הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 59, 2023-08-15 00:00

מיקי לוי: בוקר טוב לכולם

מיקי לוי:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה בנושא היערכות מערכת החינוך גם לשנה הקרובה וגם לשוק העבודה המשתנה

מיקי לוי:  זוהי ישיבת מעקב

מיקי לוי:  להזכיר לכם, כבר עשינו ישיבה וחלק מהאנשים נשלחו לעשות עבודת בית ושעורי בית

מיקי לוי:  הישיבה התקיימה בחודש שעבר והתחייבתי לכנס את הוועדה בזמן הפגרה בגלל חשיבת הנושא, לנסות לתרום לפתרון המשבר הגדול הפוקד את מערכת החינוך

מיקי לוי:      בוקר טוב לחברת הכנסת טלי גוטליב, בוקר טוב לך רן ארז

מיקי לוי:  אני מתנצל שאני לא אומר את שמות כולם, אבל בוקר טוב לכולם וברוכים הבאים

מיקי לוי:  תודה רבה שבאתם

מיקי לוי:  אני מעריך את זה

מיקי לוי:      היחידי שלא הגיע גם הפעם הוא שר החינוך שבחר לא להגיע לדיון – זה חבל מאוד – ולתת תשובות להורים ולתלמידים

טלי גוטליב: אבל הוא נתן אתמול

טלי גוטליב:  הוא היה אתמול בוועדת החינוך

מיקי לוי: אני תכף אדבר על זה, טלי

מיקי לוי:  אני אדם שעושה שעורי בית ומאזין

טלי גוטליב: הוא היה אתמול ונתן הסברים

מיקי לוי: אבל זו ועדה לביקורת המדינה

מיקי לוי:  הוועדה ההיא הייתה נוחה

טלי גוטליב: אבל לא הכול בפוזיציה, מיקי

טלי גוטליב:  הוא היה אתמול

טלי גוטליב:  פה אנחנו נקבל ביקורות על מה שיש ומה אין

טלי גוטליב:  הוא היה אתמול

מיקי לוי: טלי, תני לי לסיים ותקבלי את רשות הדיבור ותסקרי את כל מה שאמרתי

מיקי לוי:  אין בכלל ספק שלשר החינוך נוח להיות בוועדת החינוך – זו ועדת הבית

מיקי לוי:  לפי מה שקיבלתי ולפי הפרוטוקול שהתקיים שם, הכול טוב במערכת החינוך

מיקי לוי:  יש דברים קטנטנים לתקן פה ושם, אבל הכול מצוין במערכת החינוך

מיקי לוי:  הדיון ההוא התנהל על מי מנוחות

טלי גוטליב: אתה חייב לבדוק את המקורות שלך

טלי גוטליב:  בגלל זה אני אומרת שמודיעין הוא תמיד מודיעין

טלי גוטליב:  אדרבא ואדרבא, אתמול שר החינוך - - -     

מיקי לוי: המקורות שלי אמינים לחלוטין

טלי גוטליב: - - - מורכבות ניכרת מאוד - - -     

מיקי לוי: אבל עדיין לא קיבלו תעודות

מיקי לוי:  את מבינה את זה שעדיין לא קיבלו תעודות?     

טלי גוטליב: מיקי, אל תתרגז

טלי גוטליב:  אני רק אומרת - - -     

מיקי לוי: בטח שאני אתרגז

מיקי לוי:  הוא לא מגיע לכאן לתת לי תשובות

טלי גוטליב: אבל אם אתה אומר ששר החינוך אמר אתמול שהכול טוב, אז המידע שלך שגוי

טלי גוטליב:  שר החינוך אמר - - - הכול כדי שיהיה טוב, אבל יש מורכבות ניכרת - - -     

מיקי לוי: טלי, הכול היה נוח לו מלבד העובדה שתלמידי ישראל לא קיבלו עדיין תעודות

מיקי לוי:  אני כבר נכנס לשנה החדשה של מערכת החינוך ואין תעודות של השנה החולפת

מיקי לוי:  הכול מצוין

טלי גוטליב: וזה הדבר היחיד שחשוב לומר פה? בואו נתכנס ונתקדם

מיקי לוי: לא יודע

מיקי לוי:  המנכ"ל שלו היה אמור להיות מוזמן אבל לצערי גם המנכ"ל התפטר

מיקי לוי:  אני מאוד מעריך אותו

טלי גוטליב: ממלא המקום היה ונתן תשובות מצוינות, ענייניות, לכל טענה - - -     

מיקי לוי: הבנתי

מיקי לוי:  תודה רבה

מיקי לוי:  לצערי, גם הפעם השר שהוזמן בוחר לא להגיע ולא לתת תשובות, לא למנהלים ולא להורים

מיקי לוי:  תלמידי ותלמידות ישראל עדיין לא קיבלו ציונים ותעודות שבועיים לפני פתיחת שנת הלימודים הבאה

מיקי לוי:  במה עסקינן ומה שוות התעודות האלה כשיתקבלו בעוד שבועיים, אם יתקבלו?     שמעתי את הדברים של השר בדיון שהתקיים בוועדת החינוך

מיקי לוי:  הוא מנה את ההישגים וההצלחות – ואני שמח על כך

מיקי לוי:  אבל הוא אמר שיש כמה בעיות קטנות שאנחנו נטפל בהן

מיקי לוי:  זה מאוד נוח בוועדת החינוך שהיא בשליטת הקואליציה וזה אחלה

מיקי לוי:       יש גם שר נוסף במשרד החינוך, גם הוא לא טרח להגיע לוועדה לביקורת המדינה

מיקי לוי:  לא חשוב

מיקי לוי:  אני לא יכול להביא בצו הבאה אנשים שיש להם חסינות, אבל נראה מה לעשות עם זה בהמשך

מיקי לוי:  אני בהחלט מצר על כך וחבל שהם מתייחסים ככה לנושא הזה

מיקי לוי:      אני אומר שוב, לצערי, ואני אומר את זה במלוא הרצינות: מנכ"ל משרד החינוך שהתפטר מתפקידו, הוא איש ראוי עם ניסיון אדיר

מיקי לוי:  זה חבל מאוד

מיקי לוי:      אני מודה לאנשי משרדי הממשלה, משרד החינוך, משרד ראש הממשלה ולרן ארז ולכל מי שהגיע

מיקי לוי:  כמובן לתלמידים ולמנהלים שהגיעו, אתם חשובים יותר מאיתנו

מיקי לוי:      כרמל, זה דיון המשך, אם את רוצה לדבר שתי דקות, אז בבקשה

כרמל קרני: אני סגנית באגף שעושה ביקורת על משרד החינוך

כרמל קרני:  ריכזתי את הצוות שעשה את הביקורת הזאת

כרמל קרני:  הדגשנו בביקורת שאחרי כמעט עשור מאז שיצאה לדרך רפורמת "למידה משמעותית" ב-2013 על-ידי מי שהיה שר החינוך אז, שי פירון, שניסתה לעשות שינוי בדפוסי הלמידה, ההוראה וההערכה  של התלמידים, למעשה נכון למועד בו עשינו את הביקורת עדיין לא הוטמעו בתוכניות הלימודים ולא במבחנים ולא בצורת הערכות בצורה שיטתית ומקיפה, מיומנויות מרכזיות שהתלמידים נדרשים להן לצורך שוק העבודה העתידי וגם אולי להמשך הלימודים שלהם באקדמיה

כרמל קרני:      הדוח מפורט מאוד בנושא האופן בו זה לא בא לידי ביטוי בתוכניות הלימוד ובהערכות

כרמל קרני:  נסמכנו גם על העמדות של המפמ"רים, גם על עמדות של מנהלים וגם על עמדות של תלמידים ומורים

כרמל קרני:  באותה מידה גם הצבענו על חוסר תפיסת מדיניות מגובשת

כרמל קרני:  כמו שהשיבו לנו ממשרד החינוך באותו דיון, חלו שינויים מבחינת המשרד, אבל אני רוצה להדגיש שמשדובר כאן בתהליך של רפורמה שהייתה צריכה להתבצע לאורך שנים כדי שבסופו של דבר היא תוטמע מערכתית ותגיע לאחרון התלמידים בבתי הספר

כרמל קרני:  את זה אנחנו לא רואים

כרמל קרני:      התייחסנו בדוח הזה לצורך במועצת חינוך שהיא גוף שיש בו נציגים גם מהאקדמיה, גם ממערכת החינוך ואולי גם משוק העבודה, שעשויה באיזושהי דרך ליצור תשתית להמשכיות במדיניות חינוך בליבת החינוך

כרמל קרני:      דבר נוסף ששמנו עליו דגש זו החשיבות העצומה שניתנה לבחינות הבגרות

כרמל קרני:  עד כמה בחינות הבגרות הן המצפן של המערכת, באיזו מידה בחינות הבגרות באמת עברו שינוי כדי שיהיו כלי להעלאת הרמה של התלמידים או שימשיכו להיות כלי לשינון ידע בצורה - - -     

טלי גוטליב: שינון ידע זה לא דבר רע

טלי גוטליב:  לשינון ידע יש חשיבות אדירה, דעו לכם

טלי גוטליב:  אנחנו אומנם זונחים את זה, אבל אל תתבלבלו, שינון ידע הביא את רובנו עד הלום, לפחות את מי שבקבוצת הגיל שלי

טלי גוטליב:  שינון ידע מפתח מיומנויות שמביאות אותך קדימה

מירום שיף: זה ששינון הביא אותנו עד הלום לא אומר שצריכים להמשיך עם זה

טלי גוטליב: אל תזנחו את הדברים האלה

טלי גוטליב:  שינון ידע הוא סופר-חשוב

מיקי לוי: היא נתנה לזה ציון לשבח

כרמל קרני: אנחנו שמים את הדגש גם על צורך בעבודת מטה

כרמל קרני:  חלק מהעניין של עבודת מטה זה שיתוף של גורמים ועמדות שונים

כרמל קרני:  שמנו על זה דגש דווקא בדוח הקודם על הלמידה המשמעותית, אם אתה עושה שינוי תפיסתי ורוצה להצעיד בתהליך שונה שינוי ברפורמה, אז תבסס את זה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  נהפוך את הסדר: בדרך כלל שומעים את אנשי הממלכה – משרד האוצר, משרד החינוך וכן הלאה, משרד ראש הממשלה – הם קיבלו בפעם הקודמת עבודת בית, אנחנו נשמע אותם, אבל קודם אתכם ואחר-כך ניתן לאנשי הממלכה לענות

מיקי לוי:  מכיוון שיש כאן הרבה אנשים, חברי כנסת מדברים 3 דקות, אז גם אתם תהיו מוגבלים ל-3 דקות

מיקי לוי:  תנסו להסתדר בעניין הזה

מיקי לוי:      מנהל בית הספר גימנסיה, בבקשה

אילן ליבוביץ: אני מנהל ב-11 השנים האחרונות

אילן ליבוביץ:  ב-8 האחרונות אני מנהל את הגימנסיה העברית ברחביה

אילן ליבוביץ:  אומרים לכם בוקר טוב כל בוקר ומקווים שיצאו מפה דברים טובים

אילן ליבוביץ:   בישיבה זו אני מייצג את ארגון מנהיגים שמאגד למעלה מ-900 מנהלות ומנהלים של בתי ספר יסודיים ועל-יסודיים בכל הארץ

אילן ליבוביץ:      קודם כל, אני מבקש להודות לוועדה על זה שקולנו נשמע פה

אילן ליבוביץ:  זה לא מובן מאליו

אילן ליבוביץ:  בחלק ניכר מהפורומים, מהישיבות, מהדיונים שעסקו במערכת החינוך שומעים את כולם, מהאקדמיה, מורים, הורים, תלמידים, הרשויות, הבעלויות – רק לא שומעים את הקפטנים של הספינה הזאת

אילן ליבוביץ:  חשוב מאוד שהקול שלנו יישמע

אילן ליבוביץ:      לגופו של עניין

אילן ליבוביץ:  אני אומר זאת בצורה פשוטה, אני מקווה שלא פשוטה מדי

אילן ליבוביץ:  אם יש סיבה אחת שמערכת החינוך עדיין לא קרסה, שבתי הספר עדיין נפתחים ומתפקדים, זה אנחנו המנהלים

אילן ליבוביץ:  אנחנו נדרשים לתת את המענה ולמצוא את הפתרונות היצירתיים כדי שבית ספר יוכל לפעול, תחת שטף בלתי פוסק של הנחיות, רפורמות, עיצומים, שינויים, התקלות מצד משרד החינוך, הבעלויות, ארגוני המורים, ועדי ההורים, ועדי המורים, בלחצים בלתי אפשריים

אילן ליבוביץ:  כלומר, כשהמנהלים הם בעצם העוגן היחיד בכל הסיטואציה הזאת

אילן ליבוביץ:  לא בכדי כיום ישנו קושי לגייס מנהלים ולשמר אותם לאורך זמן במערכת

אילן ליבוביץ:      לצורך העניין נדרש עבורנו המנהלים, קודם כל, הכרה והערכה בתפקיד של המנהל בסיפור הזה, בהובלה שלו

אילן ליבוביץ:  גיבוי והגנה מקצועיים

אילן ליבוביץ:  תגמול כלכלי ראוי

אילן ליבוביץ:  פרט לשבועיים בתחילת החופש, אני מגיע כל יום לבית הספר בכל חופשת הקיץ

אילן ליבוביץ:  אנחנו חייבים יציבות מערכתית שתאפשר תכנון ארוך טווח

אילן ליבוביץ:  ב-11 השנים שאני מנהל, התחלפו 7 שרי חינוך

אילן ליבוביץ:  זה לא כמו בצבא שיש תוכנית רב-שנתית שפועלים לאורה, אלא כל שר חינוך מבקש להשאיר את חותמו

אילן ליבוביץ:  לכן הרפורמה של שי פירון מ-2013 היא כבר לא רלוונטית כי המערכת עברה כל-כך הרבה שינויים ודגשים

אילן ליבוביץ:  אני לא יודע לפי מה אני פועל, אבל כל פעם אני צריך לבוא את העסק הזה מחדש כדי שהמערכת תוכל לפעול ובית הספר יוכל להיפתח

אילן ליבוביץ:      דבר נוסף, אנחנו חייבים אוטונומיה ניהולית

אילן ליבוביץ:  כלומר, הבנה שאנחנו המנהלים לא מוציאים לפועל של מדיניות אלא מנהיגים של הקהילות שלנו ומובילים את התהליך החינוכי

אילן ליבוביץ:  אני מבקש בדקה אחת רק לתת לכם את ההמחשה של זה

אילן ליבוביץ:  אני מנהל בית ספר של כ-1,100 שמגיעים מ-850 בתי אב מכל רחבי העיר ירושלים

אילן ליבוביץ:  אני אחראי ישיר על שלומם, ביטחונם, רווחתם, על התהליך החינוכי שהם עוברים; אני מנהל צוות של כ-200 מורים, סייעות, אנשי צוות מינהל ומשק; אני מנהל העשייה החינוכית, פדגוגית ותקציב  כולל שכר של בערך 30 מיליון שקל

אילן ליבוביץ:  כלומר, וואחד אופרציה

אילן ליבוביץ:      עכשיו, אני נחשב בית ספר גדול ברמה הירושלמית

אילן ליבוביץ:  ברמה הארצית זה בסך-הכול בית ספר בינוני

אילן ליבוביץ:  ועדיין, עם כל הרצון הטוב שלפחות משרד החינוך על פניו אומר, יש קושי אדיר בהגעה אל המשאבים שאני זכאי להם

אילן ליבוביץ:  כלומר, כמות הרגולציה וכמות הבירוקרטיה היא מייאשת ומרפה ידיים

אילן ליבוביץ:  רק לדוגמה, התמודדות עם המערכת הזאת שנקראת "גפן", היא בלתי נסבלת

אילן ליבוביץ:  כלומר, המשאבים הם שם, אבל להגיע אליהם ולהשתמש בהם זה קשה מאוד

אילן ליבוביץ:      אם יש דבר אחד שאני מבקש פה מהוועדה, מחבריי במשרד החינוך וכולם, זה לסמוך עלינו

אילן ליבוביץ:  לתת לנו אוטונומיה ניהולית מלאה בשליטה וביישום המשאבים שלנו, לתת לנו את היציבות שתאפשר תהליך ארוך טווח

אילן ליבוביץ:  משרד החינוך חייב לעבור או לעשות את הסוויץ' במחשבה מעמדה של אופרטור מפעיל לעמדה של רגולטור או דירקטוריון

אילן ליבוביץ:  כלומר, שמאשר לנו את התוכניות שלנו, מקצה לנו את המשאבים ומכאן להגיד: אתם המנהלים, אנחנו סומכים עליכם, תובילו את הקהילות שלכם

אילן ליבוביץ:      אני חושב שזו צריכה להיות הדרך ואם נגיע לשם, נוכל להוביל את הספינה הזאת לאיפה שנרצה: כישורים, מיומנויות וכולי

אילן ליבוביץ:  תודה על ההקשבה

מיקי לוי: תודה לך

מיקי לוי:  מי ממשרד החינוך?     

