הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל, כנסת 25, פרוטוקול מספר 35, 2023-07-09 00:00

מיכאל ביטון: בוודאי

חנן גינת: תודה, תודה למאיר צור על ההובלה ועל הייזום

מיכאל ביטון: ומאיר יצחק הלוי, אבל למאיר יש הובלה

חנן גינת: וגם מאיר צור

חנן גינת:  מרוב מאירים, אז כמובן התכוונתי למאיר יצחק הלוי שככה הוביל והניע ומאיר צור שהצטרף אלינו

חנן גינת:  סבב קצר, כל אחד יגיד את שמו ותפקידו, ככה שכולנו נדע

חנן גינת:       (סבב נוכחות)

מיכאל ביטון: אני מאוהב בערבה ובאילות ובאילת מ-2003 כשהתחלתי לעבוד במגבית קנדה, אז עברו 20 שנה, אבל אני מרגיש פה בבית

מיכאל ביטון:       (המשך סבב נוכחות)

מיכאל ביטון: אילת אילות הם באשכול?      

חנן גינת: אילת לא ואילות כן

חנן גינת:  אנחנו בפריפריה של האשכול

חנן גינת:  כולם מדברים על פריפריה, אז הפריפריה האמיתית זה אילת וחבל אילות

חנן גינת:       ברוכים הבאים ואנחנו נגיד על סדר היום, אנחנו נציג את חבל אילות, אחר כך מאיר צור יציג את ערבה תיכונה, דורית תתייחס לסוגיות הכבדות מאוד שקשורות בנושאים של האנרגיה ולאחר מכן נעשה פה כיבודי צוהריים ואתם ממשיכים לאילת, למלח"י, המרכז לחקלאות ימית, נעם פה מוביל את העניין במשרד החקלאות ואחר כך אתם בעיריית אילת בשיח

חנן גינת:  ברבע לחמש נפגשים עם תיאטרון אלעד שאני אזכיר אותו גם במצגת שלי בכמה מילים

חנן גינת:  ואז רואים גם הצגה

מיכאל ביטון: טעימות

חנן גינת: טעימות והצגות וחוזרים כל אחד לדרכו

חנן גינת:  יש לנו מרחב גדול ומבוקש, אנחנו במצגת

מיכאל ביטון: חנן, לפני שאתה מתחיל אני אגנוב לך שתי דקות

מיכאל ביטון:  קודם כל אנחנו שמחים להיות כאן, אנחנו יודעים שאנחנו באים למועצות ועיריות מובילות שיש להם אתגרים וחסמים, אבל עוסקות ביזמות ובאסטרטגיה

מיכאל ביטון:  המנוע להגעה פה של הוועדה זה מאיר יצחק הלוי, חבר שלי, שלקח על עצמו פה לחבר את האזור לעבודה משותפת והאזוריות ושיתופי פעולה אזוריים זה תנאי ועוצמה מול ממשלה

מיכאל ביטון:  בסוף כל קהילה צריכה לחזק את עצמה בלהיות קהילתית ולייצר עוצמות פנימיות של קהילה, אבל הפיזור והמרחק והדמיון בגיאוגרפיה ובאתגרים מחייבים שיתוף פעולה אזורי

מיכאל ביטון:       אנחנו רואים את הקשר לאזור הזה בראייה אזורית תוך התחשבות והתייחסות ממוקדת לכל קהילה ולצרכיה ולנושאים הספציפיים שלה

מיכאל ביטון:  אנחנו חייבים למאיר ביקור

מיכאל ביטון:  במקור רצינו יומיים לבוא לפה, אין כסף לממשלה להלין אותנו באילת, אז אני אבוא אליך ביום אחר לעבודה אצלך ונקדיש זמן לערבה התיכונה

מיכאל ביטון:       אנחנו רוצים להיות מאוד תכליתיים היום

מיכאל ביטון:  אתה יודע שאני פה 20 שנה, לכן עדיף לא לבזבז זמן על רקע והקדמות, מהר מאוד לצלול לעצם העניין ולעצם הבעיה ולצוות שלי אני אומר, אנחנו נצא מפה עם מספר משימות, אפילו פה בשיחות מסדרון נולדו לי שתי משימות בנושא תרבות וחקלאות, כל משימה כזאת היא משימה למעקב וביצוע

מיכאל ביטון:  לאחר הסיור פה ולאחר הסיור בערבה אנחנו גם נעשה דיון בוועדה בכנסת למעקב על הדברים שעלו

מיכאל ביטון:       אני מאוד שמח שיש פה נציגים של משרד הכלכלה וחקלאות, זה דבר טוב

מיכאל ביטון:  נגב גליל, נדע להביא אותם, וגם אחרים, לכנסת הם יבואו בטוח, ויאללה, בואו נעבוד, קדימה

חנן גינת: תודה רבה

חנן גינת:  כמה מילות רקע, בכל זאת ליישר קו, מיכאל, לא כולם יודעים, ולהגיד מה זה חבל אילות היום

חנן גינת:  עשרה קיבוצים, חמישה שיתופיים, חמישה מתחדשים, שני יישובים קהילתיים, אגב היישוב באר אורה, 300 משפחות היום, זה יישוב גדול, הכי גדול בחבל אילות, המספר המעודכן זה כבר 5,600

חנן גינת:  יש לנו 15,000 חיילים פה, שזה חלק מהסוגייה, שיזפון, עובדה וכו', ואנחנו 2

חנן גינת: 3 מיליון דונם, נוסיף את הערבה התיכונה, אנחנו 13% משטח המדינה, עוד 6% והנה הגענו ל-20% ממדינת ישראל

חנן גינת:  יש לנו הרבה שיתופי פעולה עם רמת נגב שהם בעצמם 22%, זה חלק מהראייה של הפריפריה והמדבר

חנן גינת:       נדבר על ציונות, לא מילה גסה פה, ערכים, סביבה, שיתוף וכו', צמיחה והתחדשות, חיזוק האוכלוסייה ושירות לקהילה

חנן גינת:  אני רץ על זה מהר

חנן גינת:  אלה היעדים המרכזיים שלנו

חנן גינת:  מאיר לרגע יצא, אני חושב שהערבה התיכונה לגמרי שם

חנן גינת:  עשינו ניתוח סווט, את זה עשינו עם מנהלי הקהילות בעיקר, עם איתור החולשות, שיאפשרו לנו

חנן גינת:  אני במקור ירושלמי שבחר לבוא לגור בפריפריה, מאיר אותו דבר, מאיר יצחק הלוי, חלק מהעניין, וכשעשינו עבודה עם הקהילות שלנו, עשינו עכשיו לפני חודש כנס של כל מנהיגות חבל אילות, דיברנו על המשכיות ואנחנו מדברים על צמיחה דמוגרפית כיעד מספר אחד עם הרכיבים השונים

חנן גינת:      הפקק פה זה בתים, מגורים

חנן גינת:  משרד השיכון מאוד איתנו, אסנת קמחי מאוד איתנו, וכדי להצליח צריך בתים

חנן גינת:  חינוך מצוין יש פה, יחד עם הכלכלה, תעסוקה, פרנסה, קהילות וזה היעד, שזה מאוד חשוב, מיכאל, לגבי מה שהגדרת בהתחלה, זה יעד שהוא מאוד יומרני

חנן גינת:  אנחנו היום 5,600, רוצים להגיע ל-8,000 תוך שבע שנים

חנן גינת:       אני חושב שהערבה התיכונה באותו כיוון, אותם דברים, מספרים דומים לערבה התיכונה וכמובן שהערכים להצלחה הם העבודה המשותפת, כולל אילת

חנן גינת:  לצורך העניין גייסנו גם את מאיר יצחק הלוי בהתבסס על ניסיונו וההיכרות המצוינת שלו כדי לנוע בכוחות משותפים, הערבה התיכונה, חבל אילות ואילת ביחד

חנן גינת:  יש המון קווי דמיון בין הרשויות השונות ואני חושב שמשותף לכולם, רואים גם את הצמיחה והגידול שקיים באילת, כמו שאמרתי, גם אנחנו וגם ערבה תיכונה

חנן גינת:       אלה הנושאים השונים, נגב גליל, דיברנו קודם, HUB זה מאוד חשוב כמובן והוא נולד מנגב גליל, לא עכשיו, מהשר הקודם, אבל כל הנושא של מנועי צמיחה וצעירים למשל בנושא הזה במשרד נגב גליל וזה מיפוי שאני עשיתי מתוך הדברים המרכזיים שצריך במשרדים השונים

חנן גינת:  יש הרבה משרדים, אני לא אתעכב עכשיו כדי שניגע בדברים העיקריים

חנן גינת:       אנחנו לקראת ביצוע

חנן גינת:  פה, מיכאל, הזכרת שורת משימות

חנן גינת:  אנחנו בונים פה כפר צעירים, זה לא כפר סטודנטים, למרות שזה יחד עם קדמה, חסרים פה מאוד מאוד אנשי חינוך, בכל הרמות, מהגיל הרך, בתי ספר, בעיקר אגב בחינוך החברתי של התיכון, כפר הצעירים יהיה בלוטן ועכשיו אנחנו מתגלגלים להקמה שלו

חנן גינת:       מי היה מאמין, אודי גת שהיה לפניי מחייך כשאני אומר לו, ב-2014 הוא התחיל, אני ראש מועצה מ-2016, מי בכלל חשב על בית ספר שתוכנן ל-500 תלמידים

חנן גינת:  בבית הספר היסודי בשנה שעברה סיימו 579 תלמידים, צריך עוד שש כיתות

חנן גינת:  זה אתגר גדול, נהדר, צפוף, 35 ילדים בכיתה יש פה בחלק מהשכבות

חנן גינת:       בנושא כפר האמנים, תיאטרון אלעד, שהבוקר כבר דיברנו עליו, בהקשר הזה ללא ספק, ואתם תחוו את זה היום, אני הצגתי את תיאטרון אלעד בכנס ראשי מועצות, אף אחד לא מבין איך תיאטרון הופך למנוע צמיחה

חנן גינת:  מאיר יצחק הלוי מכיר את זה מצוין, הוא יחד איתנו, והיום גם אלי לנקרי ממשיכים את זה, חלק מהעניין

חנן גינת:  תיירות, שתיכף איריס תרחיב בהתייחס לתיירות שהופכת בהדרגה להיות פה ענף הכלכלה המרכזי

חנן גינת:       ורכיבים שקשורים למועצה ואנחנו צריכים לחזק, עם האוכלוסייה שהולכת וגדלה, וגם הולכת ומזדקנת פה, יש פה היום מעל 500 אנשים שהם בגיל פנסיה, שליש מהם אגב ביטבתה ומספרם הולך וגדל מאוד

חנן גינת:       כל מה שקשור בשירותים החברתיים, בחקלאות, בתעסוקה, בחינוך ואפילו הספורט, ואלה הנושאים המרכזיים שאנחנו שמנו על דגלנו

חנן גינת:  בנושא הכלכלי קידום ותמיכה ביוזמות חדשות

חנן גינת:  מיכאל, אנחנו נפגעים מספר אחת או שתיים של ביטול מעמד עיר עולים

חנן גינת:  יש לו פגישה עם מנכ"ל משרד הפנים, לצערי אנחנו כבר בשנה השישית, הערבה התיכונה שחטפו וגם אילת, הם כבר קצת שכחו, אנחנו פשוט חטפנו הרבה יותר חזק

חנן גינת:  ואם שואלים על אתגרים ומשימות, זה בראש ובראשונה מול משרד הפנים

חנן גינת:  מנסים עם רונן פרץ, מנכ"ל משרד הפנים, זה כבר אחרי משרד האוצר, ואגב, גם החוק מאפשר

חנן גינת:  אנחנו תיכף נראה את האתגר הזה

חנן גינת:       שחרות, יישוב ש-25 שנה היה בלי תב"ע

חנן גינת:  רבו אחד עם השני, אחר כך רבו קצת עם המועצה וקצת עם המדינה והנה יש תב"ע

חנן גינת:  עכשיו צריך להסדיר, לא פשוט

חנן גינת:  אנשים לא פשוטים

חנן גינת:  אנשים מצוינים, אבל לא פשוטים והכוונה שהיישוב יכפיל את עצמו

מיכאל ביטון: אתה מרשה לעצמך לדבר כי אין פה בחירות

חנן גינת: חכה, אני לא יודע

מיכאל ביטון: אל תגיד אנשים לא פשוטים

מיכאל ביטון:  אנשים נהדרים, עד הבחירות

מאיר יצחק הלוי: ההיפך, ככה הוא מחזק אצלו בקיבוצים

מיכאל ביטון: לא, זה בסדר

מיכאל ביטון:  חנן לא נבחר כי הוא פוליטיקאי דגול, אבל הוא נראה הוציא לפועל דברים יפים

חנן גינת: הוא ממש לא פוליטיקאי דגול, זו הבעיה שלו, שלי

מיכאל ביטון: בגוף שלישי

חנן גינת: עובדי חינוך שהזכרתי קודם, אלה האתגרים מבחינתנו

חנן גינת:  ואם אנחנו מדברים על משימות ואתגרים פה צריך גם נגב גליל כן

חנן גינת:  המספרים הם מיליונים, התחלנו מ-31 ב-2016

חנן גינת:  זה אמרתי לאודי גת: אתה אישרת לי את זה, אודי שנתיים לפני שזה כבר סיפר לי, אנחנו חברים טובים, ואנחנו בירידה הזאת

חנן גינת:  ויש אפשרות לשנות את זה, החוק נתן אפשרות, חוק ההסדרים, שאם מועצה מסוימת, אפשר לפרוס לה את זה לעוד שנתיים

מיכאל ביטון: תיקון עיוותים

חנן גינת: זה לא תיקון עיוותים, דרך תיקון עיוותים

מיכאל ביטון: עם שר הפנים כבר היית בקשר?      

חנן גינת: עם שר הפנים עוד לא הייתי בקשר

מיכאל ביטון: נעשה את זה

מיכאל ביטון:  שר הפנים קרוב אלינו ונדבר איתו

חנן גינת: מצוין

מיכאל ביטון: כל עוד הוא בתפקיד, הוא אמר שהוא פורש

חנן גינת: זה האתגר, כי בלי זה אי אפשר לעשות כלום

חנן גינת:  נכון לעכשיו תראו את המספרים, זה לשנה המספרים

חנן גינת:  משרד הביטחון משלם אותו דבר, אנחנו גם תבענו את משרד הביטחון

מיכאל ביטון: תעשה לי סדר

מיכאל ביטון:  כלל ההכנסות של המועצה בשנה?      

חנן גינת: 148, אבל זה נכנס פה

חנן גינת:  הרי עולה 120 מיליון שקל

מיכאל ביטון: כלל ההכנסות מהארנונה?      

חנן גינת: 55 מיליון, מתוכם - - -     

מיכאל ביטון: ופה יש עשרה מיליון בסכנה בעצם

חנן גינת: 20

מיכאל ביטון: אתה סופר מ-?     

קריאה: מ-31 לעשר

מיכאל ביטון: מ-2015, ירידה של 21 מיליון

חנן גינת: בשנה

מיכאל ביטון: לא בשנה

חנן גינת: ארנונה, ירידה של כל שנה

מיכאל ביטון: אבל זה עוד לא הגיע לירידה הסופית

חנן גינת: נכון, זה הגיע לחצי וחוץ מזה קרן הארנונה

חנן גינת:  אתם יודעים מה למדתי בקרן הארנונה? בקרן הארנונה אמרו שזה לטובת הפריפריה

מיכאל ביטון: אתה לא תקבל כלום, אתה לא בונה בתים, לא יכול לבנות בתים

חנן גינת: בקרן הארנונה אני מפסיד

מיכאל ביטון: על בתים אני רוצה לדבר איתך, כי לדעתי המחשבה צריכה להשתנות, אבל זה תיכף נדבר

חנן גינת: בקרן הארנונה אנחנו מפסידים 3

חנן גינת: 5 מיליון, אילת מפסידים עוד יותר, וסביון מרוויחים, אז למדתי שסביון זה פריפריה ואנחנו במרכז הארץ, בהמשך לדברים שאמר שר האוצר

חנן גינת:  זו בעצם המשמעות

מיכאל ביטון: ותוקפים אותי למה אני נגד קרן הארנונה

מיכאל ביטון:  אני מסביר להם איך זה פוגע בפריפריה

חנן גינת: ירוחם אגב גם נפגעת?      

מיכאל ביטון: היא יכולה להיפגע, אבל אני נגד אלה שייתנו כסף לילד ולחינוך שלו בתנאי שבנו בתים

מיכאל ביטון:  מה עם הילדים הקיימים, לא מגיע להם חינוך? מה זה ההתניה הזאת? אם הייתם הולכים ומחלקים את הארנונות מיידית סבבה, אבל אתם מאיימים בבתים ואתם לא עוזרים לבנות בתים?      

חנן גינת: זו פגיעה מצטברת של חמש שנים, אבל זה כלום לעומת זה, פה המכה היא גדולה

חנן גינת:  אנחנו גם מול משרד הביטחון בבית משפט

מיכאל ביטון: אין שם פשרות?      

חנן גינת: עכשיו נשלחנו לגישור, לשמחתנו, אני מקווה שזה יעבוד

חנן גינת:  התשובה האמיתית היא שלוש, בגלל שהיא תשובה אמיתית יש לה גם שקופית וזו התשובה האמיתית

חנן גינת:       פיתוח, איריס, בואי תגידי כמה דברים שקשורים, תעשייה, חקלאות ימית

חנן גינת:  את רוצה אחר כך?      

איריס דניאלי: כן

חנן גינת: אז אני אגיד, אלה התחומים השונים כי אנחנו מבינים שעם כל הכבוד לנו צריך לפתח פה דברים

חנן גינת:  במדינת ישראל, זה ללאוניד, כגיאולוג, הקצב שחלק ממשרדי הממשלה עובדים קצב גיאולוגי

מיכאל ביטון: חנן, אנרגיה וחקלאות זה לא מקור לארנונה טובה

חנן גינת: זה לא ארנונה טובה, אבל זה פרנסה, זה תעסוקה

מיכאל ביטון: אתה אומר שהכול פיתוח כלכלי, לא רק הארנונה, לא פיתוח עסקי

חנן גינת: מיכאל, היינו בחוות שרתים בתמנע, אז זה לא אנרגיה, סביבה, אבל 1,000 דונם סולרי, עוד לא היינו בחוות השרתים, אבל סביב העניין הזה למשל תהיה ארנונה הלוואי עלינו

מיכאל ביטון: אבל גם חוות של פאנלים לא מניבות הרבה כסף

חנן גינת: לא הרבה כסף, אנחנו כן בזמנו הרווחנו, השדה הגדול של תמנע נולד בעבודה של דורית ואודי, הוא נולד - - -     

מיכאל ביטון: חניון רכב נותן כסף

מיכאל ביטון:  יש חניון עדיין?      

קריאה: יש פה הרבה

קריאה:  יש פה אחד בחוץ, גדול

מיכאל ביטון: למה אתה לא יושם חניונים כאלה?      

חנן גינת: אז אנחנו התלבטנו וגילינו שזה לא מאוד כלכלי

מיכאל ביטון: מקבלים הרבה כסף על זה

חנן גינת: יש, יש פה הרבה חניונים, ואני שמח על כל אוטו בחניון, א', מרוויחים עליו ארנונה, ו-ב', הוא לא - - -     

מיכאל ביטון: אני מדבר על האוטו שמוכרים, המכירות, אחסון רכבים

חנן גינת: יש פה

לאוניד קוצישין: חניון מקורה בפאנל סולרי

חנן גינת: גם זה בדרך, אני מקווה

חנן גינת:  החקלאות, שנים לא פשוטות, יש קושי, יש תחרות מבחינת החקלאות, יש פה גם סוגיות שקשורות במים וקרקע, ושנבין, אזור חבל אילות לפחות בעשור הבא הוא אזור שעיקר פרנסתו חקלאות, זה הקיבוצים

חנן גינת:  בתוך זה אפשר להכניס את הרפתות, מחלבת יטבתה וכו' וכו'

חנן גינת:       ויש פה גם אקדמיה, יש פה חמישה גופים בעלי זיקה אקדמית, מכון הערבה, מו"פ מדבר וים המלח, כל אלה מנועי צמיחה, תיכף נרחיב

איריס דניאלי: פה אנחנו נכנסים ואנחנו צריכים את המדע

חנן גינת: משימות

איריס דניאלי: זו המשימה

מיכאל ביטון: איריס, רק שתדעי לפני שהתחלת לדבר הוא רמז לנו עוד דברים שהוא צריך

מיכאל ביטון:  אל תגידי שעכשיו מתחילים, הוא כבר הכניס לנו בקשות קודם

איריס דניאלי: עשינו טיזרים

איריס דניאלי:  פרויקט אירפארק זה פרויקט ענק שהוא מחולל שינוי גם בחבל אילות וגם באילת, פרויקט שיעסיק קרוב ל-500 משרות באיכות גבוהה ואנחנו צריכים שהמשרדים יתגייסו כדי לעזור להם לקום

איריס דניאלי:  זה לוקח המון המון זמן, היזמים פתרו המון בעיות, עדיין יש בעיות מול משרד הכלכלה, יש עדיין בעיות שניתן לעזור להם כדי שכל המיזם הזה אכן יקום

איריס דניאלי:  ולכן אנחנו מבקשים שהוועדה תתכנס ותכנס פורום על מנת שיעזור למיזם הזה לקום, ולא עוד עשר שנים

אמל ביבאר: איזה ועדה?      

מיכאל ביטון: יש פה כמה מרכיבים, זה לא רק משרד אחד, יש גם רגולציה, גם השקעות, גם תיאום בין משרדי

איריס דניאלי: יש פה את משרד הכלכלה, יש פה את רמ"י, יש פה גם את משרד האוצר, גם את משרד הפנים

מיכאל ביטון: אבל נציגי הכלכלה פה, אז אם זה מאוד ספציפי תגידו מה אתם צריכים מהכלכלה

איריס דניאלי: הכלכלה צריכים להכיר בזה שמה שהולכים להקים פה זה תעשייה, וזו תעשייה, מה שהאירפארק הולך להיות, מביאים לפה מטוסים והם עושים גם תיקון של מטוסים, אבל גם עושים השבחה של מטוסים, אבל גם הולכים להקים פה מחזור ועוד כל מיני דברים שקשורים בחלקים ובמתכת שתישאר פה

מיכאל ביטון: איזה הנחת יסוד זה שזה לא יוכר כתעשייה?      

נדב סטרק: עד כה רשות השקעות לא הכירו בזה, זה לעניין חוק עידוד השקעות הון הבקשה

מיכאל ביטון: הגשתם כבר את הבקשה?      

איריס דניאלי: כן

רימה אבו אלחסן: כן, יש את הבקשה, היא במשרד הכלכלה, היא בטיפול

רימה אבו אלחסן:  אנחנו פשוט מנסים לראות תחום שאיננו תעשייה

רימה אבו אלחסן:  פה יש את הקו האפור הזה

מיכאל ביטון: למה אפור?      

רימה אבו אלחסן: בגלל שלפי הנוהל שלנו, לפי הוראת המנכ"ל - - -      

מיכאל ביטון: תעשייה אווירית זה תעשייה? זה בדיוק מה שהם עושים, תחזוקת מטוסים, שיפוץ

רימה אבו אלחסן: אנחנו כרגע - - -     

מיכאל ביטון: צריך למצוא את הפתח הקיים, כמו למשל את התעשייה האווירית, שזה בדיוק מה שהיא עושה, שיפוץ מטוסים, השבחה, הצטיידות

רימה אבו אלחסן: כרגע אנחנו מנהלים שיחות בינינו לבין רמ"י לראות באיזה נקודה אפשר לבקש

מיכאל ביטון: יש סיכוי לפתור את זה?      

רימה אבו אלחסן: יש לנו כוונות טובות במשרד הכלכלה, כולם יודעים פה

מיכאל ביטון: מתי זה ייגמר? מתי יחליטו?      

רימה אבו אלחסן: בשבוע שעבר היו לנו כל מיני אימיילים פנימיים לראות איך אפשר להתקדם עם המיזם הזה

מיכאל ביטון: כשאומרים לי שבוע שעבר - - -     

רימה אבו אלחסן: אבל היום יום ראשון

מיכאל ביטון: לא, אני אומר לך מה אני מבסוט, כי כשבאים לאיזה מקום, ועדה של הכנסת, אז בודקים במשרד: רגע מה קורה עם הבקשה הזאת? ואז יש כמה אימיילים

מיכאל ביטון:  אבל מה ההחלטה?      

רימה אבו אלחסן: שוב אני אומרת לך שהנושא לא כל כך פשוט

מיכאל ביטון: מי צריך להכריע בזה?      

רימה אבו אלחסן: יש את מינהל התעשיות ויש אנחנו ויש את רמ"י, שהוא גם גוף מאוד חשוב, הקרקע היא בבעלות שלו ואנחנו מנסים לבדוק - - -     

מיכאל ביטון: החסם זה רמ"י או הכלכלה?      

איריס דניאלי: רמ"י זה לא חסם

נדב סטרק: רימה מדברת על איזה שהוא הליך פנימי, יש שם שני מגרשים, אחד של 300 דונם, השני של 800, יש הסדרה בהקשר של מינהל אזורי תעשייה, שרימה שם נמצאת, יש בקשה אחרת לגמרי מול מה שהיה מנהלת ההשקעות, היום זה רשות להשקעות הון, ששם הנושא להכרה כמפעל מאושר, כל האירוע הזה, הייתה שם איזה שהיא חוות דעת, היו דיונים, היה תגישו למסלול כזה כי אולי הוא לא צריך, זה הסיפור

נדב סטרק:  שם זה עדיין לא פתור

איריס דניאלי: זו הבעיה המרכזית

חנן גינת: יואל ריבלין, שאתם בטח מכירים, הוא קורא לכל אזור ההר חבל שיזפון, יש פה חלק גדול של חלף היטל השבחה, רווח גדול של חלף היטל השבחה, אבל מעבר לזה יבואו לפה בין 25, בשלב ראשון, ואחר כך עד 100 משפחות, יבואו ויישבו בבתים החדשים בשחרות, בנווה חריף, הכנסה גדולה

מיכאל ביטון: אנחנו נכניס את זה לסיכום, אנשי משרד הכלכלה, אבל את החלק שלכם, עזבו את רמ"י, נטפל בהם בנפרד, את החלק שלכם תממשו

מיכאל ביטון:  בואו ניקח כמה שבועות לגמור את זה, זה מיזם חשוב שהחסם הכי גדול שלו לא היה לא רמ"י ולא כלכלה, של משרד הביטחון, והצבא יסכים לפעילות הזאת ואנחנו השגנו את ההישג הזה, עכשיו אנחנו לא ניתקע על דברים אחרים

איריס דניאלי: אין פה נציגים של משרד התיירות וגם כל פעם שאמרת המשרדים לא הזכרת את משרד התיירות, יש טעם לדבר?      

מיכאל ביטון: אפשר בכללי משפט

מיכאל ביטון:  בסוף הסיור הזה נצא מפה עם בין עשר ל-20 משימות, לפי משרדים, והסיכום של הדיון הזה פה וגם בהמשך יכלול מה הוועדה תפעל מול כל משרד

מיכאל ביטון:  אז לתאר בקצרה, לא את כל ההישגים ואת מה יש פה, זה אנחנו יודעים, את פניני הטבע והתיירות, אלא נקודתית מה עכשיו מול משרד התיירות זה כן חשוב

איריס דניאלי: אז זה ברקע, כי פארק תמנע הוא באמת המקום שהוא מחולל כלכלה אזורי ולא סתם זה היה במנועי צמיחה הנושא של התיירות, כי אנחנו שמנו, המועצה, את נושא התיירות לקידום ולפחות בארבע השנים האחרונות עובדים מאוד קשה בפיתוח, בתוספת של חדרים, בתוספת של מלונאות

איריס דניאלי:  הייתי אצלך מהמשרד לפני שלוש שנים, אני חושבת, ודיברנו על זה שהחלטת הממשלה אפשרה לחבל אילות להגיש תכנית שהיא תוכר כתשתית לאומית

איריס דניאלי:  מה שהיה צריך זה שמשרד התיירות יעזור לנו לקדם את זה, ישכנע את המנכ"ל, ישכנע את שר התיירות שיכריז עלינו, חבל אילות, על התכנית כולה, של הפיתוח המלונאי כתשתית מלונאית, זה לא קרה

איריס דניאלי:  עד היום זה עדיין מתבכבש, ואני אומרת את זה ככה הכי גלוי שיכול להיות, בתוך הפקידים במשרד

מיכאל ביטון: שר התיירות היה באילות?      

חנן גינת: תזכיר לי מי זה

מיכאל ביטון: חיים כץ

חנן גינת: אני צוחק

איריס דניאלי: שר התיירות לא היה

מיכאל ביטון: הוא היה באילת בטוח, לא, מאיר?      

