנו את אותם ספקים

ניצה קמיל:  אז לא צריך עובד סמך דרכנו אם זה היה יכול לעבוד דרכם

ניצה קמיל:  אנחנו יכולים לאשר במקרים חריגים

ניצה קמיל:  אין עם זה בעיה

ניצה קמיל:  הם מוכרים במחלקת הרווחה אם הם רוצים להיות מוכרים

ניצה קמיל:  אפשר להחריג באופן חריג מקרים ספציפיים וחריגים, אבל כמנגנון תפעול בשוטף - - -     

יריב לוין: הגדרת המשימות של עובד סמך זה גם להחליף חיתולים, לצנתר, וכל הדברים האלה, כי בחוק הסיעוד הרי יש הגדרת תפקידים, מותר להם זה, אסור להם זה

ניצה קמיל: נכון

ניצה קמיל:  גם אין לו את אותן מיומנויות

ניצה קמיל:  אחרי זה נבוא מהצד השני שיש לנו פגיעה באותם - - -     

אליהו (אלי) רביבו: הבנתי

אליהו (אלי) רביבו:  אני רק מצפה מכם להבא לא לקבוע קטגורית שמקבלי גמלה לא זכאים, אלא להגדיר ולקבוע שמקבל גמלה שמבקש, צריך לקחת בחשבון שבאותה תקופה הוא לא יקבל את הגמלה ולפתוח בפניו את האפשרויות

אליהו (אלי) רביבו:  אנחנו רוצים להתכנס לקראת סיום

אליהו (אלי) רביבו:  אני מסתכל על השעון, ואני כבר בפיגור רב

אליהו (אלי) רביבו:  יש לי עוד מחויבויות כאן

אליהו (אלי) רביבו:      עו"ד מאיה בנדס, פעם שנייה היום

מאיה בנדס: תודה רבה, אדוני

מאיה בנדס:  אני אעשה את זה קצר כי אני יודעת שזמנו של אדוני יקר

מאיה בנדס:      אני רק רוצה לענות לגברת שדיברה פה וציינה לגבי עצירת הגמלה כאשר מעסיקים עובד שאינו חוקי

מאיה בנדס:  אז כשמעסיקים במקביל לחברות סיעוד ומוצאים עובד שאינו חוקי כי קיים מחסור במאגר של המחליפים, אז באמת נעצרת הגמלה

מאיה בנדס:  זאת אומרת, אתם לא תשלמו את הגמלה לחברת הסיעוד על עובד שלא קיים

קריאה: לא, אנחנו נתאם עם המשפחה

מאיה בנדס: אם הם יבקשו להעסיק בהעסקה ישירה באותה תקופה ספציפית

מאיה בנדס:  זה גם מה שחברות הסיעוד פונות ואומרות להם – לכו, תבקשו לעבור להעסקה ישירה, שלושה חודשים או חודשיים, ותחזרו אלינו

מאיה בנדס:  זה הפתרון היחיד שאפשרי, ולא כולן רוצות לעזוב

מאיה בנדס:  יש עם זה הגבלות

מאיה בנדס:      אני תיכף אתייחס לנייר העמדה ששלחנו, אבל בעינינו הבעיה מתחילה בהיצע וביקוש

מאיה בנדס:  כאשר ההיצע פחות מהביקוש, יש לנו קושי עצום

מאיה בנדס:  כמו שהגברת משש ציינה, יש 4,000 עובדים שיצאו לחופשה, אין מחליפים חוקיים לכולם

מאיה בנדס:  יש לנו קושי, ובכלל לא התחלנו לדבר על המקרים של מחלות ארוכות טווח שלא נמצא בנוהל החלפות, לא התחלנו לדבר על מחליפים שנדרשים כאשר עובדת יוצאת לחופשת לידה – זה לא קיים בנוהל מחליפות

מאיה בנדס:  לא דיברנו על מקרים של חופשות קצרות של פחות מ-21 יום – זה לא קיים בנוהל מחליפות