טלי גוטליב: אולי רק אומר, אדוני היו"ר, שאני מתחברת למה שאומר המנהל, לא רק בגלל שיש לי אח מנהל בית ספר ואימא שלי הייתה מורה והבן שלי לומד הוראה

טלי גוטליב:  כדי שתהיה דינמיקה בכל מה שקשור לניהול בית ספר צריך להקצות את המשאבים וחייבים לסמוך בצורה מוחלטת מנהלי בתי הספר

טלי גוטליב:  אחרת זה פשוט נתקע כל פעם מחדש

טלי גוטליב:  יש תקציבים ואי-אפשר לקבל – אני לא קלאסית בתוך התפיסות האלה

טלי גוטליב:  אנחנו חייבים לשחרר בירוקרטיה

טלי גוטליב:  אני מקבלת את הבירוקרטיה כחסם שצריך לבדוק לאן הכספים הולכים, אבל בגלל המורכבות, הדינמיקה של הפעילות השוטפת של מנהלי בתי הספר בתוך בתי הספר, אני חייבת לסמוך על מנהלי בתי הספר

טלי גוטליב:  אין שום בעיה, מערך הביקורת יכול להיכנס כל פעם לבקש את הביקורת, לבקש את המידע

טלי גוטליב:   אבל אנחנו חייבים לסמוך על מנהלי בתי הספר כדי שזה יזרום יותר, יהיה דינמי יותר

טלי גוטליב:  כי כמו שאני אומרת לך, אדוני היו"ר, יש תקצוב, לוקח זמן להגיע אליו ולהשתמש בו

מיקי לוי: את מצטרפת לזעקה שלו

מיקי לוי:  בגלל זה פניתי לנציגת החינוך

טלי גוטליב: דיברתי גם עם מנהלים נוספים גם אתמול בוועדה

טלי גוטליב:  רק אתם צריכים להבין – ואני רק אומרת כאן רגע עוד משהו אחד קטן אם תרשו לי

טלי גוטליב:  בעיניי, החינוך הוא חוצה מפה פוליטית

טלי גוטליב:  אנחנו לא פה

טלי גוטליב:  זה שכל שר חינוך רוצה רפורמה, אני מקבלת

טלי גוטליב:  אני לא מביאה, לדוגמה, את תפיסת העולם שלי שכל מה שקשור למצוינות ולמידה לא מעניין אותי, מעניין אותי להעצים את התלמיד ובנתוניו, לא אכפת לי אם יהיו לו יחידות ככה או יחידות ככה

טלי גוטליב:  אני בטוחה שצוותי החינוך יודעים, וזה מה שחשוב מבחינתי וזה המסר, שיגיעו לכל תלמיד ויעצימו כל תלמיד בדרך, בשיטה, באמת ביצירתיות

טלי גוטליב:  אני סומכת על צוותי החינוך, כך נכון בעיניי, אבל אני לא שרת חינוך

טלי גוטליב:  אני גם אני לא מאמינה גדולה שכל אחד צריך לעשות רפורמות או שינויים מאוד גדולים במערכת החינוך

טלי גוטליב:      אני רוצה לסמוך על צוותי החינוך כי גם ככה זה כמעט בלתי אפשרי

טלי גוטליב:  ולכן לשיטתי, ולאחר שדיברתי – אני גם לא חברה בוועדת חינוך – אבל דיברתי עם מנהלים וזה ברור לי שאם אתם תקבלו את הכוח לעשות את זה,  את חלוקת התקציב שניתן לכם ממילא, אנחנו חייבים לסמוך עליכם והביקורת תיכנס תוך כדי תנועה

אילן ליבוביץ: אני מסכים לגמרי

מיקי לוי: מה שאומר מנהל הגימנסיה העברית בירושלים זה תסמכו עליי, תנו לי אוטונומיה, אני כבר 10 שנים שם, יש לי ניסיון, מי יודע יותר טוב ממני מה התלמידים שלי צריכים? אני אומר למשרד החינוך שאני  לא מסוגל לעשות רפורמה כזו או אחרת

מיקי לוי:  הוועדה הזו, כמובן, זה לא בשליטה שלה

מיקי לוי:  יש פה זעקה מהשטח, תתייחסו אליהם

מיקי לוי:  זה הכול

טלי גוטליב: זה, דרך אגב, לא קשור לרפורמה

טלי גוטליב:  פה זה קשור בסך-הכול לתפיסה מערכתית של איך אנחנו מתנהלים עם חלוקת תקציב ידועה מראש ומאושרת מראש

מירום שיף: טלי, זה ממש לא נכון

מירום שיף:  זו רפורמה עצומה מה שהוא מבקש, המנהל – ואני מסכים איתו – בסוף צריכה להיות אוטונומיה

מירום שיף:  צריך להבין מה עושים למנהלים: נותנים להם למלא טפסים על ימין ועל שמאל, הם חצי מהזמן שלהם אם לא יותר מזה, הם פקידים בכלל

מירום שיף:  זה נורא ואיום

מירום שיף:  וכל היום בודקים אותם בציציות "עושה את זה, עושה את זה"

מירום שיף:      עוד ועוד בגרויות הוספנו להם השנה ובסוף הוא צריך להביא את הילד לתעודת הסיום שלו

מירום שיף:  אז מה אומרים לו? תן לו אוטונומיה

מירום שיף:  אין לו אוטונומיה לעשות שום דבר

מירום שיף:  הוא יכול להזיז את העט מהצד הזה לצד הזה בשולחן שלו, חוץ מזה אני לא יודע אם יש לו עוד אוטונומיה

מיקי לוי: אני חייב להמשיך כי יש לי התחייבויות נוספות

טלי גוטליב: אז רק אענה ואומר שקודם כל לא משנה מה, המנהלים עושים עבודה מעולה עם כל הקשיים שיש להם

טלי גוטליב:  הם לא רק מזיזים את העט מצד לצד, הם מחזיקים המערכות האלה בבתי הספר

מיקי לוי: - - - בדרך כלל עובד בשבלונות עם סדר

מיקי לוי:  טלי הייתה כבר מקבלת קריאה, אבל אנחנו חברים

טלי גוטליב: שיהיה ברור שיש היום אוזן קשבת בתוך המערך שלוקח בזה חלק ומתעניין בחינוך

מיקי לוי: שיתנו להם אוטונומיה

מיקי לוי:  זה מה שצריך

טלי גוטליב: בדיוק

טלי גוטליב:  זה לא בשמיים

טלי גוטליב:  זה מוצא אוזן קשבת

אילן ליבוביץ: אוטונומיה וגיבוי, אני רק אומר

אילן ליבוביץ:  גיבוי והגנה

מיקי לוי: תודה

מיקי לוי:  אני מקווה שהזעקה שלך תימסר

מיקי לוי:  אנחנו נוציא פרוטוקול, נשלח, נעשה כמיטב יכולתנו

מיקי לוי:  נציגת המשרד כתבה שכשיגיע מנכ"ל חדש אנחנו נעשה דיון חדש, אנחנו נזמין אותו, אתה תבוא והוא ממקור ראשון

מיקי לוי:  אנחנו לא מרימים פה ידיים, לא סיימנו את העבודה פה

מיקי לוי:  עמותת מורים מובילי שינוי, מורה בשם צבי ליבוביץ

מיקי לוי:  3 דקות, בבקשה

אילן ליבוביץ:  שלום

אילן ליבוביץ:  קודם כל, תודה רבה שאתה נותן קודם לאנשים מהשטח לדבר, אני חושב שזה הדבר הנכון

אילן ליבוביץ:  דבר שני, לא יודע אם זה הומוריסטי, אבל מרגיש פה מאוד כמו בכיתה: רוב הנוכחים בטלפון או במחשב

אילן ליבוביץ:  לא איתנו, רק מדברים בזמנם

אילן ליבוביץ:  תלמידה אחת מצטיינת, מקשיבה כל הזמן וגם מתפרצת כל הזמן

אילן ליבוביץ:  ממש מרגיש כמו בכיתה

טלי גוטליב: לא, למה? אני רואה שכולם מקשיבים בשקט

מיקי לוי: נא להמשיך, בבקשה

אילן ליבוביץ: אני מקווה שנצליח בשעה הקרובה להקשיב זה לזה

אילן ליבוביץ:  אני חושב שאם רוצים לשפר את האיכות של מערכת החינוך לשוק העבודה המשתנה, שהתלמידים יהיו מוכנים לעתיד או לפחות להווה, קודם כל צריך שהמורים יהיו מוכנים לזה

אילן ליבוביץ:  המצב של המורים היום די זהה למצבם בשנות ה-50

אילן ליבוביץ:  אין כמעט שום דבר שונה, לא בצורת ההעסקה, לא באוטונומיה, לא בדרכי למידה, לא בשום דבר

אילן ליבוביץ:  אני מצטרף מאוד למה שאמר קודמי נציג המנהלים, הדבר שהכי חשוב זה אוטונומיה

אילן ליבוביץ:  אין שום סיכוי לדעתי ולדעת הרבה מורים שאותם אנחנו מייצגים בעמותה, להצליח להכתיב פה בחדר הזה או בכל חדר אחר במשכן הזה או במשרד כלשהו את דרכי ההוראה שיתאימו לכולם ואת שיטות ההוראה שיתאימו כולם ואת שיטות ההעסקה שיתאימו לכולם

אילן ליבוביץ:      מורים שונים, בוודאי מורים יוזמים, מורים נמרצים, מורים יצירתיים, המורים שאותם אנחנו רוצים שיכינו את התלמידים למאה ה-21 – ה-22 כבר בפתח – לא רוצים שיקבעו להם את שיטת ההעסקה שלהם, את היקף המשרה שלהם, באיזו שעה הם פה, באיזו שעה הם שם, ובאיזה 45 דקות בדיוק הם יושבים באיזו ישיבת צוות עם איזו שעת שהייה

אילן ליבוביץ:      אנחנו חייבים לפתוח את זה

אילן ליבוביץ:  אמרת קודם בקריאה למשרד החינוך – צד אחד פה זה בהחלט משרד החינוך, שיטות למידה, תוכניות לימוד – שחררו

אילן ליבוביץ:  יש אחיזת צבת מאוד מאוד קשה על מה לומדים, באיזו שנה, באיזה סמסטר, באיזו צורה ואיך נבחנים ואיך נמדדים

אילן ליבוביץ:  שחררו, לא יקרה שום

אילן ליבוביץ:  דבר קצת שחררו, זה יחסוך תקציב למשרד החינוך, ייתן כוח למנהלים לקבוע, ייתן כוח למורים לקבוע, ייתן מקום למורים לפרוח ולצמוח

אילן ליבוביץ:  זה צד אחד

אילן ליבוביץ:      צד שני שהוא לא פחות חשוב, זה משרד האוצר וארגוני המורים – נמצאים פה שניהם – גם הם בעצם אוחזים את המורים

אילן ליבוביץ:  עכשיו, יש איזו הסתכלות לפעמים שחושבים שארגוני המורים עוזרים והאוצר מפריע

אילן ליבוביץ:  זה לא תמיד נכון

אילן ליבוביץ:  אנחנו שומעים בתקשורת כבר כמה חודשים שהמורים דורשים, המורים אומרים

אילן ליבוביץ:  זה לא נכון, המורים לא אומרים כלום, אין להם קול

אילן ליבוביץ:  הם לא דורשים כלום

אילן ליבוביץ:  ארגוני המורים שמייצגים אותם, הם דורשים עבורנו דברים

אילן ליבוביץ:  והשביתה – כרגע יש איום – בתחילת השנה היא תהיה כדי לכופף פה ידיים אם ההעלאה תהיה 15%, 5%, 25%

אילן ליבוביץ:  זה דיון חשוב

אילן ליבוביץ:  ארגוני המורים יודעים לעשות אותו ויעשו אותו והאוצר יודע

אילן ליבוביץ:  הם יודעים, עשו את זה עשר פעמים בעבר, יעשו את זה עוד פעם

אילן ליבוביץ:  בלי שביתה, עם שביתה, זה ייסגר אותו דבר, זה ברור לנו

אילן ליבוביץ:  זה לא מה שאנחנו מחפשים

אילן ליבוביץ:      אנחנו צריכים שינוי מהותי מאוד

אילן ליבוביץ:  אנחנו מחפשים בתור מורים את המקום לחופש שלנו

אילן ליבוביץ:  אם אנחנו רוצים שמנהלים יוכלו לתגמל מורים שעושים יותר, שמתאימים יותר, שהילדים נהנים אצלם יותר, לומדים אצלם יותר, עושים דברים יותר יצירתיים, אנחנו הולכים לשנות את שיטת ההעסקה

אילן ליבוביץ:      במשא-ומתן שכרגע על השולחן יש סעיפים כאלה

אילן ליבוביץ:  יש סעיף שמדבר על תגמול למנהלים – המנהל מקבל תגמול, לא צריך בשביל זה לעשות אותי רכז זהירות בדרכים כדי לתת עוד 600 שקל

אילן ליבוביץ:  הוא יכול פשוט לתת זה כי הוא חושב שצריך

אילן ליבוביץ:      הדבר השני שיש שם זה חוזים אישיים שמנסים לקמץ אותם מאוד בגלל שפוחדים שנפגע בהתארגנות או משהו

אילן ליבוביץ:  היום יש, לדעתי, 1,500 עובדים כאלה ב"עוז לתמורה" – אני לא זוכר את המספרים – להגדיל את זה כמה שיותר

אילן ליבוביץ:  תנו לנו את החופש להחליט מה טוב לנו

אילן ליבוביץ:  מורה שלא טוב לו, שיקום וילך

אילן ליבוביץ:  היום עם הקביעות שילך לבית ספר אחר

אילן ליבוביץ:      אי-אפשר היום

אילן ליבוביץ:  היום מורה רוצה לעבור לבית ספר אחר, המנהל שם רוצה אותו, המנהל הזה מוכן לוותר עליו – המפקח לא מאשר, לא עוברים

אילן ליבוביץ:  איפה בשוק העבודה היום קיים דבר כזה? איך אתם רוצים שנכין את התלמידים שלנו ללכת לדפוק לבוס על השולחן ולנהל שיחה משא-ומתן אם אנחנו לא מסוגלים לעבור מבית ספר לבית ספר כששני המנהלים מסכימים?     אלו חסמים שצריך לשחרר

אילן ליבוביץ:  אנחנו קוראים מפה כמה שאפשר בפרוטוקול שתוציא, שחררו, שחררו את האחיזה של משרד החינוך, שחררו את האחיזה של הארגונים

אילן ליבוביץ:  זה טוב שהם דואגים לנו, אנחנו צריכים הרבה יותר סעיפים של חופש תעסוקה, סעיפים של תגמולים אוטונומיים שהמנהלים יקבעו לנו, אנחנו לא מפחדים מהמנהלים, אנחנו עובדים איתם כל הזמן, הכול בסדר, אנחנו מספיק גדולים לדאוג לעצמנו

אילן ליבוביץ:  אנחנו מייצרים שכבה ענקית של מורים שלא יודעת איך תלוש השכר שלהם נראה, שאין להם מושג מהן הזכויות שלהם

אילן ליבוביץ:  הדבר יחיד שהם יודעים זה או להירמס על-ידי מישהו אחר בהנהלת בית הספר או בפיקוח או לצעוק לארגון שיעזור להם

אילן ליבוביץ:  הם לא יודעים את הזכויות שלהם

אילן ליבוביץ:   אני נמצא בהמון קבוצות מורים, המורים הם קטנים וחלשים והמערכת דואגת שהם יהיו כאלה משני הצדדים

אילן ליבוביץ:      אם אנחנו רוצים לשפר משהו זה הדבר שצריך לשפר אותו כי זה הדבר שגורם לטובים, לחזקים, ליצירתיים, ללכת למקומות עבודה אחרים חופשיים ונוחים

אילן ליבוביץ:  ולאלה שאינם – להישאר איתנו כל הזמן

מיקי לוי: תודה רבה על הדברים שלך

מיקי לוי:  נראה לי שפעם אחת צריך להגיש בג"ץ

מיקי לוי:  חוק חופש העיסוק מקנה לך אפשרות מעבר שמאלה, ימינה, אז אף אחד לא יכול לעצור אותך, נכון טלי?     