מאיר יצחק הלוי: הוא בעוד שבועיים באילת

איריס דניאלי: זו תכנית שאמורה לאפשר עוד 2,000 חדרים אחסון מלונאי

איריס דניאלי:  נכון שהיזמים והקיבוצים ומתקדמים במוסדות הרגילים, אבל זה לוקח המון המון זמן ואם היה אפשרות לקדם את זה כתשתית לאומית, אנחנו כבר שלוש שנים, אנחנו כבר היום היינו יכולים להיות במצב הרבה הרבה יותר מתקדם ממה שהוא

איריס דניאלי:       ודבר שני שאני אגיד בהקשר של משרד התיירות, שדה התעופה

איריס דניאלי:  משרד התיירות השנה החליט שהוא יותר לא תומך בסבסוד של טיסות, מה שאומר שפחות תיירים מגיעים

איריס דניאלי:  אנחנו רק נציין שבשנים שלפני הקורונה הגיעו לפה 250,000, מספרים כאלה של תיירים, ובשנה שאחרי הקורונה זה התגבר, שנה אחת הייתה, אבל זה הופסק ואנחנו רוצים להבין איך אפשר כן לעודד שהשדה הזה יהיה פעיל

איריס דניאלי:       פיתוח של אזורי תעשייה

איריס דניאלי:  הייתם על הבור

איריס דניאלי:  יש לנו פה שני אזורי תעשייה שאנחנו עובדים קשה לפתח אותם, אזור התעשייה הראשון זה נוף אדום, קראתי לזה עמק המימן, תיכף נדב יגיד עוד קצת מילים בהקשר של זה, אבל אני אגיד כשורה אחת שהאיחוד האירופאי הכיר פה באזור בחבל אילות כעמק המימן היחידי כרגע בישראל

איריס דניאלי:       היינו בישיבות עם משרד האנרגיה, משרד האנרגיה אמרו שבתכנית האסטרטגית שלהם לקידום המימן הם רוצים שיהיה פיילוטים, שיהיו מקומות שאפשר יהיה לתת גם תקציבים כדי לפתח

איריס דניאלי:  פה אצלנו באזור מתגבשת כבר תכנית פעולה עם חברת דוראל וקיבוץ יטבתה, שחלק מזה יעבור דרך אזור התעשייה והחסמים כרגע הם בעיקר תכנוניים ויש גם חסמים תקציביים

איריס דניאלי:  אז אם משרד האנרגיה יושבים פה, זה בעצם אומר שזה הקידום שלנו בארץ, כבר יש פה את התשתית שאפשר ממנה לעשות את הפיילוט הראשון פה, אצלנו בחבל אילות

נדב סטרק: רק להגיד, חיים ילין עובד איתם ואנחנו בקשר צמוד איתו ואמורה להיות לנו, נקווה שלא תתבטל, מחר פגישה עם מנכ"ל משרד האנרגיה כדי לדבר על זה

קריאה: התבטלה

נדב סטרק: לא יודע, סמדר עוד לא קיבלה הודעה

איריס דניאלי: גם פה בהקשר הסטטוטורי, מינהל התכנון לא מכירים בייצור מימן כפעילות תעשייתית

נדב סטרק: מינהל התעשיות עוז כץ זה דווקא לגמרי כן, הוא הוציא חוות דעת, הכול בסדר, אבל צריך להסביר להם שזו פעילות יצרנית ככל פעילות ולך תשכנע את מינהל התכנון כי איזה פקיד החליט ש - - -     

נועה שפיצר: זה נמצא אצלנו כבר?      

נדב סטרק: כן

חנן גינת: אני עובר לאזור התעשייה

חנן גינת:  פה צריך עזרה גדולה, מיכאל, דיברנו על זה ליד הבור

חנן גינת:  מה שקרה, כרו שם עד 1976 נחושת, מחירי הנחושת ירדו ל-800 דולר לטון, תכנית אב של שטרית אילת-אילות אמרה שלא יהיה פה נחושת, יהיה פה תיירות במכרות

חנן גינת:  בינתיים מחירי הנחושת טיפסו ל-5,000 דולר לטון, חברת 'ערבה מים', זה המקסיקנים, הם בעצם סוג של פשטו את הרגל, אבל באו לחלצם שפיר ותעבורה ואמרו יאללה, 14,000 דונם על הנחושת רשומים לכאורה, בואו נעשה שם נחושת, נחזור לעשות שם נחושת, או במילים אחרות נעקוף את המכרז ששרבל רוצה להוציא דרך זה שנשתמש בזכויות לכאורה של 'ערבה מים'

חנן גינת:       הייתה ישיבה בהנהלת רמ"י לפני חודש והם החליטו לא, לא יעקפו לנו מכרז ומשרד האנרגיה יוציא מכרז על הנחושת

חנן גינת:  מצוין, אלא שעכשיו כוחות פוליטיים – וינקי אמר לי שנחכה לפרוטוקול

חנן גינת:  בינתיים אנחנו מחכים לפרוטוקול, שטרם הגיע, והשמועות מסביב אומרות שמפעילים לחצים כאלה ואחרים

חנן גינת:  אנחנו נפגשים עם שר הכלכלה בשבוע הבא בעניין

מיכאל ביטון: מה הבקשה מהם?      

חנן גינת: מבחינתי הבקשה שיגידו שייצא מכרז, זה לא 'ערבה מים', ואז אפשר לאפשר לחוות השרתים, או לפחות לאחת, לקום

חנן גינת:  זה לא סותר אגב חוות שרתים ונחושת, כי הנחושת היא בתת הקרקע ויש מפעל של 1,000 דונם, שזה בסדר

חנן גינת:  לכן רמ"י לטובת העניין, אני מקווה שתהיה לנו פגישה

חנן גינת:  להגיד שוב ושוב שזה לא סותר, תנו לנו להתקדם עם חוות השרתים, הם כבר בעניין, הם חיוביים בעניין, אבל הם לא מאשרים לנו לזוז קדימה

חנן גינת:  חוות שרתים אחת כזאת, 100,000 מטר מרובע ארנונה עם ארנונה של חבל אילות מסדרת לנו את הגרף שראינו קודם

מאיר יצחק הלוי: אם יורשה לי, מיכאל, אנחנו מגלים, ואתה בוודאי מבין את זה, שרמ"י היא שחקן מרכזי מאוד ברצותנו לקדם את האזור, דרך אגב את האזור בכללותו, מאילת ועד הערבה התיכונה, ולכן אם אני יכול להציע הצעה אופרטיבית, אני חושב שאחד הדיונים שלכם צריך להיות דיון ממוקד רמ"י והאזור, בואו נציג אחת ולתמיד בפני ינקי וצוותו, עם שאר החברים, את סך האתגרים כדי להראות להם שבעצם חשיבה פוזיטיבית עושה פה אפגרייד לאזור באופן דרמטי, פשוט דרמטי

מאיר יצחק הלוי:       ראינו את זה באירפארק ואנחנו רואים את זה עכשיו ואנחנו מקימים את זה באזור אילת, כך שאני חושב שכמעט - - - היום, אני אגיד את זה בצורה לא יפה, הם הופכים להיות גורם מעכב

מאיר יצחק הלוי:  זה דבר שאסור שיקרה

איריס דניאלי: רק הוא ביקש ממני לדייק קודם את הבקשה, ישבנו באוטו ודייקנו את זה, אז עכשיו זה לאפשר לרמ"י להוציא את המכרזים

מיכאל ביטון: נקרא לזה שימוש תעשייתי נוסף

איריס דניאלי: כן

מאיר יצחק הלוי: כן, מצוין

איריס דניאלי: אמרת את זה קודם כשהצטלמת שם, זה HUB שנבנה, HUB שמשרת פה את האזור

איריס דניאלי:  יש פה רשימת המתנה מאוד גדולה, מאוד מבוקש, אנחנו צריכים את העזרה של משרד נגב גליל להקים עוד HUB

איריס דניאלי:  באר אורה, אחד היישובים המתפתחים פה בחבל, עם 300 משפחות, בקרוב עוד 180, ואנחנו רוצים להקים HUB גדול של 2,000 מטר מרובע בבאר אורה

חנן גינת: יש לנו כבר תקציב לתכנון, התחלנו להניע את התכנון יחד עם מחלקת ההנדסה שלנו, החברה הכלכלית היא חלק מהעניין

חנן גינת:       מילה על תיאטרון אלעד

חנן גינת:  אתה מכיר אותם, מיכאל, היטב, ולהגיד שללא ספק התיאטרון שאמרתי שהוא מנוע צמיחה, הוא להתיישבות, הוא לתעסוקה, הוא לתיירות, לחינוך, לכל הרכיבים, אבל לתיאטרון יש שני חלקים, חלק אחד זה התיאטרון שאתה מכיר, והחלק השני, שאני מניח שדיברו על זה, זה כפר האמנים

חנן גינת:  זה קורה

חנן גינת:  פה יקום כפר אמנים בקיבוץ אילות, 21 משפחות ועוד מבנה גדול של אמנויות, וזה קורה

חנן גינת:  לשמחתי קיבלנו תקציב מקק"ל והתחלנו להניע

חנן גינת:  אנחנו מתחילים להניע ביישור השטח ובהמשך אני מקווה שנמצא תקציב, מאיר יצחק הלוי מעורב בזה מאוד, אני מקווה שנצליח

חנן גינת:  זה דבר אדיר, להקים פה כפר אמנים זה מהפכה לכולם, לכולנו, לקיבוץ אילות, לאילת וכו'

חנן גינת:      שקופית אחרונה, רק להגיד, הזכרנו את האתגרים השונים, אני לא ארחיב פה, הזכרנו את רמ"י, הזכרנו את עיר עולים, כל הנושא של המרחב והפריפריה ואנחנו בעקבותיו תעזו, תתמידו תצליחו

חנן גינת:  זה מה שבן גוריון אמר ב-1957 כשחנכו את קיבוץ יטבתה ואנחנו כמועצה, מצד אחד האחריות לשווק את הקהילות, מצד שני הזכות ליזום, ליצור ולהגשים חלומות

מאיר זורע: תודה, כל הכבוד, יופי

מאיר זורע:  מתייחסים אלינו פה כאל אורחים אז אנחנו מתנהגים כמו אורחים, למרות שאנחנו בשיתוף פעולה מדהים עם חבל אילות, עם חנן ועם איריס, גם ברמה האישית וגםב רמה של העבודה והאינטרסים המשותפים

מאיר זורע:       הערבה התיכונה, למרות שחנן המון פעמים אומר על עצמו שזה האזור הכי פריפריאלי, אז נכון שבסטטוטוריקה של מדינת ישראל עד לפני כמה חודשים זה היה האזור היחיד שהוא היה בפריפריאלי 1 ואנחנו היינו 2, אבל גם אנחנו חושבים שאנחנו הכי פריפריאליים

מאיר זורע:  אנחנו שינינו את זה וגם אנחנו עכשיו 1

מאיר זורע:  המרחק אצלנו, אנחנו רחוקים גם מכאן, אנחנו רחוקים גם מאילת, אנחנו רחוקים מכל דבר והדבר היותר קשה אצלנו, אין לנו שום דבר גדול

מאיר זורע:  זאת אומרת החלומות הגדולים שלנו הם צנועים

מאיר זורע:  הם צנועים כי אין לנו עיר על יד ואני לא יכול לעשות אזור תעשייה כזה

מאיר זורע:  החלום המדהים הזה של שיפוץ מטוסים, שבעיניי זה דבר מדהים, ומשרד הכלכלה חייב ללכת על זה, אבל אצלנו זה לא יכול להיות

מאיר זורע:  למרות שיש לנו מנחת אין לנו 5,000 אנשים לעבוד בדבר הזה

מאיר זורע:       הערבה התיכונה הייתה פלא כלכלי ופלא חברתי קהילתי, עד לפני כמה שנים היא הייתה

מאיר זורע:  חברתי קהילתי היא נשארה, כלכלי היא הייתה בגלל החקלאות, החקלאות, 50 דונם, אין לזה אח ורע בעולם שמחקלאות של 50 דונם מתפרנסים כמו שהתפרנסו בערבה התיכונה במשך הרבה מאוד שנים, השנים האחרונות עם החקלאות הן אחרות ולכן צריך להמציא את עצמנו מחדש ואנחנו ממציאים את עצמנו בתיירות, בתעשייה, מנסים להביא הייטק ומנסים להביא הרבה שירותים וחברה וקהילה, שזה גם מקורות עבודה וגם דרך חיים

מאיר זורע:       אנחנו רוצים את העזרה שלכם מול כל משרדי הממשלה כדי לחזק אותנו במענקים ובעזרה בתיירות

מאיר זורע:  חקלאות, כמובן צריך, אבל זה יורד במדינה כולה ואנחנו גם פה רוצים את העזרה שלכם

מאיר זורע:  אנחנו מאוד רוצים לנסות להיכנס עם אילות-אילת להחלטת הממשלה כשמחדשים אותה

מאיר זורע:  נראה לנו ראוי, אנחנו גם סוציואקונומי 1

מאיר זורע:  אני גם מבין שזה לא יפגע באף אחד, זה רק ייתן יותר

מאיר זורע:       ושיהיה ברור, אנחנו רואים באילות שותפים לגמרי ואנחנו לגמרי בעד, אבל אני רק אגיד על התקציב של המועצה

מאיר זורע:  אנחנו עם תקציב של מועצה של 50 מיליון שקל, כשגם בזה שבעה מיליון שקל בדרך לרדת מסגירת צים

מאיר זורע:  בדיוק בשבוע שעבר אושר באופן סופי ההסכם שלנו עם תמר, השר והמנכ"ל חתמו, עכשיו זה ברשומות, מן הסתם בשבוע הבא זה יתפרסם ברשומות ויוצאים לדרך

מאיר זורע:  יש שם פוטנציאל של 20 מיליון שקל

מאיר זורע:       אבל מה שאני אומר זה שאנחנו באמת נמצאים באיזה מין מקום שהוא מאוד מורכב, הוא מורכב גם לתושבים וגם לרשות

מאיר זורע:  אם אני אומר לחנן מחר בבוקר יש לך 50 מיליון שקל זאת אומרת אין פה מועצה, אז אנחנו פחות או יותר עם אותו מספר תושבים חיים עם הדבר הזה

מאיר זורע:  זו באמת דלות שאי אפשר לדמיין אותה

מאיר זורע:  אני לא מתבכיין, אני רק אומר, דלות

מאיר זורע:  עובדה, כולם רוצים להיות ראשי מועצות גם, אז כנראה שבכל זאת זה איזה מציאה גדולה, אבל אני אומר דלות אמיתית של הרשות וכל ההתמודדות היא מאוד מאוד מורכבת

מאיר זורע:  זהו, אלו הדברים, אני לא רוצה להאריך יותר מדי

מיכאל ביטון: אז ההסכם עם תמר יביא לך 20 מיליון?      

מאיר זורע: ההסכם עם תמר הוא בפוטנציאל של 20 מיליון, הוא לא יביא מהיום הראשון

מיכאל ביטון: לא היה לנו רעיון למזג את תמר והערבה?      

מאיר זורע: אני מוכן מחר בבוקר

מאיר זורע:  על הבחירות הקרובות אני מוכן להתחייב לא להתמודד

מיכאל ביטון: ועמדת משרד הפנים? מי מתנגד?      

מאיר זורע: אני לא אעשה את זה, אני לא אוביל כי אני עשיתי הסכם ואמרתי - - -     

קריאה: תמר לא רוצים, הערבה התיכונה הם פי שלושה תושבים

מיכאל ביטון: אז הם נבהלו מהאפשרות לאיחוד ונתנו 20 מיליון?      

מאיר זורע: כן

מיכאל ביטון: בסדר, גם התקדמות

מאיר יצחק הלוי: תן איזה מילה ליושב ראש הוועדה בנושא כביש הערבה בתפיסה שלך כראש מועצה?      

מאיר זורע: כביש הערבה זה לא שאלה, כביש הערבה זה העורק היחיד שלנו, הוא מאוד משמעותי עבורנו

מאיר זורע:  אני חייב להגיד, זה שהמדינה בשנתיים האחרונות הביאה תקציב לחצי מהכביש זה עולם ומלואו, זה המון, צריך להגיד את זה, מרב מיכאלי הייתה הראשונה

מאיר זורע:  עם כל הדברים שגם אתה וגם אני חשבנו שהיא טועה בהם, רק פה היא הביאה 600 מיליון שקל וגם עכשיו מירי רגב הביאה 600 מיליון

קריאה: היא הביאה יותר, תן קרדיט

מיכאל ביטון: היא לא רצתה לתת שקל

מיכאל ביטון:  מאיר, היא לא רצתה לתת שקל

מיכאל ביטון:  אני אסביר לך, מאיר

מיכאל ביטון:  אם מאיר יצחק הלוי היה - - -     

מאיר זורע: מאיר יצחק הלוי ברור, אבל אני מדבר על השרה

מיכאל ביטון: לא, אם הוא היה חבר כנסת באירוע של סגירת שדה דב הוא לא היה נסגר

מיכאל ביטון:  כל מה שהפריד בין סגירת שדה דב זה שהוא היה בכנסת, הוא פשוט הגיע מאוחר

מיכאל ביטון:  כשפוגעים באילת ויש חבר כנסת מאילת והממשלה היא על חודו של קול אז שרת התחבורה נבהלת, אז היא אומרת למאיר: אל תדאג, אני אדאג לאילת, לתחבורה ציבורית, לכביש 6

מאיר יצחק הלוי: אבל סגירת שדה דב זה הרבה לפני מירי רגב

מיכאל ביטון: לא, אני אומר עכשיו, מרגע שהוא הגיע לכנסת פתאום אתה יכול כנציג האזור לדאוג לדברים אחרים ואם הוא לא היה לא היה לכם מישהו

מאיר זורע: אז א' אנחנו יודעים את זה ואנחנו מאוד מפרגנים

מאיר זורע:  אני ציינתי את השרות, אבל ברור לי הפעילות של יצחק הלוי, ברור לגמרי, אנחנו סופר יודעים וסופר מפרגנים על הדבר הזה לגמרי לגמרי

מיכאל ביטון: מה המספרים הדמוגרפיים אצלך?      

מאיר זורע: אנחנו כרגע קצת מגרדים את ה-5,000 מלמטה

מיכאל ביטון: ולפני עשר שנים כמה הייתם?      

מאיר זורע: לפני עשר שנים היינו 4,000

מאיר זורע:  אנחנו גדלנו מעט מאוד בשנים האחרונות, עכשיו אנחנו הולכים לעשות את הקפיצה הגדולה והמשמעותית ואנחנו כמו ערבה דרומית אנחנו רוצים להגיע – בערבה התיכונה יש תכנית אבל -10,000, אני רוצה להגיע ל-7,000

מיכאל ביטון: לא הזכרת את עיר אורות ואת - - -     

מאיר זורע: עיר אורות אנחנו קיבלנו - - -      

מיכאל ביטון: אבל יש חסמים שם, לא שמו קרוונים

מאיר זורע: כן, אבל באופן כללי זה נפתר

מאיר זורע:  אני לא נכנס פה לפרטים הקטנים, באופן כללי זה נפתר, אנחנו מקימים את היישוב הזה, פוטנציאל גדול, כל היישובים שלנו הם בהרחבה, אנחנו מגדילים אותם

מאיר זורע:  אני בצניעות אגיד שאני שיניתי את התפיסה בקטע של ההרחבות של כל פעם עוד קצת ועוד קצת, היום בדיוק הבוקר הייתה לנו ישיבה עם עידן, הם באו לדבר על ההרחבה, אז אמרתי שהם באו לדבר 20, אז אמרתי להם 20 תחפשו מי שיעשה לכם, לא אני

מאיר זורע:  אתם רוצים הרחבה, מגיע לכם 150 בתים בהרחבה, מתכננים 150 בתים, מתחילים לבנות, לא כל שבועיים, לא כל שנה-שנתיים מזיזים את הגדר, ועוד הפעם ועוד הפעם משרדי ממשלה, אי אפשר להתקדם ככה לשום מקום

מיכאל ביטון: הבנייה בהדרגה יכולה להתקדם

מאיר זורע: הבנייה בהדרגה, אבל השטח, בונים אותו ובונים את התשתיות

מאיר זורע:  פעם אחת אי אפשר לעסוק בזה ככה

מאיר זורע:  אתה כל היום בתוך איזה סערה בכוס תה שהיא לא נגמרת

מאיר זורע:  אני באמת מסכם ואומר את הדבר הוא הכי – בערבה התיכונה אתה צריך להמציא כל דבר בעצמך

מאיר זורע:  גם בערבה הדרומית זה ככה, אבל בכל זאת הערבה הדרומית הם נוסעים פה רבע שעה, 20 דקות, חוץ מקיבוץ יעל כולם מגיעים ב-20 דקות לאילת, אנחנו שעה וחצי לכל כיוון

מאיר זורע:  אנחנו משהו אחר לגמרי, גיהינום ממש

מיכאל ביטון: מוסכם

מאיר זורע: אבל בכל יש אזור נפלא ואחלה אזור

חנן גינת: אני רק חייב להגיד, הייתי פעם מורה לגיאוגרפיה והלכתי לבדוק את העניין של החלוקה של הערבות והקיבוצים והמושבים

חנן גינת:  זו החלטה מ-1959 שנבנה את המושבים יותר קרוב, עוד לא היה אילת, והקיבוצים הם חזקים יותר, נבנה אותם יותר רחוק

חנן גינת:  בפועל זה התהפך

מיכאל ביטון: יש כמה דברים שהתהפכו

מיכאל ביטון:  אתה היית שומע פעם ראש מועצה אזורית אומר אנחנו עניים, אין לנו כסף? זה לא היה פעם

חנן גינת: מאיר, תודה

חנן גינת:  מאיר, ברוח הדברים ובהרבה דברים של שיתופי פעולה

חנן גינת:  אגב, הצמיחה הדמוגרפית היא שונה בין המושבים, בין הקיבוצים המתחדשים וקיבוצים שיתופיים זה בכלל אתגר גדול, גם איך לוקחים הלוואה לקיבוץ שיתופי, שזה לא רשום, והקיבוצים הגדולים פה הם שיתופיים ואלה שגם גדלו

חנן גינת:  קיבוץ קטורה, 33 בתים ועכשיו משהו כמו 40

חנן גינת:  קיבוץ אילות, והלוואי שעוד 21 בתים, זה לא בדיוק קיבוץ אילות, זה רק בשטח שלהם, של תיאטרון אלעד שהזכרתי

חנן גינת:  קיבוץ נאות סמדר, קיבוץ סמר, וגם הקיבוצים המתחדשים

חנן גינת:  אגב חבל אילות, כל השיתופיים הם מעל 110 חברים וכל המתחדשים הם פחות מ-95

חנן גינת:  זה מעניין, אני מניח שזה לא מקרי

מיכאל ביטון: לא, יש גם איתנות פיננסית

חנן גינת: אנרגיה שהפכה להיות פה, דורית תיכף תגיד אולי את ההיסטוריה, אבל הפכה להיות פה ללא ספק מנוע צמיחה

דורית ברנט: יש פה חלק מההיסטוריה, 100,000 הדולר הראשונים באים מכם

מיכאל ביטון: אני פרה היסטוריה, היא היסטוריה

מאיר זורע: אתה יודע מה עם דורית באמת זה היסטוריה? אני מכיר את דורית חיילת צעירה, כשעוד הייתה דווידוביץ'

חנן גינת: ואני קלטתי אותה בתור מנהל בית ספר להיות מורה לגיאוגרפיה

דורית ברנט: לא, יותר מזה, הוא קרא את עבודת המאסטר שלי

מאיר זורע: היא הייתה מדריכת עורב

דורית ברנט: קודם כל ברוכים הבאים, אני שמחה שאתם פה

דורית ברנט:  שמי דורית ואני מקיבוץ יהל, אני משנת 2000 בערבה

דורית ברנט:  הקמתי את היחידה הסביבתית אילת-אילות ולימים נכנסנו לעולם האנרגיה המתחדשת וב-2008 אנחנו מגדילים את התחום

דורית ברנט:       מאיר אמר לי כאן משהו ואיתו אני רוצה לפתוח

דורית ברנט:  הוא אמר שהוא נסע לווינה, כתב פרקים לביוגרפיה שלו ואני נמצאת באחד הפרקים, אמרתי: ואללה, אני בעייתית, אני לא חושבת כמו כולם, אז הוא אומר: אבל נכנסת לי, יצרת שינוי

דורית ברנט:  למה אני אומרת? אני רוצה לפתוח בבעייתיות הזאת

דורית ברנט:  זה המצב שלנו עכשיו, חבר'ה

דורית ברנט:       אז יש מלחמה על הבית בפוליטיקה ויש מלחמה על הבית בקצא"א עכשיו

דורית ברנט:  מלחמה גדולה

דורית ברנט:  אני אעשה את זה בקצרה, כי אם אנחנו באים לפתח את הנגב אי אפשר לפתח את הנגב עם הדבר הזה

דורית ברנט:  אתם רוצים להביא אנשים לנגב? אי אפשר להביא אותם עם קצא"א, כי אילת זה משאב מטורף של תיירות, אם דיברנו על תיירות, זה הורג את התיירות

דורית ברנט:  לאורך כל הצינור, כל הרשויות שעוברות לאורך צינור הנגב, זה יהרוס את הנגב

דורית ברנט:       אם הנגב יהיה פח אשפה של מדינת ישראל לא יבואו לנגב

דורית ברנט:  לא משנה כמה תשקיעו וכמה תרצו, וכשמדברים על חברות דאטה סנטר שיביאו לכאן את המרכזים שלהם אומרים: אבל אף אחד לא רוצה לבוא לנגב

דורית ברנט:  לא פשוט

דורית ברנט:       אז עכשיו קצא"א היום נמצאת בסיטואציה שמותר לה בהיתר רעלים שני מיליון טון נפט בשנה, שנים היא העבירה 500,000 טון אולי, בשנה-שנתיים האחרונות היא מגיעה לשני מיליון, עכשיו היא הגיעה לשני מיליון והשנה עוד לא הסתיימה

דורית ברנט:  והיא רצה בכל מסדרונות הכנסת ובכל מקום אפשרי במשרדי ראש הממשלה להגדיל את זה בחמישה מיליון

דורית ברנט:       הכסף שהמדינה אמורה לקבל מקצא"א בטל בשישים לעומת הכסף הפרטי שרץ שם ומה קורה חלילה וקורה משהו בים סוף

דורית ברנט:  מאיר שנים מלווה את סיפור קצא"א

דורית ברנט:  כל מה שהמדינה עומדת להרוויח ב-30 השנה הקרובות לא יכסה אירוע אחד של 11 מיליארד שקל ביער האדום, שלא לדבר על כל הזליגות של ים ויבשה

דורית ברנט:      אז אני מבקשת, בכל מקום שאתם נמצאים, אם הנגב חשוב לכם והתעשייה והכלכלה והתושבים, זה לא צריך לעבור

דורית ברנט:  זה בסוף יגיע כנראה לישיבת ממשלה ויצטרכו להכריע וצריך ללכת שר שר היום ולעשות לובינג מטורף שקצא"א לא תעלה את כמות השאיבה שלה לשני מיליון, וגם שני מיליון זה המון

דורית ברנט:       ועכשיו אני עוברת לענייני אנרגיה

דורית ברנט:  תסלחו לי, אבל זו אני

דורית ברנט:  בנושא אנרגיה מתחדשת, אז זה ברור, אנחנו עשינו כאן עם טורונטו בשנת 2005, איך אודי אמר לי? אני הגעתי אליו ואמרתי לו שיש לי רעיון לאנרגיה מתחדשת, אז הוא אומר: אם תביאי עוד מישהו אחד שמאמין בזה ויודע לשים כסף אני שם מצ'ינג

דורית ברנט:  אז הגעתי למגבית קנדה והם שמו את ה-40,000 דולר הראשונים, למיכאל, אודי שילם את ה-40,000 דולר הנוספים והשאר הוא היסטוריה

דורית ברנט:  מאז מגבית קנדה העבירה לנו כמעט שבעה מיליון דולר לאורך כל השנים ובעצם בנינו פלטפורמה ואז היא עשתה אקזיט, כמו כל אקזיט שצריך לעשות, הקיבוצים נכנסו ועכשיו אנחנו עושים גם אקזיט מהקיבוצים אז יהיה מעניין, אבל יש כאן התפתחות

דורית ברנט:  היה אפס והיום אנחנו מייצרים כאן 220 מגה וואט אנרגיה סולרית

דורית ברנט:       אנחנו יכולים לייצר 1,000 מגה וואט

דורית ברנט:  יש שטחים, שטחי תעשייה ושטחי חקלאות ואגרו וולטאי, מעכשיו כל שדה שיקום ויתוכנן מחדש הוא יהיה דו שימוש כי אנחנו מאמינים בקרקע שיש פה ואנחנו לא צריכים את כל הקרקע לתת לטובת שימושים סולריים

דורית ברנט:  אז כל אזור תעשייתי בתתל/116 משולב יהיה כולו בדו שימוש, אחסון רכב בדו שימוש, מאגרי מים בדו שימוש, חקלאות בדו שימוש, תעשייה בדו שימוש, אנחנו לא רוצים לקחת שטח כמו שעשינו בתמנע הראשונה ולפשוט לייצר שטח סולרי, חבל על השטח

דורית ברנט:  אנחנו יכולים לייצר ככה 1,000 ואט פה

נועה שפיצר: מגרשי חניה?      