מאיה בנדס:  אז איפה כל המאגר הזה? זאת אומרת, יש לנו בעיה של היצע וביקוש

משה נקש: אז את מבינה, מאיה, שאם נוסיף את כל המקרים האלה שעכשיו אמרת לנוהל מחליפות, ייווצר מצב שבו לא יהיה לא לזה ולא לזה

מאיה בנדס: אבל צריך למצוא פתרון מלכתחילה

אליהו (אלי) רביבו: אני לא מקבל את הגישה הזאת, חברים

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה שנלמד לשקף את המצוקה על מלא

אליהו (אלי) רביבו:  היא גדולה מאוד, היא תהיה הרבה יותר גדולה, אבל לפחות נגדיר אותה

ענבל משש: במצב היום, כשלא ניתן לתת מענה להיקף של היוצאים לחופשה, אם מאיה מבקשת לצרף קבוצות נוספות, אז אף אחד לא ייהנה מהמאגר הזה

אליהו (אלי) רביבו: ואני אומר שזאת לא גזירת גורל, עו"ד ענבל משש

ענבל משש: אבל זה בדיוק מה שאנחנו יושבים כבר שעתיים ודנים, ומנסים למצוא פתרונות

אליהו (אלי) רביבו: ואני אומר, אנחנו יודעים שיש צורך ב-X, ואם אנחנו נאפיין עוד צרכים, זה יהיה X פלוס Y

אליהו (אלי) רביבו:  ואז זה אומר שהחוסר הוא גדול יותר

אליהו (אלי) רביבו:  ואני רוצה לשקף את זה כדי שמדינת ישראל תדע לתת לכם ולכולנו כלים שיוכלו להיאבק בתופעה השערורייתית הזאת

משה נקש: זה נכון שצריך לנסות למצוא פתרון כמה שיותר לכל הסוגים שלהם נדרשים עובדים מחליפים

משה נקש:  אנחנו רק אומרים שאם הפתרון שכבר יש כיום לעובדים שיוצאים לחופשת מולדת, אם נפגע בו, נצא כששכרנו בהפסדנו

משה נקש:  לכן, אני לא אומר שלא צריך למצוא פתרון לדברים אחרים

משה נקש:  אני אומר שלא בטוח שזה הפתרון

אליהו (אלי) רביבו: אז זה בסדר שנתעדף, אבל עדיין נצטרך להגדיר ולקבוע מה אמור להיכנס בפנים, לסכום ולהבין מה הצורך באמת

אליהו (אלי) רביבו:  וככל שנבין שהצורך הוא עד כדי כך גדול, כוח הצרחה שלנו יישמע יותר

ענבל משש: כבר היום הוא גדול ומשמעותי

יריב לוין: יש 170 מחליפים על 2,000 יציאות בחודש בממוצע

יריב לוין:  זה פחות מ-10% של מחליפים

יריב לוין:  אנחנו כבר ב-90% - - -     

אליהו (אלי) רביבו: טוב, ברור לנו שזה לא יימשך

אליהו (אלי) רביבו:  נכון? ברור לכולנו, יש פה תמימות דעים

מאיה בנדס: יש לנו קושי של היצע וביקוש

מאיה בנדס:  האוכלוסייה שלנו הולכת ומתבגרת

מאיה בנדס:  יותר ויותר אנשים זקוקים לעובדים שיסייעו להם 24/7, משמע עובדים זרים, וכרגע יש לנו היצע מופחת

מאיה בנדס:  דובר בזמנו ושלחנו נייר עמדה מתומצת מאוד, ועשינו אותו הפעם בשיתוף פעולה עם 'קו לעובד' וגם עם 'נכה לא חצי בן-אדם'

מאיה בנדס:  אנחנו באותה עמדה, דעת רבים כדעת יחיד, שצריך להגדיל את המכסות, צריך להביא יותר עובדים זרים

אליהו (אלי) רביבו: מאה אחוז

מאיה בנדס: צריך אולי לחשוב שוב על רעיון של התאגיד למחליפים, ואולי גם במקום הזה הייתה לאדוני ישיבה לפני כמה חודשים על לזקק את הצרכים בהשמה על-מנת שתהיה השמה מוצלחת