טלי גוטליב: לא

טלי גוטליב:  אני אגיד לכם למה זה לא חופש העיסוק

מיקי לוי: חוזה מנכ"ל

מיקי לוי:  עוד פעם חוזה מנכ"ל?     

טלי גוטליב: לא

טלי גוטליב:  כי זה לא פגיעה בחופש העיסוק

טלי גוטליב:  זכותה של המערכת, עם כל זה שאני רוצה לחזק את המנהלים, זכותה של המערכת לפקח בצורה מאוד מאוד מסודרת עם מפקחים

טלי גוטליב:  אפשר לפנות כך, אפשר לפנות אחרת, אבל זה לא פגיעה בחופש העיסוק

טלי גוטליב:  כדי לקבוע פגיעה בחופש העיסוק, על-פי הפסיקה זה צריך להיות מקום שבו מונעים ממך לעסוק

מיקי לוי: מונעים ממנו

אילן ליבוביץ: חופש העיסוק אמר מיקי, אני לא אמרתי

טלי גוטליב:  אני עונה ליו"ר

טלי גוטליב:  חופש העיסוק זה לא החופש באותו רגע לנייד את עצמך כי אתה רוצה - - -     

מיקי לוי: לא באותו רגע

מיקי לוי:  יגמור את השנה - - -     

אילן ליבוביץ: אני אעמיד דברים על דיוקם

אילן ליבוביץ:  קודם כל, לא טענתי לחופש העיסוק - - -     

מיקי לוי: - - - אתם תנצחו

טלי גוטליב: אל תתפסו לכותרות פומפוזיות כי יהיה קשה לייצר תוצאות

טלי גוטליב:  אני אומרת לכם, הדרך הראשונה היא  לחזק את המנהלים טוטלית כי זו הדרך

טלי גוטליב:  לא תצליח לעשות הכול רוחבית

טלי גוטליב:  עיניי זו צריכה להיות מטרת העל שאפשר יהיה להניע אותה קדימה, כי אי-אפשר את הכול

מיקי לוי: אם לא תהיה תחרות בין בתי הספר ובין המורים, לא נגיע לשום הישגים

מיקי לוי:  לכן אני בעד תחרות

מיקי לוי:  לכו לבג"ץ למרות מה שהיא אומרת

אילן ליבוביץ: תודה רבה לשניכם

אילן ליבוביץ:  רק להחזיר את הדברים אליי אחרי התגובות

אילן ליבוביץ:  אכן אני מסכים עם טלי

אילן ליבוביץ:  מה שיש לך זה לא פגיעה בחופש העיסוק

אילן ליבוביץ:  יש פגיעות אחרות גם בחופש העיסוק: למורה אסור להיות עורך דין, למורה אסור - - -     

טלי גוטליב: זה בטעות

טלי גוטליב:  זו טעות

מיקי לוי: תודה, טלי

טלי גוטליב: הגבלות על מורים לא הוגנות

אילן ליבוביץ: יש דברים שאנחנו מוגבלים

אילן ליבוביץ:  הבעיה של מעבר מבית ספר לבית ספר יכולה להיפתר כשמשרד החינוך לא יחזיק את הכול ביד

אילן ליבוביץ:  למשל, בתיכוניים זה יותר קל

אילן ליבוביץ:  אני יכול לעבור מרשת "עמית" לרשת "אורט", אף אחד לא יכול להגיד לי כלום

אילן ליבוביץ:  אני יכול לעבור מעיריית תל אביב לרשת "אורט", מרשת "אורט" לגבעתיים, כי אצל העל-יסודי זה לא מופרט חלילה, לא צריך להיבהל, המעסיקים הם או השלטון המקומי או הרשתות

אילן ליבוביץ:  ביסודי אנחנו עדיין תקועים בזה שמשרד החינוך מעסיק את כולם

אילן ליבוביץ:  המעסיק היחיד

אילן ליבוביץ:  אם זה קצת ישוחרר, זה יהיה בסדר

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  אני מבטיח לכם שאנחנו נעשה דיון נוסף

מיקי לוי:  אני אזמין את מנכ"ל משרד החינוך החדש כשיהיה ונראה לאן אנחנו מגיעים

מיקי לוי:  מועצת תלמידים ונוער ארצית, סגן יושבת-ראש המועצה איתי

איתי קובי: אני בן 16 ואני עולה לכיתה י"ב

איתי קובי:  אני הולך להגיד פה משהו שאף אחד פה לא יכול להגיד כי אנחנו בשנה האחרונה חווינו את העיצומים ואנחנו חווים את המשברים כשאין לנו מה ללמוד לשוק העבודה ולחיים כאזרח

איתי קובי:  אנחנו בעצם אלה שעוברים את זה

איתי קובי:      השנה האחרונה הייתה אחת השנים הקשות ביותר שהתלמידים מדינת ישראל עברו

איתי קובי:  אם זה מהעיצומים, אם זה מהסיבה שחזרנו מהקורונה לפני שנה ועדיין לא חזרנו למערכת יציבה שמכינה אותנו כמו שצריך

איתי קובי:  ובאמת, הקורונה סגרה אותנו בבתים

איתי קובי:  משנת 2020 כשנכנסתי לכיתה ח', עדיין לא חוויתי מערכת חינוך יציבה

איתי קובי:  ולא רק אני, כל תלמידי מדינת ישראל

איתי קובי:      כשנכנסנו לקורונה מנעו מאיתנו את היכולת להיפגש עם חברים

איתי קובי:  נכנסנו למחשב, למסך, ונשארנו שם כמעט שנתיים שלמות

איתי קובי:  וגם כשחזרנו זה היה בקפסולות וכל הדברים האלה

איתי קובי:  וגם עכשיו בשנה האחרונה לקחו מאיתנו את כל הדברים שאנחנו באים עבורם לבית הספר: אם זה החינוך הרגיל, אם זה הטיולים, אם זה המסעות, הפעילות לאחר שעות בית הספר

איתי קובי:  אנחנו מדברים פה על דברים שמכינים אותנו לשוק העבודה ולחיים כאזרח

איתי קובי:  בטיולים השנתיים אנחנו לומדים איך לדבר זה עם זה, אנחנו לומדים להכיר זה את זה, אנחנו לומדים תקשורת שהיא אחת מהמיומנויות שיצאו בדוח ובאמת אנחנו לא חווים את זה

איתי קובי:  אנחנו לא חווים למידה מטעויות כשאנחנו לא מקבלים את הציונים למבחנים

איתי קובי:  אנחנו לא חווים מערכת חינוך יציבה, אנחנו לא חיים את מערכת החינוך

איתי קובי:      מי לוקח אחריות על זה? מי לוקח אחריות על זה שהשנה הבאה תיפתח ב-1 בספטמבר כמו שצריך ותלמידים לא יחוו עוד פעם שנה לא יציבה והמורים לא ימשיכו לעזוב את מערכת החינוך? מי ייקח אחריות על זה שאנחנו נפתח את שנת הלימודים וניכנס לשנה יציבה במאה אחוז?     

טלי גוטליב: אבל בשנה הזו הייתה לך מחנכת או מחנך?     

מיקי לוי: חשבתי שלו לא תפריעי

מיקי לוי:  תמשיך בבקשה, תמשיך

מיקי לוי:  הדברים שלך כל-כך חזקים

איתי קובי: מי לוקח אחריות על זה שאני בתור תלמיד כיתה י"ב וכל שכבת הגיל שלי בסוף שנת הלימודים הזאת לא נצטרך לפחד שלא תהיה לנו מסיבת סיום? שלא נוכל לסיים 12 שנות חינוך בתוך המערכת בצורה טובה, בצורה כייפית, לסכם את זה כמו שצריך בחיוך? מי ייקח אחריות על זה שאני אקבל את ציוני הבגרויות שלי?  מי ייקח אחריות על זה שאני אגיע מוכן לבגרויות שלי ושלא נכנס לשביתה ארוכת טווח ואז אחר כך נצטרך להשלים? מי ייקח אחריות להשלים לנו את כל החומר? אז מה, עוד פעם דרך מסכים? עוד פעם לחזור שנתיים אחורה? עוד פעם לא לצאת למסעות? המסע לפולין, כרגע אנחנו לא יוצאים אליו כי אי-אפשר להעביר את ההכנה כי המורים לא יכולים לעבוד אחרי שעות פעילות בית הספר

איתי קובי:  אז מה אנחנו אמורים לעשות? עוד פעם לא לחוות את הדברים האלה? עוד 100,000 תלמידים שייפגעו השנה בגלל שלא ייצאו למסע לפולין?     אנחנו מבקשים לקחת אחריות

איתי קובי:  ה-1 בספטמבר עוד 16 ימים

איתי קובי:  16 ימים מתחילת שנת הלימודים וכרגע היא בסימן שאלה גדול מאוד

איתי קובי:  איך אנחנו נתחיל שנה יציבה? איך המורים שלנו יתחילו שנה יציבה? המנהלים? כל מערכת החינוך לא תתחיל שנה יציבה וזה יפגע עוד פעם

איתי קובי:  ואנחנו עדיין נפגעים כבר שנים ארוכות

איתי קובי:  הסיפור הזה צריך להיסגר

איתי קובי:  כל הצדדים צריכים לשבת

איתי קובי:  כל הצדדים צריכים לקחת פה אחריות

איתי קובי:  גם אנחנו התלמידים חלק מהסיפור פה וגם אותנו צריך לשתף בקבלת ההחלטות פה

איתי קובי:  אנחנו, אתם מדברים פה עלינו

טלי גוטליב: אדוני היו"ר, אני מבקשת לשאול שאלות את נציג התלמידים, כמובן אחר כבוד

טלי גוטליב:  אני רוצה רגע להבין, אתה עולה לכיתה י"ב, את הקורונה זה ברור לך שאי-אפשר היה למנוע, זו גזירת גורל כלל עולמית, נכון? ברור לך שאין מה לעשות, הייתה כאן מגפה

טלי גוטליב:  אנחנו לא מלמדים, אנחנו צריכים לשמור על הבריאות

טלי גוטליב:  יש כל מיני תעדופים של דברים בתוך אסונות לאומיים

טלי גוטליב:  בכלל אנחנו לא שם, עזוב רגע את הקורונה

טלי גוטליב:  אני רק רוצה להבין על השנה האחרונה

טלי גוטליב:  בשנה האחרונה היה לך מחנך או מחנכת?     

איתי קובי: כן

טלי גוטליב: לא עזבו אותך כל השנה, המחנך או המחנכת? הייתה מחנכת קבועה

טלי גוטליב:  המורים שהיו לך בשנה האחרונה, היו מורים קבועים, לא התחלפו? אני לא מדברת על עיצומים, אני רוצה רגע להבין, הלימודים השוטפים שלך במהלך השנה האחרונה כתלמיד כיתה י"א החו שוטפים?     

איתי קובי: לא

טלי גוטליב: מתי הייתה לך הפסקה חוץ מהעיצומים?     

איתי קובי: לא הייתה לי הפסקה

איתי קובי:  אבל בעצם היו שביתות שלא הלכנו לבית הספר ולא קיבלנו ציוני מבחנים

מיקי לוי: לא קיבלו תעודות

טלי גוטליב: רגע, לא להתלהב

טלי גוטליב:  אני לא סתם את השאלות האלה

טלי גוטליב:  אני גם הייתי תלמידה ואני גם אימא - - -     

מיקי לוי: טלי, שכחת מתי היית תלמידה

טלי גוטליב: לא שכחתי

טלי גוטליב:  אני רוצה רגע להבין כי אתה מדבר על יציבות

טלי גוטליב:  אז אני רוצה רגע לעודד אותך ולהבהיר לך משהו

טלי גוטליב:  אחד, אתה צריך לסמוך על עצמך

טלי גוטליב:  לא מכינים אותנו באמת, אדם לא מוכן באמת לחיים האמיתיים

טלי גוטליב:  אדם צריך לקבל כלים ללמוד, אדם צריך לקבל ערכים, אדם צריך לקבל תפיסה עצמית, אדם צריך לחדד את צו המצפון שלו, אדם צריך לדעת דברים, צריך לחדד אצל עצמו מורשת, ידע, כול מיני דברים שלומדים בבית הספר

טלי גוטליב:  את ההכנה לחיים האמיתיים או את הכלים לחיים האמיתיים, אתה מגיע לחיים האמיתיים והם תוקפים אותך ואתה פשוט מתמודד ואתה כל פעם מהדק את עצמך מחדש

טלי גוטליב:  שום דבר לא מכין אותך

אסנת אייל: אנחנו לא רואים את זה באקדמיה

אסנת אייל:  הם מגיעים והם לא יודעים דברים בסיסיים

טלי גוטליב: סליחה

טלי גוטליב:  גדלתי בבני ברק – אני חייבת רגע לומר פה משהו באמת - - -     

מיקי לוי: דקה

טלי גוטליב: דקה

טלי גוטליב:  אני גדלתי בבני ברק, אני בוגרת אולפנת "אמונה", הגעתי לאוניברסיטת בר-אילן

טלי גוטליב:  יש לי תואר ראשון ותואר שני

טלי גוטליב:  כשבאתי לאוניברסיטה, היו חסרות לי מיומנות רבות וברוך השם למדתי עם עצמי לסגל לעצמי מיומנויות שקשורות לאלף ואחד דברים, לרבות שפה, לרבות מחשוב, לרבות הכול

טלי גוטליב:  אני רק רוצה רגע לומר פה משהו לתלמיד שהביע פה חוסר יציבות: קודם כל, תאמין בעצמך

טלי גוטליב:  היציבות היחידה קשורה אלינו עצמנו

טלי גוטליב:  כל תלמיד פה שעומד על שתי רגליו, בסופו של דבר הוא-הוא פותח עבור עצמו כל דלת

טלי גוטליב:  ואני אומרת פה לכל תלמיד, תקשיבו לי טוב טוב, השמיים הם הגבול

טלי גוטליב:  לא משנה מה נקודת הפתיחה שלכם, לא משנה איך התקדמתם - - -     

מיקי לוי: טלי, הכול נכון, אבל מה? מה? חסרות לו מיומנויות, חסר לו - - -, חסרים לו מורים

מיקי לוי:  מה זה שייך למוטיבציה עכשיו וציונות?     