דורית ברנט: כמובן, הכול

דורית ברנט:  זה לא בתתל/116, אבל בתתל/116 יש שטח אחסון מכוניות

קריאה: יש 300 דונם, היום זה נקרא בריכות מנגן

קריאה:  זה גם יהיה, אני מקווה, מגרשי חניה וגם סולרי

דורית ברנט: אנחנו נעשה את הכול בדו שימוש, אם באגרו וולטאי בתקווה שיהיה אכן 500 דונם לכל יישוב, על פי איך שהמינהל מקדם את זה

דורית ברנט:  אנחנו יכולים לייצר כאן את ה-1,000 מגה וואט כולל קבוצת רכישה אזרחית ראשונה באילת לאנרגיה מתחדשת

דורית ברנט:  אני עכשיו מלווה תכנית אסטרטגית של אשכול נגב מזרחי של משרד השיכון, שלוקח תחבורה פסולת ואנרגיה ועוד

דורית ברנט:  אנחנו בצוות אנרגיה ואנחנו רוצים ממש לייצר פעם ראשונה קומיוניטי אנרג'י, לקחת ולתת לתושבי ירוחם ודימונה ומצפה רמון ושכולם יהיו שותפים, האזרחים עצמם יהיו שותפים באותם שדות סולריים וכמובן להכניס את כולם לספקי חשמל פרטיים מ-2024 ושתהיה להם הנחה של לפחות עד 10% בחשבון החשמל

דורית ברנט:       גם באנרגיה

דורית ברנט:  אסור שהנגב יהיה החצר האחורית של מדינת ישראל ולכן אני נלחמת, וגם בתכנית אני אראה את זה, איך אפשר להימנע מקווי הולכה חדשים

דורית ברנט:  אתם יודעים כמה זה קו הולכה חדש? קילומטר לא מוטמן של קו הולכה זה ארבעה מיליון שקל, קילומטר מוטמן 14 מיליון שקל

דורית ברנט:  אנחנו לא רוצים שכל הנגב יהיה כמו הכביש בין אשדוד לתל אביב עם קווי הולכה

דורית ברנט:       אז אומרים שהנגב זה הסאב של המדינה לאנרגיה, יכול להיות, אבל הוא יכול להתנהל אחרת

דורית ברנט:  א' יש קווי DC ולא AC, בין מרוקו לספרד עושים קו DC אפשר לעשות DC גם בישראל, זה תת הקרקע, זה קו הרבה יותר פשוט, הרבה יותר זול

דורית ברנט:  צריך לעשות המרה לקו מעגלי בכניסה שלו לתחנת משנה

דורית ברנט:       יש לנו עולם חדש שנקרא מימן

דורית ברנט:  כן, לא, האם מייצרים מימן, הזדמנות לנגב להעביר את כל התחבורה או התחבורה החשמלית הכבדה למימן או לחשמל ישירות

דורית ברנט:  מאוד מעניין

דורית ברנט:  האזור הגיאוגרפי של הנגב כמחבר בין כל צפון אפריקה ומריוט שהולכים לשלוח את כל המימן הירוק שלהם לאירופה

דורית ברנט:  זה מה שהולך להיות עכשיו

דורית ברנט:  ההזדמנות שלנו להיות HUB, אולי לא יצרני מימן, אבל HUB שיודע לנהל את המימן, לשנע אותו, לאחסן אותו, להעביר אותו ל-off takers

דורית ברנט:  מאוד מעניין

דורית ברנט:       אנחנו עכשיו מקימים פה את עמק המימן הראשון יחד עם הרבה חברות נתג"ז ודוראל וסטרטאפים ישראליים של אלקטרוליזה, כמו אייץ' 2 פרו ועוד הרבה אחרים, שאנחנו יוצרים מעבדה ראשונה פה, שהיום נבנית כבר, העבודה מתבצעת בשטח כדי ללמוד את כל המיומנויות של מימן

דורית ברנט:       להביא דאטה סנטר, מה שאיריס ונדב מקדמים פה, לא רק פה, בכלל בנגב, זה קריטי, כי אנחנו צריכים את צרכני החשמל להוריד ממרכז הארץ ולהביא אותם לפה

דורית ברנט:  זה גם עוד דרך להתמודד עם הצרכנות הנוראית במרכז, לשחרר מהמרכז

דורית ברנט:  גם צריך להביא דאטה סנטרים לנגב, קריטי

דורית ברנט:  אם דאטה סנטרים קמים פה הרבה יותר קל לספק להם ישירות את החשמל ולהוריד את העומסים הבלתי נסבלים מהרשת

דורית ברנט:  תקנו אותי אם מישהו יודע ואני אומרת משהו לא נכון

דורית ברנט:       יש יותר מ-150 תכניות של שנאים וקווי מתח עליון שתקועים בוועדות המחוזיות כי אף אחד לא מצליח לקדם אותן

דורית ברנט:  יש התנגדות אדירה של תושבים

דורית ברנט:  עוד פעם ה-NIMBY הזה

דורית ברנט:       אני חושבת שאפשר לייצר אקו סיסטם יוצא מגדר הרגיל, גם ביחד עם השכנים שלנו בירדן וגם עם מצרים לייצור מימן, שהסולר יגיע מהם והאלקטרולייזרים יהיו מפוזרים גם בצד שלהם וגם בצד שלנו

דורית ברנט:  מקטין צורך בתשתיות משותפות, מייצר כאן תעשיית אמוניה, אבל בנגב יש תעשיית אמוניה, אמוניה ירוקה

דורית ברנט:  ב-2025 כל הייצור במדינת ישראל, שאין עליו מס פחמן, ימוסה באירופה

דורית ברנט:  איך אנחנו מתמודדים עם המיסוי הזה? חקלאות

דורית ברנט:  חקלאות תמרים, היא תמוסה ב-2025, חקלאויות אחרות

דורית ברנט:  אז אם אנחנו יודעים לייצר אמוניה ירוקה והתשתיות נמצאות בנגב זאת ההזדמנות שלנו עם מימן ירוק

דורית ברנט:       יש כאן הרבה מאוד אספקטים של אנרגיה מתחדשת שהם קריטיים

דורית ברנט:  וכשמדברים על פיתוח הנגב, ודיבר חנן ומאיר לפניי בכל בנייה ועל בתים וכבישים, ונכון, הכול זה התשתיות שאנחנו חיים, אבל היום בעידן שאנחנו צריכים לייצר פיתוח מקיים צריך לחשוב איך אנחנו הופכים את הנגב לאחד מזה וזה יכול להיות מעבדה מטורפת

דורית ברנט:  הנגב יכול להיות בטא סייט מדהים, גם בדימונה מקיימים מימן

דורית ברנט:  עזבו מימן, יש עוד אלף ואחד דברים

דורית ברנט:       אז אני חושבת שהנגב צריך להיות המעבדה של מדינת ישראל, הוא יכול לייצר המון אנרגיה לעצמו, 24/7, צריך להקטין את התשתיות, את רצועות התשתיות ולא להעמיס עוד קווי הולכה ועוד קווי הולכה, בטח לא צנרת קצא"א

דורית ברנט:  בנושא של הגז הרבה מהצנרות, יש לי פגישות גם עם נתג"ז וגם עם נגב גז, נתחיל לעשות המרות למימן, זה יכול להיות דבר מדהים, עם ים המלח שרוצים לייצר את המימן הירוק ובאילת תהיה תחנה, ולהביא את כל המשאיות של תובלה על מימן לנמל

דורית ברנט:       להפוך את הנמל לנמל מימן, להפוך את נמל עקבה לנמל מימן

דורית ברנט:  יותר מזה, לקחת את ה-CO2 שנפלט בעקבה מתחנה גזית, לערבב אותו עם מימן ויש לך sustainable aviation views

דורית ברנט:       תנו לנגב את המקום של החדשנות, זה קריטי להביא לכאן אנשים באמת טובים

דורית ברנט:  גם חדשנות, גם פיתוח שמפחית פליטות וגם פיתוח שמזמין את התושבים שלו ולא הופך את זה לחצר האחורית של המדינה

דורית ברנט:       אז מה אני צריכה כרגע מהוועדה? להוריד את נגה מהגב שלנו, חברת ניהול המערכת, 1,000 מגה יכולים להיות פה בלי קו הולכה

דורית ברנט:  היינו חנן ואני עם נגה כשבסוף גיל יהודה, עם כל הכבוד לו, אומר: אבל זה לא כלכלי

דורית ברנט:  מי שאל אותך אם זה כלכלי, לא ביקשנו תעריפים

דורית ברנט:  היזמים נמצאים שם לעשות את העבודה

דורית ברנט:  צריך מהר לקדם את האגירה

דורית ברנט:  אגירה היא קריטית קריטית קריטית, היא תקועה, יצא שימוע מזעזע עכשיו לאגירה במתח עליון

דורית ברנט:  אז צריך לקדם את האגירה

דורית ברנט:       עם האגירה הזאת, אתה מייצר כאן 1,000 מגה וואט, אתה מביא דאטה סנטרים, הם צורכים את החשמל הזה, אתה יכול אפילו לייצר עוד

דורית ברנט:  אני לא רוצה לייצר עוד כי אני לא רוצה ליצר כאוס או כעס אצל התושבים שלוקחים להם את המדבר היפה, אבל בהחלט אגירה

דורית ברנט:  לא צריך עוד לתכנן קווים חדשים וברצועת התשתיות להוביל תכנון של צנרת מימן

דורית ברנט:  א'-ב' של משהו שמחר, אם יש אגירה, עם כל השטחים המתוכננים וכל מה שיש אנחנו יכולים תוך שלוש שנים להכניס לנו עוד 800 מגה וואט

דורית ברנט:  אתם יודעים מה זה? ולא נגיד להגיע ב-2030 ולהגיד שלא עמדנו ביעדים שלנו, של המדינה

דורית ברנט:  אנחנו חלק מהמדינה ואנחנו צריכים להבין שיש לנו win win situation

מיכאל ביטון:  יש לי שאלת ביניים

דורית ברנט: זה מה שלי היה חשוב להגיד, ממש

מיכאל ביטון: עשינו אז חלוקה בין לעזור למכון הערבה לחתור ולקדם את הסביבתיות, האנרגיה המתחדשת, וקבענו שבסוף הפעילות הזאת תניב לכם הכנסות כלכליות

מיכאל ביטון:  האם היא מניבה וכמה ואיך?      

דורית ברנט: בדרך ממחקר לתנובה כלכלית יש המון עם מה לעבוד

דורית ברנט:  אז נוצרו מכוני מחקר, נוצר מכון מחקר ויש חוקרים ויש נחקרים, גם במכון ערבה, גם במו"פ מדבר וגם עכשיו במו"פ החקלאים, כל האגרו וולטאים, אז יש כאן סצנה מחקרית

דורית ברנט:  הקמנו את קפיטל נייצ'ר, החממה הטכנולוגית, בהחלטת ממשלה ב-2008, היא קמה ב-2011, לימים הגיעו לכאן 16 חברות סטרטאפ שישבו פה שנתיים וחצי

דורית ברנט:  אחרי שנתיים וחצי הם עזבו

דורית ברנט:  אנחנו מינפנו את זה כי הקיבוצים שותפים בחממה ולא מזמן חולקו דיבידנדים, גם לחברה הכלכלית של אילת וגם לחברה הכלכלית של חבר אילון

קריאה: דיבידנדים ממה?      

דורית ברנט: מההצלחה של החברות הבורסאיות בקפיטל נייצ'ר

מיכאל ביטון: שהם בבעלות?      

דורית ברנט: פרטית

מיכאל ביטון: אבל פה?      

דורית ברנט: הם לא בבעלות פה, יש לנו אחוזים

דורית ברנט:  בתוך קפיטל נייצ'ר יש אחוז לחברה הכלכלית של אילת, יש אחוז לחברה הכלכלית של חבל אילות

מיכאל ביטון: מי זה הבעלים של קפיטל נייצ'ר?      

דורית ברנט: רציו, רפאל, אורמט, ביטוח ישיר

מיכאל ביטון: ואתם קיבלתם?      

דורית ברנט: כן, בשנה שעברה קיבלנו אחוזים

מיכאל ביטון: זה טוב

דורית ברנט: זה טוב

דורית ברנט:  הייתה מכירה של אופציות של חברות בורסאיות שעלו מאוד בהכנסה הפיננסית ואז עשינו מכירות

חנן גינת: אני רוצה להתייחס ל'אתם'

חנן גינת:  נתחיל במועצה, המועצה הרוויחה בית ספר בזכות השדה של ה - - - דרך חלף היטל השבחה

דורית ברנט: 28 מיליון שקל

חנן גינת: וזה רווח ענק, ולזה יש עוד נגזרות יותר קטנות, ואת זה צריך להגיד

חנן גינת:  ארנונה, נכון, הורידו, היא לא גבוהה, עדיין בגודל השטחים שיש פה גם זו הכנסה יפה למועצה

חנן גינת:  הלוואי שהייתה יותר, אבל רוצים לעודד פה את האנרגיה המתחדשת

דורית ברנט: אגירה דרך אגב תייצר הרבה יותר הכנסה בארנונה, אם כבר מדברים על אגירה

מיכאל ביטון: אדם מינסקי, כשהוא בא אליי עם הרעיונות האלה, הוא בא עם שני רעיונות

מיכאל ביטון:  האחד, הוא אמר בוא נעשה אנרגיה מתחדשת

מיכאל ביטון:  בשבילי זה היה בוא נשים על כמה מבני ציבור פאנלים, אבל הוא באמת בן אדם שחושב בגדול, הוא היה מוכן לשים המון כסף על תכנון, לדעתי 200,000 דולר על תכנית אסטרטגית

דורית ברנט: זה היה ההתחלה, סך הכול קיבלנו שבעה מיליון דולר מהם

מיכאל ביטון: אבל דבר שני שהוא רצה, הוא אמר לי בוא נעשה פרויקט דגל של רעידות אדמה

מיכאל ביטון:  אמרתי לו ששם יש רק הוצאות, אין הכנסות, פה אולי יום אחד יהיו הכנסות

מיכאל ביטון:  אבל החזון הזה התממש ואני מצדיע לכל אחד ואחת מכם

מיכאל ביטון:  חסר לי הבחור שהסתובב פה

דורית ברנט: נועם, הוא עדיין מסתובב איתי, אל תדאג

מיכאל ביטון: הוא גר פה?     

דורית ברנט: לא, הוא עזב, אבל הוא היה

מיכאל ביטון: הוא כישרון

דורית ברנט: הוא אכן כישרון והוא גם יו"ר משותף איתי בכנס שהולך להיות ב-17 בדצמבר ועכשיו הוא חוזר לחצי שנה לנהל את פה את אחת החברות של דיאקול

מיכאל ביטון: הוא כישרון

מיכאל ביטון:  הוא היה מאסטר

דורית ברנט: לא היה, הוא עדיין

דורית ברנט:  הוא הפך להיות סמנכ"ל בקפיטל נייצ'ר ואחר כך הוא עבר לאלקטריאון, סמנכ"ל באלקטריאון, ועכשיו הוא חוזר כל הדרך אלינו הביתה

מיכאל ביטון: יש לו זכויות

דורית ברנט: יש לו המון זכויות

מיכאל ביטון: היה בחור דרוזי או ערבי בדואי שהבאנו

דורית ברנט: טארק, שהיום הוא מנהל מכון הערבה

חנן גינת: הוא עכשיו גמר שיחה עם העובדים של המועצה כדי לספר על עצמו

דורית ברנט: והוא הגיע בהתמחות מימן

מיכאל ביטון: יפה

מיכאל ביטון:  אז תהיו גאים במה שהשגתם

מיכאל ביטון:  עם כל הבעיות שאת מציגה צריך להיות גאים גם במה שיש

חנן גינת: ובוא נוסיף שגם הקיבוצים היום, בכל הקיבוצים, בכל עשרת הקיבוצים יש כך או אחרת שדות סולריים

חנן גינת:  אנחנו, אגב יחד עם החברה הכלכלית, הנושא של מיפוי, לכן זה טוב והפאנל, עם כל הכבוד לרמת נגב ולארובה על מגדל השמש, אז האנרגיה פה מנצחת

מיכאל ביטון: כן, עשינו פה מגדל, אבל המגדל של רמת נגב זה היה טעות

מיכאל ביטון:  לא, זה פשוט מכוער, זה לא סביבתי

דורית ברנט: זה מסובך

דורית ברנט:  זה בעיקר יקר

מיכאל ביטון: זה עשו לנו עוד שמש

דורית ברנט: נכון וזה בעיקר יקר

מיכאל ביטון: גם זה לא כל כך הרבה יותר טוב מסתם לשים פאנלים

דורית ברנט: נכון

דורית ברנט:  בין התרמו סולר ל-PV ה-PV ניצח, יש לתרמו סולר יתרון שהוא יודע לאגור, שלא צריך את סוללות הליתיום וזה יתרון גדול, אבל המחיר גבוה מדי

מיכאל ביטון: איך הוא אוגר?      

דורית ברנט: הוא אוגר חום, זה מלח מותך

מיכאל ביטון: אז בלילה הוא נשאר רותח? מה זה האגירה?      

דורית ברנט: לא, אדי החום נכנסים, יש להם מכל גדול של מלח מותך והמלח המותך אוגר את החום

מיכאל ביטון: ואתה לא יכול לעשות פאנלים שיוצרים חום?      

דורית ברנט: אתה יכול, אבל זה הכול עלות מול תועלת

חנן גינת: היה פיילוט בסמר של תרמו סולרי ושל - - - הוא פשט את הרגל, אבל נכנס

דורית ברנט: אבל שם יש לנו קק"ל, זכה פרויקט חדש של אגירה של שילוב של סולר ומלח מותך והוא הולך לקום בעוד ארבעה חודשים, אמנם של 300 קילוואט, אבל זה יהיה מאוד מעניין

חנן גינת: עוד מילה אחת על אגרו וולטאי, גם אלון ונועם פה להגיד, היה פה רענן אמויאל, הייתה לו הצעה מצוינת

חנן גינת:  הקיבוצים מוגבלים ל-250 דונם לשטחים לייצור אנרגיה, שחלילה אף אחד לא ישתמש בשטח שקיבלנו אי פעם לזה, בזכות האגרו וולטאי עוד 500 דונם, אבל זה דו שימוש, לכל קיבוץ ולדו שימוש וזה מצוין

מיכאל ביטון: הרגולציה של הדו שימוש קיימת?      

דורית ברנט: לא, היא עוד לא קיימת

חנן גינת: לא, גם הבעיה פה עם התמרים שהתמרים כרגע הם לא מתאימים לדו שימוש

דורית ברנט: אני דיברתי עם רשות המים עכשיו בגלל הכנס והוא אמר לי משהו מאוד מאוד מעניין

דורית ברנט:  הרי הולכים להתפיל פה הרבה מים לטובת צרכנים חדשים בתקווה חקלאות

דורית ברנט:  המים האלה הולכים להיות מאוד מאוד יקרים

דורית ברנט:  יכול להיות שאגרו וולטאי הוא פתרון

דורית ברנט:  אני עושה על זה מושב מאוד מעניין בכנס, האם התוספת של התעריף החשמלי יכול לגרום להביא חקלאות אחרת לערבה שהיא לא חקלאות תמרים, שיודעת להשתמש במים מתוקים ולתת דברים אחרים

דורית ברנט:  זה מאוד מאוד מעניין

דורית ברנט:  מאוד מעניין

מיכאל ביטון: ההשקיה של תמרים זה במליחים?      

חנן גינת: בעיקר מליחים

חנן גינת:  היום יש מים מותפלים אלינו וגם לערבה תיכונה הולכים ומגדילים את הכמות וזה מדהים, אפשר לצמצם בכמויות המים

מיכאל ביטון: אני רוצה לשאול שאלה אחרת, נניח שאני רוצה לבנות 40 בתים, עלות הבנייה בפועל לקבלן, לא מה הוא מוכר, בית לא גדול, 80, 100 מטר, זה יעלה לי 700,000 שקל

מיכאל ביטון:  עלות בנייה, לא מה שקניתי, אלא חומרים ותשומות

מיכאל ביטון:  ואז נגיד 34 מיליון שקל

מיכאל ביטון:  כדי לקבל הלוואה מהבנק לבנות את הבתים האלה אפשר להשיג 70% במשכנתא

דורית ברנט: עם איזו ריבית?      

מיכאל ביטון: לא משנה, אבל אפשר להשיג אשראי, כמו שהקבלן משיג אתה יכול להשיג

מיכאל ביטון:  עכשיו אתה צריך להעמיד בסביבות שבעה-שמונה מיליון שקל הון עצמי, לתכנן ומקדמות ולהניע את הפרויקט הזה ולהיות בעלים של נכס מניב 40-30 שנה קדימה, של השכרה או מכירה, למכור למישהו את הבתים שבנית

מיכאל ביטון:  מה שאני אומר, מתי הצלחתי להקפיץ את ירוחם? כשהבנתי שאין לי סיכוי שהממשלה תבנה לי בתים

מיכאל ביטון:  ב-1990 הממשלה הפסיקה לבנות בתים בירוחם

מיכאל ביטון:  או שיכונים, או דיור לעולים, זהו, והשוק לא עבד מ-1990 עד 2010

מיכאל ביטון:  מתי הבאנו בום? כשהקבלן הראשון בנה והרוויח באו עשרה והקרקע פתאום שווה יותר אז באו בני ביתך

מיכאל ביטון:       למה אנחנו לא בונים פה מנגנונים כלכליים או סמי כלכליים שמקטינים את התלות במינהל הבינוי הכפרי ומרימים 200-100 בתים

מיכאל ביטון:  כמו שאנחנו יודעים להיות יזמים ולקחת סיכון בחקלאות או בתיירות, לקחת גם את הסיכון המושכל הזה, ובגלים

מיכאל ביטון:  למה אנחנו לא הולכים לאזורים האלה של יזמות נדל"ן עצמאית שהיא תניב נכסים למועצה או תניב לקיבוץ, או שילוב של קיבוץ ומועצה, או שילוב של פילנתרופיה

מיכאל ביטון:  היום קק"ל אנגליה מוכנה ליזום בתים כאלה

מיכאל ביטון:  אנחנו צריכים ללכת לקנדה ולהגיד בואו נבנה את הבתים האלה ביחד ונחזיר לכם רווח להשקעות חינוכיות, או שזה ה- exit strategy שלכם, תנו לנו 100 בתים

חנן גינת: מיכאל, התפרצת לדלת פתוחה

חנן גינת:  בפגישה הבאה שלנו בכנסת אני מביא את פלורנסיה, פלורנסיה מרכזת פה את פרויקט 'בית חדש' ואנחנו מדברים על זה עד רמה כזאת שאנחנו נהיה שותפים

חנן גינת:  אני מדבר על ערבה דרומית

מיכאל ביטון: לקחת סיכון על שני מיליון שקל, להרים עשרה בתים, לגלגל את הכסף הזה

מיכאל ביטון:  מכרנו, השכרנו, נעבור לבא בתור, עם הבנק, עם ליווי

חנן גינת: ועם ידיעה שיש ביקוש לא הייתי משחרר את אסנת קמחי

מיכאל ביטון: תביא את אסנת קמחי, אבל אל תחכה לה

מיכאל ביטון:  אתה מבין את ההבדל? היום העולם מחכה לאסנת קמחי

חנן גינת: אני הקלטתי עכשיו, אני אעדכן אותה

מיכאל ביטון: לא, היא קשוחה, אני מכיר אותה

מיכאל ביטון:  אנחנו מסתדרים טוב, אין לי בעיה

מיכאל ביטון:  איפה שצריך פוש האנשים שבבאר אורה או בצוקים בנו בנים לא חיכו לאסנת קמחי, נוצרה כלכליות, נוצרה פעילות

דורית ברנט: חיכו לפיתוח של אסנת קמחי

מיכאל ביטון: בסדר, אבל קיבוץ יכול לפתור בעיות פיתוח בהקדמת מימון

חנן גינת: מאיר, מה אתה אומר בעניין הזה? כי גם בערבה התיכונה הרי בונים הרבה

דורית ברנט: אבל שם זה לא בנייה של 80 מטר

מיכאל ביטון: אבל הוא יכול להיות בעלים של נדל"ן

מיכאל ביטון:  אני פה מדבר על זה שמועצות יהיו בעלים של דירות

מיכאל ביטון:  זה היה כבר בעבר

מיכאל ביטון:  למה מושב יכול להיות בעלים של דירות ומועצה לא יכולה להיות בעלים של דירות? אתה יודע שירוחם הקטנה והענייה היינו בעלים של בתים לאנשי קבע

מיכאל ביטון:  קיבלנו 100 מגרשים לאנשי קבע ובנינו בתים לאנשי קבע

דורית ברנט: באמצעות החברה הכלכלית?      

מיכאל ביטון: כן

מיכאל ביטון:  צריך לפרק את צורת החשיבה הזאת ולהראות מודלים כלכליים ומי שישלים לכם את זה יהיה קק"ל אנגליה שבנה בתים

מיכאל ביטון:  קק"ל אנגליה קנה בשבילי עשרה בתים בירוחם והוא משכיר אותם לאנשי הייטק ב-MindCET, והוא מרוויח כסף

מיכאל ביטון:  כמעט ללא תלות בממשלה

מיכאל ביטון:  צריך לפרק את בעיית הדיור

מיכאל ביטון:  בכל הבעיות האחרות אנחנו אומרים נהיה יזמים, נהיה חדשניים, באים לדיור עד שהממשלה תבנה בית

מיכאל ביטון:  נגמר הסיפור הזה, חלקית

חנן גינת: אני מקבל לגמרי

חנן גינת:  אגב בפרויקט 'בית חדש' בית קטן, שזה 120 בתים, קיבלנו מהמדינה עוד כסף, אבל זה נגמר, ואני מסכים לגמרי ואני אומר שאני בא אליך עם פלורנסיה כי אנחנו בדיוק מדברים על זה

חנן גינת:  היא מרכזת את הבית הפרויקט של 'בית חדש', ב'בית חדש' 250 בתים חדשים בחבל אילות, בכל היישובים

מיכאל ביטון: נגיד אני יודע שטורונטו יעשו בעיות כי הם יגידו שאסור לנו, היבטי מס וכאלה, אבל קק"ל אנגליה לא דופקים חשבון והם בנו

איריס דניאלי: מה שבעצם אתה מציע שניקח יישוב כמו באר אורה או שחרות, בקיבוצים אני מניחה פחות רלוונטי, ושאנחנו - - -     

מיכאל ביטון: החברה הכלכלית היא היזמת של 20 בתים בבעלותה

מיכאל ביטון:  היא יכולה להביא קבלן שותף ב-30% מהרווחים, היא יכולה להביא את קק"ל אנגליה במימון והחזר שכירות

מיכאל ביטון:  כל מיני רעיונות

דורית ברנט: לבנות הרחבה בלוטן

מיכאל ביטון: כן, כן

מיכאל ביטון:  לא לפחד

מיכאל ביטון:  כי מה אמרת במשפט שהדאיג אותי? החסם הכי גדול שלנו זה דיור

מיכאל ביטון:  אנחנו לא יכולים לחכות לממשלה בדבר הזה

מיכאל ביטון:  תביא את הממשלה, תמנף אותה, תשיג עלויות פיתוח, מה שאתה יכול תיקח, אבל היום כבר אפשר לבנות בית בלי ממשלה

מיכאל ביטון:  אם יש שוכר ויש הכנסה ארוכת טווח ואנחנו לא קבלנים שרוצים רווח על הבית - - -     

דורית ברנט: דרך אגב, JNF עשו את זה בקיבוץ יהל ועכשיו לאט לאט מוכרים את הבתים

דורית ברנט:  הם בנו חמישה בתים בקיבוץ יהל

קריאה: לא של 80, של 180

מיכאל ביטון: לא משנה

דורית ברנט: לא משנה, הם הכניסו שוכרים, לרגע הבית הזה לא היה ריק, ועכשיו שלושה בתים נמכרו

קריאה: חמישה

דורית ברנט: כל החמישה נמכרו?      

מיכאל ביטון: פעם לא היינו יכולים לנהל את השיחה הזאת, כי היה ספק אם מישהו ייקח את הבית, היום אין ספק שמישהו ייכנס לבית

דורית ברנט: אין ספק, מישהו ייכנס לבית, חד משמעית

מיכאל ביטון: אני רוצה לסכם פה כי בכל פגישה אנחנו לא נגיע לפרטים

לאוניד קוצישין: אני רציתי להתייחס לנושא הגיאולוגי

לאוניד קוצישין:  יש עוד היבט של נושא האגירה ואנחנו במשרד האנרגיה והמדען הראשי מתחילים עכשיו לחקור את הנושא

לאוניד קוצישין:  יש דור הבא של אגירה שזה יותר קילוואט

לאוניד קוצישין:  בישראל קשה לייצר יותר מהקלאסי כי הטמפרטורות הגבוהות הן עמוק וצריך להשקיע בקידוחים, שגם שם יכול להיות שאפשר להשתמש בקידוחים קיימים הנטושים של חברות הנפט, זה נושא אחד, אבל הנושא השני זה אגירה בעזרת החללים התת קרקעיים, שזה יכול להיות השימושים ה - - -      

דורית ברנט: סדוק, סדוק, סדוק

לאוניד קוצישין: לא, בונים מין מנהרות ואם נגיד ה - - -     

דורית ברנט: כמה זה יעלה?     

לאוניד קוצישין: הבור הזה שכבר נחפר זה הלוקציה הקלאסית להשתמש בזה, אולי להעמיק קצת, אבל עדיין

קריאה: יש עוד תשעה כאלה היום

דורית ברנט: זה מעניין, יש הרבה בורות בתמנע

מיכאל ביטון: ההידרו הוא רלוונטי פה? לא רלוונטי פה

לאוניד קוצישין: אני חושב שיותר מהדור הבא, הדור השני של - - -     

קריאה: יכול להיות, שווה בדיקה

לאוניד קוצישין: שווה בדיקה

לאוניד קוצישין:  שוב, אני לא יודע, זה גם לא התחום שלי, אני פעם עבדתי, איזה 14 שנה, באגף התכנון ברכבת ישראל, לא ברור לי למה לא הוזכר רכבת בכלל

לאוניד קוצישין:  אם זה בכוונה אז - - -     

חנן גינת: לא, אז אני אזכיר

חנן גינת:  מאיר ואני, דיברנו על כביש 90, רכבת ישראל, שאנחנו בעד רכבת, אבל נחשפתי לתכניות הקצת מפורטות בשבוע שעבר וזה דבר אפילו מפחיד

חנן גינת:  בערבה מדברים על רצועה של 150 מטר, על סוללה בגובה של עשרה מטרים, אבל לא נכנסתי עוד לכל הפרטים אז אני לא יודע

חנן גינת:  ואני מאוד בעד רכבת, כי רכבת היא מנוף אדיר לפיתוח כלכלי, בראש ובראשונה לאילת, אבל גם לחבל אילות ולערבה תיכונה, אבל צריך פה לראות מאוד מאוד – עכשיו זה בוות"ל, אז אולי זה יתקדם יותר מהר מהבחינה הזאת

חנן גינת:      אבל אני כל הזמן אמרתי, עד ההצלחה של מאיר יצחק הלוי, תעזבו רכבת, כביש 90

חנן גינת:  תראו את ה-60 קילומטר, אני לא יודע אם אתה מכיר את הסטטיסטיקה, 60 קילומטר, 12 שנה, תאונה קטלנית אחת, מצומת קטורה-אילת

חנן גינת:  מצומת קטורה וצפונה עדיף לא להזכיר את מספר ההרוגים

מיכאל ביטון: תגיד

חנן גינת: אני לא יודע בדיוק את המספר כרגע, אבל אנחנו מדברים על כל חודש –      

קריאה: עשרות

מיכאל ביטון: צריך לציין את זה בוועדה, כביש כפול, איקס שנים, תאונה אחת

חנן גינת: נכון, הזזנו קדימה, זה ייאמר לזכות מאיר, עד נחל שיטה עכשיו בעבודה, נחל שיטה-צוקים כבר יש החלטה ויש תקציב, והכוונה להגיע לצומת ערבה, אני מקווה שתוך שלוש-ארבע שנים

מיכאל ביטון: בתקציב הרב שנתי, הוסיפו ב-24'?      