מאיה בנדס:  אז גם החלפה צריכה להיות מוצלחת

אליהו (אלי) רביבו: נכון

מאיה בנדס: אם יהיה תאגיד מחליפים, אז אולי הוא יוכל לזקק את הצרכים הנדרשים להחלפה, ולבצע גם מולכם עבודת ממשק איכותית יותר במקום הזה

מאיה בנדס:  אז צריך לחשוב על זה

אליהו (אלי) רביבו: אני מקבל את זה לחלוטין, כולל הרעיונות שהעליתם שם

מאיה בנדס: מדברים פה על שכר

מאיה בנדס:  היום עובדים מחליפים – אני אגע בזה ממש לדקה – מבקשים בין 400 שקל ליום ומעלה

מאיה בנדס:  במקרה ישבתי אתמול עם אופירה, יו"ר מטה מאבק הסיעודיים, וזיקקנו לפי שכר המינימום הנוכחי שעלה עכשיו באפריל, כמה יחד עם זכויות סוציאליות – כי בהחלפה אנחנו נתחשב בזכויות הסוציאליות – יעלה להעסיק עובד מחליף בהתאם לחוק שכר המינימום, והכנסנו בפנים את הזכויות הסוציאליות בהתאם לוותק של שלוש שנים, שזה ותק ממוצע, כי מדברים על מחליפים חדשים, לא ותיקים של 51 עד 63 חודשים

מאיה בנדס:  הגענו לסכום ממוצע שהעסקה לא אמורה לעלות יותר מ-289 שקלים ליום

מאיה בנדס:      אם יהיה תאגיד שיתכלל את זה ויקבע לעובדים המחליפים את השכר, ויגיד, זה השכר שלכם, כולל הזכויות הסוציאליות בתקופת ההחלפה, אנחנו נהיה במקום אחר לגמרי

אליהו (אלי) רביבו: יש לי תחושת דז'ה-וו

אליהו (אלי) רביבו:  זו הייתה הצעה שלי באותו דיון

מאיה בנדס: נכון, אדוני

מאיה בנדס:  זה לא בלתי-אפשרי

מאיה בנדס:  השמיים פה הם לא הגבול

מאיה בנדס:  זה לא בלתי-אפשרי

מאיה בנדס:  אנחנו יכולים להגיע לשם

אליהו (אלי) רביבו: קודם כל, לחלוטין אני מחובר לרעיון הזה

אליהו (אלי) רביבו:  אכן יזמתי והצעתי את זה אז, ואני לא מתכוון להשתחרר מזה, ואני אשמח להסתייע בכם בטיפוח הרעיון הזה

מאיה בנדס: בשמחה, אדוני

אליהו (אלי) רביבו: אבל אנחנו חייבים לסיים את הדיון עם אווירה אופטימית

אלעד כהנא: כבודו - - -     

אליהו (אלי) רביבו: כן, מיד

אליהו (אלי) רביבו:  אי אפשר הכול אופטימי

אליהו (אלי) רביבו:  אכן צריך לסיים עם קו לעובד

אלעד כהנא: דווקא משהו אופטימי

אליהו (אלי) רביבו: בואו לא נשכח שהמוסד לביטוח לאומי ששלח לפה את הנציגה שלו, והיא הגיעה לפה עם בשורה ענקית, באופן מאוד-מאוד יעיל אחרי 15 שנים שלא התפרסם מכרז, ו-5,000 שאלות שחלק גדול מהן מטרילות, ללא שום סנקציות

אליהו (אלי) רביבו:  הם עומדים לסיים את עבודתם, והמכרז החדש יהיה מותאם יותר למציאות, עם הטלת יותר סנקציות, ויהיה אינסנטיב לאותם נותני שירותים לא להתל בזכאי השירות