טלי גוטליב: אני רוצה להבהיר לכם – אני מסיימת את הדברים שלי, הכול טוב – אני רוצה לומר לכם את הדבר הבא: מה שחשוב מבחינתי הוא שתלמידים יאמינו בעצמם כי באמת השמיים הם הגבול

טלי גוטליב:  מיומנות כזו ומיומנות אחרת – בוא, בוא, בוא, אדוני היו"ר, זה לא מה זה מסובך, וזה המסר שלי: שום דבר לא מסובך

טלי גוטליב:  כל מיומנות שנדמה לך שאין לך, זה לא בעיה לרכוש לבד

טלי גוטליב:  אני רוצה לומר לכם שאני לא מצפה שיכינו אתכם בצורה טוטלית החוצה, אבל אני כן מצפה שהביטחון העצמי שלכם יהיה כזה שתהיו חדורי מוטיבציה ואמונה בעצמכם

מיקי לוי: תודה

טלי גוטליב: ובין אם יש לכם כרגע את הציון או שיהיה לכם ציון אחר-כך, תזכור דבר אחד: כל דלת שתיסגר בפניך או תיפתח בפניך היא שלך

טלי גוטליב:  ואם חלילה כישלון – כל כישלון רק מדייק אותך לקראת הצלחה

טלי גוטליב:  נכשלתי עשרות פעמים בחיים שלי ולא קרה שום דבר, התקדמתי הלאה, התקדמתי אחורה – הכול בסדר

טלי גוטליב:  אבל אני לא רואה איך זה מתכתב - - - היציבות שלך

מיקי לוי: טלי, תודה

טלי גוטליב: מערכת החינוך עושה הכול - - -     

מיקי לוי: למרות מה שחברת הכנסת גוטליב אמרה, בית הספר צריך לתפקד והחומרים צריכים להינתן ובשביל זה יש בית ספר ובשביל זה יש מערכת חינוך

מיקי לוי:  מוטיבציה וציונות זה אחלה

טלי גוטליב: אני לא רוצה להחליש את בתי הספר התיכוניים

מיקי לוי: איתי, תסיים את דבריך

איתי קובי: אני לא חושב שאנחנו לא מקבלים ביטחון ואני לא חושב שיש תלמיד שלא מאמין בעצמו אם הוא  רוצה להאמין בעצמו

איתי קובי:  אבל אנחנו לא מקבלים את הכלים החברתיים הבסיסים שמגיעים לנו

איתי קובי:  את חושבת שלשבת בכיתה וללמוד שם עוזר לנו במשהו? אנחנו לא מדברים יש שם אחד עם השני כי אסור לדבר בשיעור, אז אנחנו מדברים בטיולים השנתיים שמתבטלים לנו פעם אחר פעם

איתי קובי:  גם לי ביטלו השנה שני טיולים שנתיים כי ביטלו אחד בהתחלה בגלל עיצומים ואחר-כך דחו אותו וביטלו אותו עוד פעם

איתי קובי:  זה לא בסדר

איתי קובי:   ביטלו לנו שעות תגבור שאנחנו אמורים ללמוד שם עוד להכיר אחד את השני יותר

איתי קובי:  מבטלים לנו פעילויות גיבוש בשעות אחר הצהריים כי המורים לא יכולים ללכת

טלי גוטליב: למה אתם לבד לא עושים פעולות - - -     

מיקי לוי: תני לו לסיים

מיקי לוי:  איתי, בבקשה דבר לציבור

איתי קובי: זה אחרת כשזה בתוך מערכת החינוך

איתי קובי:  זה אחרת כשאנחנו הולכים כל הכיתה ביחד

איתי קובי:  אם אני אקרא עכשיו לכל הכיתה לבוא ולהיפגש, לא כולם יבואו

איתי קובי:  זה אחרת להיפגש שכבה שלמה של כמעט 300 תלמידים, לא כל השכבה תבוא למסע שנתי של 3 ימים

איתי קובי:  זה אחרת

איתי קובי:  מערכת החינוך צריכה לתת לנו את הכלים האלה

איתי קובי:  אלה כלים חברתיים שאנחנו לא יכולים לפתח לבד

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  הדברים שלך כל-כך חשובים

מיקי לוי:  אני הולך לפי הסדר

מיקי לוי:  רן, אתה רוצה לדבר עכשיו או לחכות לשלטון המקומי ולמועצת ההורים?     

ראובן ארזי: אני מעדיף לחכות

מיקי לוי:  אוקיי

מיקי לוי:  אז תודה

מיקי לוי:  אני נותן לך, בגלל הכבוד ואני שמח שדווקא אתם הגעתם

מיקי לוי:  קחי בבקשה דקה

ספיר מוספי: חשוב לי להעביר שבית ספר בשבילנו זה מקום שאנחנו קמים עליו בבוקר ב-8 בבוקר, יוצאים ממנו בערב

ספיר מוספי:  כן, זו יציבות

ספיר מוספי:  יש לנו חופשים בימים מוגדרים וזה מה שאנחנו מכירים

ספיר מוספי:  בית ספר מבחינתי אמור להכין אותי לחיים

ספיר מוספי:  אנחנו נלחמים על זה גם במועצה מול משרד החינוך באמת על איך אנחנו מתאימים את המערכת למחר

ספיר מוספי:  זאת אומרת, איך אני יוצאת ואני יודעת לכלכל את הבית שאני רוצה שיהיה לי, ואני יודעת מה אני רוצה לעשות

ספיר מוספי:  זאת אומרת, אנחנו יוצאים מבית הספר, באים לצה"ל, יש המון אנשים שמקבלים חרדות בצה"ל, אנחנו שומעים על מה שקורה כרגע, אנחנו שומעים על העניינים האלה, ואני חושבת שזה לא נכון

ספיר מוספי:  וכן, גם משרד החינוך עושה מאמצים כדי להתאים את מערכת החינוך למה שקורה כרגע

ספיר מוספי:  מעבר למתמטיקה, היסטוריה ותנ"ך יש עוד דברים שצריך לדעת וגם משרד החינוך על זה

ספיר מוספי:      מעבר לכל הפן הלימודי, גם הפן החברתי הוא חשוב

ספיר מוספי:  אנחנו בתור תלמידים יש לנו גם את החברות בכיתה, אבל אם אני לצורך העניין ילדה שיש לה קצת פחות חברים, המקום שלי בבית הספר הוא להיות שם עם החברים

ספיר מוספי:  לא תמיד יהיו לי את היציאות האלה בערב

ספיר מוספי:  יש ילדים כאלה, לא כולם מהמקובלים

ספיר מוספי:  דווקא שם זה המקום של היציבות האמיתית כי מי שנפגש ויוצא למסיבות בחופשים אלה אנשים ספציפים, אלה באמת המקובלים

ספיר מוספי:  איפה אלה שאין להם את היציבות הזאת וזה מה שהם מכירים בבית הספר? איפה אלה שבסופו של דבר הם יהיו בבדידות הזאת שאנחנו מדברים עליה וזה הרבה יותר חשוב מכל לימודים כאלו או אחרים

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  מרכז השלטון המקומי, בבקשה

אסנת אייל:  אני מייצגת גם את המקומי

אסנת אייל:  רק להגיד שאני באה מהחינוך: 13 שנה מנהלת בית ספר ועוד 15 שנה המפקחת על פני כל הארץ

אסנת אייל:  אני רוצה, ברשותך אדוני היושב-ראש, לחבר את מה שנאמר כאן ורגע להצטרף למה שאמרה החברה ממשרד מבקר המדינה

אסנת אייל:  בסופו של יום, הילדים האלה ביקשו דבר אחד: תנו לנו ללמוד אחרת, תנו לנו לדבר אחד עם השני לא רק בהפסקות ובטיולים, תנו לנו לפתח את מה שאנחנו מפתחים עד כיתה ו'

אסנת אייל:  אם היינו לוקחים ילד בכיתה ו' ומכניסים אותו ישר לשוק התעסוקה, הוא היה מסתדר כי עד כיתה ו' הוא יכול לעשות הכול: לפתח יצירתיות, לפתח קשרי למידה משותפים

אסנת אייל:  הכול מאוד מגוון

אסנת אייל:  למה? כי אין בסוף את הבגרויות

אסנת אייל:      החל מכיתה ט' כבר הכול מתנקז לתוך הבגרויות

אסנת אייל:  גם אם יש למנהל אוטונומיה ענקית, אם בסוף הבגרות מבוססת רק על ידע ואני חושבת, טלי, שבלי ידע אין בסיס

אסנת אייל:  זה הבסיס

אסנת אייל:  זה לא אומר שאפשר להתעלם מהדברים האחרים, ממה שהילדים ביקשו, ממה שאנשים פה אמרו

אסנת אייל:  כלומר, מבחינתי הכול מתחיל בקצה

אסנת אייל:  הבגרות היא בסוף סף כניסה לאקדמיה, אם היא תהיה מבוססת רק על זכרון ושינון, וזה מה שקורה לצערי עכשיו, החבר'ה האלה הצעירים יגיעו, אגב, לצבא, לא יבינו איפה הם נמצאים ומה לעשות, טלי, לא כולם כמוך, לא כולם יכולים להגיד "אני עם ביטחון עצמי, אני מתקדמת קדימה"

טלי גוטליב: את חושבת שהייתי ככה?     

אסנת אייל: לא

אסנת אייל:  אבל, טלי, בואי - - -     

טלי גוטליב: החיים מביאים אותנו לאן שאנחנו

מיקי לוי: אבל הם לא רוצים לחכות עד לגיל שלנו

מיקי לוי:  הם רוצים לבוא מוכנים

מיקי לוי:  הם רוצים לדעת למלא - - - נמצאים בצבא, להוציא מבנקומט כסף

טלי גוטליב:  הם יודעים להוציא מכספומט כסף והם יודעים לקבל כסף בביט

טלי גוטליב:  הם יודעים

מיקי לוי: לא

מיקי לוי:  הם לא יודעים לנהל את החשבון שלהם והם נכנסים למינוס ולא מבינים למה

מיקי לוי:  המיומנויות האלה מאוד מאוד חשובות

רוני קמאי: הביטחון העצמי שלך בא הרבה פעמים מבית הספר

רוני קמאי:  הביטחון העצמי שלי נבנה בשיעורי תיאטרון

טלי גוטליב: בסדר גמור

טלי גוטליב:  אני רק אומרת על עצמי

רוני קמאי: ברגע ששיעורי תיאטרון - - -     

טלי גוטליב: אתה לא נולד עם ביטחון עצמי

רוני קמאי: אבל ברגע שהשיעורים שאנחנו להגיש בהם דיבייט – היום המערכת הולכת לאיזשהו כיוון של התאמה לשוק העבודה

רוני קמאי:  אנחנו מגישים ההצגות ואנחנו מדברים מול הכיתה ובזכות זה נבנה הביטחון העצמי שלי

רוני קמאי:  אני מדברת פה בכנסת היום, ילדה בת 16, בגלל השיעורים האלה

רוני קמאי:  וברגע שלוקחים לי את השיעורים האלה, ברגע שלוקחים את התיאטרון, כשלוקחים את השגרה, הביטחון הזה יורד למטה

רוני קמאי:  אני חוזרת למסכים, אני חוזרת לתקשורת עם החברים שלי זה רק דרך הרשתות החברתיות

מיקי לוי: תודה

אסנת אייל:  אני רוצה ברשותך להגיד משפט סיכום

אסנת אייל:  אני חושבת שכל עוד בסופו של יום בקצה הבגרות תהיה מבוססת רק על שינון, אנחנו נשמע את אותם דברים

אסנת אייל:  אני, לא נעים לי להגיד, אני לפני הרבה שנים עשיתי בגרות

אסנת אייל:  הבגרות היום נראית אותו דבר

אסנת אייל:  ואנחנו רק מנסים כל השנה לדבר ולהגיד, אנחנו מלמדים קבלת החלטות, ביטחון עצמי, יכולת עמידה מול קהל – אם בסופו של יום זה לא נמדד, אין מה לעשות, המנהלים חייבים בסוף להציג תוצאות

אסנת אייל:  אין מה לעשות הם צודקים, הם רוצים שהילדים יגיעו בסופו של יום לאקדמיה עם ציונים הגיוניים

אסנת אייל:      לכן אני מסכימה למה שאת אמרת

אסנת אייל:  זה משבר לאומי

אסנת אייל:  זה לא רק שכר, אני מסכימה, זה מעמד המורה, זה הכשרה, זה ההתבוננות של ההורים בתוך המערכת והעבודה איתם, זה ההתבוננות של כל המערכת בתוך המערכת המרכזית שלנו שזו מערכת החינוך

אסנת אייל:  ולכן אני באמת חושבת שצריך לעשות איזה ועד חינוך – אגב, שהוקם כבר אבל אפשר אולי לשנות – לעשות איזשהו ועד חינוך שיטפל בחינוך באופן כללי, חוצה מגזרים, חוצה מפלגות, זה בכלל לא צריך להיות אירוע פוליטי

אסנת אייל:  ובעיקר להתבונן שוב על הקצה, על הבגרויות

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  זה לא אירוע פוליטי כי גם ימין וגם שמאל וגם מרכז וכל המפלגות, מדובר בילדים שלנו

מיקי לוי:  זה בכלל לא העניין

מיקי לוי:  אבל מבחינתי, המשפט החשוב ביותר שאמרת, מדובר במשבר לאומי

אסנת אייל: חד-משמעית

מיקי לוי: והמשבר הלאומי הזה, מדובר בדור העתיד ואנחנו חייבים לטפל בו

מיקי לוי:  אז גברתי, נציגת משרד החינוך, המשפט הזה הוא פעמונים עם אורות אדומים, מצלתיים, שצריכים להעיר את כולנו

מיקי לוי:  את יכולה להגיד, אני מקווה שייבחר מנכ"ל משרד במהרה, יש לו הרבה צרות, אבל יהיו לו גם צרות הוועדה לביקורת המדינה, כי זה תפקידה, על הראש

מיקי לוי:  אז בקשה אישית אלייך: ברגע שהוא יגיע, תניחי לו את הפרוטוקול על השולחן

קריאה: פרוטוקולים

מיקי לוי: המשפט הזה הוא כל-כך חשוב

מיקי לוי:  תודה רבה לך

מיקי לוי:  מועצת ההורים, בבקשה

מירום שיף: הנהגת הורים ארצית

מירום שיף:  אני יו"ר הנהגת ההורים הארצית

מירום שיף:  אני 3 שנים בתפקיד

מירום שיף:  פגשתי 6 מנכ"לים, 4 שרי חינוך

מירום שיף:  ואם מישהו חושב שאפשר לבנות מערכת חינוך בתחלופה הזאת, אפשר לעשות בכלל מדיניות במערכת החינוך – אז הוא טועה

מירום שיף:      למידה משמעותית שהציגו פה, היא לא רלוונטית בימינו

מירום שיף:  זה בחינה ברוב בתי הספר במדינת ישראל

מירום שיף:  זה היה רעיון מבריק, אבל מה נשאר ממנו? עוד בחינה

מירום שיף:  עכשיו בואי נדבר על הביטחון העצמי, טלי, את צודקת, אין דבר יותר חשוב מביטחון עצמי

מירום שיף:  ומה אנחנו בסך הכול מבקשים?     