מאיר יצחק הלוי: הוסיפו 40 מיליון, אבל לי יש מסמך שמדבר על תכנית חומש

מיכאל ביטון: סיכום

מיכאל ביטון:  ראשית זה מרשים מה שנעשה עד היום על ידי הנהגת המועצה וגם בעיר וגם אנשי המקצוע, כל אחד מכם פה הטביע חותם, חבל אילות ואילת הם הרבה פעמים איבר בודד במערכת, המשתנה הנעלם, העמק הנעלם, האקס טריטוריה

מיכאל ביטון:  כל מילה שאני אומר זה נאומים של מאיר יצחק הלוי לאורך השנים

מיכאל ביטון:  הלא נגב, מחוץ למשרד נגב-גליל, עוד המון המון כאבים, אבל בסוף יש פה בני אדם, יש פה חיים, יש פה מנהיגות ויש פה מציאות והמציאות זזה קדימה וזה הודות לאנשים שנמצאים פה בחדר וקהילה צומחת בזכות כמה עשרות אנשים שעובדים ומאמינים ועושים

מיכאל ביטון:  תפקידנו ככנסת וממשלה להסיר עבורכם חסמים ולהיות בצומת הספציפי שבו אנחנו נדרשים

מיכאל ביטון:       לגבי מתחם אחסון, תחזוקה, שיפוץ של מטוסים

מיכאל ביטון:  זכיתי במשרד הביטחון לעבוד עם חנן על הדבר הזה ועכשיו אנחנו נתמקד במשרד הכלכלה, במרכז ההשקעות, ואם יש עניין של רמ"י גם ברמ"י, שיביאו את האישור המהיר

מיכאל ביטון:  אני קורא פה לנציגי משרד הכלכלה לחזור הביתה ולהביא את דבר הוועדה לשרים ולמנכ"ל

מיכאל ביטון:  יש פה פרויקט דגל, אני גם אדבר עם ניר ברקת, זו תהיה משימת צד שלי שיאיץ את ההחלטה הזאת כדי שהפרויקט הזה ייצא לדרך

מיכאל ביטון:       לגבי רמ"י, אני שומע מה שמאיר אמר, שיש ריבוי אתגרים

מיכאל ביטון:  אני מכיר את המורכבות ברמה הארצית, זה פחות מעניין עכשיו

מיכאל ביטון:  ניקח כמה משימות עם רשות מקרקעי ישראל שקשורה לאילות, אילת והערבה התיכונה ונדון בהם אחרי מכתבים שיישלחו אליהם מראש מיידית אחרי הסיור הזה והם יהיו בסיס לבקרה והמעקב שלנו בדיון הבא בוועדה

מיכאל ביטון:       לגבי התיאטרון, שעוד נגיע אליו, הבנתי שהאתגר זה הכרה כתיאטרון רפרטואר

מיכאל ביטון:  ניהלתי כבר שיחה עם זוהר ונקווה שהוא ייכנס לאירוע ויביא פתרון

מיכאל ביטון:      לגבי נגב-גליל, נציג לו אתגר של פרויקט מחולל שינוי נוסף ובלי להתבייש, לדעתי המטוסים זה מעניין, צריך לבחור עוד דברים, שניים-שלושה דברים שיכולים ממש לייצר פה שינוי כלכלי שהוא יכול להצטרף אליהם

מיכאל ביטון:       לגבי הפנים, נדבר עם שר הפנים על הפריסה של העקומה של ירידת ההכנסות מארנונה של הצבא כתוצאה מקרן הארנונה הקודמת ולפרוס את זה בצורה פחות פוגענית לקופת המועצה

חנן גינת: זה לא קרן הארנונה

מיכאל ביטון: זה קרן הארנונה, זה כשהם לקחו את הכסף, אסרו עלינו עיר עולים והם קיבלו מהמדינה כסף, קיבלו 500 מיליון

מיכאל ביטון:  זה קרן הארנונה הקודמת

מיכאל ביטון:  תאמין לי, אני מכיר את זה

מיכאל ביטון:       לגבי החקלאות, לא דיברנו פה, אבל קודם דיבר איתי האיש שעוסק בזה במשרד החקלאות

מיכאל ביטון:  הסיוע הממשלתי פרוס על פני עשר שנים ואם ניתן לפרוס אותו על פני חמש זה יקל על הפגיעה בשל הורדת המכסים בחוות הדגים

מיכאל ביטון:  גם בנושא הזה אנחנו נפעל

קריאה: המכתב כבר אצלך

מיכאל ביטון: יופי

מיכאל ביטון:  לגבי התיירות

מיכאל ביטון:  ערבה תיכונה, הסוגיות המרכזיות זה תיירות, חקלאות ושילובה של הערבה התיכונה בהחלטת הממשלה שלכם, או החלטת ממשלה ייעודית

מיכאל ביטון:  אי אפשר להתעלם מערבה תיכונה, זו מועצה אזורית שכלואה בין המון יציבות

מיכאל ביטון:  ירוחם כבר נהייתה יותר יציבה מערבה תיכונה

מיכאל ביטון:  הם כן הצטרפו אליי לבג"צ על חלוקת הכנסות ובאמת בזכות הפעילות של ירוחם על צדק חלוקתי ערבה תיכונה קיבלה כמה שקלים, אבל זה היסטוריה

מיכאל ביטון:       אני שמח על הנכונות של המועצה האזורית מצפון לתת חלוקת הכנסות, גם אם זה לא פותר את כל הבעיה זה יוצר תקציב חדש ומשמעותי לערבה תיכונה, אבל ערבה תיכונה סובלת גם מהיעדר יציבות ועושר מוניציפלי וגם מבידוד גיאוגרפי ייחודי, ללא קרבה לערים גדולות ולתעשייה גדולה, ולכן היא מחייבת התייחסות ייחודית

מיכאל ביטון:  הוועדה גם תסייר שם, במושב הבא של הכנסת נגיע אליהם ליום עבודה יחד עם מאיר יצחק הלוי

מיכאל ביטון:      כביש הערבה והרחבתו והשלמת היותו בטוח ודו מסלולי

מיכאל ביטון:  יתקיים דיון בוועדה וזה נושא שנבקש תשובות עליו, כולל הסטטיסטיקה הקשה מאוד, שבכל מקום שהיה כביש דו מסלולי במשך שנים תאונה אחת קטלנית, ואילו במקומות שנשאר כביש ישן אנחנו מדברים על עשרות אם לא מאות הרוגים לאורך השנים

מיכאל ביטון:  זה מחדל שצריך לסיים אותו

מיכאל ביטון:       לגבי ההיבטים של התחדשות אנרגטית, שמענו פה גם את ההישגים, אבל גם את הרצונות להיכנס לעולם של אגירה, מימן, חדשנות, הטמנת כבלים, צריכת חשמל מקומית באמצעות חוות שרתים וכל הגדלת הפעילות של הצריכה כאן במקום הולכה של החשמל צפונה ודו שימוש בקרקע החקלאית כדי למקסם את הפעילות

מיכאל ביטון:  אלה משימות שהוועדה תיקח על עצמה

מיכאל ביטון:       כל הנושאים שציינתי יהיו למעקב בדיון ועדה שנזמן לראשית המושב, סוף אוקטובר, מעקב אחרי כל הנושאים

מיכאל ביטון:  אני ממש מבקש ממשרד הכלכלה שכאן לנסות לפתור את מה שביכולתו

מיכאל ביטון:  נציגי החקלאות, אמנם זה עניין של האוצר, אבל הסיוע לדגים הוא על פני עשר שנים, אם אפשר לפרוס את זה על פני חמש

מיכאל ביטון:  אם לפחות ההמלצה המקצועית של אנשי המקצוע במשרד החקלאות לאוצר תבוא ותגיד את זה אז נוכל לעזוב אתכם בשקט ולעבור לאוצר, אבל אנחנו צריכים המלצה כתובה שלכם

קריאה: זה אצלך במייל

מיכאל ביטון: לא, אבל שמשרד החקלאות ממליץ רשמית, מנכ"ל משרד החקלאות מבקש מהאוצר לפרוס את זה על פני חמש שנים ולא עשר, ואז הבעיה שלנו תהיה עם האוצר

מיכאל ביטון:  זאת משימה שלכם ואנחנו נעשה עליה מעקב

איריס דניאלי: רק בנושא שאנחנו דיברנו קודם, לגרום לכך שרמ"י יוכלו להוציא לפועל את נושא חוות השרתים

מיכאל ביטון: חוות השרתים היא חשיבה נכונה וייחודית, רמ"י בעד יזמות, בסוף זה משביח את הקרקע ואת השווי שלה וגם מגדיל את הכנסות המדינה

מיכאל ביטון:  בין אם יחליטו שהופסקה הכרייה של נחושת בתמנע או בין אם הדבר הזה לא יוחלט חוות השרתים צריכה לקום מיידית

מיכאל ביטון:  אנחנו נעבוד עם מנכ"ל רשות מקרקעי ישראל על הבעיה הספציפית הזאת

איריס דניאלי: שיוציאו מכרז ראשון ו - - -     

מיכאל ביטון: אנחנו נעבוד איתו על הבעיה הזאת

מיכאל ביטון:  מה שאני מבקש, שיהיה לי תמציתית הנושאים והמשרד והסוגיה כסיכום שלכם

מיכאל ביטון:  אנחנו גם נוציא את הסיכום שלנו ובכל מקום כזה נעשה מעקב ונטפל

חנן גינת: רק אני מבקש, כיוון שמבחינתנו זה שמונה שעות על הכביש להגיע לישיבה של הוועדה חשוב מאוד שנדע כמה ימים לפני

אמל ביבאר: הכול יהיה בתיאום מולכם

מיכאל ביטון: תודה רבה לכולם

דורית ברנט: רק בקשה אישית, אם יכולה להיות התייחסות לקצא"א אני מאוד אשמח

מיכאל ביטון: לא לחינם לא התייחסתי

מיכאל ביטון:  א', כי אני לא מבין את הנושא בכלל, ו-ב', כי אני לא יודע מה הרוחות שרצות במשרדים השונים, מה עמדת המשרד להגנת הסביבה וכו', משרדים שהם משמעותיים לדיון הזה

מיכאל ביטון:  אבל אנחנו מעדיפים פיתוח בר קיימא על פני פעילות כלכלית שאולי בטווח הקצר מניבה כמה שקלים, אבל מסכנת את האיכויות של האזור הזה ואת העתיד שלו

מיכאל ביטון:  כל פעילות כזאת שיכולה להיות סכנה לסביבה ולהיותו של האזור בר קיימא לדורות הבאים צריכה להיבחן כולל הגדלת התפוקות של הקו הזה ביחס לעבר והמשמעויות של ההגדלה הזאת

מיכאל ביטון:  יותר מזה אני לא יכול להגיד כי אני לא בקי בדבר הזה

דורית ברנט: צריך לבחון את זה

מיכאל ביטון: תודה רבה

מיכאל ביטון:           (בהמשך הסיור – מכון מחקר לחקלאות ימית)     

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב ראש, אדוני ראש העיר, לפני ד"ר רוזנפלד אני לוקח לעצמי את זכות המארגן ורוצה להגיד משהו בשבחה של המארחת

מאיר יצחק הלוי:       אלי לנקרי ומיכאל ביטון הם שני חברים טובים טובים שלי, מאחר שלשניהם יש רמת רגישות מאוד מאוד גבוהה לנושא הפריפריה וכל מה שקשור אז רק אני אעדכן אותך, אדוני היושב ראש, כי אלי מכיר את זה היטב, הוא חבר טוב טוב טוב של המנכ"לית פה, של ד"ר חנה רוזנפלד, היא גדלה בשכונת יעלים באילת, שכונה שהייתה תחת פרויקט שיקום שכונות

מאיר יצחק הלוי:  אני אומר את זה כי חשוב לי להגיד

מיכאל ביטון: מתנ"ס יעלים

מאיר יצחק הלוי: מיכאל, עוד לא היה מתנ"ס ועוד שום דבר לא היה, לא משנה, וד"ר רוזנפלד צמחה פה וגדלה והשכילה והחכימה וחזרה להיות אחת החוקרות במכון פה

מאיר יצחק הלוי:  פה היא הקימה את משפחתה הנפלאה ומזה כמה שנים טובות היא מנהלת את המקום הכל כך חשוב הזה

מאיר יצחק הלוי:  אני מגדיר אותו כאחד מהאיים החשובים בעיר אילת

מאיר יצחק הלוי:  אי שמצמיח פה אוכלוסייה משובחת

מאיר יצחק הלוי:       הייתה לי הזכות הענקית להוביל מהלך של המלצה שהיא תהיה אחת ממדליקות המשואה ולפני מספר שנים הצליח לנו והיא הדליקה את המשואה

מאיר יצחק הלוי:  אני לא סתם מספר את זה, כי מבחינתי זו גולת הכותרת

מאיר יצחק הלוי:  דרך אגב, כל הסיור הזה, כמו שאני מבין אותו ואני יודע שגם אלי מבין אותו כך, זה לראות איך האזור מאילת, אילות והערבה התיכונה מצמיח עוד הרבה חנה רוזנפלד

מיכאל ביטון: מדהים

מאיר יצחק הלוי: ונמצא פה ינובסקי

חנה רוזנפלד: הנה היורש

מיכאל ביטון: את יודעת, חנה, איזה גדלות שראש ארגון או מנהיג של מקום מסוגל להגיד: זה היורש שלי, בלי לפחד? אז מאיר אמר את זה על אלי לנקרי, אני אמרתי את זה לטל אוחנה ושאת יכולה להגיד את זה זו גדלות ארגונית

מיכאל ביטון:       אבל על הדברים הקודמים שמאיר אמר, זכיתי להכיר את המרכז הזה עוד עם מגבית קנדה כבר שנים ויש המון תפיסה לא נכונה סביב נגב וגליל איך נביא אנשים אלינו, איך נביא חדשים

מיכאל ביטון:  לא סופרים את מי שעזב

מיכאל ביטון:  לא רק לא סופרים את מי שעזב, לא סופרים את מי שנשאר, והתפיסה הנכונה של פיתוח ויזמות זה לעשות את העיר טובה למי שנולד בה וגר בה לפני כולם ולעודד את בני המקום לשוב הביתה, את בני הקהילה, ואז גם שחדשים יבואו

מיכאל ביטון:  השילוביות בין בני המקום, שאנחנו קוראים לזה עוצמה פנימית, בני המקום זה עוצמה פנימית וחדשים זה עוצמה חיצונית

מיכאל ביטון:  לכן לראות אותך ואחרים זה דבר מרומם ומרגש

מיכאל ביטון:  בבקשה

חנן גינת: אני רק אוסיף עוד משפט אחד, תרשה לי, מאחר שדיברו על שכונה א' שזו שכונת יעלים, שכונת ילדותי גם

חנן גינת:  מאחר שאני בוגר שכונה א', זו שכונת ילדותי, אני גם אספר עובדה נוספת שמאיר שכח, העובדה שמהשכונה הזאת יצאו גם שני רמטכ"לים של מדינת ישראל, איזנקוט ומופז, שניהם גדלו מהשכונה הזאת

מיכאל ביטון: מופז הלך לנהלל, לכפר נוער, ואיזנקוט, ההורים עברו לטבריה או באו מטבריה

חנן גינת: ההורים של איזנקוט פה

מיכאל ביטון: הם עברו לפה מטבריה

מיכאל ביטון:  הוא היה מג"ד שלי

מיכאל ביטון:  הנהג שלו היה בן מחזור שלי

מיכאל ביטון:  גדי עבאדי מאילות, לא יודע מה עושה גדי עבאדי

חנן גינת: חנה, הבמה שלך

חנה רוזנפלד: יש לנו פה כברת דרך לעבור היום

חנה רוזנפלד:  אני חושבת שאמרת פה דברים חשובים, כי אני חושבת שהתעצומות, המשאב האמיתי שלנו זה כוח אדם, מה שחסר מאוד במקומות אחרים שיש להם משאבים למכביר, תשתיות, אבל אין להם את הכוח האנושי, ופה למרות כל ההכבדות אנחנו מצליחים ומצליחים באמת יפה מאוד ועם קומץ מאוד מצומצם, אבל עם מוטיבציה מאוד גבוהה, להגיע לפיתוחים שהם במובילות ברמה עולמית

חנה רוזנפלד:  אני כבר לא מדברת רק על הרמה הלאומית

חנה רוזנפלד:       ההיסטוריה שלנו, כמו שאתה מכיר משנים עברו, אנחנו התחלנו בחקר ימים ואגמים, ראשונים בעולם בתחום של ביות מינים ימיים ופיתוח של חקלאות, ענף חדשני, צעיר, 40 שנה

חנה רוזנפלד:  ההתעסקות שלנו היא במגוון של נושאים, בדגים, בחסרי חוליות ימיים שיש להם ערך כלכלי מאוד גבוה, באצות ובמערכות גידול מתוחכמות

חנה רוזנפלד:       החוזק הוא המבנה שמושתת על יכולות רב תחומיות, כולן מתעסקות עם יישום של מספר יעדים של ביות המינים ומצד שני הגידול שלהם בתנאי קיימות, אבל לא רק תנאי קיימות סביבתית אלא גם קיימות כלכלית כי אחרת זה לא ענף כלכלי

חנה רוזנפלד:  למה זה כל כך חשוב? היום זה מאוד ברור כי הענף הזה צומח בצורה אקספוננטית, במדינות שלקחו את זה בצורה אסטרטגית, כמו נורבגיה, זה הפך להיות מספר אחת בהיבט של התל"ג של המדינה

חנה רוזנפלד:  פה אנחנו רואים את זה לגבי דג אחד, דג הסלמון

חנה רוזנפלד:  אם אנחנו מסתכלים בכלל על ענף החקלאות אז היום אנחנו 50% מול הדיג, אבל עם רווח כפול, כלומר השווי הכספי הוא כפול

מיכאל ביטון: תסבירי את הגרף הקודם, מה רואים?      

חנה רוזנפלד: פה אנחנו רואים את העלייה המטאורית של החקלאות הימית

מיכאל ביטון: לפי נתונים כלכליים?      

חנה רוזנפלד: לפי נתונים כלכליים

חנה רוזנפלד:  באופן עקרוני זה הדיג, שאתה רואה שהוא בסטגנציה, כלומר למרות ששיפרנו - - -     

מיכאל ביטון: זה דיג מהים, זה תעשייה של חקלאות ימית

חנה רוזנפלד: דיג מהים לעומת תעשייה של חקלאות ימית

חנה רוזנפלד:  אז אנחנו רואים שאנחנו 50% כבר מספקים את התוצרת שהולכת לצריכת אדם

חנה רוזנפלד:  אבל כשאנחנו מסתכלים על הערך הכספי של דיג מול החקלאות הימית אז הערך הוא פי שניים משום שאתה יכול בצורה מכוונת לגדל מוצרים שיש להם ערך גבוה בעוד שמדיג מה שיוצא עם זה אתה מסתדר ויש הרבה טראש פיש

חנה רוזנפלד:       פה לאחרונה הבנו שלא בכל התחומים תהיה לנו יכולת להוביל, לעשות איזה שהוא אימפקט משמעותי והתכנסנו לחמישה תחומי ליבה שבהם אנחנו מרגישים שלנו, ישראל, לנו מלח"י אילת, יש יתרון ובהם אנחנו ממקדים מאמץ מחקרי

חנה רוזנפלד:  זה מצד אחד הדגיגים, שאם אני לוקחת בהשאלה מענפים ותיקים, כמו החקלאות היבשתית, זה זרעים, יחידות קטנות שהרבה שכל אגור בהם ואתה יכול לשלח אותם - - -     

מיכאל ביטון: יפה, גם מי שמוכר את הגוזלים מרוויח יותר ממי שמגדל

חנה רוזנפלד: לגמרי, זה סדר גודל של 15% מהמחיר של הדג הבוגר

מיכאל ביטון: לאספקה בארץ או בעולם?      

חנה רוזנפלד: ברמה העולמית

חנה רוזנפלד:  בארץ היא קטנה

מיכאל ביטון: אתם מייצאים כבר דגיגים?      

חנה רוזנפלד: אנחנו עוד לא מייצאים, אנחנו מייצרים ידע

חנה רוזנפלד:  התעשייה לוקחת מאיתנו את הידע ומתרגמת את זה ל - - -     

מיכאל ביטון: היא משלמת לכם על הידע?      

חנה רוזנפלד: היא משלמת ברמה של תמלוגים, אקוויטיז, רויאלטיז, שזה הדפוס שכרגע עובדים

מיכאל ביטון: מצוין

חנה רוזנפלד: הנושא של מזון, יושב פה חוקר תחום המזון שהצליח לעשות קיטון שמשפר בצורה בלתי רגילה, סדר גודל של 35%, את מנת החלבון מבלי לפגוע בפוטנציאל הגדילה

חנה רוזנפלד:  יש לזה מכפלות מאוד משמעותיות

מיכאל ביטון: את החלבון בדג?      

חנה רוזנפלד: כן, מנת החלבון שהוא אוכל מבלי לפגוע בקצב הגדילה שלו, בעצם אתה פוגע בפחת ואז אתה גם לא צריך לטפל בפחת

חנה רוזנפלד:  הנושא של תברואה

חנה רוזנפלד:  הנושא של אצות, אני לא אלאה

מיכאל ביטון:  Algaeשצובע את הבשר של הסלמון

חנה רוזנפלד: זה גם מיקרו אצות, אבל זה הרבה מעבר לזה

חנה רוזנפלד:  היום אנחנו מרגישים שזה הולך להיות הענף של מדינת ישראל

חנה רוזנפלד:  כבר היום יש לנו מובילות ברמה העולמית, כלומר יש פה תעשייה מהממת

מיכאל ביטון: אבל חוץ מהמפעל בקטורה יש עוד?      

חנה רוזנפלד: יש את - - - יש את קטורה ואנחנו צופים שאחת מהפריצות העולמיות תהיה ברמה של אצות משום שזה יספק חומרי גלם גם לתעשיות שהן כרגע יישארו בלי חומר גלם מקורי

חנה רוזנפלד: , והנושא של מערכות שגם בהן יש חשיבות מאוד גדולה

מיכאל ביטון: כשאני רואה פה זה 16 חוקרים

חנה רוזנפלד: לא, יש פחות חוקרים, לא כולם

חנה רוזנפלד:  מה שאתם רואים זה אמריטוס וכאלה שפרשו לגמלאות אבל עדיין תורמים ועובדים כאן, הם עושים את הפנסיה שלהם כל יום פה

מיכאל ביטון: משלבים אותם?      

חנה רוזנפלד: משלבים אותם, הם ערך מאוד גבוה למקום

מיכאל ביטון: מרוויחים מהם, מכל האמריטוס? יש שניים, אני רואה

חנה רוזנפלד: יש שלושה

חנה רוזנפלד:  בפועל אנחנו כרגע שבעה חוקרים והרצון לגדול לפחות ל-12

מיכאל ביטון: אז שלושה ועוד שבעה ופה יש 16

חנה רוזנפלד: כן, ויש מספר PHD, כלומר דוקטורים שהם לא במעמד של חוקר, אבל הם בהחלט חלק

מיכאל ביטון: יש להם משרה פה?      

חנה רוזנפלד: יש להם משרה, אבל לא של חוקר אלא של עוזר מחקר מתקדם

מיכאל ביטון: עד שיתפנה משהו? או שיגדלו התקנים

חנה רוזנפלד: כן, בדיוק

מיכאל ביטון: אני עשיתי בירוחם מקום שנקרא MindCET לחינוך וטכנולוגיה כולל מו"פ והכול מתרומות, גם הבניין וגם ההקמה, אבל הוא הקים חברות מאקוויטיז ששוות מיליארד דולר

מיכאל ביטון:  הוא גם קיבל 100 מיליון שקל להפעלה, בעצם מה שמבטיח את הפעילות, זה כבר לא תלוי בממשלה

חנה רוזנפלד: זה נהדר

חנה רוזנפלד:  לצערי התחום שלנו של הביוטק הוא טיפה יותר מורכב משום שהוא הולך על טווחי זמן ארוכים יותר, כלומר לא רק תקציב, אלא גם זמן ומעמד חשוב כאן, אבל אין ספק שכזה תמריץ כמו שאתה מתאר יכול לחולל פלאים

חנה רוזנפלד:  אנחנו מחכים לזה, המקום הזה עמד מלכת הרבה שנים, לשמחתי אנחנו עדיין רלוונטיים, עדיין מתקדמים, אבל הוא נזקק נואשות לגב ממשלתי

מיכאל ביטון: אבל ההכנסות העצמיות שלו גדלות עם הזמן?      

חנה רוזנפלד: הן יגדלו כי אנחנו כרגע החלפנו דור, אנחנו עם חוקרים צעירים, יש הרבה פטנטים שהם בתהליכי רישום מתקדמים

מיכאל ביטון: שלכם?      

חנה רוזנפלד: שלנו, והתחלה של הסכמים מסחריים שיכניסו רויאלטיז, אבל זה הכול תהליכים ארוכים

מיכאל ביטון: יפה

מיכאל ביטון:  וגם מדובר לפעמים במחקר ראשוני על פני מחקר יישומי?      

חנה רוזנפלד: נכון

חנה רוזנפלד:  באופן עקרוני אנחנו מכון מחקר יישומי, חייבים לעשות שימוש במחקר בסיסי כי בלי זה אין לך את היכולת להגיע לתחכום שמתבקש בתהליכי הפיתוח

חנה רוזנפלד:  אבל זה בדיוק השילוב שאנחנו עושים

חנה רוזנפלד:       אני אתן דוגמה

חנה רוזנפלד:  כשאני מדברת על פרויקט הדגיגים וחלק ממנו זה גם משהו שמעוגן בהחלטת הממשלה של 2019, אז כשאני מדברת על להקנות ערך מוסף לדגים אז לדוגמה קו גנטי של דניס שהוא עקר, היתרן הוא ש-א', אי אפשר להעתיק אותו, זה כמו אבטיח בלי גרעינים, דג שלא מפתח את תאי הרבייה שלו גדל יותר מהר, אז זו תהיה תרומה לפרודוקטיביות ולבשר, והדבר הכי חשוב זה שזה מכין אותם לרגולציה סביבתית עתידית משום שדגים שבורחים מהכלובים בעצם לא יכולים לעשות השפעה שלילית על מגוון ביולוגי של אוכלוסיות הבר

חנה רוזנפלד:       פיתוח אחרון שעשינו, שלאחרונה גם נחתם הסכם עם חברות באילת ובדרום הערבה, שזה בורי קולניק בי, סגר מעגל חיים של בורי, הצלחנו לרבות אותו כל השנה, לא רק בעונה הטבעית שלו, ממש פס ייצור והיום כבר פיתחנו קו שמייצר רק נקבות

חנה רוזנפלד:  היתרון, נקבות גדלות פי שניים בהשוואה לזכר והן גם מייצרות את השחלות שהן משמשות מעדן קוויאר

מיכאל ביטון: הן מתרבות?      

חנה רוזנפלד: לא, רק ההורים שאצלנו יודעים להתרבות ולייצר נקבות נוספות

מיכאל ביטון: הנקבות שאתם מספקים גם לא יודעות להתרבות?      

חנה רוזנפלד: הן יודעות להתרבות רק אם יספקו להן זכר, אבל הן לא יכולות להתרבות באופן טבעי וזה יתרון עצום

חנה רוזנפלד:       פרויקט הכי משמעותי שלנו היום זה פרויקט אתונה

חנה רוזנפלד:  אחרי שצברנו ניסיון במסגרת קהילה אירופית הצלחנו לעודד רבייה בכלובים בים, זה קרה בספרד, לאסוף את הביצים

מיכאל ביטון: חוקר שלכם בספרד?      

חנה רוזנפלד: לא, אנחנו היינו שותפים בתוך הפלטפורמה הזאת ולמדנו לעודד את הרבייה, לגדל את הדגים והיום, אחרי שיש את היכולות האלה השלב הבא זה בנייה של מתקן שמאפשר לנו להחזיק פה את ההורים, לייצר ביצים בצורה מבוקרת, כלומר בתנאים מבוקרים

חנה רוזנפלד:  וזה מתקן מאוד גדול שנדרשה לו השקעה ממשלתית, זה מעוגן בהחלטת הממשלה של 2019

מיכאל ביטון: רק דגי הטונה?      

חנה רוזנפלד: רק לדגי טונה

מיכאל ביטון: בגלל הגודל שלהם או התנאים הייחודיים?      

חנה רוזנפלד: זה דג עם קצב גדילה מרשים, בגיל שנה הם כבר חמישה קילו ובגיל שנתיים 20, בניגוד לדניס שבגיל שנה וחצי הוא רק חצי קילו, והמנעד של המוצרים מסושי ועד שימורים מאפשר לקיים הרבה תעשיות סביב הדג הזה

חנה רוזנפלד:  הביקוש הוא כמעט אין סופי

מיכאל ביטון: אז מבחינת הידע היישומי, הוא קיים, עכשיו זה רק ייצור?     

חנה רוזנפלד: עכשיו אנחנו בעצם רוצים להאיץ את פערי הידע שנותרו כדי להפוך את זה ממשהו שהוכחנו היתכנות למשהו שהוא בעצם לייצר פה תהליך שהוא תהליך מסחרי

חנה רוזנפלד:  כלומר עדיין נדרש פה לגשר על פערי ידע

מיכאל ביטון: אני רוצה להבין, בונים פה מתקן מיוחד לדגי טונה, ארמון של דגי הטונה, אבל הדבר הזה הוא מעשה חריג שלכם, לא עשיתם דבר כזה בעבר, במיוחד במין מסוים

חנה רוזנפלד: לא, עשינו

חנה רוזנפלד:  עשינו את הדניס, בייתנו את הדניס, בייתנו את הבורי, פה בטונה פשוט נדרשת תשתית

מיכאל ביטון: אבל פה, מעבר למחקר, אתם תהיו ספקים של מוצר?      

חנה רוזנפלד: לא, זה בדיוק העניין, שהתכנית היא לייצר איזה שהוא שיתוף פעולה בין המדינה לגורם פרטי, הגורם הפרטי יפעיל את המתקן, הביצים שייוצרו יילכו מצד אחד אלינו למחקר, המשך המחקר, ומצד שני להמשך ייצור מסחרי

מיכאל ביטון:  התשתית הזאת תאפשר פעילות עסקית כבר

חנה רוזנפלד: בדיוק, והמדינה תקבל אקוויטיז ורויאלטיז

מיכאל ביטון: ואז הם מקטינים את עלות ההקטנה וההפעלה בשותפות עם גורם עסקי

חנה רוזנפלד: בדיוק

חנה רוזנפלד:  הוא עושה מצ'ינג להשקעה של המדינה

מיכאל ביטון: ויש שותף כזה?     