אליהו (אלי) רביבו:  וגם לכם כבר לא יהיה משהו להסתתר ולהגיד, זה המכרז ההוא, ואין ברירה, כי היועץ המשפטי שלי מניח שאם אנחנו נגיב ככה, אז בג"ץ יעשה לנו ככה

אליהו (אלי) רביבו:      אז הינה, יש לנו כבר משהו אופטימי, ואני עד כדי כך אופטימי שלא אתגרתי אתכם בשאלות שהכנתי לשאול אתכם

ענבל משש: אבל יהיה דיון המשך ומעקב, אז בטוח הם יזכו לכבוד

אליהו (אלי) רביבו: למה כל הטוב הזה במכה אחת, עו"ד משש? למה?     

ניצה קמיל: אנחנו יוצאים לפגרה - - -     

קריאה: הפגרה זה לשופטים

יריב לוין: בסיעוד אין פגרה

אליהו (אלי) רביבו: אז אמרתי בדיון הקודם, ואני מודה לעו"ד מאיה שהזכירה לי שפגרה היא לשופטים כמו שהצלצול הוא למורים

אליהו (אלי) רביבו:  בבקשה, עו"ד כהנא מקו לעובד, ולשם שינוי, אופטימי

אליהו (אלי) רביבו:  זה אתה אמרת

אלעד כהנא: נכון

אלעד כהנא:  אני אגיד משהו קצר, בהמשך למה שמאיה אמרה על הצורך לאפשר עבודות החלפה לא רק בחופשות מולדת שבין שלושה שבועות לשלושה חודשים

אלעד כהנא:  אני אציג את הצד של העובדים המחליפים, ואני אסביר למה אני חושב שזה תורם, בסופו של דבר, גם למעסיקים

אלעד כהנא:      יש קשר בין המאגר המצומצם של עובדים מחליפים לסיטואציה הזאת

אלעד כהנא:  אם ניקח את נקודת המבט של העובד המחליף – אני מדבר על עובד שנמצא בשנה החמישית, ומוגבל כרגע לעבודות החלפה בלבד בזמן חופשות מולדת

אלעד כהנא:  אם באפריל או דצמבר הסתיימה ההעסקה שלו, הוא כנראה יוכל למצוא עבודה

אלעד כהנא:  אבל מה קורה אם זה ביוני? כמובן, הפגיעה בו היא גדולה מאוד, ותיכף אני אגיע למטופל הסיעודי

אליהו (אלי) רביבו: זאת לא הפגיעה

אליהו (אלי) רביבו:  ברירת המחדל היא שהוא נפרד מאיתנו בכבוד וחוזר לארצו, נכון? בוא לא נתחיל את זה בפגיעה בו

אלעד כהנא: אני אזכיר שמדובר בעובד שעבד ארבע שנים, וכנראה שבשנה או בשנתיים הראשונות הוא רק החזיר חוב שאותו הוא היה צריך לשלם בשביל להגיע לפה ולעבוד כאן

אלעד כהנא:  אבל אם העובד הזה יעזוב, זה מסביר למה בדצמבר יהיו נורא עובדים במאגר

אלעד כהנא:  במקום שביוני וביולי הוא יכול היה לעבוד גם בעבודת החלפה שיש לה ביקוש וצורך מצד המטופל הסיעודי, למשל, בעת מחלה, הוא כנראה היה נשאר פה עד דצמבר וממלא עבודת החלפה או בתחום הזה או בתחום אחר

אליהו (אלי) רביבו: לא בתחום אחר

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מתחיל יפה

אליהו (אלי) רביבו:  אל תסטה

אלעד כהנא: בתחום הסיעוד

אלעד כהנא:  הכוונה הייתה או בחופשת מחלה או בחופשת מולדת

אליהו (אלי) רביבו: עדיין זה אותו תחום

אליהו (אלי) רביבו:  אתה מלחיץ אותי

אלעד כהנא: אותו תחום

אלעד כהנא:  עבודת סיעוד שיש לה צורך אחר לעבודת החלפה

אלעד כהנא:      ברור שכשמגבילים את העובדים האלה לסיטואציות מאוד ספציפיות שהם יכולים לעשות את העבודה שלהם, שקורות בערך פעמיים בשנה, לא יהיו הרבה עובדים כאלה במהלך השנה דווקא כי הם שומרי חוק והם יידרשו לעזוב