טלי גוטליב: זה לא מה שאני אומרת - - -     

מירום שיף: שכל ילד יקבל - - -     

טלי גוטליב: יש דברים הרבה יותר חשובים ביטחון עצמי פי 1000

מירום שיף: אני חושב שכל ילד צריך קודם כל להאמין בעצמו ולדעת להאמין ביכולות שלו

מירום שיף:  וילד יכול לקבל, תלמיד ותלמידה מקבלים את הביטחון שלהם ואת היכולות שלהם, אחד במתמטיקה, אחד בספרות, אחד בכדורגל, אחד בשש בש, אחד בכל מיני מקומות

מירום שיף:  אבל איפה במערכת החינוך אפשר בכלל לעשות את זה? מה עשו לנו השנה? זו התוכנית שאני כבר מכיר אותה שנה שלישית

מירום שיף:  מה עשו שנה? והמנהל של הגימנסיה העברית הוא לא סיפר לכם: תלמידי י"א ותלמידי כיתה י', ייבחנו בצורה שונה

מירום שיף:  הוסיפו לנו בגרויות, עוד שינון, עוד משהו

מירום שיף:  בסוף, איפה בבית הספר יש בכלל את המקום לעשות משהו שיעשה ביטחון עצמי לתלמידים ולתלמידות? לתת להם איזושהי מיומנות לשוק העבודה? הרי בסוף נעשה עוד בגרות, עוד בגרות, עוד מבחן, עוד מבחן

מירום שיף:  וגם כשעושים הצגות, זה לא שווה כלום, סלחו לי שאני אומר את זה

מירום שיף:      תעודת הסיום היא אוסף של מבחנים בלבד

מירום שיף:  במעט ממערכת החינוך, 4 או 5 אחוזי ממנה, יש אפשרות לסיים לא במבחן, ואז בסוף מכוונים לאותו מבחן

מירום שיף:  אז אפשר להפוך אותו ככה, עם חומר פתוח, בלי חומר פתוח, זה מבחן

מירום שיף:  יש אלף מיומנויות אחרות שצריך להכניס למערכת החינוך

מירום שיף:  מערכת החינוך בשנה האחרונה הלכה אחורה כי שמו בגרויות, בגרויות ובגרויות

מירום שיף:   ועכשיו, עוד לפני שאנחנו מטפלים באיך מסיימים עם תעודת הסיום, לדבר על המחנכים והמחנכות במערכת החינוך

מירום שיף:  אנחנו במשבר עמוק בתוך המערכת, המערכת לפני קריסה

מירום שיף:  אמר אתמול שר החינוך משפט מאוד קשה: השנה אני אפתח את מערכת החינוך בשיניים

מירום שיף:  אני אומר לכם, אני מכיר את המאמצים, זה באמת בשיניים

מירום שיף:  בשנה הבאה אני לא אצליח ככה

מירום שיף:  למה? בסוף, אנחנו אחרי הסכם שכר של הסתדרות המורים, שהם מגדירים אותו מצוין – אני פחות, אבל הם מצוין – התלמידים, כמו שהם חוו חצי שנה נוראית, לא הייתה שם שום למידה, שום חינוך

מירום שיף:  ואני מקווה ואני מאחל לארגון המורים שיקבל את כל דרישות השכר שלו

מירום שיף:  באמת אני מאחל לו את זה

מירום שיף:  אבל צריכים להבין שזה לא מספיק

מירום שיף:  המערכת היא מערכת בינונית שההתקדמות בתוכה היא רק על בסיס ותק, לא על בסיס הצלחות

מירום שיף:  מנהל בית ספר, אין לו שום מדד, שום דרך לבוא ולהגיד באמת היום או מחר בבוקר, זה מורה שתורם ועושה לתלמידים ולתלמידות שלי המון, אני נותן לו בונוס

מירום שיף:  אין לו כזה דבר

מירום שיף:  אומרים לתת להם אוטונומיה – מה זה לתת אוטונומיה? תנו להם כלים, תנו להם אמצעים לעשות את הדברים האלה

מירום שיף:  אין דבר כזה אצלו

מירום שיף:  הוא לא יכול לעשות את הדברים האלה בכלל

מירום שיף:      מורה שלא מתאים לבית ספר הזה, מישהו יכול להזיז אותו? לא אמרתי לפטר, להזיז

מירום שיף:  אין מורים בחלק מהמקצועות

מירום שיף:  שאלתם אותי, הבן שלי בכיתה י' של המגמה, בחודש דצמבר המורה הודיע שהוא חוזר להייטק

מירום שיף:  זה מה שקרה באמת ואז הביאו 3 מורים להחליף מורה אחד כי לא מצאו

מיקי לוי: הוא לימד מתמטיקה?     

מירום שיף: לא

מירום שיף:  הוא לימד מגמת מחשבים

מירום שיף:  אני אומר לכם שזה לא חריג

מירום שיף:  המקצוע, מעמד המחנך והמחנכת ואני בכוונה לא קורא לזה מורה, צריך להפסיק לקרוא להם מורים, הם צריכים להיות מחנכים ומחנכות שלנו, כולל המנהלים שלנו, כולל היועצות וכולל הגננות, הם המחנכים והמחנכות שהילדים שלנו

מירום שיף:  הם לא עוד מישהו

מירום שיף:  הוא בתחתית המדרגה ואנחנו צריכים לשים אותו בראש סולם מקומות העבודה

מירום שיף:  זה לא נבנה רק בכסף: זה מעמד, זה לתת להם סמכויות ולהתחיל במנהלים קודם כל ואחר כך לגרום למורים שירצו לבוא

מירום שיף:  למה הם לא מגיעים? מישהו שאל את השאלה? אז בואו שמהוועדה הזו ייצא דבר אחד,  הייתי מבקש: תוכנית אסטרטגית למעמד המורה

מירום שיף:  באמת, מועצת חינוך שתעשה תוכנית לחינוך  10-5 שנים קדימה

מירום שיף:  להפסיק להסתכל מעבר לפינה

מירום שיף:  באמת

מיקי לוי: אני רוצה לנצל את מה שאמרת

מיקי לוי:  משרד מבקר המדינה, אני מבקש להביא בפני מבקר המדינה, הוא אמר כאן משפט נכון, אני שומע את זה הרבה שנים, אשתי מורה לאורך השנים והיא כבר לא מזה 10 שנים

מיקי לוי:  הוא אמר פה משפט מאוד נכון ואני מכיר את זה מהצד השני: תוכנית אסטרטגית לקביעת מעמדו של המחנך - -     הנה, לא כשלתי, נכון?     

מירום שיף: לגמרי

מיקי לוי:  - - המורה במדינת ישראל

מיקי לוי:  תסתובבו בין בתי הספר, תסתובבו בין מנהלי בתי הספר עם מורים שיש להם ניסיון חיים ותנסו להביא איזושהי מסגרת שנוכל לבוא למשרד החינוך ולהגיד: הנה, תשבו משרד החינוך, תעבדו יחד, נראה לי שזו אחת הביקורות וההמלצות של מבקר המדינה בין החשובות ביותר שיקרו, והנה, מפי הנהגת ההורים הארצית

מיקי לוי:      אז הנה הצלחתי להוציא משהו ממך

מיקי לוי:  אנחנו נקווה שנגייס את מבקר המדינה ונעשה לזה שידרוג לרמה הארצית

מיקי לוי:  מבקר המדינה הוא רשות נפרדת, בלתי תלויה באף אחד, א-פוליטית

מיקי לוי:  אם נצליח לקבל תוך חצי שנה איזושהי המלצה, איזשהו דוח – זה לא פשוט, הוא צריך לעבוד מול משרד החינוך - - -     

טלי גוטליב: המבקר הוא מבקר

טלי גוטליב:  מבקר לוקח משהו קיים ובודק אותו

טלי גוטליב:  זו סמכותו

טלי גוטליב:  הוא לא יכול לתת לנו המלצה איך אנחנו נתייחס למורים

טלי גוטליב:  דרך אגב, עד היום אני לא קוראת לאף מורה שלי בשם

טלי גוטליב:  מורה זו מילה מדהימה שאותי מרגשת והייתי קמה למורים שלי

טלי גוטליב:  מבחינתי מורה זה - - -     

מיקי לוי: מבקר המדינה יבדוק את מעמדו של המחנך לאורך 25 השנים האחרונות

טלי גוטליב: מורה זה הטופ של הטופ בתפיסת עולמי

מיקי לוי: הנה, שיניתי

מיקי לוי:  מתוך ביקורת יצאו המלצות

טלי גוטליב: הבן שלי לומד הוראה וחינוך

מיקי לוי: מצוין

מיקי לוי:  הנה, אנחנו עושים את זה בשביל עתידו, טלי

מירום שיף: דבר אחרון

מירום שיף:  בסוף יש גם את הדחוף

מירום שיף:  הדחוף זה ה-1 בספטמבר

מירום שיף:  זה לא עוד יום במדינת ישראל

מירום שיף:  זה יום חשוב שבו התלמידים והתלמידות חוזרים לשולחן הלימודים ללמוד, להיפגש עם חברים ולקבל את כל המיומנויות שאנחנו רוצים שהם יקבלו

מירום שיף:  יש לנו שני דברים שמאיימים על היום הזה

מירום שיף:  הראשון, זה הדברים שיצאו מארגון המורים שתהיה שביתה

מירום שיף:  אני חושב שצריכה לצאת גם מהוועדה הזאת קריאה לראש הממשלה להתערב בסכסוך הזה ולדאוג שיהיה פה הסכם שכר ראוי שמקדם את המחנכים והמחנכות במדינת ישראל והמנהלים והיועצות בעל-יסודי, כי לא יכול להיות שהתיכוניים, ילדים בני 16, חודשיים וחצי יהיו ברחובות וימשיכו להיות שמה ואז נגלה תופעות של ניכור חברתי, של שתייה ואלוהים יודע עוד איזה דברים רעים שהיו שם

מירום שיף:  זה דבר שאף אחד לא יכול להסכים לו

מירום שיף:      הדבר השני, שמעתי בתקשורת שראשי רשויות ערביות – אני לא יודע את ההסבר לזה – רוצים להשבית את מערכת החינוך במגזר הערבי

מירום שיף:  גם להם מגיעה התערבות

מירום שיף:  אני לא מכיר את הסכסוך על בוריו,  אני לא יכול להביע דעה על זה, אבל הגיע הזמן שיבינו שהתלמידים והתלמידות במדינת ישראל הם לא שבויים של אף אחד ואי-אפשר שבגלל סכסוך זה או אחר שישביתו אותם, הם חייבים להגיע לספסל הלימודים

מירום שיף:  אני ממש מבקש שהראשון בספטמבר יהיה יום חגיגי שכולנו רק נשמח שמערכת החינוך נפתחה בו

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  אני מכיר היטב את המשבר מול מערכת החינוך הערבית ובכלל מול מוסדות הערים הערביות במדינת ישראל

מיקי לוי:  אין מנדט להיכנס לזה

מיקי לוי:  אם היה תלוי בי הייתי, שם את ה-200 מיליון שקל  אתמול

מיקי לוי:  זה כסף קטן למדינת ישראל

מיקי לוי:  אסור שזה יקרה ממניעים כאלה או אחרים ואני לא רוצה להיכנס לזה

טלי גוטליב: אני לא אענה על זה כי אחרת אנחנו - - -      

מיקי לוי: ממניעים כאלה או אחרים שתקתי

וליד אל-הואשלה: אבל אנחנו נשמח לשמוע מה טלי אומרת

מיקי לוי: לא

מיקי לוי:  יש לי כאן - - -     

טלי גוטליב: בשונה מהאופוזיציה, ועדת ביקורת מתייחסת למה שבא לוועדת ביקורת

מיקי לוי: רק הערתי הערה למה שהוא אמר, שאין לי סמכות להיכנס כרגע, לצערי

מיקי לוי:      יש את ראשי הממלכה – אתה רוצה לדבר אחריהם, רן? בבקשה, הגיע תורך

ראובן ארזי: תודה

ראובן ארזי:  כבוד היושב-ראש, מכובדיי כולכם, לאור הדברים ששמעתי בחדר עד כה, אני לא אגזים אם אני אומר שבמדינת ישראל אין שום מקום כרגע שיש כל-כך הרבה שכל, כל-כך הרבה ניסיון

ראובן ארזי:  אני חייב לומר שאני יכול להסכים לכמעט כל דבר שנאמר פה, גם על-ידי אלה שהעבירו ביקורת וגם על-ידי אלה שהיללו את המערכת

ראובן ארזי:  שמעתי חלק מהדברים גם בעבר מאותם דוברים ולכן ברשותכם אני רוצה לומר כמה דברים כדי שנדע על מה אנחנו מדברים

ראובן ארזי:      משרד החינוך לא יכול לנהל את מערכת החינוך ולא חשוב מי השר שעומד בראשו

ראובן ארזי:  הוא לא מסוגל להיות גם רגולטור, גם קובע מדיניות, גם מתקצב, גם מפקח וגם מעסיק

ראובן ארזי:  יש פה ניגוד אינטרסים ברור ביותר

ראובן ארזי:  הוא לא מסוגל לנהל את המערכת הענקית הזאת של 2 מיליון תלמידים לפחות וכמה זוגות הורים

ראובן ארזי:  הוא לא יכול לעשות את זה

ראובן ארזי:  הורה לילד בכיתה ד' שעוד לא למד לקרוא במודיעין, לא בא למשרד החינוך, הוא הולך לראש העיר

ראובן ארזי:  ראש העיר יודע הכי טוב מה הוא צריך בעיר שלו מבחינת הבינוי, מבחינת הניהול, מבחינת כוח אדם, מכל הבחינות

ראובן ארזי:  לא משרד החינוך, הוא לא מסוגל

ראובן ארזי:      לכן צריך להעביר את העסקת המורים לשלטון המקומי

ראובן ארזי:  על פי חוק הפיקוח, ראש הרשות המוניציפלית הוא ראש הרשות החינוכית, האחריות עליו

ראובן ארזי:  יש כאלה שלוקחים לעצמם קבלן משנה כמו "אורט", "עמל" וכדומה, אבל הוא האחראי

ראובן ארזי:  אז אם מחפשים אחראי, האחראי זה השלטון המקומי על פי החוק

ראובן ארזי:      משרד החינוך מתיימר לנהל את כל המערכת, וגם אם היה רוצה, הוא לא מסוגל

ראובן ארזי:  ולכן המערכת לא תתקדם

ראובן ארזי:  זה דבר אחד

ראובן ארזי:      מערכת החינוך מחולקת לשניים: חלק מגני ילדים עד כיתה ט' כולל, משרד החינוך אחראי על כל התעטשות של מישהו במערכת; וכיתות י', י"א וי"ב שמנוהלות על-ידי העיריות הן הרבה יותר חופשיות, הרבה יותר עצמאות – למנהלים יותר עצמאות, למורים יותר לעצמאות

ראובן ארזי:  יש מעורבות של המעסיקים, יש מעורבות של ההורים, המערכת פועלת אחרת

ראובן ארזי:      לכן אם אנחנו רואים את שתי המערכות האלה, מבינים שברגע שהיא מנוהלת צנטרליסטית על-ידי משרד החינוך ולא מבוזרת, היא לא תצליח

ראובן ארזי:  זה דבר ראשון

ראובן ארזי:  ולכן עם כל מי שאמר את מה שאמר, בצדק אמר את הדברים

ראובן ארזי:      הדבר השני שהייתי רוצה לומר, אתמול קרה אירוע שאני מציין אותו כאירוע חיובי ביותר: התקיימה פגישה בין שר החינוך, שר האוצר וארגון המורים

ראובן ארזי:  זה חשוב

מיקי לוי: הוועדה מתחננת לזה כבר חודשיים וחצי

ראובן ארזי:  התקיימה פגישה ראשונה ובפגישה הזאת, לאחר ששר האוצר שמע את דבריי, אמר: אני רוצה להיכנס לאירוע

ראובן ארזי:  עכשיו יש אחראי נוסף, לא רק שר החינוך שאין לו תקציב ואין לו מאיפה להביא כסף ולחתום הסכמים קיבוציים, אלא יש גם שר האוצר, האחריות עליו

ראובן ארזי:  חיפשו אחראי – הנה, יש אחראי

ראובן ארזי:  לקח על עצמו אחריות, נראה מה הוא יעשה איתה

ראובן ארזי:      בזמנו, כשדיין היה שר החקלאות, כל פעם שהייתה איזו פשלה, הוא היה אומר: אני לוקח אחריות

ראובן ארזי:  עד ששאלו אותו: לאן אתה לוקח אותה? גם פה כולם רוצים לקחת אחריות – אני רוצה לדעת לאן ומה, במה זה בא לידי ביטוי?     באשר לנו, כמה נתונים: בחינוך העל-יסודי חסרים היום 20% מהמורים

ראובן ארזי:  בחינוך העל-יסודי מורים רבים מלמדים מקצועות שלא הוכשרו ללמד אותם

ראובן ארזי:  למשל, מורה להיסטוריה מלמד גם אנגלית ומורה לספרות מלמד גם אזרחות כי חסרים מורים

ראובן ארזי:  דוחסים תלמידים לכיתות כדי לסתום חורים במערכת, יש יותר תלמידים בכיתות

ראובן ארזי:  מקצרים את יום הלימודים כי אין מספיק מורים

ראובן ארזי:  ולמה זה כך? שתי סיבות: סיבה ראשונה, מי שיש לו את היכולת, מלמד מקצועות מתמטיקה, אנגלית, לשון, מקצועות ריאליים – בורח להייטק או לחברות ביטוח או לכל מקום אחר שמשלמים שם יותר כסף, כי גם מורה צריך לקנות בסופר וגם מורה יש לו ילדים שצריך לשלוח אותם לחוגים

ראובן ארזי:  אפרופו הבן שלך, גברתי

ראובן ארזי:  ובנוסף לזה, כל העליה הגדולה שבאה מברית המועצות בשנות ה-90 יוצאים עכשיו לפנסיה ובמקומם לא באים אחרים

ראובן ארזי:  כדי שיבואו אחרים, צריך להיות יותר אטרקטיבי

ראובן ארזי:  לבוא ולהגיד: תשמע, תבוא כי זו שליחות, אתה תלמד בכל שיעור 30, 35, 40 תלמידים ובמשך השבוע תלמד 400 תלמידים ותבדוק 400 מבחנים ו-400 עבודות, אני לא רואה הרבה אנשים שבאים לשליחות הזאת