חנה רוזנפלד: כרגע ממש בהליכים של בחירה

חנה רוזנפלד:  זה משהו שיכול לשנות בצורה חריגה את הנוף התעשייתי

מיכאל ביטון: ואיפה אתם ביחס לעולם בידע הזה?      

חנה רוזנפלד: אנחנו מאוד מתקדמים

חנה רוזנפלד:  כרגע יש סדר גודל של פחות מכף יד אחת של מתקנים כאלה בעולם

מיכאל ביטון: נגיד ספרד שחקרו את זה, אז הם יקימו גם כזה דבר?      

חנה רוזנפלד: בספרד יש מתקן כזה, אבל כמו שאתה רואה, לנו יש יתרון, אנחנו יכולים לשלב מין שהוא טרופי, שהוא מתרבה כל השנה, שהוא נמצא פה בים האדום, זה הטונה הצהובה שהיא לא פחות נחשבת מהטונה הכחולה

חנה רוזנפלד:  זה אחד היתרונות שלנו על פני מתחרים שלנו בעולם

חנה רוזנפלד:       אצות, כמו שאמרתי, הנושא של מערכות יבשתיות, אבל מה שמאוד חשוב זה שאנחנו משלבים כאן את היכולת לקיים מעגלי מים, גם של מי ים, שצריך להבין שזה משאב שהוא יחסית זמין ופחות מוגבל בהשוואה למים מתוקים, אבל מאחר שממילא האזור שלנו, דרום הערבה, מושתת על התפלה, אז אחרי שעשינו את הסחרור הזה והשימוש החוזר במים, במי ים וליטוש באמצעות אצות, אנחנו נעביר את זה תהליך של התפלה ואז אפשר לקיים עוד מעגל מים אחד של מים מתוקים או מליחים לגידולי שדה

מיכאל ביטון: תסבירי לי בפשטות, חנה, לוקחים מים מהים, הופכים אותם למתוקים

חנה רוזנפלד: לא, לוקחים מים מהים ומגדלים את המוצרים שדיברתי עליהם, שזה דגים, חסרי חוליות

מיכאל ביטון: לא רוצים לשפוך את המים האלה לביוב?      

חנה רוזנפלד: בדיוק, אבל כבר עשית טיפול במים האלה, אתה מנקה אותם, אתה חייב לנקות אותם לפני שאתה משיב אותם לים, אבל מאחר שכבר שאבת אותם והם כבר אצלך, אז אתה בעצם תעשה בהם שימוש נוסף

מיכאל ביטון: זה עתידי, זה לא קיים היום?      

חנה רוזנפלד: זה עתידי ואנחנו בוחנים את ההיתכנות, כמו שאמרתי, לא רק הטכנולוגית אלא גם הכלכלית

מיכאל ביטון: אין לכם עודפים של מים של התפלה? לפעמים יש עודפים

חנה רוזנפלד: באופן עקרוני אנחנו כן מנסים לתכלל ולייצר פה אקוסיסטם שלם ומתוך זה בעצם לשפר פרודוקטיביות גם של גידולים קיימים, כלומר אנחנו גם מצרפים גידולים חדשים, מגוונים פה, במיוחד לערבה שהיא באמת מאוד מוגבלת, וגם מאפשרים לשפר את הרווחיות של ענפים קיימים

חנה רוזנפלד:  ברגע שאתה עושה שימוש נוסף במים שהם המשאב היקר ביותר, לדוגמה בהשקיה של התמרים, אתה בעצם משפר את הניצולת ואת הרווח גם עבורם

מיכאל ביטון: מה זה ראשי התיבות RAS?     

חנה רוזנפלד: Recirculating Aquaculture Systems

חנה רוזנפלד:  הרעיון הוא ללכת לכיוון של כלכלה מעגלית, שפסולת של שלב אחד הופכת להיות חומר הגלם של השלב הקודם וכל זה מאוד חשוב להבין בקונטקסט של אילת משום שלא בכדי זה הפך להיות נושא מאוד חשוב בתוך החלטות ממשלה אחרונות שדנות באסטרטגיה, הן תהליך בפיתוח של אילת

מיכאל ביטון: אני כל הזמן שומע ברקע שהורדת המכסים תהרוג את ייצור הדניס

חנה רוזנפלד: בצדק

מיכאל ביטון: אני כל הזמן שומע לצד החדשנות הזאת את הדבר הזה

חנה רוזנפלד: אתה צודק ואני חושבת שזה קרה בעיתוי מאוד רע משום של הפתרונות שאני מציעה, לוקח להם זמן להגיע ומן הסתם הם ישפרו את הרווחיות, אבל צריך לשמור את התעשייה הזאת בחיים כי אחרת לא יהיה מי שיקלוט את כל הפיתוחים האלה

חנה רוזנפלד:  לכן זה עניין של מספר שנים שאנחנו צריכים כגישור כדי לאפשר שהתעשייה הזאת לא תיעלם לנו מכאן כי זה לא הפיך, אלה תהליכים לא הפיכים

מיכאל ביטון: מאיר, הצלחתם להביא את שר האוצר? זה דבר שהוא צריך לשמוע

מיכאל ביטון:  הוא היה פה?      

מאיר יצחק הלוי: שר האוצר היה - - -     

חנה רוזנפלד: לא, לצערי לא היה פה

מיכאל ביטון: צריך להביא אותו לפה

נעם מוזס: אם אתה פוגש אותו בשבוע הבא, אנחנו בבעיה רצינית עם החברות וזה בעיה של כסף קטן

נעם מוזס:  החברות שהורידו את המכס עבורם, האוצר נתן להם פיצוי קטן לאורך הרבה שנים

נעם מוזס:  הם לא יחזיקו עוד שנה-שנתיים

נעם מוזס:  לכן בעצם צריך על אותו סכום, רק לכווץ אותו לחמש שנים ומענק יותר גבוה

חנה רוזנפלד: והפיתוי הוא מאוד גדול

מאיר יצחק הלוי: תעבירו מכתב לנתי

נעם מוזס: זה מה שצריך לעשות, כי אחרת זה נופל לנו

חנה רוזנפלד: צריך להבין שבמקביל בטורקיה זה מוצר מסובסד וטורקיה מציפה את הארץ עם דגים, היא שוברת את השוק

מיכאל ביטון: מה איכות הדגים?      

חנה רוזנפלד: גם אם היא טובה

חנה רוזנפלד:  הם מסבסדים

חנה רוזנפלד:  משום שהם יודעים שבסוף הם יישארו פה לבד הם מסבסדים והם שוברים את השוק וכשאתה תאבד את היכולות, אחר כך זה כבר לא יהיה הפיך

מיכאל ביטון: היה דיון שפתיחת השוק ללא מכסים לדגים לא הוריד את המחיר

חנה רוזנפלד: זה לא מוריד, אנחנו כבר מבינים את זה

נעם מוזס: זה תהליך ארוך

נעם מוזס:  העניין הוא שאין התנגדות להורדת המכסים, ברור שצריך לטפל ביוקר המחיה, לא שזה מי יודע מה משפיע, הבעיה היא שאופן הצמיחה נעשה בצורה מבישה, אפשר להגיד, שגורמת לתעשייה הזאת להתמוטט ואם לא תהיה תעשייה אז כל התשתית שהמו"פ הזה יושב עליה גם - - -     

חנה רוזנפלד: צריך להבין שיש לנו פה יתרונות מוכחים, אנחנו יודעים להתחרות ברמה עולמית, אנחנו שומרים על המוביליות שלנו לאורך שנים והאזור הזה של דרום הערבה התברך בכמה וכמה תכונות, גם של האקלים, האיכות של המים הבלתי רגילה של מפרץ אילת, אבל לא פחות חשוב זה המיקום הגיאופוליטי שלנו שפונה גם לאסיה, גם לאפריקה, שהם האזורים שיקבלו, יכילו לתוכם את שני מיליארד התושבים הנוספים

חנה רוזנפלד:       ועוד לפני שפרצו הסכמי אברהם כבר ביקרו אותנו פה מהאמירויות משום שהם נתקלים בדיוק עם אותם קשיים, חווים את אותן בעיות שלנו

מיכאל ביטון: הם יודעים לגדל דגים שם

חנה רוזנפלד: הם היום בפיתוח מואץ והטכנולוגיות שלנו בהחלט יכולות להיות רלוונטיות

מיכאל ביטון: למה הם לא יהיו הגורם העסקי?      

חנה רוזנפלד: אנחנו לא דוחים את זה על הסף, אבל אני מראש אומרת שהם - - -     

מיכאל ביטון: הם מחפשים השקעות במדינה

חנה רוזנפלד: אבל הם מהווים סכנה לא מבוטלת משום שהם שואבים אליהם, והנה החברות שפורקו בהשקעות היום הולכות ומוקמות בדובאי

חנה רוזנפלד:       אני פה פונה לכל מי שיכול לסייע לנו, זה צו השעה

חנה רוזנפלד:  אנחנו חושבים שזה תחום שהוא באמת יכול לחולל שינוי, גם בהיבט הדמוגרפי, כי צריך להבין שהתעשייה כאן, מעבר לזה שהיא תעשייה עם - - -      

חנן גינת: הסולטן אחמד בן סוליים עומד בראש קבוצה שנקראת DP World, זו קבוצה מדובאי, איחוד האמירויות, ששולטת ב-80 נמלי ים בעולם

חנן גינת:  הוא ביקר כאן אצלנו, אחת הקבוצות הגדולות בעולם

חנן גינת:  הוא ביקר כאן אצלנו, היה גם כאן

חנן גינת:  הוא מאוד מעוניין בהשקעות, עד היום הוא מתעניין, הוא מתעניין בנמל חיפה, הוא מתעניין בפרויקט שלנו בשער עלומים עכשיו אנחנו מתמודדים על הקמת מרכז חדשנות במכרז חדש שיצא עכשיו ומדברים גם איתו בעניין הזה כאחד השותפים

חנה רוזנפלד: אני הצעתי אותו, אני מיד אמרתי שהוא רלוונטי, אבל הרעיון הוא באמת שיש פה משהו מהותי וחשוב, זה יכול לשנות תכלית שינוי את האזור, את דרום הערבה, כמו שאמרתי, גם בהיבט הדמוגרפי, כי אחרון העובדים שלנו הוא אקדמאי, זה מסוג התעשיות שהן הייטקיות והן שואבות כוח אדם איכותי, מציעות משרות שהן לא שכר מינימום

חנה רוזנפלד:  כלומר בהחלט הן יכולות להיות פה קטליזטור בפיתוח ומינוף כלכלי

חנה רוזנפלד:  אין ספק שיש פה עניין לעשות את ההשקעה הזו, גם בהיבט האזורי, אבל גם בהיבט הלאומי

מיכאל ביטון: הציטוט הזה הוא שלו? הוא ניסח לנו את החזון?      

חנה רוזנפלד: לא, זה לא

חנה רוזנפלד:  זה החזון שלנו

חנה רוזנפלד:  אנחנו הרבה לפניו צבענו את כל המדינה בכחול, אבל זה נפל לנו כפרי בשל כי אני תמיד הראיתי את השקף הזה ואז הוא הגיע אלינו, כי זה באמת הכיוון שעינינו נשואות, זה יהיה העולם שהכי יזדקק לפיתוחים שאנחנו כאן מפתחים והם גם ייטיבו לו

חנה רוזנפלד:  כך שאני באמת חושבת שיש פה המון מקור הכנסות, אני אשמח שתיקחו את העניין הזה ותביאו אותו אל הכנסת

מיכאל ביטון: בקשר הקונקרטי שלך עם הממשלה מה הם שני הדברים הכי בוערים, דחופים לך?      

חנה רוזנפלד: הכי בוערים, זה בכמה רמות, האחת זה כל השיפור של התשתיות כי כל העולם משקיע השקעות מאוד נכבדות בתחום הזה ואנחנו פה עדיין לא זוכים לעשות את זה בצורה מספקת

חנה רוזנפלד:  אמנם לאין שיעור יש פה התחלה חשובה, אחת מהן זה השקעה של 30 מיליון לטובת המתקן של אתונה שיכול לשנות תכלית שינוי, אבל נדרשת פה השקעה נוספת

חנה רוזנפלד:  הנושא של עידוד כוח אדם לפריפריה הוא לא טריוויאלי

חנה רוזנפלד:  אחת הבעיות העיקריות שלנו

חנה רוזנפלד:  יושב פה חוקר שלא הצלחנו להביא את אשתו לאילת למרות התערבות מאוד מסיבית של ראש העיר דאז

מיכאל ביטון: לעבוד באילת?      

חנה רוזנפלד: כן

מיכאל ביטון: מה המקצוע שלה?      

חנה רוזנפלד: היא קב"נית

מיכאל ביטון: איך לא הצלחתם? חסר לנו פסיכולוגים

חנה רוזנפלד: לא, זה צריך שזה יהיה באילת ולא הצלחנו

מיכאל ביטון: אז עכשיו כבר אתם לא רוצים?      

אמל ביבאר: היא כבר התפתחה לנקודות שזה כבר –      

חנה רוזנפלד: יהיה יותר קשה להביא אותה, אבל זה משהו שהוא אקוטי, הוא חשוב

חנה רוזנפלד:  כן, אנחנו צריכים תמריצים לעודד כאלה שירצו לבוא ולקבוע פה את ביתם

חנה רוזנפלד:  אנחנו מצליחים, אני חושבת שיש מה לעשות כדי לשפר את הסיכויים שלנו

מיכאל ביטון: צריך להביא לפה את נגב-גליל שיבחר את הטונה כפרויקט מחולל שינויים, ייתן כמה מלגות גדולות

מיכאל ביטון:  הוא יכול לעשות את זה

חנה רוזנפלד: אלה דברים שאני ממש משוועת להם כי יש לנו - - -     

מיכאל ביטון: נעם, צריך לדבר עם השר וסרלאוף שיבוא לכאן, אני מוכן לבוא איתו

חנה רוזנפלד: אני ארצה שבכל זאת תסתכלו, אמנם אנחנו אחרי שריפה ביום שישי, פרצה לנו שריפה בחדר חשמל ואנחנו בלי מערכות קירור, שבאילת זה קיצוני, מחכים לכם, אז אתם מוזמנים לסיור

מיכאל ביטון: בבקשה

נעם מוזס: יש החלטת ממשלה משנה שעברה, החלטה של 170 מיליון שקל, יש בתוך זה 22 מיליון שקל לשיקום המקום הזה

נעם מוזס:  המקום הזה הרבה שנים לא מושקע מבחינת תשתיות, זה מותנה במעבר של היחידה הזאת מחקר ימים ואגמים, זו חברה ממשלתית, תחת משרד האנרגיה, למשרד החקלאות

מיכאל ביטון: והאנרגיה לא משחרר?      

חנה רוזנפלד: לא, האנרגיה שחררה מזמן

חנה רוזנפלד:  הבעיה זה לא האנרגיה

מיכאל ביטון: האנרגיה שחררה, רשות החברות לא כל כך - - -     

חנה רוזנפלד: לא כי היא לא רוצה, היא פשוט לא משתפת פעולה

מיכאל ביטון: מה זאת אומרת לא משתפת?      

חנה רוזנפלד: היא לא שמה נציג שייכנס לתוך התהליך הזה

מיכאל ביטון: זאת אומרת המשרד הסכים ורשות החברות בולמת?      

נעם מוזס: אני לא יודע אם היא בולמת, היא לדעתי לא נרתמת לזה

מיכאל ביטון: זו החלטה בסמכות שר או מנכ"לים?      

חנה רוזנפלד: זה רצף של החלטות ממשלה

נעם מוזס: יש שלוש החלטות ממשלה בעניין הזה ועכשיו אנחנו חוששים גם שהמנכ"ל הנוכחי של חיא"ל פחות משתף פעולה מהמנכ"ל הקודם

מיכאל ביטון: הוא לא מוכן לעבור?      

חנה רוזנפלד: לא, הוא לא צריך לעבור, הוא צריך לשתף פעולה, אבל יש פה החלטות ממשלה שזה לא שהוא עושה משהו אחר במקום, כרגע המצב לאורך שנים הוא בעוכרינו, הוא מזיק לנו, הוא לא מאפשר לנו תיקון ארוך טווח והעובדה שאין את הזיקה המיידית למשרד שבעצם אנחנו אמונים לממש את האג'נדה שלו זו בעיה

חנה רוזנפלד:  אנחנו למעשה אמורים להיות אלה שדואגים למימוש האג'נדה של משרד החקלאות, הוא מעביר לנו את התקציב, אבל כרגע העובדה שיש פה גורם ביניים בעצם משבשת את כל הרצף

מיכאל ביטון: נטפל בגורם הזה

מיכאל ביטון:  מנכ"ל חיא"ל

חנה רוזנפלד: כן

חנה רוזנפלד:  המנכ"ל של חקר ימים ואגמים

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים להוציא על זה מכתב

לאוניד קוצישין: אני חייב להתייחס

לאוניד קוצישין:  הייתי בוועדה, הוא הציג את זה אחרת, הוא הציג את זה שהם כן מוכנים - - -     

חנה רוזנפלד: אתה מדבר על ברק

לאוניד קוצישין: המדען הראשי

לאוניד קוצישין:  לפני חודשיים-שלושה

לאוניד קוצישין:  מנכ"ל חיא"ל הציג את זה שהוא - - -     

נעם מוזס: אולי חצי שנה?      

לאוניד קוצישין: פחות מחצי שנה

לאוניד קוצישין:  כמה חודשים

לאוניד קוצישין:  ועדה מפקחת, והוא הציג את זה שהוא כן - - -     

נעם מוזס: אני לא חושב שזו כרגע הבעיה העיקרית

נעם מוזס:  משרד החקלאות, ההנהלה הקודמת הייתה מאוד מכוונת לעניין הזה

נעם מוזס:  התחלפה הממשלה, השר הנוכחי והמנכ"ל הנוכחי אמרו שהם לא נכנסו לעובי הקורה

מיכאל ביטון: שר החקלאות?      

נעם מוזס: כן

מיכאל ביטון: אבל זה צריך פעולה של - - -      

חנה רוזנפלד: צריך מישהו שישתף פעולה

חנה רוזנפלד:  כרגע צמודים להחלטה הזו גם תקציבים

מיכאל ביטון: והכסף הזה לא מתבצע

מיכאל ביטון:  יגיע סוף השנה ולא יהיה ביצוע

חנה רוזנפלד: 60 מיליון

חנה רוזנפלד:  יש גם כסף שאמור להגיע לוולקני ישירות בלי קשר להחלטת הממשלה, שזה במצטבר 60 מיליון שכל זה יירד לטמיון במהלך 2023 אם אנחנו לא נצליח לממש את ההתקדמות של החלטת הממשלה

מיכאל ביטון: וזה דחוף

חנה רוזנפלד: וזה ממש דחוף

מיכאל ביטון: אז בוא נעשה גם שאילתה דחופה לשר החקלאות על אובדן של 60 מיליון לאור השתהות של העברת המרכז הלאומי לחקלאות ימית באילת ממשרד האנרגיה למשרד החקלאות, דבר שבוצע בהסכמה, ובשל בירוקרטיה ברשות החברות המהלך לא הושלם

מיכאל ביטון:  אובדן תקציב דרמטי למקום שזקוק לתשתיות

מיכאל ביטון:  שאילתה דחופה בכנסת נעשה מזה

חנה רוזנפלד: נשמח לספק חומרים

מיכאל ביטון: תספקי לנו מה שצריך

חנה רוזנפלד: ד"ר אמיר ביתן וד"ר ערן ינובסקי ילוו אתכם

חנה רוזנפלד:           (בסיור במקום)     

אמיר ביתן: אנחנו נתקדם מכאן, נעשה לכם את הסיור המקוצר

אמיר ביתן:  המכון בנוי בצורה של מספר יחידות שתומכות בכל אחד משלבי הגידול של הדגים

מיכאל ביטון: תספר לי משהו על עצמך, איפה גדלת, איך נהיית חוקר

אמיר ביתן: אני מאופקים במקור, בשלב מסוים עברנו לבאר שבע והגעתי לכאן לפני בערך עשור אחרי הדוקטורט שלי

מיכאל ביטון: אם יחפשו מקום בארץ לצלם סרטון על קוסם, על כימאי, זה יהיה המקום

מיכאל ביטון:  לא צריך לבנות תפאורה

איתן סלומון: פה אנחנו מגדלים מגוון גדול מאוד של אצות

מיכאל ביטון: זה עכשיו גדל?      

איתן סלומון: כן

איתן סלומון:  האצות האלה משמשות מזון להמשך הזנה של הדגים, זה השלב הראשון בשרשרת המזון

מיכאל ביטון: הן ירוקות, הן לא אדומות

איתן סלומון: יש לנו כל מיני צבעים בפנים, אני יכול להראות לך

איתן סלומון:  האצות אמנם ירוקות, אבל אל תיתן לצבע להטעות אותך כי מבחינה בוטנית הן לא נחשבות אצות ירוקות

מיכאל ביטון: איך אתה מגדל אותן?      

איתן סלומון: מגדלים אותן על ידי זה שאני נותן להם אור, אני נותן להם בעבוע של אוויר שמועשר בפחמן דו חמצני מבחוץ

איתן סלומון:  זה שאתם פה עכשיו נושמים זה טוב, כל מה שאתם נושמים עכשיו זה טוב להן, זה משפר את הגידול

איתן סלומון:  הן לוקחות את הפחמן הדו חמצני ובעזרת אנרגיה של אור הופכות אותו לסוכר ומשחררות חמצן לאטמוספרה וכולנו נהנים

איתן סלומון:  אבל זו רק ההתחלה של מה שהן עושות

איתן סלומון:  הנה יש פה עוד אצות בצבעים שונים

מיכאל ביטון: אבל כשהתחלת פה לקחת אצה קיימת, מפורקת?      

איתן סלומון: אני אראה לכם בדיוק איך זה נראה

איתן סלומון:  האצות שראית בחוץ הן אצות חד תאיות, הן בעצם מזכירות חיידקים מבחינה מסוימת

איתן סלומון:  למעשה חלק מהאצות הן חיידקיות ואנחנו יכולים לגדל אותן בצלחות, כמו שמגדלים חיידקים, וכשרוצים לגדל אותן לוקחים קצת מכאן, מעבירים לבקבוק כזה, מגדלים, כשזה גדל מעבירים לבקבוק יותר גדול

מיכאל ביטון: אין לו פחמן

איתן סלומון: נכון, פה הוא גדל לאט יותר, הוא נעזר בפחמן דו חמצני שיש באופן טבעי וגם במים, מי ים מאוד עשירים בפחמן דו חמצני מומס

מיכאל ביטון: איך נוצר חומר פיזי? הרי האצה היא גם פיזית בסוף

מיכאל ביטון:  היא פחמן מהמזון של הפחמן, או שיש עוד מינרלים?      

איתן סלומון: היא פחמן וגם חנקן

איתן סלומון:  היא חייבת גם חנקן

איתן סלומון:  זו נקודה חשובה מאוד, הזנה בחנקן, שזה אנחנו נותנים לה חיצוני, אנחנו מוסיפים להם גם חנקן

איתן סלומון:  התרכובת של כמעט כל תא בגוף שלנו, בסופו של דבר זה סכום של פחמן, חנקן וחמצן

איתן סלומון:  אפשר לייצר מזה את כל המולקולות שאפשר לחשוב עליהן, חומצות שומן, חלבונים, סוכרים וכן הלאה, מזה האצות חיות

איתן סלומון:  אז זה לא לגמרי יש מאין, אבל זה נראה ככה

איתן סלומון:       מעבר ללייצר חמצן האצות יודעות לייצר עוד דברים והבאתי לכאן דוגמה למשל לאצות רב תאיות, אצות דמויות צמח בצבעים שונים

איתן סלומון:  הצבע הזה, אגב זה פיגמנט שאפשר להפיק אותו, אני יכול להוציא ממנו צבע מאכל או צבע שהוא פלורוסנטי

איתן סלומון:  זה הופק מאצה כזאת

איתן סלומון:  אתם תראו שהאצה הזאת מאוד קשוחה, דופן התא שלה, מה שמחזיק אותה זה חומר שנקרא אגאר, שזה החומר שאיתו מייצרים אחר כך את הצלחות האלה

איתן סלומון:  מחומרים דומים אנחנו יכולים לייצר תחליפים פלסטיים, זה עכשיו פרויקט שממש מתחיל

איתן סלומון:  יש פה מרקמים שונים

איתן סלומון:  זה חומר שאפשר לעבד אותו כמו פלסטיק רגיל, המקור שלו מאצות, הוא מתכלה

מיכאל ביטון: טבעי

איתן סלומון: טבעי לגמרי

מיכאל ביטון: זה algae אחד מהם?      

איתן סלומון: כולם algae, סוגים שונים של algae

מיכאל ביטון: אבל הם אדומים שם, הצנרת אדומה

איתן סלומון: אתה מתכוון לקטורה

איתן סלומון:  יש להם אצה אחרת

איתן סלומון:  זאת גם אצה אדומה, זה פשוט סוג של האצה שהם עובדים איתו

מיכאל ביטון: העולם מגלה את האצות לאט לאט

איתן סלומון: כן, התחום הזה הולך וצובר תאוה

מיכאל ביטון: אבל אצה היא גם מזון טוב

איתן סלומון: זה היופי, אפשר להשתמש בה גם למזון, היא גם יכולה לנקות מי ים

איתן סלומון:  אם אנחנו מגדלים דגים והמים התלכלכו האצות יכולות לנקות

מיכאל ביטון: מה המוצר שיצא כאן שהוא כלכלי? מה יצא מפה?      

איתן סלומון: אנחנו עוד עובדים על זה

איתן סלומון:  יש את הדגים כמובן, אבל המוצר הכלכלי המרכזי, אני חושב, זה גם יהיה מזון וגם מה שאתה מחזיק ביד עכשיו

מיכאל ביטון: תספר משהו על עצמך

איתן סלומון: אני בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים, עשיתי שם דוקטורט במחלקה למדעי הצמח בגבעת רם ואחר כך יצאתי ללימודי המשך בסנט לואיס בארה"ב למשך שנתיים, עשיתי פוסט דוקטורט, חזרתי לארץ, פוסט דוקטורט קצר בפקולטה לחקלאות ברחובות, שם עבדתי טיפה עם פטריות

מיכאל ביטון: חנה צדה אותך?      

איתן סלומון: חנה התקשרה אליי יום אחד: מתאים לך לבוא לאילת? אז כן, בטח מתאים, באנו והרמנו פה ביחד עם ד"ר נעמה סגל את תחום האצות

מיכאל ביטון: ואתה גר כאן?      

איתן סלומון: אני גר כאן, אוהב את העיר

מיכאל ביטון: יש לך קהילה מעניינת?      

איתן סלומון: ברוך ה' כן

איריס מאירי אשכנזי: מה שאתם רואים פה זה באמת פעם ראשונה בעולם, זה נקבות, זו אוכלוסייה שהיא כל נקבית, הצורה שייצרנו אותה, לקחתי נקבות, לקחתי אוכלוסייה של דגים, הפכתי - - -     

מיכאל ביטון: מאיפה לקחת?      

איריס מאירי אשכנזי: זה דור שלנו, זה הטלות שלנו, זה גם מאוד ייחודי

איריס מאירי אשכנזי:  זה דגים שהם יותר מבויתים, הם לא נאספו מהטבע

איריס מאירי אשכנזי:  זה מאוד מאוד חשוב כי המצרים כבר מתחילים לדווח על דפישן סיז משמעותיים ומה שאנחנו רואים פה בעצם זה לקחת את האוכלוסייה המאוד צעירה, זה לא היה טריוויאלי לזהות את חלון הזמן ואני מפעילה מניפולציות הורמונליות

איריס מאירי אשכנזי:       מה הרעיון? הרעיון הוא לקחת נקבות שהן גנטית נקבות ולהגיד להן: חמודות, עכשיו עכשיו עכשיו כשאתן בוגרות מינית תייצרו זרע

איריס מאירי אשכנזי:  שנים, כבר יצרנו, באה שריפה הרגה 400,000

מיכאל ביטון: נקבה מייצרת זרע? נגד הטבע

איריס מאירי אשכנזי: נקבה מייצרת זרע

איריס מאירי אשכנזי:  גם כשהגענו למצב שנקבות ייצרו זרע לא ידענו אם הזרע הזה יכול להפרות ביצה, ואם הוא מפרה ביצה לא ידענו אם העובר יוכל לבקוע ואם הוא בוקע מה יהיו ביצועי הגדילה

איריס מאירי אשכנזי:  מה שאתם יכולים לראות פה זה דגים שעוד לא הגיעו לגיל שנתיים, שקלתי אותם השבוע והמקסימום פה - - -      

מיכאל ביטון: כל אחד יצא מפה לשקילה?      

איריס מאירי אשכנזי: לא רק יצא לשקילה, אתם עוד תראו שהזנב חתוך קצת, זה לזיהוי דנ"א, לוודא שבאמת אין אוכלוסייה - - - ולהתחיל לאפיין כבר פקטורים שאולי יהיו יתרונות של גדילה, יתרונות של עמידות למחלות

מיכאל ביטון: אלה תוצר של זרע של נקבה?      

איריס מאירי אשכנזי: הם תוצר של הפריה של נקבה עם נקבה

איריס מאירי אשכנזי:  ובואו נדגיש, אני אוהבת זכרים, זאת אומרת זה לא משום נקמנות

מיכאל ביטון: אז למה הנקבה צריכה לייצר את הזרע?      

איריס מאירי אשכנזי: כי מה שרצינו, אם הנקבה, וזה לא טריוויאלי כי זה תחום של דגים, יש את כל המגוונים, זה יכול להיות גם הפוך, במקרה הזה בלי שגילינו, כי יש פה 24 כרומוזומים הומולוגיים, הם נראים אותו דבר

איריס מאירי אשכנזי:  לא כמו בני אדם שאם אנחנו עושים מפה אנחנו יכולים לדעת מי זכר ומי נקבה, פה לא יכולנו לדעת, קפצנו ראש ואמרנו שאנחנו מניחים שהנקבות הן כמו בני האדם, XX, מטען גנטי דומה, והזכרים XY, ואמרנו אוקיי, אם זה נכון ואנחנו לוקחים נקבה וגורמים לה לייצר זרע אנחנו לוקחים את ה-XX, מפרים אותו עם XX ומה אנחנו מקבלים? XX

מיכאל ביטון: ואז למה זה טוב?      