אליהו (אלי) רביבו: אני מודה ומתוודה שאני מתחבר למה שאתה אומר

אלעד כהנא: אמרתי שזה אופטימי

אליהו (אלי) רביבו: ועדיין אני לא יודע מה מסתתר מאחורי זה

אליהו (אלי) רביבו:  אז אני אצטרך ללמוד את זה יותר לעומק

קריאה: גם ביוני - - -     

אליהו (אלי) רביבו: לא, פחות

אליהו (אלי) רביבו:  באחוזים מאוד-מאוד נמוכים

ענבל משש: אמרנו, זה על פני כל השנה, והפיקים זה אפריל ודצמבר

אליהו (אלי) רביבו: אבל זה מעניין אותי ואני מקבל את זה כגישה, ואני אעבד את זה

אליהו (אלי) רביבו:  אני לא רוצה להגיב באופן נמהר

אליהו (אלי) רביבו:      אנחנו נעבור לדוברת האחרונה, רותם מפורום הלביאות והאריות לחולי סרטן ריאה, חולים סופניים, שנמצאת איתנו בזום

אליהו (אלי) רביבו:  לא שומעים אותך

אליהו (אלי) רביבו:  מי מטפל בשמע?     

רותם שחבר: - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני מתנצל

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבטיח לתת לך אפשרות לבוא לידי ביטוי בדיון הבא, בעזרת השם

אליהו (אלי) רביבו:  אני אגש לדברי סיכום, שחלק גדול מהם כבר ביטאתי, ולכן אני אעשה את זה קצר יותר

אליהו (אלי) רביבו:      אני מבקש מהלשכות הפרטיות לדווח לרשות האוכלוסין על כל המקרים, בוודאי החריגים שהם נתקלים בהם ומהרשות, ולטפל במהירות האפשרית

אליהו (אלי) רביבו:  וכל מה שהוא חריג באמת, כמו המקרה הזה, אני מבקש לדעת וללמוד לטפל ביחד איתכם

אליהו (אלי) רביבו:  אני רוצה להיות שותף לתהליכים יחד איתכם

ענבל משש: אני רק אעדכן שהיא הייתה אצלנו כבר בשימוע, ואנחנו מתקדמים

ענבל משש:  בתוך תקופת הזמן היא הייתה כבר בשימוע

ענבל משש:  ב-6 באוגוסט - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אני אשמח להתעדכן אחרי כן, לא לדיוני הפרוטוקול

אליהו (אלי) רביבו:  אני אשמח להתעדכן ולעקוב מקרוב

ענבל משש: אין בעיה

אליהו (אלי) רביבו: אם יזדמן גם לקרוא לי כשמלווים אותה לטרמינל, אני אשמח להגיע

אליהו (אלי) רביבו:      אני מבקש מרשות האוכלוסין לבדוק ביחד את הרשימות העכשוויות של העובדים הפנויים היום, וזמינים באותו יום לעבודה, כדי לראות את המציאות האמיתית

אליהו (אלי) רביבו:  ושוב, אני מצפה גם מיריב וגם מרשות האוכלוסין לבנות את אותה עמודה שתפלח את כל מי שנמצא במסגרת אותם 30 ימים, כדי שנדע מה המספר המזוקק

אליהו (אלי) רביבו:      אנחנו נקיים פגישה עם רשות האוכלוסין על פתרונות נוספים, ובעיקר תאגיד מיוחד למחליפים בלבד

אליהו (אלי) רביבו:  אני מבקש ממשרד הרווחה לדווח לוועדה על כל אופציית הנופשון ששוחחנו עליו בפגישה הקודמת בנושא

אליהו (אלי) רביבו:      כל מי שנשאל היום פחות, יישאל יותר בפעם הבאה

אליהו (אלי) רביבו:  הישיבה נעולה