ראובן ארזי:      באים לשליחות הזאת כי יש להם מודעות להעמיק שורשים במדינה, לחנך לאיכות חיים, לחיות במדינה ברמה אחרת

ראובן ארזי:  זה בעצם להקנות ערכים

ראובן ארזי:  ידע וערכים

ראובן ארזי:  וזה קורה כאשר אתה נמצא בבית ספר ואתה משוחרר מכל המצוקות של הפרנסה, יש לך את הביטחון התעסוקתי והביטחון הכלכלי, וזה מה שמורה רוצה

ראובן ארזי:      בסופו של דבר, נגמר הסכם קיבוצי

ראובן ארזי:  הדברים האלה מוסדרים בהסכם קיבוצי

ראובן ארזי:  ההסכם הזה הסתיים לפני שנה וחצי

ראובן ארזי:  מאז אנחנו נפגשים עם משרד האוצר

ראובן ארזי:  אני לא יכול להגיד שאין פגישות, אמנם פעם בשבועיים, פעם בחודש, פעם בשבוע, נפגשים

ראובן ארזי:  אבל מה יוצא מהמפגשים האלה? הם אומרים דבר אחד: להסתדרות המורים נתנו 2%, אתם לא תקבלו אפילו שקל אחד יותר

ראובן ארזי:  למעשה, המשא-ומתן נגמר

ראובן ארזי:  אין משא-ומתן

ראובן ארזי:  יש פה דִיקְטָט: או שתקבלו ככה או שזהו, אין

ראובן ארזי:  זה לא משא-ומתן

ראובן ארזי:  ככה אני מבין משא-ומתן, זה לא משא-ומתן

ראובן ארזי:  ברגע שהם אומרים יש דִיקְטָט: אתם לא תקבלו יותר כי אנחנו – אמר הנציג של האוצר בוועדה שלך בפעם הקודמת – אנחנו לא נירק בפרצופים של אלה שחתמו איתנו על ההסכמים

ראובן ארזי:  אז בוודאי שאין פה משא-ומתן

ראובן ארזי:  במקרה כזה אין לנו ברירה אלא להפעיל את סכסוך העבודה אחרי שנה וחצי של דיונים עקרים

ראובן ארזי:      לכן אמרתי שאתמול קרה משהו חשוב: שר האוצר לקח על עצמו אחריות

ראובן ארזי:  ואם הוא לקח על עצמו אחריות, כנראה שהוא לא רוצה להיכשל

ראובן ארזי:  אף אדם לא לוקח אחריות כדי להיכשל בה

ראובן ארזי:  לכן אני רואה פה קצת אופטימיות

ראובן ארזי:  אבל המצב הוא שעד לרגע הזה לא היה שום משא-ומתן ענייני

ראובן ארזי:  העמדה של האוצר היא כפי שאמרתי, העמדה שלנו השתנתה וירדנו קצת מהדרישות הראשוניות שלנו, אנחנו כבר לא במה שדרשנו בהתחלה כי הבנו שיש עם זה בעייתיות, אבל נמצאים במצב שבו אנחנו לא יכולים לסגת

ראובן ארזי:  ולכן אנחנו מתכוונים להפעיל את סכסוך העבודה ב-1 בספטמבר עם כל המשתמע מכך

ראובן ארזי:  זאת הייתה גם הסיבה שאתמול לא הייתי בוועדת החינוך של הכנסת, כי היא דנה על פתיחת שנת הלימודים ואנחנו לא פותחים את שנת הלימודים

ראובן ארזי:      אותו הדבר ב-20 בחודש

ראובן ארזי:  השלטון המקומי עושה כנס כזה

ראובן ארזי:  גם לשם אני לא הולך, כי על מה אני אדבר? שלא פותחים? כל אחד יודע

ראובן ארזי:  אנחנו שנה וחצי אומרים את זה ולא מתייחסים

ראובן ארזי:  כותבים את זה ולא מתייחסים כי חושבים שברגע האחרון הכול ייפתר ב-31 באוגוסט

ראובן ארזי:  לא

ראובן ארזי:  כאשר אומרים לנו כל הזמן: תקבלו מה שאלה קיבלו – זה לא משא-ומתן

ראובן ארזי:  אם האחרים עשו דבר לא טוב, גם אנחנו צריכים לעשות את זה? אם האחרים נכשלו, גם אנחנו צריכים להיכשל במודע?     

טלי גוטליב: אבל אתה אומר שאוכלוסייה שלמה של מורים שהיה איתה משא-ומתן מאוד מאוד אינטנסיבי, הם טעו

טלי גוטליב:  זה קצת קיצוני

מיקי לוי: לא

מיקי לוי:  אלה אוכלוסיות שונות

טלי גוטליב: אני יודעת שאלה אוכלוסיות שונות - - -     

אילן ליבוביץ: זה גם לא 2%

אילן ליבוביץ:  ההעלאות שקיבלנו בהסתדרות המורים הן 8

אילן ליבוביץ: 5% לשכר המשולב ועוד תוספת שקלית 2022

אילן ליבוביץ:  אז אני לא יודע מאיפה מגיע המספר 2%

אילן ליבוביץ:  יש גם היגיון שמורים בכיתה ט' ו-י' לא צריך לקבל פערים ענקיים בשכר

אילן ליבוביץ:  אני יכול להבין את זה

אילן ליבוביץ:  משהו סביר באמצע

מיקי לוי: כן, בבקשה להמשיך

ראובן ארזי: אני חושב שאם אנחנו רוצים לחנך דור שהוא קשור למדינה, שלא מחפש להוציא דרכון אירופאי, לא מדבר על רילוקיישן כל הזמן, אם אנחנו רוצים להיות קשורים במדינה הזאת ולחיות באיכות חיים סבירה וטובה, אנחנו צריכים להשקיע בחינוך

ראובן ארזי:  זה מה שעשו ביפן בסוף מלחמת העולם השנייה, זה מה שעשו בגרמניה

ראובן ארזי:  הם הקימו את עצמם מחדש והגיעו למה שהגיעו כי הם קבעו שעל כל מקום פנוי בהוראה יהיו לפחות 5-4 מתמודדים

ראובן ארזי:  ברגע שהמספר ירד, העלו את השכר

ראובן ארזי:  אנחנו רואים איפה הם נמצאים היום, כולל פינלנד וכולל מדינות אחרות

ראובן ארזי:  כאשר פה המצב הוא כפי שהוא, אי-אפשר לקוות ולצפות ליותר טוב

טלי גוטליב: אני מבקשת להגיב, אדוני היו"ר

טלי גוטליב:  אני רוצה להבהיר שאני יושבת כאן בוועדה ואני רוצה, קודם כל, לומר תודה

טלי גוטליב:  תודה למורים, תודה לצוותי ההוראה, תודה לכל מי שלוקח חלק במשימה האדירה הזאת של לחנך את הדורות, את התלמידים, לא משנה באיזה תפקיד: סייעת, פרה-הרפואי, משלבות, מורות, מחנכים, מחנכות, מנהלים, מנהלות, צוותי פיקוח, כל מי שלוקח בזה חלק

טלי גוטליב:  זאת עבודה מאוד מאוד מורכבת, מאוד קשה, סופר מוערכת

טלי גוטליב:  כפי שאמרתי, אני עד היום לא קוראת לאף מורה שלי בשם, תמיד קראתי לו ותמיד עמדתי בפני כל מוֹרֶה וכל מוֹרָה שלימדו וחינכו אותי

טלי גוטליב:  זאת תפיסת העולם שלי, ככה אני מנחילה לילדיי, כך גם חונכתי

טלי גוטליב:  בעיניי, לפתוח את שנת הלימודים זאת משימה שאין חשובה ממנה כרגע

טלי גוטליב:  כל דחייה מערערת את היציבות של התלמידים קודם כל, גורמת לבוז של התלמידים כלפי המערכת, גורמת לבוז של התלמידים כלפי כל מה שקשור לכנסת, לממשלה, למשרדים ממשלתיים

טלי גוטליב:  תחושה מאוד קשה של התלמידים

טלי גוטליב:  יותר מזה, הכול עניין של נראות: גם אם משא-ומתן הוא מוצדק ויש בו היגיון, אין שאלה, האופן שבו זה מתייצג כאילו תמיד בדקה האחרונה יש חרב על צווארם של הנוגעים בדבר לפני תחילת שנת הלימודים, אנחנו פוגעים בתלמידים ובסופו של דבר זה מה שנמצא פה על הקו

טלי גוטליב:      אני אומרת לכם ברצינות גמורה, אני לא חלק מהמשא-ומתן הזה, אינני שרת חינוך ואני גם לא חברה בוועדת החינוך

טלי גוטליב:  אני בסופו של דבר חברת כנסת ונותנת שיקוף מהצד איך זה נראה

טלי גוטליב:  המערכת היא מורכבת מאוד, יש מקום לשפר אותה, אבל יש לנו קודם כל הכרח לפתוח את שנת הלימודים

טלי גוטליב:  המשא-ומתן צריך להמשיך עד שתחליטו שאין אוזן קשבת

טלי גוטליב:  אבל שנה וחצי אני שומעת שיש משא-ומתן ואז רגע לפני תחילת הלימודים לומר להיכנס לסכסוך עבודה - - -     

מיקי לוי: לא

מיקי לוי:  הוא אמר שלא היה משא-ומתן

ראובן ארזי: סכסוך העבודה הזה נמשך שנה וחצי

טלי גוטליב: אני רק אומרת שסכסוך עבודה של שנה וחצי, אני אומרת לך אדוני רן ארז, אני בטוחה שכשרוצים לכנס מכנסים, כשרוצים להידבר מדברים

טלי גוטליב:  אני לפחות מכירה איך זה עובד אצלי, אם צריך עכשיו להזיז את הקיר, מזיזים את הקיר

טלי גוטליב:  אם יש סכסוך עבודה בשנה וחצי, ודקה לפני תחילת שנת הלימודים חלילה לא פותחים אותה, זה לא טוב

טלי גוטליב:  זה לא נראה טוב, זה מריח לא נכון

ראובן ארזי: איך את מזיזה את הקיר? משתמשת בשופל? בפטישים? במה?     

טלי גוטליב: לא, לא

טלי גוטליב:  אני אגיד לך איך

טלי גוטליב:  אנחנו לא מדברים על הזזה, אנחנו מדברים במטאפורה מוחלטת

ראובן ארזי: גם אני במטאפורה – איך אני מזיז את האוצר? הם הקיר

טלי גוטליב: אני אסביר לך

טלי גוטליב:  העובדה היא – סליחה, יש לנו פה שר אוצר שקשוב, הנה בא איתכם בהידברות

טלי גוטליב:  למה שבועיים לפני? למה?     

מיקי לוי: תשאלי אותו

מיקי לוי:  לפני חודשיים ביקשתי ממנו

טלי גוטליב: אני לא מסכימה איתך

טלי גוטליב:  אם הסכסוך הזה כבר שנה וחצי, הוא היה גם בתקופתכם

טלי גוטליב:  לא נכנסת כאן פוליטיקה

מיקי לוי: אני לא מדבר פוליטיקה

טלי גוטליב: יפה

טלי גוטליב:  לכן אני אומרת כאן ששנת הלימודים הזאת תיפתח, אתם לא מבינים עד כמה זה קשור ליציבות החברתית הלאומית גם יחד

טלי גוטליב:  אני לא אומרת לא להיכנס איתכם למשא-ומתן

טלי גוטליב:  לכנס ולהידבר זה סופר-חשוב

טלי גוטליב:  אגב, בהיגיון, תוך שגם הציבור יהיה חשוף למידע הזה למה למורים היה ככה, איזו העלאה, האם יש דיוק, לדוגמה, למורה ותיק שהמשכורת שלו מאוד מאוד מסוימת, האם צריך להעלות לו כמו למורה מתחיל? אני לא יודעת, אני לא במשא-ומתן, אני לא מייצגת אתכם

טלי גוטליב:  אם הייתי – הייתי יודעת את כל הפרטים הללו

טלי גוטליב:  אבל גם הציבור צריך להיות חשוף לפרטים הללו כדי שתצטיירו ההגונים, כדי שתצטיירו לא סוחטים את המערכת בדקה המאה

טלי גוטליב:      אני מאוד מכבדת את העבודה שלך

טלי גוטליב:  יש מאחוריך אנשים

טלי גוטליב:  אתה פה ושופר – אני יודעת מה זה להיות פה ושופר – לכן אני מכבדת את העניין הזה

טלי גוטליב:  אבל בנקודת הזמן הזו, כשהמורכבות החברתית והלאומית היא כל-כך מתוחה לכל-כך הרבה קצוות, צריך להתחיל את שנת הלימודים

טלי גוטליב:  זה לא מונע המשך משא-ומתן, זה לא מונע את העובדה שאחרי החגים אפשר לעשות כך או אחרת אם הסכסוך לא מתקדם

טלי גוטליב:  אפשר, אבל השנה אז צריכה להיפתח

מיקי לוי: טלי, תודה

טלי גוטליב: רק אומר משפט לסיום שאני לא יכולה לא לומר אותו

טלי גוטליב:  אני יושבת פה ושומעת תלמידים, יש לי ילדה בחינוך המיוחד, אני מזכירה, אני מבקשת לחזק מפה את צוותי החינוך המיוחד שלשמחתי הרבה לא שובתים לעולם כי לא שובתים בחינוך המיוחד

טלי גוטליב:  צוותי הוראה, צוותי טיפול, צוותי פרה-רפואי, כל המטפלות, כל הסייעות, כל המלוות

טלי גוטליב:  אין לנו שום זכות קיום בלעדיכם

טלי גוטליב:  תודה, תודה, תודה, כי הם לא חלק מסכסוכי עבודה כי החינוך המיוחד תמיד, מתוך הבנה ותפיסה של מה זה, שנת הלימודים נפתחת

טלי גוטליב:  אני פה באמת מאחלת הצלחה לתלמידים ולכל הצוותים

טלי גוטליב:      אני חייבת לומר לכם כחברת כנסת, דלתי פתוחה

טלי גוטליב:  אמנם אין לי יכולת אופרטיבית כי אני לא חברה במשרד החינוך ואני לא שרה, אני לא חברת ממשלה, אבל הדלת הזו פתוחה ואנחנו רוצים בסופו של דבר להיטיב עם העם בישראל זה בטח, ולהיטיב עם תלמידי ישראל

טלי גוטליב:  תודה

מיקי לוי: תודה רבה, טלי

אילן ליבוביץ:   אני מתחבר מאוד למה שאמרה חברת הכנסת טלי גוטליב, הפגיעה בתלמידים היא עצומה, בוודאי אם השביתה ארוכה

אילן ליבוביץ:  הבוז שרוחשים למורים ולמנהלים הוא מוצדק

אילן ליבוביץ:  אני חושב שאם יש משהו שפוגע במעמד המורה בישראל זה תרבות השביתות

אילן ליבוביץ:  העם בישראל, האנשים שעובדים בעבודות אחרות, מזלזלים מאוד במורים בגלל זה

אילן ליבוביץ:      אני רוצה להגיד גם שנקודתית כרגע, כשמדובר על שביתה ארוכה, יש הרבה מורים ואנחנו מקבלים פניות לעמותה, שמוטרדים ממה הם הולכים מתפרנס חודשיים

אילן ליבוביץ:  רן ארז הוציא מכתב לחפש עבודות זמניות

אילן ליבוביץ:  זה לא ריאלי, זה לא רציני

אילן ליבוביץ:  אנשים שואלים האם אפשר לא לשבות, האם מותר לי, האם אני חייב, האם ישלמו לי אם אני אבוא לעבודה

אילן ליבוביץ:  זה לא טוב למורים, זה לא טוב לתלמידים, אין מישהו שייהנה מזה

אילן ליבוביץ:      אני רוצה לומר כמו שאמרה טלי לגבי הקיר – מה שאפשר לחתום אחרי חודשיים של שביתה, אפשר לחתום גם לפני

אילן ליבוביץ:  זה סתם בשביל כותרות בעיתונים

אילן ליבוביץ:  להסכם יגיעו, אז לחסוך מהציבור ומאתנו את הבוז הזה, את הלכלוך הזה

אילן ליבוביץ:  לשבת ולפתור את זה, בסוף זה משא-ומתן

אילן ליבוביץ:      אומרים פה 3,000 שקל, אומרים פה 1,100 – באמצע הם ייפגשו

אילן ליבוביץ:  אנחנו יודעים את זה

אילן ליבוביץ:  הסוף ידוע מראש

אילן ליבוביץ:  אין סיבה לבזבז על זה - - -     

מיקי לוי: תודה רבה לך

מיקי לוי:  טוב, אנשי הממלכה – משרד החינוך, בבקשה

מיקי לוי:  את צריכה איזה 5 ימים לענות על מה שנאמר פה

אפרת צנגן: היה לנו דיון גם לפני החודש

מיקי לוי: נכון

מיקי לוי:  ויהיה דיון בעוד חודשיים

מיקי לוי:  אני לא יורד מזה

אפרת צנגן: שלום

אפרת צנגן:  קודם כל, תודה רבה לכל מי שדיבר

מיקי לוי: המנכ"ל יהיה

מיקי לוי:  הוא היה אמור להיות פה, אבל מה לעשות?     