איריס מאירי אשכנזי: עכשיו השאלות עם איזה פקטורים אחרים לא יושבים

מיכאל ביטון: למה זה טוב? לא הבנתי

איריס מאירי אשכנזי: הסיבה שזה טוב כי זה כסף, נקבות גדלות הרבה יותר מהר מזכרים בבורי בצורה משמעותית

מיכאל ביטון: אז הבשר שלהן גדל והן עושות ביצים, גדילה מהירה וביצים

איריס מאירי אשכנזי: אם זה לא חריג, ואני צריכה לחזור על זה כי אני מודה שישבתי להם על הזנב מה שנקרא, אם התוצאות משקפות את האמת יש פה חיסכון של כמעט שנה בגידול וזה המון

איריס מאירי אשכנזי:  תחשוב, זה מחלות, זה התהפכות בגלל טמפרטורות, זה כסף, חלבון וגם זה אחד פלוס אחד, זה יהיה פלאש פלוס - - - שכבר נפתח מפעל בצפון שבוחן את ה - - -     

מיכאל ביטון: אז יש עניין בעולם על הידע שלנו?      

איריס מאירי אשכנזי: האמת, טרפו אותנו חיים עכשיו בכנס בכרתים

מיכאל ביטון: מכרתם את זה כפטנט עולמי?      

איריס מאירי אשכנזי: הדרכים לזהות, המרקרים לזהות, מי זכר ומי נקבה - - -     

מיכאל ביטון: אפשר לעשות מזה כסף, ד"ר אשכנזי?      

איריס מאירי אשכנזי: טוענים שכן

מיכאל ביטון: לכם, למקום הזה?      

איריס מאירי אשכנזי: זה תשאל אותו

ערן ינובסקי: בגדול יש לנו פה טונה שוחה פה בשבי שהיא תולדה של ביצים שהבאנו ממלטה

ערן ינובסקי:  הפרויקט של אתונה עובד בכמה ערוצים, בהבאת ביצים מחו"ל בשביל לגדל את דורות העתיד

ערן ינובסקי:  אנחנו כאן בונים מתקן ביניים לקראת המתקן הגדול, זה מכל של 200 קוב

ערן ינובסקי:  זה נועד להכיל דגים קטנים

ערן ינובסקי:  פה עוד מעט יהיו מערכות, גישה מאוד יפה

מיכאל ביטון: קטנים של טונה?      

ערן ינובסקי: קטנים של 50 קילו

ערן ינובסקי:  250, 300 קילו אלה הגדלים שאנחנו מדברים בטונה כחולת ספיר

ערן ינובסקי:  המתקן העתידי נמצא מאחורינו

ערן ינובסקי:  כאן בסככה הזו שוחה כרגע טונה כחולת ספיר אחת, המתקן הוא קטן

מיכאל ביטון: היא כמו זהב, האחת הזאת

ערן ינובסקי: היא יותר proof of concept, אנחנו מסתכלים עליה כהוכחת היתכנות

ערן ינובסקי:  הבאנו ביצים ממלטה, הביצים גדלו יפה מאוד והבאנו לכאן מספר לא מועט של פריטים

ערן ינובסקי:  המתקן כרגע הוא לא מספיק גדול בשביל להחזיק אותן והן נתקעות בקיר ומתות, בגלל זה אנחנו בונים את הדבר הזה

מיכאל ביטון: מתות מהתנגשות?      

ערן ינובסקי: מהתנגשות

ערן ינובסקי:  זה דג ששוחה ומגיע לבין 50 ל-80 קמ"ש

אלון אורון: איזה מרחק הוא עובר ביום?      

ערן ינובסקי: זה מאוד מאוד תלוי, זה מין שעושה הגירה, בעצם שוחה את כל האוקיינוס האטלנטי

ערן ינובסקי:  הם חוצים את האוקיינוס האטלנטי, נכנסים לים התיכון ושם הם מטילים

ערן ינובסקי:  יש לנו שיתופי פעולה עם מלטה וספרד ובתקווה עוד כמה ארצות להביא ביצים

ערן ינובסקי:  רק בשביל להקים את גרעין הרבייה פה אצלנו, שיהיה לנו את היכולת לתרגם מדג לביצים ואת הביצים אנחנו עושים - - -      

מיכאל ביטון: אתם מתעסקים בגיוס משאבים?      

ערן ינובסקי: כל הזמן, כל רגע ביום

מיכאל ביטון: הבניין הזה של הטונה זה אטרקטיבי לאדם מינסקי, במיוחד כשכבר יש לך את הכסף הממשלתי

מיכאל ביטון:  אתה מכיר את אדם מינסקי?      

ערן ינובסקי: לא

מיכאל ביטון: אתה חייב להכיר אותו, זה לא תקין

מיכאל ביטון:  יש לכם מגייס משאבים?      

ערן ינובסקי: כן, יעקב מועלם

ערן ינובסקי:  זה חייב לעבור דרך קידום

ערן ינובסקי:  קידום זה הזרוע העסקית של - - -      

מיכאל ביטון: אני לא מדבר על עסקי, אני מדבר על פילנתרופי, תורם שיקבל את השם של הבניין

ערן ינובסקי: זה יכול להיות מדהים

אמיר ביתן: אין לנו יחידה כזו של - - -     

מיכאל ביטון: חייבים, זה מביא כסף, ביתן

מיכאל ביטון:  ינובסקי וביתן, אתם חייבים לגייס כסף מתורמים

מיכאל ביטון:           (בהמשך הסיור – ישיבת סיכום)     

אליהו לנקין: אחר צוהריים טובים לכולם

אליהו לנקין:  אנחנו קצת באיחור וקצת קיצרנו את זמן הפגישה הזאת

אליהו לנקין:  אנחנו שמחים מאוד לארח, לא בפעם הראשונה צריך להגיד, את חבר הכנסת מיכאל ביטון שהוא היום בתפקיד יושב ראש הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל

אליהו לנקין:  יחד איתו כמובן את מי שדחף והביא אותו לאילת, ראש העיר היוצא, מאיר יצחק הלוי

אליהו לנקין:  כל חברי הוועדה המקצועיים, גורמי המקצוע של הוועדה שנמצאים כאן, ברוכים הבאים לאילת

מיכאל ביטון: נציגי משרדי הממשלה

אליהו לנקין: נציגי משרדי הממשלה כמובן, תיכף נעשה סבב היכרות

אליהו לנקין:  ברוכים הבאים לכולם

אליהו לנקין:  אנחנו נעשה סבב היכרות כדי שכולם יכירו את כולם ונגיד כמה דברים ונאפשר דיון

אליהו לנקין:  בבקשה

אליהו לנקין:       (סבב נוכחות)

אליהו לנקין: אנחנו כמובן מקדמים אתכם בברכה

אליהו לנקין:  מיכאל ידוע כידיד אמת של העיר אילת, אבל תרומתו הגדולה היא בעיקר בנגב

אליהו לנקין:  שנים שהוא פועל למען הנגב בכל תפקידיו הקודמים ולמען מדינת ישראל בכלל

אליהו לנקין:  אנחנו יודעים שהוא אוהב את אילת ורוצה מאוד מאוד לעזור לאילת, לא בפעם הראשונה, ואנחנו מלאי הערכה על כך בראש ובראשונה

אליהו לנקין:       אני אספר לכם קצת על האתגרים שהעיר אילת מתמודדת איתם ומנגד על ההזדמנויות הגדולות שיש לאילת ויש לאילת היום הזדמנויות אדירות

אליהו לנקין:  אגב הם באים מסיור גם בערבה, גם אצל מאיר צור, אצל חנן גינת וכאן הם הגיעו לביקור בחקר ימים ואגמים, ביקור שמיכאל והצוות מאוד התרשמו ממנו, ויש הרבה מה לעשות כי זה אחד הנושאים המרכזיים שאנחנו עוסקים בהם בכל מה שקשור לגיוון והרחבה של מקורות התעסוקה, מחקר ופיתוח, אקדמיה וכו'

אליהו לנקין:       זה אקוסיסטם שלם שאנחנו רוצים בסוף לשים את אילת, להפוך את אילת למרכז עולמי לחקלאות ימית ולביוטכנולוגיה ימית

אליהו לנקין:  זה בזכות מה שראית עכשיו, מכוני המחקר שהם מהטובים בעולם, המכון לחקר ימים ואגמים, המכון הבין אוניברסיטאי למדעי הים, קמפוס בן גוריון שעוסק בזה

אליהו לנקין:  הים, השמש, הקרקעות, כל מה שיש כדי להצליח ולשים את אילת במקום טוב בהקשר הזה, גם להצליח להרחיב ולגוון את מקורות התעסוקה שלנו

אליהו לנקין:  כמו שאמרתי, זה אקוסיסטם שלהם שחשוב מאוד לאילת ולמיצובה

אליהו לנקין:       אני אפתח ואומר שקודם כל אילת היום נמצאת, כמו שאפשר לראות, מי שעושה סיבוב בעיר יכול לראות שאילת נמצאת בתנופת פיתוח

אליהו לנקין:  לשמחתנו בכל מה שקשור לתיירות אני יכול לספר שהיום נבנים 1,200 חדרי מלון שנמצאים בהקמה היום ממש, 2,000 חדרי מלון בתכנון, סביב הלגונה המזרחית וגם באזור שדה התעופה שהתפנה

אליהו לנקין:  אטרקציות חדשות שקמות ונפתחות וייפתחו, פארק מים שייפתח בשבוע הבא, פארק מים גדול, סוף סוף אחרי תקופה ארוכה ייפתח פארק המים, פארק סקי בכבלים שעתיד להיפתח פה עוד חודשים אחדים

אליהו לנקין:       וגולת הכותרת אולי מבחינת האטרקציות זה פארק הטרמינל שלנו, שזה הפארק שאנחנו מקימים בשדה התעופה המתפנה

אליהו לנקין:  שם אנחנו מקימים 17 אטרקציות חדשות שקמות שם

אליהו לנקין:  קודם כל זה פארק ירוק, גדול

אליהו לנקין:  אני שמתי דגש, גם מאיר כמובן שם דגש כזה, אבל אני הדגשתי את זה עוד יותר, אני רוצה ירוק בעיניים שם והפארק יהיה ירוק וגדול ויהיה בו סוג של לונה פארק, 17 אטרקציות חדשות, שוק אוכל חדש מיוחד מאוד, מתחם מופעים ענק

אליהו לנקין:  אם תרצה זה בסוף מתחם הבילוי הבא והחשוב של העיר

אליהו לנקין:       מבחינה תיירותית אני אגיד שאנחנו משקיעים הרבה מאוד בשיפור המצב התיירותי, בסוף אילת גם כשנצליח, ונצליח בעזרת ה', לגוון ולהרחיב את מקורות התעסוקה עדיין התיירות תהיה העוגן הכלכלי המרכזי, תמיד הייתה וכך תהיה גם בעתיד הנראה לעין ועל הבסיס הזה אילת תמשיך לצמוח

אליהו לנקין:  זה מנוע הצמיחה של העיר, לכן אנחנו משקיעים השקעות מאוד מאוד גדולות בשיפור המצב התיירותי על כל גווניו, אם תרצה

אליהו לנקין:  זה אומר תשתיות תיירותיות מפותחות, הרבה מאוד כסף, מאות מיליונים בתשתיות תיירותיות, תיכף אני ארחיב טיפה בנושא הזה, תכנים, זה מאוד חשוב לנו

אליהו לנקין:  כל הנושא של התוכן, אנחנו שמנו דגש מיוחד ולכן אנחנו מפתחים פסטיבלים, הרבה מאוד פסטיבלים חדשים והרבה מאוד אירועי תוכן

אליהו לנקין:  ותשתיות, כפי שאמרתי

אליהו לנקין:  הרבה מאוד השקעות בתשתיות תיירותיות

אליהו לנקין:       מבחינתנו אילת, כמו שכולם יודעים, מתמודדת עם תחרות לא קטנה והתחרות הזאת רק הולכת ומתעצמת כל הזמן, חדשות לבקרים נפתחים עוד אתרים לישראלים וזו התמודדות על כיסו ועל ליבו של התייר בסוף, הישראלי בעיקר, כי אנחנו עדיין בהישענות, קיצונית צריך להגיד, על התייר הישראלי

אליהו לנקין:       היום יש 12,000 חדרי מלון באילת, עוד כ-3,000, אנחנו לא יודעים בדיוק את המספר המדויק, אבל בין 3,000 ל-4,000 חדרי אכסניות ו-Airbnb, בעיקר Airbnb בתוך העיר

אליהו לנקין:  מבחינתנו התחרות הזאת עם אתרים כמו סיני ועקבה שבירדן ואיחוד האמירויות, דובאי וטורקיה, כל האתרים האלה זה אתרים שהם תחרותיים

אליהו לנקין:  בעיר אילת מפתחים תחרות מאוד מאוד גדולה

אליהו לנקין:  אנחנו אומרים לא לעולם חוסן, גם אם עכשיו אנחנו מצליחים לעמוד בתחרות, ואנחנו מצליחים לעמוד בתחרות, ברוך ה' אילת לא נפגעה מבחינת כמות הישראלים שמבקרים בה, האתגר שלנו בתיירות זה נושא של תיירות החוץ, כי בסוף בסוף, בואו נזכור, שדה התעופה החדש שהוקם הוקם כדי להביא תיירות בין-לאומית

אליהו לנקין:       ההרחקה של השדה, זה אחת ה – לא רק בגלל זה, היו סיבות נוספות שבגינן הוקם שדה תעופה בין-לאומי, אבל זו אחת המטרות המרכזיות

אליהו לנקין:  השנה הראשונה להפעלת השדה הייתה שנה מצוינת, 2019, השדה נפתח, יחסית בשביל שנה ראשונה 60-55 טיסות שבועיות, כמעט 30 יעדים באירופה, הצלחה בלתי רגילה, 600,000 לינות רק בבתי המלון, רק בחורף, ורק בבתי המלון שאנחנו יודעים לספור, חוץ מזה הם גרים בעיקר ב-Airbnb ובאכסניות ולכן שם אנחנו לא יודעים מה המספר, אבל בסך הכול זאת הייתה שנה של עדנה

אליהו לנקין:       ואז באה הקורונה וגרמה לנו לקריסה של ממש בעיקר כמובן בתיירות הנכנסת, אבל גם בכלל, בשנת הקורונה אנחנו התמודדנו עם מצב שאילת כמעט קרסה, ממש כמעט קרסה

אליהו לנקין:  אלמלא האי הירוק והפתרונות שנתנו ואם הקורונה הייתה נמשכת עוד חודשים ספורים אני לא יודע איפה היינו היום

אליהו לנקין:  אמיתי, אני לא יודע איפה היינו היום

אליהו לנקין:       דאגנו מאוד

אליהו לנקין:  אנחנו כהנהגת עיר מאוד דאגנו לאן הולכת העיר, לשמחתנו גם הפתרון הזה של האי הירוק וגם העובדה שהקורונה חלפה לה, הצילה בסופו של דבר את העיר, לא בלי להפיל הרבה מאוד עסקים בעיר אילת

אליהו לנקין:       וגם, כמובן לא היינו צריכים את הקורונה שתחדד לנו את זה, ידענו ואנחנו יודעים שההישענות הקיצונית של העיר על כלכלה אחת שהיא תיירות באזור עם מצב הגיאופוליטיקה, אנחנו יודעים שזה מהווה סיכון מאוד מאוד גדולה

אליהו לנקין:  הקורונה רק חידדה לנו את זה, אבל ידענו את זה כל הזמן ולכן אחד האתגרים זה באמת לגוון ולהרחיב את מקורות התעסוקה

אליהו לנקין:  מיד אני אספר לך מה אנחנו עושים כדי לנסות ולהגיע לפתרונות של הרחבה וגיוון מקורות התעסוקה

מיכאל ביטון: תיירות החוץ, למה היא לא השתקמה חלקית?      

אליהו לנקין: היא השתקמה חלקית בשנה האחרונה במאמץ מאוד מאוד גדול

אליהו לנקין:  זאת שאלה מצוינת כי היא רלוונטית לעכשיו, אתה תופס אותי בדיוק הבוקר אחרי שיחות – אגב מפה אני הולך לזום עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ועם הצוות שלו לגבי החלטת ממשלה ואחד הדברים הוא כמובן הדבר הזה משום שעם משרד התיירות, אני חייב להודות, שקשה לנו

מיכאל ביטון: למה קשה?      

אליהו לנקין: אני מיד אגיד

מיכאל ביטון: אם זה סתם פוליטיקה עזוב, אבל אם זה מהותי – השר הוא שר נחוש

אליהו לנקין: הוא שר נחוש, אני חושב שמטעים אותו שם, מוליכים אותו שולל, הפקידים שלו

מיכאל ביטון: יש לי קשר טוב עם השר הזה, אני יכול לעזור

מיכאל ביטון:  אני אנסה לעזור

אליהו לנקין: קדימה, בכיף

אליהו לנקין:  הוא יבקר פה בעוד שבועיים

מיכאל ביטון: אני אדבר איתו

מיכאל ביטון:  כבר כתבתי לו, אבל אני אדבר איתו

אליהו לנקין: הוא יבקר פה בעוד שבועיים, הוא בא ליומיים

אליהו לנקין:  אנחנו מדברים מצוין ונפגשנו כבר שלוש פעמים ואנחנו בשיחות טלפון אין סופיות, אני חושב שבסוף מה שקרה זה שמטעים אותו הפקידים שם ומוכרים לו סיפורים שהתיירים שמגיעים לכאן מקבלים 60 יורו מהמדינה, חברות התעופה מקבלות על כל תייר 60 יורו, והם עוברים את הגבול לירדן ולסיני

אליהו לנקין:  מאוד פשוט, אם היו כאן כמעט מיליון לינות אז מה זה עברו את הגבול?      

מיכאל ביטון: אז מה אם הם עברו? שילמו אגרת מעבר

מיכאל ביטון:  אפשר להכפיל להם את אגרת המעבר, לא?      

אליהו לנקין: אפשר, כן

מיכאל ביטון: אם תייר רוצה לצאת מפה לעקבה אפשר להכפיל את האגרה

לאוניד קוצישין: אבל אפשר גם להתנות את הסיוע ב - - -     

אליהו לנקין: חבר'ה, אין שום בעיה עם זה, אין שום בעיה, בכל העולם עוברים גבולות, אתם יודעים, נוחתים בווינה ועוברים לברטיסלבה ונוחתים בבריסל ועוברים, עושים את זה בכל העולם

אליהו לנקין:  אגב, גם משם עוברים לכאן

אליהו לנקין:  גם מי שנוחת שם עובר לכאן, באחוזים בודדים

אליהו לנקין:  מה שאנחנו יודעים זה שכ-14% עוברים, זה כל הסיפור

אליהו לנקין:       זה גם כלכלי

אליהו לנקין:  מה שלא מצליחים להבין ומה שמוכרים שם סיפורים זה שזה גם כלכלי בצורה בלתי רגילה

אליהו לנקין:  הכדאיות הכלכלית מובהקת בעניין הזה, אתה שם 60 יורו על תייר, תייר מוסיף לתוצר של המדינה 1,200 יורו בשהות שלו, תחשבו על הדבר הזה

אליהו לנקין:  רק ממיסים, גם אם ניקח 25% מיסים מזה כבר כיסית פי ארבעה מזה

אליהו לנקין:  לכן זה כדאי, זה מובהק

אליהו לנקין:  הוא היום מבין את זה

אליהו לנקין:  הוא אמר לי: אלי, הארת את עיניי

מיכאל ביטון: הוא איש הגיוני והוא ביצועיסט

מיכאל ביטון:  אני אדבר איתו

מיכאל ביטון:  אם אני יכול לקבל נייר רק על זה לפני שאני משוחח איתו, שאני אהיה בקי בנתונים

אליהו לנקין: בוודאי, תקבל

אליהו לנקין:  זה בהקשר התיירותי

אליהו לנקין:  אני חושב שאילת מתקדמת נכון מבחינה תיירותית

אליהו לנקין:  אנחנו רוצים את הצמיחה, מבחינה תיירותית אילת מתקדמת טוב, אבל אנחנו לא יכולים שוב להביא לצמיחה כזאת שהיא לא מאוזנת ולא מתבססת על מגוון של מקורות תעסוקה

אליהו לנקין:       אתגרים אחרים של העיר, שני אתגרים גדולים

אליהו לנקין:  האחד זה שירותי הרפואה

אליהו לנקין:  בעיניי אחד האתגרים היותר גדולים שאנחנו מתמודדים איתם, אולי האתגר של העיר

אליהו לנקין:  מבחינתי אני עוסק בזה כמעט יום יום ממש

אליהו לנקין:  בשבוע שעבר ביקרה כאן ועדת הבריאות של הכנסת, הזמנתי אותם, ראו, התרשמו מקרוב, הבינו את המצוקה

אליהו לנקין:  חלה התקדמות בשנים האחרונות בזכות החלטת הממשלה מ-2019, שם היו 150 מיליון שקל לטובת שיפור שירותי הבריאות, באמצעותם הוקמו מרפאות חוץ, מקימים עכשיו את הבניין החדש, חדרי ניתוח חדשים, מכון דיאליזה ועוד ועוד ועוד, הובא ציוד חשוב, הובא הליקופטר

אליהו לנקין:       חלה התקדמות, לא מספיק

אליהו לנקין:  כל עוד תושבי אילת נדרשים להגיע למרכזים רפואיים במרכז הארץ חדשות לבקרים עבור בדיקה, אשפוז, ניתוח, לא חשוב מה, זה פשוט בלתי אפשרי ובלתי נתפס

מיכאל ביטון: והניידות נפגעה אחרי סגירת שדה דב

אליהו לנקין: אחרי סגירת שדה דב הדבר הזה הפך להיות סיוט, ממש

אליהו לנקין:  המסע הזה הפך להיות סיוט וזה מוביל אותי לאתגר השני שה אתגר התחבורה

אליהו לנקין:  אבל אם נישאר רגע באתגר הרפואי זה - - -     

מיכאל ביטון: אני רוצה לשאול אותך שאלה קשה שאין לי תשובה טובה עליה

מיכאל ביטון:  קודם כל הרופאים והאחיות ומי שפה זה אנשי מופת, אנחנו מכירים אותם, חלקם קשרו את גורלם עם העיר והם באמת דמויות מופת

אליהו לנקין: נכון

מיכאל ביטון: מבחינה ארגונית יוצא שרוב המבוטחים הם מבוטחים של קופת חולים כללית ובית החולים שלה

מיכאל ביטון:  השאלה אם כארגון אתה מרגיש שהיא מתעדפת את מה שצריך לעשות פה, או בגלל שאין תחרות הדברים – מה שהמשרד צריך לתת זה דבר אחד, אבל מה שקופה יכולה לעשות בעצמה כשהיא תחרותית מול קופות אחרות, ואני תמיד מתלבט על איזה ראש ללכת, על משרד הבריאות, האם הוא עושה את חלקו או האם הכללית, בגלל שאין לה תחרות, לא מספיק עושה

מיכאל ביטון:  זו שאלה שאני שואל את עצמי הרבה

אליהו לנקין: הכללית, אנחנו יכולים להרגיש כאן את התחרות בין הקופות, אני דורש ההיפך

מיכאל ביטון: כמה אחוז כללית?      

אליהו לנקין: 56% כללית, 35% מכבי

מיכאל ביטון: זה יותר נמוך מבנגב, בנגב זה 70% כללית

מאיה גרברניק: זה בגלל האוכלוסייה הבדואית

מיכאל ביטון: בכלל, גם בעיירות הפיתוח 70%-75% זה כללית

קריאה: מכבי באילת הוא מהגבוהים בארץ

מיכאל ביטון: זו דווקא סיבה טובה להזדמנות

אליהו לנקין: אנחנו מדברים דווקא על שיתוף פעולה

אליהו לנקין:  באזור כזה מרוחק ומבודד אנחנו חושבים שצריך להיות שיתוף פעולה

מיכאל ביטון: לפתוח את הרופאים לכולם

אליהו לנקין: בדיוק

מיכאל ביטון: איך עושים את זה?      

אליהו לנקין: זה אחד האתגרים

אליהו לנקין:  ניסינו את זה באמצעות תמריצים, עידוד של - - -      

מיכאל ביטון: אולי נביא חוק? הגנה מיוחדת לאזורים מרוחקים, גולן, אילת

אליהו לנקין: יכול להיות

אליהו לנקין:  ניסינו את זה באמצעות תמריצים

אליהו לנקין:  כי מה קורה? יכול להיות שיום אחד יהיו פה ארבעה רופאי עיניים כי כל אחת מהקופות הביאה רופא עיניים ושבועיים לא יהיה כאן רופא עיניים

אליהו לנקין:  זה בלתי סביר

מיכאל ביטון: אגב, קופות יודעות להתחשבן ביניהם

אליהו לנקין: הן יודעות

מיכאל ביטון: כשהכללית נותנת טיפול בבית חולים היא לוקחת כסף מהקופות, אז למה לא ההיפך? כשהוא בא לקופה אחרת שיתחשבנו

אליהו לנקין: אני מסכים איתך, זאת לא תהיה הבעיה

מאיה גרברניק: הם הכי גדולים

מאיה גרברניק:  אני רופאה בלשכת הבריאות אילת, משרד הבריאות

מאיה גרברניק:  אני פה 21 שנה

מאיה גרברניק:  בית חולים יוספטל הוא בית חולים ציבורי בניהול של קופת חולים כללית, אבל בכל זאת כגוף הכי גדול באילת רוב הטיפולים, רוב הדברים, רוב המבוטחים זה אצלם

מאיה גרברניק:  הם הכי משמעותיים

מאיה גרברניק:  יש קופת חולים מכבי 35%

מאיה גרברניק:  זה לא הולך

מאיה גרברניק:  הקופות האחרות כן קונות שירותים מקופת חולים כללית

מיכאל ביטון: זאת אומרת אם יש פה מאוחדת ולאומית, אז הוא יכול ללכת למרפאה של כללית ויכירו לו?      

מאיה גרברניק: לא

מיכאל ביטון: יש פה מבוטחי מאוחדת ולאומית? מה הם עושים?      

מאיה גרברניק: הוא יכול ללכת למרפאת חוץ והוא יכול ללכת לרנטגן והוא יכול - - -      

מיכאל ביטון: מישהו ממאוחדת ולאומית רוצה רופא ילדים

אליהו לנקין: הם מביאים

מיכאל ביטון: אין לו הרבה רופאים פה כי הם קטנים, אז מה? הוא רוצה ללכת לכללית, הוא יכול?      

מאיה גרברניק: הוא יכול לעבור לכללית תוך 90 יום

אליהו לנקין: אבל אם הוא צריך את בית החולים, רופא ילדים בבית החולים הוא יקבל

מיכאל ביטון: זה כן, בית חולים זה התחשבנות

אליהו לנקין: אבל בקהילה יש להם רופאים שלהם, או שהם מביאים רופאים והם משתמשים גם בגורמים פרטיים כמו השר"פ שמביא עבורם רופאים מאילת והם מקבלים ממנו שירותים

אליהו לנקין:  הרבה בעיות יש בנושא הרפואה, אין לנו אפילו מלר"ד, מחלקה לרפואה דחופה לילדים, זה משהו שאני - - -     

קריאה: בריאות הנפש חסרה

אליהו לנקין: כן, בריאות הנפש

אליהו לנקין:  יש הרבה הרבה בעיות בעניין הזה וחוסרים וכמו שאמרתי זה באמת אחד האתגרים היותר גדולים אם לא האתגר הגדול שבהם

אליהו לנקין:  חל שיפור, אבל יש לנו עוד כברת דרך ארוכה לעשות כדי לתת פתרונות לתושבי אילת

מיכאל ביטון: אני עשיתי בג"צ נגד מדינת ישראל על שוויון בבריאות והתלבשתי על זה שלא היה בית חולים נוסף בסורוקה, בבאר שבע, והבאנו בית חולים

מיכאל ביטון:  הדבר הכי חמור בשירותי בריאות זה שהאזרח משלם ביטוח בריאות כמו כולם והאזרח האילתי או הירוחמי משלם 100% ומקבל 50%

אליהו לנקין: נכון

מיכאל ביטון: יש לי רעיון אם אתה זורם איתי

מיכאל ביטון:  אם אתה זורם איתי אנחנו יכולים לעשות מהפכה

מיכאל ביטון:  זה אי שוויון, אנחנו יכולים לעשות בג"צ לאי שוויון, בג"צ יגיד לממשלה שיילכו ויבדקו שבע שנים הבג"צ יהיה באוויר

מיכאל ביטון:  אני רוצה לעשות תביעה ייצוגית של כסף, אני רוצה לעשות תביעה ייצוגית בשם תושבי אילת וירוחם, אני אחתים 100 תושבים, אתה 200, ונייצג את כלל הנגב ונגיד שאנחנו מבקשים שבע שנים אחורה 50% החזרים על תשלומי ביטוח בריאות שלנו מהקופות

מיכאל ביטון:  תביעה כספית, אזרחית, בגובה X מיליארדים, על אי מתן שירות תמורת תשלום

מיכאל ביטון:  אתה הולך איתי על הדבר הזה?      

אליהו לנקין: רעיון מאוד מעניין

מאיה גרברניק: זה ישפר את השירותים

מיכאל ביטון: או יפחית את אלה ש – אם אדם צריך לשלם כסף, אם לא עולה לו כסף הוא ממשיך להזניח

מיכאל ביטון:  אם ייצאו מהכיס שלו מיליונים הוא לא –      

קריאה: את הקופות או את המדינה?      

מיכאל ביטון: אני אתבע את הקופות ואת המדינה, אבל קודם את הקופות כי אני רוצה שהם יבינו שיש איום כלכלי עליהם

מיכאל ביטון:  אתה הולך איתי על זה?      

אליהו לנקין: רעיון ששווה לשקול אותו

אליהו לנקין:  אני אגיד לך שמבחינה כלכלית, הרי אנחנו יישוב קטן יחסית, ההשפעה היא לא - - -     

מיכאל ביטון: לא, ייצוגית, התביעה לכל הנגב והגליל, זה חל על כל אזרח, אבל אנחנו התובעים

מיכאל ביטון:  אתה הולך איתי?      