אפרת צנגן: כמו שנאמר, גם לגבי הדברים שעלו פה לגבי פתיחת השנה, אתמול התקיים דיון בוועדת החינוך – הרבה דברים נאמרו שם

אפרת צנגן:  כולם התייחסו

אפרת צנגן:  אנחנו נתייחס לדברים המקצועיים לגבי דוח המבקר ומטבע הדברים, המשא-ומתן לא מתנהל כאן

אפרת צנגן:  נאמר פה שהשרים מעורבים במשא-ומתן, נכנסו, לכן אני לא ארחיב מעבר לזה

אפרת צנגן:  אני אדבר על דוח המבקר

מיקי לוי: הוועדה התכנסה כי התלמידים לא קיבלו תעודות וזה הלך לענפים נוספים, והגענו למה שהגענו

מיקי לוי:  ומה לעשות, זה לא נגמר בתעודות, זה נגמר במיומנויות, זה נגמר בכשירויות לחיים, וזה נגמר במורים ובמעמד המורה

מיקי לוי:  זה מין נושאת מטוסים ענקית

אפרת צנגן: אמת

אפרת צנגן:  וכמו שאמרתי, אנחנו לא נקיים את המשא-ומתן כאן

אפרת צנגן:  נאמרו הדברים, השרים מעורבים, כולם עושים מאמצים כבירים כדי ששנת הלימודים תיפתח, ואנחנו מקווים שאכן כך יקרה

אפרת צנגן:  אז כמו שחזרנו ואמרנו גם בפעמים הקודמות, אני מאוד מקווה שזה גם יעודכן בהתאם לכל דוח הליקויים שהגשנו למבקר ואנחנו נמצאים בדין ודברים עם המבקר לאורך ה-3 שנים האחרונות מאז פרסום הדוח, ולכן אני מקווה – אמרתי את זה גם בפעם הקודמת – שדוח המבקר יעודכן בהתאם - - -     

מיקי לוי: - - - אולי את יודעת

אפרת צנגן: אני גם שאלתי

אפרת צנגן:  אשמח לדעת

מיקי לוי: אתה לא יודעת?     

אפרת צנגן: מתי הפגישה הבאה? אנחנו הגשנו את מחויבותנו, את הליקויים

אפרת צנגן:  אני גם עניתי בפרוטרוט את כל תשובת המשרד בפעם הקודמת

מיקי לוי: נכון

מיקי לוי:  אבל אני שואל מתי הפגישה, אם את יודעת

אפרת צנגן: להבנתי, הדברים מגיעים מהמבקר

אפרת צנגן:  אנחנו מוזמנים ומקבלים את הדברים מהמבקר - - -     

מיקי לוי: שימי לב, את עונה לי למה שנוח לך

מיקי לוי:  אני שואל מתי הפגישה הבאה איתם, אם את יודעת

אפרת צנגן: עם מי?     

טלי גוטליב: הפגישה ביניהם

אפרת צנגן: אני לא עונה על דברים שקשורים לפתיחת שנת הלימודים

אפרת צנגן:  אני עניתי את מה שעניתי: כולם עושים את המאמצים

מיקי לוי: תאמינו לי, אתם אחלה

מיקי לוי:  לא נתת לי שום תשובות

אפרת צנגן: אני עונה לדוח שלשמו התכנסנו מבחינה מקצועית

מיקי לוי: ענית לי בפעם הקודמת, תודה רבה

אפרת צנגן: בסדר גמור

אפרת צנגן:  נשאלו שאלות כהכנה לוועדה, הכנו תשובות מעודכנות - - -     

מיקי לוי: אני ביקשתי ממך להעביר את הדיון שנערך פה למנכ"ל החדש, נאחל לו - - -     

אפרת צנגן: הועבר

מיקי לוי: הועבר

מיקי לוי:  יש כבר מנכ"ל חדש?     

אפרת צנגן: לא

אפרת צנגן:  הועבר בזמנו למנכ"ל שהיה,  הוא הועבר לממלא המקום

אפרת צנגן:  יש גם שר חינוך

אפרת צנגן:  אז כן

מיקי לוי: שר חינוך שלא בא, אבל זו לא בעיה שלך

כרמל קרני: אנחנו לא מעדכנים דוחות

כרמל קרני:  אנחנו שמענו וקיבלנו את מה שהעברת - - -     

אפרת צנגן: המענה שלנו שוב ושוב לא מוזכר כאן בוועדה וזה חבל, כי שוב ושוב לא מזכירים את המענה של משרד החינוך ואת הדברים שנעשו וכן נעשים

אפרת צנגן:  שוב ושוב מוצגת לציבור תמונה שגוייה וזה חבל

כרמל קרני: אתם נמצאים, אתם מציגים

כרמל קרני:  אנחנו הסברנו שמדובר בתמונת מצב - - -     

אפרת צנגן: נכונה לפני 3 שנים

כרמל קרני: חוץ מזה הסברנו שגם מדובר כאן בתהליך שהתחיל הרבה שנים לפני זה

כרמל קרני:  השיטה שלנו והדרך שלנו הן לעשות דוחות מעקב - - -     

אפרת צנגן: נכון, ויש

אפרת צנגן:  הגשנו דוח ליקויים והיינו בתקשורת ואמרתי את הדברים גם בפעם הקדמת

אפרת צנגן:  חבל שאנחנו חוזרים על אותו דיון שוב ושוב

אפרת צנגן:  זה באמת ממש חבל על הזמן של כולנו

כרמל קרני: אני לא חושבת כך כי אנחנו עושים דוחות מעקב על אותם נושאים ודרך זה אנחנו מתרשמים אם באמת אותם דברים קורים ואנחנו לא עושים בצורה בהכרח מקיפה, אבל אנחנו דברים לקחת נושא ספציפי ולראות דרך הנושא הספציפי הזה באיזו צורה - - -     

אפרת צנגן: אנחנו נשמח להיות בתקשורת על כל נושא של מעקב שתרצו לעשות

מיקי לוי: את כל התשובות לגבי הדוח של מבקר המדינה העברתם? המצב של כל מה שהם העירו והאירו עליו הוא בסדר?     

אפרת צנגן: יש הרבה דברים שנמצאים, כמו שגם אמרה עורכת הדין כרמל

אפרת צנגן:  יש דברים שנמצאים בתהליכים, הרבה דברים

אפרת צנגן:  הסיפור של הטמעת מיומנויות במערכת הוא סיפור ענק שלוקח, כמו שאמרת, הרבה מאוד שנים ונמצא בתהליכים שונים

אפרת צנגן:  אחד התהליכים הכי גדולים שדוברו כאן וגם נשאלו כאן בוועדה הקודמת זה הנושא של תוכנית הבגרויות הגמישה ואיך הבגרויות נראות אחרת ואיך הבגרויות מקדמות

אפרת צנגן:  אמרו פה נציגים של מועצת התלמידים שמיומנויות רגשיות וחברתיות הם דבר חשוב מאין כמוהו, לא פחות ממיומנויות קוגניטיביות, וזה אכן נמצא כחלק מתוכנית הבגרויות הגמישה שמוטמעת בבתי הספר שנערכים אליה בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית – הוצגה למנהלים כבר במרץ

אפרת צנגן:  מורים נמצאים בפיתוח מקצועי, בהשתלמויות, תשתיות טכנולוגיות מטויבות כל הדרך עד לפתיחת שנת הלימודים

אפרת צנגן:      המשימות שהמורים הולכים להעביר בכיתות רפלקציה, פרזנטציה, שיחות בין תלמידים, עבודה משותפת של תלמידים – כל הדברים האלה המורים, כמו שאמרתי לספיר, אנחנו עובדים מאוד קשה כדי לקדם אותם

מיקי לוי: מה זה בגרות גמישה?     

אפרת צנגן: כל הפרטים על התוכנית נמצאים גם בפורטלים, גם כמובן, בשטח - - -     

מיקי לוי: נו, באמת

מיקי לוי:  אם את לא יודעת, אל תגידי

מיקי לוי:  שאלתי מה זה בגרות גמישה

מיקי לוי:  אם את יכולה להסביר לי, תסבירי

אפרת צנגן: הסברתי ואני אסביר גם בפרוטרוט אם צריך עכשיו

אפרת צנגן:  אמרת לי לא להסביר, אבל אני יכולה להסביר לפחות - - -     

מיקי לוי: אמרת בגרות גמישה

מיקי לוי:  אני שואל מה זה

מיקי לוי:  אם זה אפשרי – אם לא, אז לא

אפרת צנגן: בשמחה רבה

אפרת צנגן:  זה אפשרי ביותר

אפרת צנגן:  בגרות גמישה היא בהמשך לדברים שהיו גם לפני שנתיים

אפרת צנגן:  אנחנו משנים את מתכונת הבגרויות, משנים את שיטת ההיבחנות

אפרת צנגן:  אנחנו לא רק עושים מבחן אחד גדול, אלא יש כמה צורות הערכה בבגרות

אפרת צנגן:  מה זה כולל? זה כולל גם מבחן בגרות – תלוי בהחלטת המנהלים כמה מבחנים הם ממירים להיקף יותר קטן – אבל בעצם תלמיד שנבחן בתוכנית במתווה החדש, במתווה שהשר פרסם השנה והוא נכון בכיתות י' החל מהשנה קרובה, תלמיד או תלמידה עושים גם משימות ביצוע שיכולות להיות בשלל מיומנויות, בין אם זה הפרזנטציה, בין אם זה סיור לימודי ושלל משימות שעלו והמורים מכירים אותם וגם המנהלים מכירים אותם

אפרת צנגן:      זה 35% מהציון

אפרת צנגן:  יש עוד 35% מציון שהוא מבחן בהיקף הרבה יותר קטן ממה שהיה בעבר, ועוד 30% מהציון שהוא הערכה חלופית

כרמל קרני: זה לגבי כל המקצועות?     

אפרת צנגן: לגבי כל המקצועות ההומניים

אפרת צנגן:  חוץ מזה, מקצועות מוגברים: מתמטיקה, אנגלית, מדעים ושפה נשארים בבחינה חיצונית כמו שאנחנו מכירים אותם

אפרת צנגן:  אבל כל המקצועות ההומניים, שהם בעצם המסה הגדולה של המבחנים שהיו בעבר, הם במתכונת הזו

אפרת צנגן:      עכשיו מנהלים יכולים לבחור החל מהשנה הקרובה – וזה מפורסם כבר ממרץ, כל הפרטים לעומק למי שרוצה להעמיק נמצאים בכל הפורטלים ואני יכולה גם להעמיק ככל שתשאלו, כמה שתרצו – אבל כל הדברים האלה נמצאים במקצועות האלו ומנהלים יכולים לבחור להיבחן בצורה הזו כבר מהשנה

אפרת צנגן:  מנהלים יכולים לבחור לבתי הספר שלהם עם מורים בין מקצוע אחד ל-4 מקצועות

אפרת צנגן:  יכולים לבחור גם לעשות את זה ב-4 מקצועות

אפרת צנגן:  יש מנהלים שאפילו בוחרים – מירום, דיברת על האחוז הקטן שיכולים לא להיבחן – אז באמת יש מנהלים שיכולים לבחור אפילו לעשות בסופו של דבר שהתלמידים ייבחנו ב-7 בחינות אם הם בוחרים - - -      

מירום שיף: זה לא נכון

מירום שיף:  זה לא קיים - - -     

אפרת צנגן: - - - 7 בחינות שמתוכן אפילו 4 יכולות להיות בהיקף יותר מצומצם

מירום שיף: ילד שגומר שני מקצועות עם מוגברים, הוא עושה חוץ מ-4 המקצועות ההומניים – בחינוך הממלכתי אני מדבר, בחינוך הממלכתי-דתי יש יותר מקצועות כאלה – אז הוא עושה 5 מקצועות בדרך כלל: אנגלית, מתמטיקה, שני מקצועות מוגברים ולשון

מירום שיף:  זה לא קשור לסיפור

מירום שיף:  את מדברת על עוד 4 מקצועות שבכולם בסוף יש בחינה היום

אפרת צנגן: נכון

אפרת צנגן:  בהיקף יותר מצומצם

מירום שיף: נכון, בהיקף יותר מצומצם, אבל בחינה זה בחינה

מירום שיף:  אבל בואו נזכור הבחינה ונשאל את המנהל ואת המורים, כשהוא צריך להגיע לתעודת הסיום, וזה בוחנים אותו חיצונית, איפה הוא ישקיע את הזמן שלו

אפרת צנגן: הבקרה החיצונית נעשית גם על המשימות וגם על המבחן באותו אופן

אפרת צנגן:  גם המורה וגם התלמידים יצטרכו להשקיע את הזמן שלהם גם במשימות וגם בבחינה

אפרת צנגן:  ואגב, הבחינה לא חייבת להיות בקצה

מירום שיף: סליחה שאני סקפטי

מירום שיף:  אני פשוט אחרי למידה משמעותית שלא קיימת היום

מירום שיף:  היא לא משמעותית

מירום שיף:  זה 30% מבחינת הבגרות

מירום שיף:  המשמעותי זה 30% - - -     

מיקי לוי: ברגע שהתחיל ויכוח, אדוני המנהל, חוות דעתך - - -     

אילן ליבוביץ: אני חושב שהמשרד עושה ניסיון להפנים את הדברים האלה ולהביא אותם לידי ביטוי

אילן ליבוביץ:  עדיין מספר הבגרויות המאוד מאוד גדול, הכמות הגדולה של החומר שאין מספיק זמן ללמד אותו, היא חותרת תחת הרעיון הבסיסי של העמקה ושל כל הסיפור של הקניה של מיומנויות, שזה דבר תהליכי

אילן ליבוביץ:  אז הרעיון בעיקרו יש לו ערך

אילן ליבוביץ:  בפועל בשטח, המוטיבציה של התלמידים, של המורים היא מאוד מאוד מכוונת הבחינה בסופו של דבר

אילן ליבוביץ:  בסוף בסוף כולם מכוונים לשם

אילן ליבוביץ:  ההתייחסות לכל הערכות הפנימיות, לציונים הפנימיים, למטלות החלופיות היא שונה לגמרי מאשר לבחינה

אפרת צנגן: אני לא מתכוונת למטלות החלופיות אלא למשימות הביצוע שהן לא פנימיות ולא - - -     

אילן ליבוביץ: את זה אנחנו לא עוד מכירים

אפרת צנגן: נכון

אפרת צנגן:  אנחנו נצטרך להתחיל לשבת ולראות איך - - -     

מיקי לוי:  עד לדיון הבא אולי תכירו

אפרת צנגן: כולם מכירים את זה טוב מאוד

אפרת צנגן:  השאלה היא פשוט איך זה יבוצע

אפרת צנגן:  איך זה קורה בשטח

אילן ליבוביץ: איך זה קורה בפועל

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  אוצר, בבקשה

מיקי לוי:  אתה תביא לנו בשורה

שמואל אפלבויים: את הנאום שלי נתתי כבר בפעם הקודמת

מיקי לוי: אם אתה יכול לחדש – תחדש

שמואל אפלבויים: אני אחדש שאנחנו מנהלים משא-ומתן ושאנחנו ומנסים למצוא פתרונות יצירתיים ועומלים על זה הרבה מאוד

שמואל אפלבויים:  כל מרצנו מושקע במשא-ומתן הזה במטרה להמציא את הגלגל, לרבע את המעגל ולמצוא איזה שהוא משהו

שמואל אפלבויים:      מעבר לעובדה שנאמרו פה כמה דברים שקצת לא מדויקים שגם אין טעם באמת לדייק אותם, אבל אני אגיד שמאוד מאוד חשוב לנו את כל נושא המנהלים שעלה פה

שמואל אפלבויים:  גם את זה כבר אמרתי בפעם הקודמת, שמבחינתנו – זה קצת מתחבר להיקפים שדיבר עליהם נציג ארגון המנהלים – מבחינתנו מנהל הוא מנכ"ל קטן, הוא בכיר בשירות הציבורי וככזה צריך להתייחס אליו

שמואל אפלבויים:  הוא לא מורה עם תוספת, הוא לא מורה ככל המורים

שמואל אפלבויים:  המיומנות הנדרשת ממנו והמטלות הנדרשות ממנו הן שונות

שמואל אפלבויים:  גם זה בא לידי ביטוי בעצם בדרישות האוצר במשא-ומתן

שמואל אפלבויים:  מעבר לזה, אני מקווה מאוד שעד הפעם הבאה כבר הדיון יתייתר

מיקי לוי: גם אנחנו

מיקי לוי:  אני נאנח באמת בכאב

מיקי לוי:  ממשרד ראש הממשלה הגיע מישהו? בבקשה, גברתי

רונית ישר-אל: אני עובדת באגף המפקח הכללי לענייני ביקורת המדינה

רונית ישר-אל:  אנחנו עוסקים בנושא יישום דוחות מבקר המדינה

רונית ישר-אל:  בעיקרון אחראים לראות שבאמת המשרדים פועלים לתקן את הליקויים, מקבלים דיווחים

רונית ישר-אל:  הייתי בדיון הקודם בזום, הנושא הועבר ועודכן

רונית ישר-אל:  אני חושבת שיהיה יותר נכון - - -     

מיקי לוי: משרד ראש הממשלה מתכלל את כל המשבר ואת כל השינויים?     