אליהו לנקין: כן, התשובה היא כן

מיכאל ביטון: יאללה, אנחנו עושים את זה

מיכאל ביטון:  דובר, תרשום את זה

קריאה: העיתונאית כבר פה

מיכאל ביטון: השאלה אם היא חושפת אותנו

רונית זילברשטיין: מה שאתם לא רוצים אני לא אחשוף

מיכאל ביטון: את יכולה כן לחשוף את הבושה, כי את זה אמרנו בוועדה, שאזרח באילת משלם כמו אזרח בתל אביב על בריאות ומקבל חצי בריאות

מיכאל ביטון:  זה את יכולה ככותרת

רונית זילברשטיין: אם כבר אתה אומר, על מה ששאלת את אלי, כן קופות חולים או חברי קופות חולים אחרים שלא מבוטחים בכללית מקבלים עדיפות מאוד נמוכה בהזמנת CT וכדומה

רונית זילברשטיין:  אני חוויתי את זה על בשרי, עד כדי שאומרים לנו בקופת חולים כללית: לא, קודם אנחנו נותנים למבוטחים שלנו ואם יישאר טוב

רונית זילברשטיין:  עד המצב הזה

אליהו לנקין: אסור להם לעשות את זה

מיכאל ביטון: זה נעשה בפועל

אליהו לנקין: בסוף בסוף יש קושי אדיר בגיוס רופאים, יש קושי אדיר בגיוס כל המקצועות הפרא רפואיים, קלינאי תקשורת, ריפוי בעיסוק, כל הפיזיותרפיסטים, יש עם זה קושי אדיר באילת, בכל הארץ, אבל באילת זה מתעצם

מיכאל ביטון: יש לכם שירות פסיכולוגי חינוכי?      

אליהו לנקין: כן

מיכאל ביטון: באיוש מלא של התקנים?      

אליהו לנקין: כן

קריאה: לא, שפ"ח חסר

קריאה: האיוש חסר

קריאה:  הוא שאל אם יש איוש מלא בשפ"ח

אליהו לנקין: לא, אין לנו איוש מלא בשום דבר מהמקצועות האלה

מיכאל ביטון: מה שעשו בדימונה, כי הפסיכולוגים לא יבואו לפה סתם, כי זה רחוק וקשה

אליהו לנקין: הם מקבלים תמריצים

מיכאל ביטון: אבל צריך לתת להם מסלול התמחות

מיכאל ביטון:  בדימונה עשו מסלול שאם אתה בא לעבוד בדימונה אתה מקבל התמחות חינוכית וקלינית ואז אתה אטרקטיבי

מיכאל ביטון:  תלמדו את המודל של דימונה, שחבר שלי הקים

מיכאל ביטון:  אנחנו גם עשינו בירוחם משהו דומה, אבל עכשיו דימונה זה יותר משופר כי הוא גם יודע לקבל כסף מהקופות על הטיפולים

מיכאל ביטון:  אז תלמדו את המודל של דימונה

אליהו לנקין: אז אני אגיד לך מה המודל של אילת בעניין הזה, החדש

אליהו לנקין:  מה שאנחנו עושים כאן, בעצם מתוך אותה מצוקה אמרנו בואו נייצר כאן מתוך העיר את בעלי המקצועות

אליהו לנקין:  אנחנו הולכים להתחיל ללמד כבר באוקטובר השנה יחד עם מכללת אונו, הקמתי קריה אקדמית חדשה כאן בשנה האחרונה ואנחנו הולכים ללמד מקצועות פרא רפואיים, ריפוי בעיסוק, קלינאות תקשורת, סיעוד

אליהו לנקין:  יתחילו ללמד כאן באילת

מיכאל ביטון: הכול כאן?      

אליהו לנקין: הכול כאן

אליהו לנקין:  מכאן נצמיח את הדורות הבאים

מיכאל ביטון: גאוני

מיכאל ביטון:  מה עם פסיכולוגיה באוניברסיטה?      

אליהו לנקין: כרגע פסיכולוגיה אין

קריאה: יש תואר ראשון

אליהו לנקין: רק לתואר ראשון

מיכאל ביטון: צריך שני חינוכי, ואז לפחות בבית הספר יהיה פסיכולוג

אליהו לנקין: אני רוצה שתדע על עוד דבר אחד שאני מקדם והלוואי שתוכל לעזור בעניין הזה

אליהו לנקין:  אנחנו מתקדמים עם הקמת פקולטה לרפואה באילת, גם מאותן סיבות

אליהו לנקין:  השינוי שאנחנו מובילים כאן זה בעצם עם פקולטה בין-לאומית

אליהו לנקין:  יש לנו הסכמים גם עם צ'ארלס בפראג וגם עם הומניטס במילאנו

אליהו לנקין:  כל הישראלים שנוסעים ללמוד שם ילמדו בצ'ארלס באילת, יעשו תואר

מיכאל ביטון: יש לך 120 סטודנטים ישראלים לרפואה בקרואטיה, 140, 150

מיכאל ביטון:  אז הם יקבלו את התואר של קרואטיה בישראל?      

אליהו לנקין: פה בישראל, פה באילת, זה הרעיון

מיכאל ביטון: והוות"ת והמל"ג יסכימו?      

אליהו לנקין: הנה אחד המכשולים

אליהו לנקין:  אני אחרי שיחות עם מנכ"לית המל"ג, אני פוגש אותה ביום רביעי

מאיה גרברניק: צריך שדות קליניים

מיכאל ביטון: אבל בית החולים הוא שדה קליני

מאיה גרברניק: אין פה הרבה מומחים

מיכאל ביטון: אז להביא רופאים ממדינות עולם שלישי זה יותר טוב?      

מאיה גרברניק: את הרעיון אני אוהבת, אלי

מיכאל ביטון: השדות הקליניים, בסוף חצי מהרופאים במדינה למדו בחוץ ולא כולם למדו במקומות רציניים

מאיה גרברניק: אני מסכימה איתך

מיכאל ביטון: ואת יודעת איפה הם הולכים לעבוד, אלה שלא למדו רציני? בנגב ובגליל

מאיה גרברניק: הם כבר עובדים פה

מיכאל ביטון: אז איזה שדות? שדות זרים, הלכו לרעות בשדות זרים

אליהו לנקין: בדיוק

אליהו לנקין:  אבל בוא אני אגיד, בסוף זו אחת המטרות המרכזיות במהלך הזה

אליהו לנקין:  המהלך הזה יביא לשדרוגו של בית החולים, זו המטרה

אליהו לנקין:  כדי שיאפשרו שדות קליניים בית החולים צריך להשתדרג, יש לו שלוש שנים לעשות את זה כי זה רק מהשנה הרביעית

מיכאל ביטון: אתה צריך לעשות תכנית מיני אילנות באילת

מאיה גרברניק: יש אנטומיה, יש גסטרולוגיה, הם צריכים מעבדות, הם צריכים לראות את זה

מיכאל ביטון: אז הם ייסעו יום בשבוע לבאר שבע

אליהו לנקין: בדיוק, אפשר גם במקומות אחרים לעשות שדות קליניים, אבל כאן יהיו מענים לשדות קליניים

אליהו לנקין:  אגב אנחנו מתחילים כבר השנה, באוקטובר, מכינה לרפואה באילת

אליהו לנקין:  בין 25 ל-30 סטודנטים ילמדו כאן מכינה לרפואה כבר באוקטובר השנה

מיכאל ביטון: בן גוריון, אם היה להם רצון טוב, היו פותחים פה כיתה קטנה, של 20-15 תלמידים

אליהו לנקין: אני חושב שהפתרון הזה שאנחנו מביאים הוא פתרון נהדר

מיכאל ביטון: זה לעולם לא יהיה יותר גרוע ממדינות – עכשיו משרד הבריאות סגר חמש מדינות ללמידה, מדינות שעד היום הבאנו משם רופאים

מיכאל ביטון:  המדינות האלה נסגרות, חמש מדינות כאלה, בעוד X שנים אי אפשר לקבל מהם

מאיה גרברניק: אני יודעת שעל מולדובה דיברו, על ארמניה

מיכאל ביטון: יש חמש מדינות

מיכאל ביטון:  היא שאלה מה זה מיני אילנות

מיכאל ביטון:  אילנות זה תכנית של נגב-גליל שמביאים 30 סטודנטים לנגב והם מתחייבים לגור בנגב ל-X שנים ומקבלים מלגה יפה

מיכאל ביטון:  היא נפתחה גם לבני הנגב כי הסטטיסטיקה היא שבן הנגב שלמד רפואה נשאר בנגב באחוזים גבוהים ובן המרכז שבא לבן גוריון עוזב, הרוב עוזבים את הנגב

מיכאל ביטון:  צריך לדבר עם משרד הבריאות ועם משרד נגב-גליל על מיני אילנות

מיכאל ביטון:  אם בן גוריון יסכימו, 15-10 תלמידים באילת, שזה הרבה כי כל התכנית במדינה זה 30

אליהו לנקין: פה אתה מתכוון?      

מיכאל ביטון: כן

מיכאל ביטון:  מין תכנית ייחודית, גרעין רופאים לאילת, 15-10 סטודנטים, שלוש-ארבע שנות למידה באילת, שנה-שנתיים בבית חולים בסורוקה, תשלח אותם גם לשם, אבל הם מתחייבים לחזור לעבוד באילת עם מלגת קיום גדולה

אליהו לנקין: אחד הדברים הבסיסיים בדבר הזה זה שמי שילמד כאן רפואה כמובן יתחייב בתמורה למלגה להישאר חמש שנים

מיכאל ביטון: אבל המלגה לא יכולה להיות 10,000 שקל, היא צריכה להיות 30 ו-40,000 שקל לשנה על פני שש שנים, אבל הוא נותן חמש שנות עבודה באילת

אליהו לנקין: אז אני אומר לך שהשר וסרלאוף לקח את הנושא הזה, הוא לקח את נושא הבריאות בכלל לתשומת ליבו

מיכאל ביטון: אנחנו חברים, אני מדבר איתו

אליהו לנקין: אני יודע, ראיתי אתכם בוועדה ביחד, הייתי בזום

מיכאל ביטון: בוא נתחיל לקדם את זה

מיכאל ביטון:  מה שאנחנו יכולים לעשות, הכי מורכב זה שילמדו כאן, עד שילמדו כאן בואו נעניק מלגות רציניות, של 30,000, 40,000 לחמישה או עשרה סטודנטים ועל כל שנה שהם למדו הם ייתנו שנת עבודה באילת

מיכאל ביטון:  עשינו את זה עם בית החולים לחוקרים, לפוסט דוקטורט ודוקטורט עם מגבית קנדה

מיכאל ביטון:  בוא ניקח עשרה כאלה, 300,000 שקל לשנה כל שנה, זה יהיה יותר, כי נוסעים תלמידים, ונתחיל לגדול

מיכאל ביטון:  אתה גם לא צריך מאות רופאים, אם תביא לפה עשרה רופאים טובים הקפצת את המציאות בעיר

אליהו לנקין: תרשמו לי את העניין של מיני אילנות

מיכאל ביטון: נמשיך

אליהו לנקין: האתגר הגדול הבא זה כמובן אתגר התחבורה שאתה מכיר אותו היטב בעקבות סגירת שדה דב, הוא מייצר לנו כאוס מוחלט, אבל כמובן מקשה גם על האילתים, מקשה לפתח את שדה התעופה רמון

אליהו לנקין:  זה הפך להיות אתגר בלתי רגיל כי גם בעקבות סגירת שדה דב, מה שקרה זה שאנשים בוחרים יותר להגיע ברכב לאילת, מה שהקטין דרמטית את כמות הטיסות, כמות הטיסות בשיא כאן הייתה 50 טיסות ליום והיום אנחנו מדברים על 15-14 טיסות

מיכאל ביטון: זה לא נוח

אליהו לנקין: ממש לא נוח

אליהו לנקין:  לא טוב

מיכאל ביטון: אתה יודע, כשאני הייתי יורד לאילת וגר בירוחם, לפעמים הייתי עובד חצי שבוע בצפון, ומשדה דב טס לאילת, זה היה נוח, זה היה רבע שעה בטיסה ואתה נוחת בנמל תל אביב

אליהו לנקין: נכון

מיכאל ביטון: הייתי איתו באוהל, אמרתי לו שאם הוא היה חבר כנסת שנתיים קודם השדה לא היה נסגר

מאיר יצחק הלוי: מסכים איתך

מיכאל ביטון: זו הבושה של המדינה, שאין פוליטיקה אזורית

מיכאל ביטון:  אין נבחרי ציבור שחייבים דין וחשבון לאזור שלהם

אליהו לנקין: נכון, אבל הנה, אתה שם

מיכאל ביטון: אני משתדל

מיכאל ביטון:  אתה יודע שהייתי קול אחד בקואליציה ולא עשיתי להם את החיים קלים

מיכאל ביטון:  מאיר יודע, חקלאות ותחבורה ועוד כמה דברים, נלחמנו לבד לפעמים

אליהו לנקין: אז האתגר התחבורתי הוא אתגר באמת גדול מאוד

אליהו לנקין:  אני הנחתי תכנית על שולחנה של שרת התחבורה, גם שר התיירות כמובן, שאמורה לתת מענה עם פתרון מצוין לתושבי אילת

אליהו לנקין:  התכנית אומרת הכרה בטיסות הפנים לתושבי אילת כתחבורה ציבורית לכל דבר

אליהו לנקין:  זה המסר

מיכאל ביטון: זה נכון, היא יכולה לסבסד

אליהו לנקין: בדיוק

אליהו לנקין:  תחת הכלל הזה יש גם תכנית מלאה של איך עושים את זה, גם עם חברות התעופה

אליהו לנקין:  יש פתרון שעכשיו מה שצריך זה לאמץ אותה

אליהו לנקין:  אני מקווה שבאמצעות החלטת הממשלה נוכל לקדם את זה

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה כמה מילים

מאיר יצחק הלוי:  שלום לכולם

מאיר יצחק הלוי:  היו צריכים להיות כאן גם שני ראשי הרשויות, גם מאיר צור מהערבה התיכונה וד"ר חנן גינת, שהתחלנו איתם את הסיור והם ביקשו להשתחרר כי הם הציגו כבר את מרכולתם ואת הדברים, אבל הם היו צריכים להיות כאן כי מטרת הסיור של הוועדה בראשותו של חברי ורעי הטוב מיכאל היא באמת לראות את אילת כמובילת המרחב שאנחנו מגדירים אותו כמרחב הערבה

מאיר יצחק הלוי:       זו בעצם המטרה

מאיר יצחק הלוי:  אנחנו נמצאים בחבל ארץ ששטחו כ-19% משטחה של מדינת ישראל שמתגוררים בו כ-1% ויש כאן אינטרסים אסטרטגיים משותפים לשלוש הרשויות

מאיר יצחק הלוי:  אני הצעתי לאלי, ולשמחתי אלי קיבל את ההצעה, להיות ראש הרשות המוביל את המרחב הזה ואת חבל הארץ ולהפוך את המקום הזה לנפה או לכל דבר שנגדיר אותו כנפה סטטוטורית שמקבלת את זה על ידי הצעת מחליטים

מאיר יצחק הלוי:       אני יודע להגיד היום, מהמשרדים שאיתם אלי משוחח ואני משוחח, יש כבר הבנות שנכון להסתכל ככה על הדברים, שאילת מובילה את כל המרחב הזה וביחד מאתרים את האינטרסים המשותפים

מאיר יצחק הלוי:  אינטרסים משותפים זה תיירות, זה תחבורה, זה בריאות, זה אקדמיה, הגדרנו אותם כבר, אחרי זה כל אחד ימשיך עם הגוונים ועם הצבעים ועם המשימות והאתגרים שלו

מאיר יצחק הלוי:       אבל אם לוקחים את כל חבל הארץ הזה ואומרים למדינת ישראל 25 שנים מתעדפת את האזור הזה ונותנת לו בוסטר, תנאים, כדי שאחד ועוד אחד ועוד אחד יביא חמש ולא שלוש ואני חושב שלשם צריך להתכנס

מאיר יצחק הלוי:       אני יודע שאלי קיים שיחות רבות עם גורמים בכירים בממשלה

מאיר יצחק הלוי:  אני שוחחתי עם רונן פרץ, מנכ"ל משרד הפנים, אני יודע מה עמדת הממשלה בעניין הזה, אני יודע להגיד מה עמדת משרד נגב-גליל, אפרופו בחלק מהדברים, ולכן אני חושב שגם ממין העניין שהוועדה גם כן תתייחס לזה באופן הזה כי יש את האתגרים המאוד מאוד מיוחדים של העיר אילת שהם הכי חשובים, אני חייב להגיד, אבל יש גם את האתגרים המשותפים

מאיר יצחק הלוי:       בסוף לכל ראשי הרשויות יש עניין גדול מאוד להגדיל ולשדרג את הדמוגרפיה באזור וזו מטרת המטרות

מאיר יצחק הלוי:  היינו היום במכון לחקר ימים ואגמים, שני דברים שאותי מאוד ריגשו, ד"ר חנה רוזנפלד וד"ר ינובסקי

מאיר יצחק הלוי:  ערן ינובסקי, מי שמכיר את ינובסקי, זה ילד אילתי שחזר לאילת, ואלה הדברים שלשם אנחנו צריכים לכוון

מאיר יצחק הלוי:  אני חושב שלך יכולה להיות פה תרומה

מיכאל ביטון: לגמרי

מיכאל ביטון:  אדוני ראש העיר, זו הזדמנות בשבילי לברך אותך על המנהיגות שלך בעיר הזאת, קהילה שזוכה למנהיגות ורציפות זו מתנה מהקדוש ברוך הוא

מיכאל ביטון:  העיר אילת זכתה למנהיגות של מאיר יצחק הלוי ואתם הלכתם יד ביד ואתה ממשיך להוביל ויש פה רציפות והמשכיות

מיכאל ביטון:  אני גם מקווה שהעיר הזאת תזכה בהמשכיות עוד מעט ותמשיך את הדברים הגדולים שעשיתם פה

מיכאל ביטון:       הייתי פה בימים קשים עם מאיר, הוא היה צריך לפרק באסטות וקיבל רימונים הביתה וכשהוא הסביר למה צריך להוציא מפה שדה תעופה וחשבו שזה דבר שלא יקרה לעולם, והנה אנחנו נוסעים פה היום ורואים שדה כולו חרוש במנופים וטרקטורים ובבנייה

מיכאל ביטון:       לשמוע אותך עכשיו עם התכניות שלך ועם המעשים ועם קפיצת המדרגה שאילת חווה, זה גם בא ממקום – אתה יודע, היינו דור של האשמות, אתם כבר לא מאשימים, יודעים מה טוב, מה לא טוב ורוצים ודורשים את התיקון

מיכאל ביטון:  אני כוועדה מחויב אליכם מאה אחוז

מיכאל ביטון:  קולה של אילת צריך להישמע

מיכאל ביטון:       אחת, יהיה דיון בוועדה רק על העיר אילת כי זה כל כך גדול ומחייב את הדבר הזה, נעשה את זה אחרי הפגרה, אוקטובר, דיון, שעתיים רק על אילת, נבחר את חמישה המשרדים הקריטיים ונביא אותם

מיכאל ביטון:       שתיים, שר התיירות הוא איש רציני, אני מדבר איתו כשאני יוצא מפה, שיקשיב להנהגה המקומית מה נכון לה ולא אף אחד יסביר להנהגה מה היא עושה בתיירות

מיכאל ביטון:       שלוש, אני רוצה לשוחח עם שר נגב-גליל

מיכאל ביטון:  הוא לא יצליח להביא לפה את תכנית אילנות, אבל אני רוצה שהוא יתחיל איתכם בקטן, כמעט ברמה מקומית, בגלל הייחודיות שלכם

מיכאל ביטון:  לתת לכם השנה 150,000 שקל לארבע מלגות פלוס ריכוז הפרויקט, שנה הבאה עוד ארבע, שנה אחרי זה עוד ארבע, להגיע לחצי מיליון שקל מלגות לרופאים לעיר אילת

מיכאל ביטון:  רופא חותם עם העירייה הסכם, לומד רפואה, מצטיין בבן גוריון, כל שנת מלגה של 40,000-30,000 שקל שנת עבודה בעיר אילת, עם גיבוי של בית ספר לרפואה ומה שצריך

מיכאל ביטון:  ללכת פשוט, לא לסבך את העניינים עכשיו עם כל מיני פרויקטים

מיכאל ביטון:  זה דבר שאני רוצה אישית לקדם עם שר הנגב והגליל

מיכאל ביטון:  הוא היה אצלך בביקור רשמי?      

אליהו לנקין: כן, הוא היה פה פעמיים

קריאה: למה נציג של המשרד לא נמצא פה בוועדה?      

מיכאל ביטון: הם ביקשו אולי שחרור, אבל אנחנו עובדים איתם מצוין

מיכאל ביטון:  משרד שלא עובד איתנו צריך שיהיה פה, משרד הוא איתנו – לא, כולם באים

מיכאל ביטון:  מי שפה תבוא עליו הברכה, אף פעם לא צועקים על מי שבחדר, כי הם רציניים, הם היו פה כל היום, הם באו לאילת, אנחנו מוקירים את משרדי הממשלה שנמצאים פה וכל אחד לקח משימות גם מהיום הזה שהיינו ביחד

מיכאל ביטון:       אנחנו נעבוד איתך צמוד, ראש העיר, עכשיו זו תקופה מורכבת, אני יודע, אבל העשייה לא מפסיקה לרגע ויש לך צמתים קריטיים של החלטות ממשלה, של חידוש דברים, של בעיות דחופות, תמצא את הוועדה הזאת כולה לרשותך

מיכאל ביטון:  גם חברי הוועדה שלא פה מחויבים, הם מדברים איתי, יודעים

מיכאל ביטון:  אנשים מתקשים, אני נוסע לגולן, לאילת, הם אומרים: הרגת אותנו, וזה ביום ראשון, זה יום שהכנסת לא עובדת אז הם עוד יותר כועסים, אבל ככה אנחנו, זו דרכנו ואנחנו איתך בכל מה שצריך

אליהו לנקין: תודה רבה

אליהו לנקין:  הביקור הזה חשוב לנו מאוד, אנחנו יודעים כמה אתה יכול לעזור בלתרום לעיר אילת

אליהו לנקין:  כבר בשיח הזה העלית כמה רעיונות נהדרים והישיבה פה בוועדה מאוד מאוד חשובה

קריאה: לא הזכרת את אולימפיאדת הילדים

אליהו לנקין: אולימפיאדת הילדים

אליהו לנקין:  לא הזכרתי הרבה מאוד דברים

אליהו לנקין:  אנחנו נתארח ביום חמישי בדרום קוריאה, אילת נבחרה לארח את אולימפיאדת הילדים, שם מתקיימת אולימפיאדת הילדים עכשיו ואילת תארח ב-2025

מיכאל ביטון: וואו, אז מכל העולם יגיעו לפה

אליהו לנקין: 2,500 ילדים מכל העולם

אליהו לנקין:  אני רוצה להעניק לך את האלבום הזה שמאיר מכיר היטב כמובן

אליהו לנקין:  זה אלבום יפהפה שמתאר בתמונות

אליהו לנקין:  כתבתי לך: ידידי חבר הכנסת ביטון, אני מתכבד להעניק לך בהערכה רבה את האלבום 'אילת טבע מדבר וים' המתאר בתמונות ובמילים את יופייה הנדיר של אילת ושל סביבת הטבע המופלאה שלה

אליהו לנקין:  תודה על תרומתך הגדולה לעיר אילת, לנגב ולמדינת ישראל, בתפקידיך השונים לאורך השנים, בהערכה רבה ובידידות

אליהו לנקין:  ועל מה שעוד תתרום לעיר

מיכאל ביטון: תודה

אליהו לנקין: תודה רבה לכולכם

אליהו לנקין:               (בהמשך הסיור – בתיאטרון)     

בועז דן: החלום שלי היה לעשות תיאטרון, לא ידעתי מה התיאטרון יכול לעשות ואחרי שמונה שנים התחלנו להבין שאנחנו מנוע צמיחה ושאנחנו היום הרבה יותר מגוף תרבות

בועז דן:  אנחנו קיימים תשע שנים, יצאנו ל-24 הפקות מקור, מעל 230 הצעות בשנה, כשהגענו היה שבע, 200,000 צופים, זכינו ב-20 פרסים מול התיאטראות בישראל, הצגת השנה, שחקן, שחקנית, בימאי

בועז דן:       הקמנו ביחד עם מאיר מגמת תיאטרון לראשונה באילת ב-2015, מגמת תיאטרון לבגרות בעיר אילת

בועז דן:  השתתפנו בפסטיבל ישראל, שזה אחד מהפסטיבלים הכי גדולים בעולם לתיאטרון ומחול

בועז דן:  ייסדנו פסטיבל אלימות ברשת, לראשונה לקחנו את נושא האלימות ברשת בהכוונתו של מאיר ויצרנו ארבעה ימים ארבע הצגות שנוגעות רק בנושא של אלימות ברשת

בועז דן:  הן ממשיכות ואנחנו רצים עכשיו בכל בתי הספר עם הצגה שכל הטקסט שלה הוא פוסטים בפייסבוק

בועז דן:       פרויקט שייקספיר זה פרויקט ש-30 שנה בארה"ב, הם לקחו בתי ספר ומעלים מחזות שייקספיריים לבני נוער וזו פעם ראשונה שיצאו מארה"ב ובחרו דווקא את תיאטרון אלעד ודווקא בקצה הדרומי של ישראל

בועז דן:  אנחנו היום מובילים בישראל את הפרויקט הזה

בועז דן:       אולי מה שגילינו, השינוי הכי גדול ולא ידענו את זה, זה שבעצם אנחנו מעסיקים מעל 70 עובדים, העברנו עד כה מעל 20 משפחות שעברו דרומה וזה השינוי שלמדנו על עצמנו

בועז דן:  אז בעצם למדנו שאנחנו הרבה יותר מגוף תרבות

בועז דן:  אנחנו משנעים את ההצגה הזאת כמעט כל יום חמישי, היא בעצם הפכה להיות כבר מוקד תיירותי ומרימה את כל נושאי החיים

בועז דן:      ואז התחלנו בתכנית העבודה

בועז דן:  היה לנו על במת מרכז תרבות בשטח הטרמינל המתפנה ואנחנו בשלב מאוד מתקדם של אמצעי - - - מרכז בין-לאומי לאמנויות הבמה, עוד מעט נספר מה זה

בועז דן:  גייסנו את כל הכסף ואנחנו מריצים בקרוב - - - והקמה של שלושה גופי תרבות, תיאטרון למבוגרים, תיאטרון ילדים ולהקת מחול

בועז דן:  הרעיון הוא מעבר של מסה קריטית של משפחות אמנים שמייצרים אקוסיסטם שלם לחינוך, לתיירות, לתרבות ואנחנו מיד נוכיח גם איך זה קורה

בועז דן:       הרעיון הוא, במשך שנתיים אני פניתי לשחקנים ולבמאים אם הם רוצים לעבור, מה, באילת וזה? ברגע ששי פיטובסקי, אחד משלושת הבמאים הכי הטובים בארץ, החליט שהוא עוזב את הבימה ועובר דרומה קבוצת שחקנים – הגענו למצב שנרשמו פה איזה 100 שחקנים, שלושה ימים של סדנאות בסמינר הקיבוצים כשיכולנו להעביר רק שניים, והבנו שזה גיים צ'נג'ר

בועז דן:  ברגע שאתה מעביר מאסטר בעל שם שכבר עשה משהו אנשים יילכו אחריו דרומה ובעצם העתקנו את זה לתיאטרון ילדים עם רועי שגב שהוא היום במאי הילדים הכי גדול בארץ וגאגא בהובלת אוהד נהרין, שהוא המנהל האמנותי של בת שבע ואחד הכוריאוגרפים הכי גדולים בעולם בתחום המחול

בועז דן:       זה מספרים קטנים של גופי תרבות קטנים

בועז דן:  מה שאתם רואים פה זה מקומות עבודה ליוצרים, זה לא הקאמרי, זה לא הבימה, זה התיאטראות הבינוניים והקטנים במספרים לא גדולים, כך שהם לגמרי בתחום הריאליסטי

דנה יצחקי: רק שבסדר גודל של אילת זה משנה

מיכאל ביטון: כן, זה מאפס לאחד

בועז דן: אז הבשורה הכי הגדולה זה אוהד נהרין ששם את השם שלו על הפרויקט הזה, על כפר האמנים שמיד נספר ובעצם מהיום הראשון אנחנו הופכים להיות בטופ העולמי

בועז דן:  גאגא זה שפה שאוהד המציא, יש לו את זה בלונדון, פריז, ברלין, תל אביב ועכשיו באילת

בועז דן:  שימו לב למספרים, 80% מהמבקרים הם תיירים, זאת אומרת זה לגמרי הופך להיות גוף תיירות שגם מייצר תיירות חוץ שבאה במיוחד לחורף האילתי להפשיר את עצמם

בועז דן:       הפוטנציאל שלנו זה שדה תעופה בין-לאומי, שלושה מיליון תיירים בשנה ומנוע משיכה של תיירות חוץ

בועז דן:  ואולי זו השורה התחתונה החשובה, אם רק 10% מהתיירים שכבר היום מגיעים יפקדו את גופי התרבות אנחנו נהיה אחד מגופי התרבות הכי גדולים בארץ

בועז דן:      זה מרכז ההכשרה, הוא מחולק לשלוש, חלק ראשון דיור מסובסד לאמנים, בעצם משפחות שיחליטו לעבור יקבלו, ביחד עם החטיבה להתיישבות וקק"ל עושים את השטח ותשתיות והחטיבה להתיישבות הכירה בנו כמחולל שינוי ומרכז צמיחה

בועז דן:  אז שטח ראשון זה דיור מסובסד לאמנים, 21 יחידות, שלושה אולמות תנועה ומתחם אירוח

בועז דן:  קבוצות יוכלו לקבל את כל המעטפת של לינה ויצירה, גאגא וכל מה שיוצא בזה

בועז דן:  זה השינוי שלנו, שמשפחה תוכל לבוא ולקבל דיור מוזל משמעותית ממה שיש היום במרכז

בועז דן:       זה מרכז התרבות שאנחנו בונים באילת, שבונים במרכז העיר, זה יהיה אולם המופעים שלנו

בועז דן:  קיבלנו שני מיליון שקלים לתכנון, אנחנו לקראת סיום תכנון ואז אני מקווה שנגייס את הכסף

בועז דן:  זה בשדה התעופה הישן

בועז דן:       כפי שאמרנו, תכנית העבודה שיכולה לקחת את כל תחומי החיים, גידול דמוגרפי, משפחות צעירות שעוזבות היצע תעסוקתי, מעצבות תאורה, סאונד, מעצבי במה, מנהלי הצגה, מפיקות וכו' וכו'

בועז דן:       פיתוח תיירות

בועז דן:  תוכן 365 ימים של תרבות

בועז דן:  וחינוך, אנחנו התיאטרון היחידי בארץ שכל שחקן מחויב להוביל קבוצה בקהילה

בועז דן:  אתם רואים כאן, קבוצות שמלמדים תיאטרון מכיתה ד' עד גיל 89

בועז דן:       בואו נעבור רגע למקום שהעתקנו את הרעיון, זה איזה שהוא קייס סטאדי

בועז דן:  העיר נאן בצרפת שקראו לה העיר הגוססת והיא סבלה מדעיכה מתמשכת כי סגרו את הנמל

בועז דן:  בצעד רדיקלי החליט ראש העיר לשים כסף רק על תרבות, הוא אמר: תרבות תביא חינוך, יביא דמוגרפיה, יביא תיירות

בועז דן:  הוא שם 56 מיליון יורו על הפרויקט הזה

בועז דן:  העיר הראשונה בעולם שפוצלה בין רשות שעוסקת בתרבות לבין הרשות שעוסקת בתיירות ובואו נראה מה קרה

בועז דן:  מעיר ללא תיירות ל-30 מיליון תיירים בשנה, מוציאים כ-55 מיליון יורו, היפוך מגמה להגירה חיובית, כ-10,000 תושבים חדשים בשנה, ירידה של 40% באבטלה

בועז דן:  העיר שמדורגת היום השנייה בצרפת שהכי טוב לגור בה ובעצם היום יש פסטיבל בכל אירופה שנקרא פסטיבל נאן שבעצם היום היא בירת תרבות והיא עובדת בכל אירופה

בועז דן:  אז בעצם מה התרבות יכולה לעשות, מה שנקרא לא רק הצגות כאלה

בועז דן:       אנחנו רוצים להראות סרטון קטן שעשינו בקורונה, אבל שמספר את הסיפור שלנו בצורה הכי טובה

בועז דן:  בקורונה הזמנו קבוצות של אמנים כחבורה, מנהל אמנותי ושחקנים ורקדנים, לבוא לחודש וחצי דרומה ולגור פה, לשהות פה, לקבל שכר, מה שבקורונה זה היה פריבילגיה ענקית

בועז דן:  נראה לכם מה זה עשה להם ומה זה עשה לאזור

מיכאל ביטון: שי, עד שזה יעבוד, מה גרם לך להכריע לבוא לפה?      

שי פיטובסקי: אחת זה חופש אמנותי, מקום שבאמת הוא פתוח, ושתיים, ליצור משהו חדש, לא רק בהצגה, אלא גם בצורת חיים

שי פיטובסקי:  אתה יוצר פה לקהילה שלך

שי פיטובסקי:  בהצגות במרכז אתה לא פוגש את הקהל, פה אתה מכיר את הקהל

שי פיטובסקי:  הקשר הוא כל כך חזק עם הקהל שבעצם ביחד עם הקהל מפתחים פה את כל האקוסיסטם הזה

מיכאל ביטון: וכאמן, כיוצר, יש לך חלומות פה לממש עשרות שנים קדימה?      

שי פיטובסקי: קודם כל זה כבר קורה

שי פיטובסקי:  מה שעשיתי פה בחיים לא הייתי עושה במרכז

שי פיטובסקי:  אנחנו עשינו הצגות במדבר, עשינו בקונטיינרים, עשינו בים, זה חופש אמנותי מוחלט

שי פיטובסקי:  גם התמורה של האנשים בסוף, אתה רואה ש-50% מהקהל מגיע, הוא מגיע מהמרכז לראות את זה פה

שי פיטובסקי:  אני חושב שכל יוצר, כל אמן, ברגע שנותנים לו מרחב, חופש ופסיליטיז הוא רק ירצה את זה

שי פיטובסקי:  אני ראיתי את זה אצל כל השחקנים שמגיעים, בימאים שמגיעים לפה, יש איזה משהו שהם רוצים להישאר פה ואם הם היו יכולים, אם היה להם את התקציב והיה להם את הפסיליטיז הם היו עוברים לפה

דנה יצחקי: אני רוצה להגיד גם מילה בהקשר הזה

דנה יצחקי:  כשהקמנו את התיאטרון היינו פוגשים אנשים כמוכם ואומרים שגם לאילת מגיע שיהיה תיאטרון כמו במרכז

דנה יצחקי:  היום אנחנו לא אומרים את המשפט הזה יותר כי אנחנו הופכים את המקום הזה לבירה אמנותית, זה מבחינתנו הקצה הזה כמו המרכז

מיכאל ביטון: זה אחר, תיאטרון אחר

דנה יצחקי: ואנחנו גם רואים, התיאטרון האחר הזה שמביא את התיאטרון לחללים לא קונבנציונליים, עכשיו מעתיקים אותו במרכז, זאת אומרת הם רוצים להיות כמונו

דנה יצחקי:       (הקרנת סרטון)

בועז דן:  זה בגדול

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להתייחס לפני שמיכאל יתייחס

מאיר יצחק הלוי:  מיכאל ואני חברים טובים כבר הרבה מאוד שנים, עוד בטרם היותו ראש עיריית ירוחם, והוא עשה עבודה מדהימה, הוא האיש שחיבר אותנו לטורונטו

מאיר יצחק הלוי:  הוא עבד במגבית קנדה

מאיר יצחק הלוי:  מאז חברו דרכינו ואנחנו עובדים כברת דרך ארוכה, גם כראשי רשויות, גם כחברי כנסת, וחייו הציבוריים של מיכאל, בשונה ממני, עדיין לפניו

מאיר יצחק הלוי:       אני רוצה להגיד לך משהו, ואני ממש מדבר אליך, כי אם הייתי מבקש לבחור מקרב 120 חברי כנסת דמות שהייתי רוצה שתייצג את תיאטרון אלעד במרחבים הציבוריים הללו הייתי בוחר במיכאל ביטון כי מיכאל ביטון יודע מה זה חינוך, יודע מה זה תרבות, יודע מה זה פריפריה, יודע איך מצמיחים ובעצם מבחינתו יש בו את כל התכונות שאני חושב שיכולות להציג בצורה הכי אותנטית, הכי אמיתית, הכי רגשית את תיאטרון אלעד

מאיר יצחק הלוי:  אני לא אומר את זה כדברי חנופה, אני אומר את זה כי אני מכיר את חברי הכנסת, פחות טוב ממך, אבל מספיק טוב כדי להגיד את מה שאני אומר

מאיר יצחק הלוי:       כשבועז ודנה הגיעו אליי לפני תשע או עשר שנים ונכנסו אליי למשרד, עדיין ברמה של שני חבר'ה צעירים ויפים ומדהימים, ונבוכים יש לומר, הם באו עם הרבה מאוד נחישות ואני אומר לך שגם אני נכנסתי לפוזיציה של נבוך כי הבנתי שיש כאן משהו שהוא מדהים, אבל לא יכולתי להבטיח להם שנצליח לקחת אותם למחוזות משום שאני מכיר את העולם שבו אני חי, את המערכות הבירוקרטיות, את היכולת לייצר שינויים, את היכולת לחולל מהפכות

מאיר יצחק הלוי:       מה שקרה איתם, אם תרצה הם הגשימו את כל מה שאני כראש רשות, דרך אגב, בעת ההיא גם אודי, זה נכון היום גם לגבי אדי וחנן, רוצים

מאיר יצחק הלוי:  ומה שאנחנו רוצים זה שינוי דרמטי של הדמוגרפיה באזור שלנו

מאיר יצחק הלוי:  אנחנו רוצים פה יותר אנשים ויותר אנשים שהם אנשים טובים ואיכותיים שהיכולת שלהם לתרום לאזור הכול כך מורכב הזה היא אדירה

מאיר יצחק הלוי:       ובאה לכאן קבוצה של אנשים, זה התחיל בזוג הנפלא הזה, עם רמת נחישות שהצליחה להדביק את כולנו וגם להניע את הגלגלים המאוד מאוד מורכבים של הבירוקרטיה הבלתי נסבלת שקיימת במדינתנו

מאיר יצחק הלוי:  אני אומר את זה הכי ברור

מאיר יצחק הלוי:  פעמים יש, ואני הייתי צריך לקחת מהם אנרגיות, ואני מקווה שגם הצלחתי לתת קצת אנרגיה, כדי לבוא ולהגיד: חבר'ה, קחו שנורקל, תאריכו אותו עוד קצת

מאיר יצחק הלוי:  השתמשתי במילה שנורקל, אתם צריכים שנורקל ארוך? כי יודע אנוכי כמה קשה לחולל שינוי

מאיר יצחק הלוי:       והנה אני אומר לך פה, אני אייצר עליך מעמסה, אני מתנצל, אבל זה יהיה חסר אחריות מבחינתי לא לעשות את זה

מאיר יצחק הלוי:  אני אומר לך - - -     

מיכאל ביטון: אני כולה חבר כנסת באופוזיציה

מאיר יצחק הלוי: מיכאל, אתה יודע שהתקשרתי היום לשר התרבות, אני יודע מהלשכה שלך, ואני יודע, בסוף דברים משתנים, ודאי וודאי במדינתנו, אנחנו בחמש שנים עברנו חמש מערכות בחירות, לכן אני אומר – אבל אני לא רוצה לשים את זה שם, מיכאל, ממש לא בא לי לשים את זה שם

מיכאל ביטון: זה היה רק הומור, מאיר

מאיר יצחק הלוי: לא, זה לעטוף את האירוע בשיליה שאני לא בטוח שבא לי עליה

מאיר יצחק הלוי:  אני רוצה להגיד רק משפט אחרון, יש לנו הזדמנות אמיתית לחולל שינוי דרמטי גם במרחב שזקוק לזה כל כך, אבל בלי להישמע יומרני יתר על המידה גם במדינת ישראל, להראות איך הפריפריה, אני שונא את המילה הזאת, אבל איך האזור שלנו, המאוד מאוד מאתגר, יכול לייצר פה זרקורים ובוסטרים של תרבות שילמדו מאיתנו, כמו שאמרו החבר'ה

מאיר יצחק הלוי:      אני חושב שאם תיקח את זה כאתגר, מעבר למשימה שלך כיושב ראש הוועדה החשובה הזאת, אבל ממש כאתגר – מינו אותי לאחרונה להיות יושב ראש פורום ידידי להקת ענבל, אני מניח שזה בגלל שאני נראה כמו שאני נראה - - -     

מיכאל ביטון: זה זמני, עד שהלהקה תקום

מאיר יצחק הלוי: לא, שרה לוי תנאי הכירה אותי, אז אני היום מוניתי לשמש כיושב ראש

מאיר יצחק הלוי:  אל תשאלו אותי

מאיר יצחק הלוי:  אני אומר, אם הייתי צריך לקחת דמות בכנסת שאומרת קח על עצמך לחבק אותם הייתי לוקח את מיכאל ביטון

מאיר יצחק הלוי:  אני אומר את זה שוב באחריות מלאה

מיכאל ביטון: תודה, מאיר, אבל תדע משהו אחד, בועז ודנה הם כאלה שובבים שהם הבינו את זה לפני שנה, או פלוס

מיכאל ביטון:  לא יודע, מתי באתם לירוחם? לפני שנה? לפני שנה החבר אופיר צימרינג מהחטיבה להתיישבות אומר שיש תיאטרון באילת, זה היה נשמע לי אוקסימורון, אמרתי לו אוקיי, חשבתי תיאטרון קהילתי, אתה יודע, חבר'ה שעושים פלייבק כזה, משהו כזה

מיכאל ביטון:  ואז הם באו לספר מה הם עושים ואני כבר אז השתאיתי והיום אני עוד יותר משתאה, כי אני רואה את זה קצת במקום שזה קורה

מיכאל ביטון:  רק סיפרו לי על זה והיום אני קצת חוויתי את זה

מיכאל ביטון:       בדרך כלל ראשי ערים מנסים להביא פרויקט, ליצור פרויקט, פה קרה איזה משהו נדיר שזה פשוט הגיע אליהם כמו מונח על מגש, אמנם עם קשיים ואתגרים, אבל מוכן עם האנשים הכי טובים במדינה בתחומים שלהם

מיכאל ביטון:       אני לא פוחד מאתגרים ואנחנו לוקחים את המשימה

מיכאל ביטון:  ההתחייבות היא למאה אחוז מאמץ, וגם אני מקווה לתוצאות

מיכאל ביטון:  היו כמה דברים שבועז שילב אותי בקשיים מיידיים שהיו לו עם כמה משרדי ממשלה, אני לא יודע את הפירות של מה שהיה שם

מיכאל ביטון:       דיברתי עם שר התרבות, חיממתי אותו קצת, שיתעצבן

מיכאל ביטון:  שר התרבות היה יושב ראש הוועדה לצדק חלוקתי, כשהוא היה חדש בכנסת, לא היה לו מה לעשות והוא הקים ועדה שלדעתי הוא לא ידע מה הוא מקים

מיכאל ביטון:  זה היה ממשלת ימין והשם של הוועדה היה צדק חלוקתי, שזה גבולות והכנסות ואי שוויון בחינוך ואי שוויון ברווחה ואי שוויון בתרבות, ואני הדיון הראשון אצלו כראש עיר

מיכאל ביטון:  עשיתי ארבעה בג"צים נגד מדינת ישראל על אי שוויון, אי שוויון בבריאות וחינוך וגבולות ורווחה, ועכשיו יש לי עוד כמה דברים בקנה, אבל אי שוויון בתרבות הוא דבר דרמטי

מיכאל ביטון:       זכות היסוד של ילד ואזרח לקבל הצגה טובה או חוג טוב או אמנות טובה או שירה טובה היא זכות יסוד שנלקחה - - -     

בועז דן: או אופק

בועז דן:  אני מבחינתי כילד מפה, אין סיכוי

מיכאל ביטון: החלום שלך היה להגיע לקאמרי, הגעת, לאחד מהם

מיכאל ביטון:  הגעת לקאמרי והקרמה שלך החזירה אותך

מיכאל ביטון:  אבל עכשיו אנחנו רוצים שהחלום יהיה להגיע לשי פיטובסקי, חלום של ילד בתל אביב זה יהיה ללמוד תיאטרון אצל שי פיטובסקי

מיכאל ביטון:  זה יהיה החלום

מיכאל ביטון:       מה שעשה לי טוב במצגת זה שיהיה לכם עוגן בעיר אילת, כי מיסוד הוא עוצמה

מיכאל ביטון:  הבניין של התיאטרון שהוא כבר מתעצב, ראיתי, שמתם הרבה עצים על הגג וירוק וכל מיני שובבויות כאלה, שזה בסדר גמור

מיכאל ביטון:  זה יפה

מיכאל ביטון:  ואז אתם עם שני מרכזים פיזיים, גם באילת, וזה קום יקום, וגם באילות, בכפר האמנים, ברזידנסיה, כמו שקוראים לזה, ואני רוצה לעבוד על הכול איתכם

מיכאל ביטון:       אתם צריכים להעביד אותי

מיכאל ביטון:  אתה יודע שאם אתה פונה אליי אני מטפל, אם אתה לא פונה אליי אז אני לא יודע מה לעשות

מיכאל ביטון:  אני רוצה להיאבק על הרפרטואר הזה, אני לא יודע כמה זה יהיה קל או קשה, אבל זה עוול שלא מכירים בכם כתיאטרון רפרטוארי וצריך לחמם את השר ולתת לו זמן, ואם זה לא עובד לעשות מזה אירוע גדול חברתי וציבורי ואחרי זה ניכנס לעוד משימות יחד איתכם

מיכאל ביטון:       אנחנו מחויבים לעיר אילת ולאילות ולאנשיה

מיכאל ביטון:  בראש ובראשונה מקום צריך להיות טוב עבור מי שחי בו ומי שגדל בו ונולד בו, ורק אם הוא יהיה כזה אחרים יבואו

מיכאל ביטון:  הוא לא יהיה טוב כי מישהו בא מבחוץ, הוא יהיה טוב כי מי שחי בו אוהב אותו

מיכאל ביטון:  האפשרות שאילת-אילות תהיה נאהבת על ידי בניה ובנותיה בזכות חוויית תיאטרון ואמנות וריקוד וזהות ושייכות זה פשוט נכס קהילתי שמשנה את פניה של העיר הזאת

מיכאל ביטון:       לכן זה מוצדק גם במובנים של צדק, גם במובנים של חדשנות, גם במובנים של הזדמנות שווה לכל ילד ולכל אדם וגם מנהיגות

מיכאל ביטון:  הרי יכול להיות רעיון גדול, אבל אין מי שיבצע אותו

מיכאל ביטון:  אתה בועז ודנה ובני ובנות זוגכם וכל השחקנים והמערכת התומכת פשוט מוכיחים שאפשר בפחות כסף ובפחות תמיכה לעשות יותר ומגיע לכם יותר

מיכאל ביטון:  מגיע שהממשלה תתעשת ותפסיק להפלות בתקציביה את הנגב ואת הגליל

מיכאל ביטון:  זה מה שהיא עושה גם בתרבות ואמנות ואנחנו נהיה שם איתכם

יואב גלנט: אני יכול לחזק משהו קטן שאמרת?      

מיכאל ביטון: ודאי

יואב גלנט: אתה גם דיברת על זה שבאמת האנשים שגרים באזור יחוו חוויה טובה יותר בזכות תרבות או תיאטרון, ובאמת המון המון פעמים קורה, זה דבר שבשבילי כמי ששיחק עשר שנים בהבימה, לא קרה לי בחיים, שפשוט אנשים באים אליך אחרי ההצגה, אנחנו גם נוהגים לקיים שיחות אחרי ההצגות שלנו עם הקהל, אנשים מודים לך כאילו על עצם היותך כאן, על זה שיש גוף תרבות כמו תיאטרון אלעד, שזה מבחינתי כשחקן היית חוויה מדהימה, זה מאוד מרגש שאנשים אומרים: זה ממש דבר שהיה חסר לנו

מיכאל ביטון: יש מאין

מיכאל ביטון:  היה פה איזה מין ואקום

מיכאל ביטון:  תמיד מדברים באילת על גיוון מקומות תעסוקה ואז המוח אומר לא תיירות אלא הייטק, אנחנו צריכים להגיד לא תיירות אלא תרבות או תיירות ותרבות כמקשה אחת

מיכאל ביטון:  מקום שיהיו לו אלפי בתי מלון וחדרי לינה ואין הצגה בערב אז זה סוג מסוים של תיירות

מיכאל ביטון:  למשל פסטיבל הג'אז באילת היה סוג של שדרוג של העיר, אבל הוא היה עונתי

מיכאל ביטון:  אנחנו פה רוצים עוגן תרבותי עמוק ורב שנתי

מיכאל ביטון:       אנחנו נעבוד, אנחנו נעשה איתכם את הדרך

מיכאל ביטון:  אני גם אשתדל בוועדה להביא אתכם לקדמת הבמה

מיכאל ביטון:  צריך לחשוב, נועם תחשוב על איזה מעשה שובבי בכנסת

קריאה: אנחנו יכולים לעשות את מה שעשינו עכשיו

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים לעשות משהו בכנסת, אבל ויזואלי, לסגור עם יושב ראש הכנסת על איזה מרחב שהוא יאפשר לנו

מיכאל ביטון:  אנחנו נעשה משהו

מיכאל ביטון:  זהו, אתה צריך להכניס אותי לאפטודייט מה המצב כרגע, מה המשימות המשותפות ונעבוד עליהן

ריצ'רד: אני רוצה - - -     

מיכאל ביטון: ריצ'רד היה העובד שלי פה

מיכאל ביטון:  אם הוא כבר פתח אני אספר לכם

מיכאל ביטון:  אני הייתי אחראי ביהדות קנדה על ההשקעות בארץ, היו לנו המון פרויקטים פה והמון פרויקטים בצפון, ובבת ים ובעוד מקומות ובבאר שבע

מיכאל ביטון:  בכל מקום הייתי צריך עובד, חיפשתי עובד באילת דובר אנגלית שינהל לי את הפרויקטים

מיכאל ביטון:  באו כמה, הם לא היו טובים, ובא אחד, היו ריאיונות בבית קפה בבית מלון, נכנס ריצ'רד, דופק נאום באנגלית מהירה, אני בקושי – אמרתי הוא לא התקבל, יאללה ביי

מיכאל ביטון:  שאל אותי המנהל מקנדה למה, אמרתי: הוא מדבר אנגלית מהר מדי אי אפשר להבין כלום, עם מבטא גם

מיכאל ביטון:  מדרום אפריקה אתה במקור, לא?      

ריצ'רד: אנגלי

מיכאל ביטון: יש לו בעיות של מבטא

מיכאל ביטון:  ואז אחרי כמה שבועות אמרתי: תראו, אני מוכן לשקול את קבלתו לעבודה אם הוא יתראיין וידבר לאט

מיכאל ביטון:  כמו בווטסאפ לרדת ל-05

מיכאל ביטון:  אז הוא בא לריאיון ודיבר אנגלית לאט לאט ומאז הוא חבר נפש

מיכאל ביטון:  ועשינו פה דברים גדולים, הבאנו מיליוני דולרים לעיר אילת ולאילות, כל האנרגיה המתחדשת, כל הסטודנטים, החינוך, דברים כאלה

מאיר יצחק הלוי: תספר איך באת להיות ראש עיר

מיכאל ביטון: גם לך יש סיפור

מיכאל ביטון:  לסיום

ריצ'רד: אני חושב שאחת הבעיות שיש לנו בפריפריה הרחוקה של מדינת ישראל זה הסיפור שעדיין אף אחד לא רואה אותנו

ריצ'רד:  אני אומר לא ברמת המדינה, המדינה רואה אותנו, היא פשוט אוהבת לקחת כסף מאיתנו

ריצ'רד:  מה שהכי חסר לנו ואין אותנטיות במסר שאנחנו נותנים זה עניין של קשרי חוץ

ריצ'רד:  זה אומר שגם בעולם הפילנתרופי יש עבודה לעשות שלצערי מישהו מאילת אף אחד לא לוקח ברצינות

ריצ'רד:  אנחנו מאוד זקוקים לעזרה שלך בנושא הזה

ריצ'רד:  גם אם אנחנו מדברים על JNF ארה"ב או אם אנחנו מדברים על סמי עופר, הבעיה שאנשים לא באים לכאן ותיאטרון שאין לו גב, שהוא לא רק של המדינה, אין לו זכות קיום

מיכאל ביטון: זה הפוך על הפוך

מיכאל ביטון:  אני מחזק את דבריך, שהתיאטראות בערים העשירות מגייסים הכי הרבה תרומות גם מהפילנתרופיה

מיכאל ביטון:  לכל אולם ולכל אופרה יש שם ותורם ותכניות למצוינות כאלה ואחרות

מיכאל ביטון:  מה שכן, אני מחזיר אליך, שחייב להיות פה מערך משוקלל של גיוס משאבים ותורמים

מיכאל ביטון:  עדיין חסרה תשתית בעיר אילת של גיוס משאבים ושל גוף משותף כזה שעובד ביחד

מיכאל ביטון:  כל עמותה או כל גוף לעצמו

מיכאל ביטון:  ראוי שלאילת תהיה משרה מלאה כזאת ושתעבדו ביחד ושיהיה מנגנון נכון

מיכאל ביטון:  ההערה שלך היא נכונה

מיכאל ביטון:  בועז, מה אתה אומר?      

בועז דן: מרגש אותי שאתה תעזור לנו

בועז דן:  אנחנו כל כך הרבה פעמים עשינו את העבודה ועוד פעם התחלף השר ועוד פעם התחלף מנכ"ל ועוד פעם מתחילים מהתחלה ועכשיו יש קולות כאלה במשרד נגב-גליל, כבר רמזו לי: תרבות לך לתרבות

בועז דן:  אני צריך להסביר מהתחלה שזה לא קשור לתרבות, זה לא קשור להצגה, זה קשור למהפכות הרבה יותר גדולות

בועז דן:  אז קודם כל זה מרגש שאתה מוכן להיות שותף בדרך הזאת כי אנחנו צריכים את המנופים האלה

בועז דן:  בסוף אנחנו יודעים לעשות, אבל המנוף שלך ושל מאיר זה מה שנותן לנו את הכוח

בועז דן:       ויש עוול אחד מאוד רציני, שדיברנו עליו כמה פעמים, שהיום יש תקנת פריפריה במשרד התיירות בזמן שאנחנו התיאטרון היחיד שעובד וגר ברשות שבה הוא פועל ואנחנו מקבלים 200,000, 180,000 בתקנת פריפריה אחרי שנסגר שדה דב בזמן שבאר שבע מקבלים ארבעה מיליון וכולם גרים בתל אביב, אותו דבר החאן בירושלים ואותו דבר חיפה

בועז דן:  כולם גרים בתל אביב וכולם עושים חזרות בהרצל 158 בתל אביב, אבל התיאטרון היחיד שבחוזה מכריח אנשים לעבור לגור פה, כי אין לנו את היכולת להטיס כל יום אנשים, ואין התייחסות

בועז דן:  זה היה אפילו ברמת בג"צ, חילי טרופר - - -     

מיכאל ביטון: צריך להחליט מתי נלחמים ומתי בטוב, אבל יש רגע שמעוררים בעיות ולפעמים גם צריך להיות מתוחכם, לאו דווקא אתה אמור לעשות את הבג"צ, זה יכול להיות אזרחים

מיכאל ביטון:  אם כלו כל הקיצין של להגיע לתוצאה בהסכמה לפעמים צריך להילחם במדינה, צריך להחליט מתי זה הזמן

בועז דן: אנחנו עוד לא שם

נועם: למעשה כל תקנות משרד התרבות נכתבו ונוצרו לפני שמישהו חשב בכלל על תיאטרון באילת, לכן אין שום התייחסות יוצאת דופן תקציבית

מיכאל ביטון: וגם שומרים לעצמם התיאטראות האחרים

מיכאל ביטון:  אבל יש לנו אפשרות לדחוף דיון על זה עכשיו או שצריך לחכות למושב הבא?      

קריאה: כשנחזור למושב הבא נעשה דיון שלם על אילת, נחליט על ארבעה-חמישה נושאים

מיכאל ביטון: הגורל של התקנה הזאת הוכרע לשנה הזאת בטוח והוא יוכרע ל-24' בקרוב? מה לוחות הזמנים? מתי נותנים תשובות על התקנה, מתי מגישים בקשות? אתה יודע מתי אתה מקבל כסף ובאיזה פרוצדורה

בועז דן: עד עכשיו כשהודיעו לנו שאנחנו לא עונים על ה - - -     

מיכאל ביטון: זה רפרטוארי, זה משהו אחר

בועז דן: זה באותם זמנים

בועז דן:  אני חושב שבאוקטובר יש את ההזמנה לתיקונים של ה - - -     

מיכאל ביטון: אז אנחנו צריכים דיון דחוף

בועז דן: בנובמבר אנחנו מגישים את הבקשות, זאת אומרת שתקנות - - -      

מיכאל ביטון: אבל אם אין להם קול קורא מותאם –      

בועז דן: תגובת הציבור, אני חושב שזה באוקטובר-נובמבר

מיכאל ביטון: אם אין להם קול קורא מותאם אז זה לא יעזור מה שהם יגישו

נועם: אנחנו יכולים לכנס חלק, יהיו שלוש-ארבע פעמים כנראה בתוך הפגרה שאפשר לכנס דיון חירום, זה יכול להיות אחד מהם

מיכאל ביטון: נעשה אותו ממש בראשית אוגוסט אפילו

מאיר יצחק הלוי: יש להם עוד כמה אתגרים

מיכאל ביטון: ננצל את המכסה שלנו

מאיר יצחק הלוי: יש להם אתגרים במפעל הפיס, שכבר לא תורמים

מאיר יצחק הלוי:  לעודד ולדרבן את זה, שזה לא הרבה מאוד כסף, בלי שום קשר למה שאנחנו מדברים עכשיו

בועז דן: אנחנו בעצם גייסנו למרכז ההכשרה לאמנים, גייסנו את כל הכסף של התשתיות, של עבודות העפר והתשתיות ושישה מבנים ראשונים החטיבה להתיישבות

בועז דן:  יצא קול קורא במפעל הפיס של 20 מיליון שקלים להקמה של גופי תרבות, ממש לזה אחד לאחד

בועז דן:  עשינו שם שתי פגישות, בני דרייפוס הבין את האירוע, הוא אמר שלפני זה הוא לא הבין, עכשיו הוא מבין את האירוע

מיכאל ביטון: צריך פוש, אנחנו מחוברים

מיכאל ביטון:  יצחקי עדיין היושב ראש

מאיר יצחק הלוי: קובי בנבניסטי

מיכאל ביטון: קובי זה הכסף

מאיר יצחק הלוי: קובי זה הכסף, אני מתקשר איתו כמו עם אחי

מיכאל ביטון: קיבלת בעבר כסף מהפיס? אבל זה קול קורא אחר

בועז דן: קיבלתי, באופן ספציפי הקול קורא ש - - -     

מיכאל ביטון: זה לא פוגע בך

מאיר יצחק הלוי: לא, פה מדובר באירוע בסדר גודל - - -     

מיכאל ביטון: אני יכול לדבר עם דרייפוס, אבל גם היושב ראש, אביגדור

מיכאל ביטון:  הוא לא מרגיש טוב

בועז דן: אביגדור ראה הצגה בפארק תמנע והזמין אותנו לפגישת המשך ולא קרה

מיכאל ביטון: הוא חולה מאוד

מיכאל ביטון:  אז אנחנו לא שופטים אותו ומתפלים שיהיה בריא, אבל אני אדבר איתו, נראה מה מצבו

מיכאל ביטון:  תפעיל אותי, אל תתבייש

מיכאל ביטון:  אתה ביישן?      

מאיר יצחק הלוי: בועז לא

מיכאל ביטון: הוא שילוב של פושר וביישן

מאיר יצחק הלוי: הוא לא, אני אומר לך לא

מאיר יצחק הלוי:  בדרכו שלו הוא ממש לא

מיכאל ביטון: תודה