רונית ישר-אל: מתכלל

רונית ישר-אל:  כרגע אני לא נכנסת

רונית ישר-אל:  אני אקבל את התשובות מלשכת המנכ"ל בהמשך היום

רונית ישר-אל:  אני הפניתי את הפניה שלך

רונית ישר-אל:  אין לי מה לחדש יותר מדי מעבר לזה שאני אומרת שזה מסר שהוא חשוב, שהועבר

רונית ישר-אל:  המטרה שלי כרגע זה להגיע שוב למשרד ולחדד את הנושא הזה שוב

רונית ישר-אל:  אני חושבת שחשוב מאוד שיהיה מכתב רשמי שיופנה לראש הממשלה לפניה לטפל באמת בנושא כמה שיותר בהקדם, מעבר למסר - - -     

מיקי לוי: קיבלתי

מיקי לוי:  הוועדה תפנה בשם הוועדה מכתב - -      

רונית ישר-אל: אני חושבת שזה חשוב

מיקי לוי: למנכ"ל משרד ראש הממשלה לידיעת ראש הממשלה

מיקי לוי:  אני לא מתכתב איתו אישית, לא בגלל משהו, ככה צריך לעבוד

מיקי לוי:  תישארי שתי דקות אחר-כך וננסה לתכלל מכתב כזה, אם תוכלי לעזור

מיקי לוי:  יש עוד מישהו שפספסתי?     קודם כל, אני שמתחייב ברגע שייכנס מנכ"ל חדש, להזמין אותו לוועדה, לשמוע אותו

מיקי לוי:  ניתן לו זמן להתארגן

מיקי לוי:  והדברים שלכם, גם של הנהגת ההורים וגם של המנהלים והמורים עצמם, מאוד מאוד חשוב מעמדו של המורה

מיקי לוי:  תוכניות לעתיד – אולי אפשר פעם לעשות משהו מובנה שלא פוליטית כל פעם יעלה, ירד, יעלה, ירד

מיקי לוי:  קניתי את העניין הזה

מיקי לוי:      בפעם הקודמת כבר פניתי בקריאה לראש הממשלה להתערב בנושא משבר השכר כדי ששנת הלימודים תיפתח

מיקי לוי:  אז יש באמת טירוף מערכות בחצי השנה האחרונה ונראה לי שלתת קדימות לנושא הזה זה להתעלות מעל הטירוף השורר במדינה

מיקי לוי:  מאוד יכול להיות שהוא לחץ גם לגבי שר האוצר שיתחילו בעניין, הזה אז אני בהחלט מודה לו

מיקי לוי:  אני מבקש לאחל הצלחה לשר האוצר כדי לפתור את המשבר

מיקי לוי:   אדוני מאגף התקציבים, אתם צריכים לא להיכנס אלא לצלול לנושא הזה

מיקי לוי:  אוי ואבוי אם בתחילת שנת הלימודים התלמידים עוד פעם יסתובבו ברחובות

מיקי לוי:  הפגיעה בהם היא מעבר לשהייה בבית הספר, היא תהיה פגיעה נוראית

מיקי לוי:  יש לי שם נכדה, אז בבקשה

מיקי לוי:  משהו אישי

ספיר מוספי: גם לא בטוח שהם יחזרו אחרי השביתה

מיקי לוי: הם יחזרו

מיקי לוי:  ברגע שאנחנו נסיים את המשא-ומתן, אפשר לפתור משברים

מיקי לוי:  אנחנו מאוד מאוד מקווים ומאחלים לשר האוצר הצלחה בפתרון המשבר הזה

מיקי לוי:      נאמר כאן משהו כלאחר יד על-ידי רן על חוסר של 20% מהמורים – אני לא יודע לפתור את זה

מיקי לוי:  אני מודה, אני לא יודע

מיקי לוי:  זה בהחלט מדאיג – ובמקצועות קריטיים, מתמטיקה ואנגלית

מיקי לוי:  אני לא יודע לפתור

ראובן ארזי: אם ישלמו – יגיעו

מיקי לוי: כן? אז הנה, נאמר פה משהו שחשבתי ככה בעיני רוחי שאפשר לפנות לאנשי בהייטק לבוא חצי יום מזמנם ולהקדיש חצי יום פה, חצי יום פה, חצי יום פה, אפשר יהיה לעשות איזושהי מסגרת

מיקי לוי:  לא כמו שאתה רוצה, שיהיה משהו מובנה, רציני, אבל יותר מדאיג המחסור במקצועות הריאליים האלה והחשובים

ניל נמיר: אני מהמועצה הלאומית למחקר ופיתוח

ניל נמיר:  השכר לא יהיה מספיק

ניל נמיר:  מה שהוזכר קודם, שחייבים תוכנית אסטרטגית למעמד המורה, זה קריטי

ניל נמיר:  זו אחת ההמלצות של המולמו"פ לממשלה

ניל נמיר:  ואם זה ייגמר בעוד אחוז או שתיים, זה לא מה שיביא יותר מורים

ניל נמיר:  אין אף מורה למדעים כמעט ביסודי ואנחנו חייבים לשפר את המצב

מיקי לוי: תודה על הדברים שלך

מיקי לוי:  זה מתווסף למה שאמרתי מקודם, בהמשך לנציג ההורים

מיקי לוי:  אני מקווה שמבקר המדינה ירים את הכפפה הזו ונוכל לעשות משהו מובנה

מיקי לוי:  זה ייקח חצי שנה לפחות

מיקי לוי:  זה משהו מאוד מאוד משמעותי ומהותי

מיקי לוי:      אני אגיד משהו שאולי הוא לא – מדינת ישראל השכילה בשנים האחרונות, וישבתי באוצר, לבזר חלק מהנושאים שבשליטתה כי בחוץ מנהלים את זה טוב יותר

מיקי לוי:  מה לעשות, מדינה לא יודעת לנהל

מיקי לוי:  הנה אני אומר לכם, מדינה יודעת לנהל צבא, המדינה לדעת לנהל משטרה, המדינה יודעת לנהל את הדברים האלה

מיקי לוי:  חלק מהתעשיות שהמדינה ביצעה בהן רפורמה ויצאו החוצה לשוק החופשי, הצליחו

מיקי לוי:  אני אגיד משהו מידיעה אישית, החברות הממשלתיות, מדינת ישראל –תאשר את מה שאני אומר או לא תאשר – עד 2012 כל שנה המדינה הכניסה יד לכיס ושמה בערך 800 מיליון שקל

מיקי לוי:  מאז שהכול עבר, בוזר ואנשים ראויים נכנסו לשם,  הן מכניסות למדינה בערך 1

מיקי לוי: 8 מיליארד

מיקי לוי:  טעיתי?     

שמואל אפלבויים: - - -     

מיקי לוי: אתה לא יודע

מיקי לוי:  הנה אני אומר לך, תבדוק אותי

מיקי לוי:  ויכול להיות שמה שאמרו פה גם המנהל וגם נציג ההורים ואמר כאן רן בפה מלא: תעזבו, אי-אפשר להיות גם מעשי, גם לקבוע את התכנית וגם עוד כמה דברים וצריך לבזר את העניין הזה ולתת יותר משמעויות למנהל ולמורה

מיקי לוי:  אז אין לי מכאן את הכוח לבוא ולהגיד בואו תבזרו

מיקי לוי:  אבל יכול להיות שצריך לעשות משהו

מיקי לוי:  צריך בתוך הדוח שלכם, אני לא יודע, מה מעמד המורה, לא יודע, משהו לעשות, לאפשר

טלי גוטליב: אלה תפיסות עולם

מיקי לוי: אני לא נכנס כי אני לא מבין בזה

טלי גוטליב: המקום הוא בדירקטיבה

טלי גוטליב:  פה אנחנו בביקורת

מיקי לוי: אם הייתי שר החינוך, הייתי אומר לך מחר: תיקחו את העסק, תנהלו אותו כמו שצריך, אני אפקח מלמעלה עם כל המערכות שלי

מיקי לוי:  אבל אני לא וכנראה גם אני לא יהיה כי אני לא כל-כך מבין בזה

טלי גוטליב: קודם כל, ניהול הוא ניהול הוא ניהול

מיקי לוי: ניהול אני יודע

טלי גוטליב: אני לא חושבת ששר החינוך חייב להבין בחינוך

טלי גוטליב:  אני סומכת בחינוך על צוותי החינוך

טלי גוטליב:  ניהול הוא ניהול

טלי גוטליב:  אני אומרת פה שזה עניין של תפיסת עולם ולא מקום של ועדת ביקורת

טלי גוטליב:  אי-אפשר שמבקר המדינה יגיד לנו - - -     

מיקי לוי: לא ביקשתי ממבקר המדינה בנושא הזה, רק במעמד המורים

טלי גוטליב: תפיסת עולם בכלל, איך מנהלים, איך מנהלים משרד ממשלתי

מיקי לוי: טלי, משרד החינוך הוא נושאת מטוסים ענקית

מיקי לוי:  כשהוא מנסה לסובב את ההגה ימינה, לוקח ימים

מיקי לוי:  וכשיש speedboat  למטה, שזה מנהל בית הספר גימנסיה והוא רוצה לסובב את ההגה, לוקח לו בדיוק דקה וחצי והיא עושה סטייה

טלי גוטליב:  לכן אני מתחברת למה שאומר המנהל

טלי גוטליב:  זה בסדר, כך זה צריך להיות

טלי גוטליב:  אני חושבת שיש לנו פה נפש חפצה ואוזן קשבת מאוד אצל שר החינוך וזה לא דורש שינוי הרה גורל

טלי גוטליב:  אבל באשר לביזור ואיך מנהלים משרד ממשלתי, אלה תפיסות עולם שלמות - - -     

מיקי לוי: מכיוון שזה לא דיון פוליטי אני לא אענה

מיקי לוי:  זה תם ולא נשלם

מיקי לוי:  אני לא יוצא בתחושה טובה, לא עם רן ולא עם מנהל בית הספר ולא עם התלמידים

טלי גוטליב: אני יוצאת בתחושת חובה שצריך לפתוח את השנה

טלי גוטליב:  אין מה לעשות - - -     

מיקי לוי: זה בסדר

מיקי לוי:  אז מה מדינת ישראל תכניס את היד לכיס ותפצה את המורים וזה יעזור למעמדם אחר-כך

טלי גוטליב: הכסף לא צומח על העץ

טלי גוטליב:  באמת

טלי גוטליב:  לפעמים אנשים אומרים לי "תקציב" – הכסף צומח על העץ?     

מיקי לוי: את רוצה שאני אדבר איתך בתקציבים? הייתי סגן שר האוצר, אני יודע בדיוק לאן הולך הכסף

טלי גוטליב: אז סליחה, כשיש משא-ומתן – שוב אמרתי, אם הייתה שקיפות – אני לא נכנסת לזה כי אינני מייצגת לא את הגורם הזה  ולא גורם אחר

מיקי לוי: אין להם כוח פוליטי

מיקי לוי:  אם היה להם כוח זה היה משהו אחר

טלי גוטליב: אני רק מבהירה

טלי גוטליב:  השנה - - -     

מיקי לוי: זה לא נכון

טלי גוטליב: אני אגיד לך למה מה זה לא כוח פוליטי

טלי גוטליב:  אם יש לבן-אדם כוח שביתה עליי, יש לו כוח עליי

טלי גוטליב:  על מה אתה מדבר? זה כוח מאוד גדול ולכן צריך לעשות בו שימוש במשורה בלבד ושלא - - -     

מיקי לוי: הוא עשה משא-ומתן קואליציוני

מיקי לוי:  אם הוא היה עושה משא-ומתן קואליציוני הוא לא היה שובת

מיקי לוי:  הוא לא יכול

טלי גוטליב: אני לא נכנסת לעניין הזה ואני מבהירה שוב: הסכסוך - - -     

מיקי לוי: לא

מיקי לוי:  את אומרת "כסף לא גדל על העצים" – מי כמוני יודע

מיקי לוי:  אני הייתי אחראי על רשות המיסים, אני יודע בדיוק מה זה

טלי גוטליב: אין לי טענה, מיקי, אני מכבדת אותך מאוד

טלי גוטליב:  אני רק מבהירה: את השנה הזו, בגלל הכאוס ובגלל המורכבות החברתית והלאומית, צריך לפתוח

טלי גוטליב:  באשר לסכסוך, אני בטוחה, רן, ואין לי ספק שאתה דואג לגוף שאתה דואג, זה בסדר, אין דבר שיותר על גבול הרומנטי בעיניי מלייצג בצורה נאמנה מאוד את הצד שאתה צריך לייצג

טלי גוטליב:  כך צריך

טלי גוטליב:  אני אומרת לך במשפט ואני באמת אומרת את זה כאן, המשא-ומתן הזה הוא לא גלוי ואני לא יודעת מה חלקו

טלי גוטליב:  אני יודעת שאפשר להביא כל סכסוך לכדי פתרון

טלי גוטליב:  אין לי ספק בזה, בטח ובטח כששר החינוך לא נכנס בעצמו לתוך התמונה, הוא בתמונה כי יש רצון להביא את זה לפתרון, אבל השנה הזאת כל-כך חשוב לפתוח אותה

מיקי לוי: חשוב מאוד ואני מסכים איתך

מיקי לוי:  את יודעת מה, את שייכת לקואליציה, תתרמי את חלקך שם בשיחות עם האנשים שידם בתוך המשא-ומתן הזה

טלי גוטליב: זה לא קשור

טלי גוטליב:  זה חוצה מפה פוליטית צריכה להיות הבנה שהשנה צריכה להיפתח

מיקי לוי: אין ויכוח בכלל

מיקי לוי:  אבל כשאני פונה לשר האוצר זה אחרת

מיקי לוי:       לא הושלם

מיקי לוי:  אני יוצא תחושת מועקה ממש מהדברים שנאמרו פה

מיקי לוי:  ידי אינה משגת לתקן את הכול, אבל ידי משגת בהחלט לפקח על הכול

מיקי לוי:  אני מאוד מקווה ששנת הלימודים תיפתח ויסתיים המשא-מתן ולא תחת לחץ וכשייכנס מנכ"ל חדש, אנחנו נקיים ישיבה מחודשת כי היא מאוד מאוד חשובה בעיניי לעתיד ילדינו בארץ הזאת

מיקי לוי:      תודה רבה לתלמידים, תודה רבה למורים, תודה רבה לכולם