הוועדה המיוחדת לצמצום פערים חברתיים בפריפריה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 14, 2023-07-13 00:00

אברהם בצלאל: יושב ראש הוועדה לצמצום פערים, כמובן מתנועת ש"ס, תנועה חברתית, הכי חברתית שיש ומחובר מאוד לשכבות החלשות, לעשייה

אברהם בצלאל:  הזכרת את המזון, אצלי סבתא תמיד הייתה אומרת: אוכל לא זורקים

אברהם בצלאל:  כשאני רואה את זה היום, המצב היום נהיה מצב של כל כך הרבה אוכל שנזרק או חוסר הצלת מזון שאני חושב שזו אחת מהבעיות הכי קשות שיש לנו במדינה

אברהם בצלאל:       אם היינו מטפלים בזה העוני והכול היה נראה אחרת

אברהם בצלאל:  אנשים היו יכולים לשחרר כספים שלהם במקום לאוכל לדברים אחרים, לתרופות, לכל כך הרבה נושאים אחרים שחשובים

אברהם בצלאל:  כשאתה שומע על כמויות האוכל וגם על האוכל עצמו, גם אולמות, מלונות ודברים, אני חושב שחייבים לחוקק חוקים שפשוט יעצרו את כמויות האוכל שנזרקות שפשוט כואב הלב כשאתה רואה את זה

אברהם בצלאל:  אתה מגיע למקומות וגם כשאתה מנסה לעצום את העיניים זה קשה

קריאה: כן, אבל זה החלק שאנחנו מתעסקים בחלק של המזון

אברהם בצלאל: זה נכון שאני שמח לבוא למקום, רק אני אומר, האוכל, ההצלה, הוא לא פחות חשוב, אבל ודאי מיצוי זכויות ודברים אחרים שעושים פה

אברהם בצלאל:  זה עוד דברים חשובים מאוד מאוד שעושים, לכן אנחנו נמצאים פה

אברהם בצלאל:  אני רק אומר ברמה האישית, הקטע של האוכל, שנלמד לעצמנו את הדבר הזה

אלי כהן: אחד הדברים שהמקום הזה עושה, אנחנו מדברים פה הרבה מאוד על הפערים הגדלים בין ביטחון תזונתי לבין עוני בכלל, המקום הזה באיזה שהוא מקום מתייחס לשניהם בהמון מובנים

אלי כהן:       בתיה, אני שמעתי שאת צריכה ללכת עוד מעט, אני מכבד את זה שבאת לארח לנו לחברה ונתחיל איתך ואחר כך נספר את כל הסיפור

בתיה: שמי בתיה, אני תושבת ירושלים

בתיה:  השכבות החלשות, לא לזרוק אוכל, להציל אוכל, זה מאוד מדבר אליי

בתיה:  אני אמא לחמישה, היום נשואה, חיה בשכירות

בתיה:  אני הכרתי את 'להיטיב' דרך עמותה והגענו לפה בסופו של דבר דרך המצע של הרווחה כי הרווחה היא המחליטה והיד המכוונת אז הגענו לפה

בתיה:       קיבלנו יועץ פיננסי וזוגי, קיבלנו ייעוץ, אני חושבת שכל אחד מהם, חוץ מהקטע של התפקיד שלהם, שיש פה את היועץ הפיננסי, יש פה את רכזת התעסוקה, יש פה את המזכירה הכול יכולה, יש פה את אושר שהיא בתחום הילדים ואת בני המקסים שמתפקד את כל הדבר זה

בתיה:  אני יכולה להגיד שמאילן קיבלנו את התמיכה שזה ללכת יד ביד למשרד השיכון בשביל למצות את הזכויות שלנו

בתיה:  זו הרגשה מבחינתי שזה כיף לי שיש לי בכל תחום מישהו שבא ותומך בי והוא איתי יד ביד כשאני לא מרגישה מול הרשויות או מול דברים גדולים שאני מרגישה שקשה לי איתם, שיש לי מישהו שיגיד לי: בואי, אני איתך, אני עוזר לך

בתיה:  שיהיה הפה שלי, שיהיה התומך שלי, שיעזור לי בזכויות שלי

בתיה:       כך אני מרגישה ביטחון

בתיה:  מבחינתי זו רשת הביטחון שאדם במצב שלי כרגע זקוק וזה אומר, מה שאמרתי, מיצוי הזכויות גם בהוצאה לפועל כשאנחנו נאלצים לפתור את העניינים, זה גם בסיוע בשכר דירה

בתיה:       יש את אושר וגם שיר, שלא נמצאת איתנו כרגע, בזמנו הם באו לוועדה, הייתה ועדה של הבן שלי, יש לי ילד בן 14, יש לי קצת קשיים איתו בתלמוד תורה ובענייני מסגרות, אז הם באו לוועדה שהייתה ברווחה והם דיברו בעדו וניסו לתמוך, ניסו למצוא לו חונך

בתיה:  לצערי יש איזה שהוא נושא משפטי בגלל שאני לא בקשר אי אפשר משפטית כרגע לטפל בזה, אבל הם נותנים מענה מבחינת שעות, יש זמינות תמיד, מבחינת אמפתיה, מבחינת חמלה, מבחינת לבוא לעזור

בתיה:  יש רצון לבוא לעזור

בתיה:  אני חושבת שזה הדבר הא'-ב' של אנושיות, הרצון הזה לבוא לעזור לזולת

בתיה:       מבחינתי זה מאוד תורם לי, זה מאוד כיף לי שאני מקבלת את כל תשומת הלב הזו ואת כל אהבת החינם הזו

בתיה:  אני יכולה להגיד שתמיד אני באה ואם אני אומרת שאני רוצה לעסוק בזה וזה, ואני מקבלת טיפים ורעיונות ושיעורי בית וזה משהו שמאוד נותן לי דרייב לפגישה הבאה

בתיה:  מבחינתי אני רוצה להישאר בכיתה א' תמיד, זו השאיפה שלי, תמיד ללמוד וללמוד וללמוד

בתיה:       היה לי גם ייעוץ או אימון אישי דרך הזום, שהיה מאוד נחמד, מאוד מעצים, אני מאוד אוהבת את הנושא של הטיפול ולטפל בנפש, זה מאוד חשוב הקשר של גוף ונפש, חומר ורוח

בתיה:       היה לנו גם ייעוץ לגבי הורות, היה מאוד נחמד והיה מאוד כיף לבוא ולעשות שיעורי בבית וללמוד ולכתוב

בתיה:  ממש כל פעם שאני באה לפה אני מרגישה שבאמת מכל מלמדיי השכלתי, כל בן אדם, אני יכולה לבוא ללמוד ולהשכיל

בתיה:  אני חושבת שהרצון של לתת והרצון להביא – יש פה בחינם את כל הדברים האלה, את כל המשאבים האלה, זה מבחינתי קרש הצלה וזה נותן לי מוטיבציה להמשיך הלאה ולא לחשוב על להישאר במקום הזה של המסכן, של אכלו לי ושתו לי וגם להתחזק יותר באמונה וגם לתת לעצמי, להבין שאם אני לא אעשה בשביל עצמי, כשיש את כל האנשים המקסימים האלה שאני רק אגיד להם אני פה והם באים לעזור, אז מבחינתי זה המאסט שלי וקרש הקפיצה

בתיה:       אני מודה לקדוש ברוך הוא ששלח לי את כל השליחים האלה, כי זה לא מובן מאליו, ויש פה צוות אחד אחד מלאכים

בתיה:  אז תודה רבה על הזכות לבוא ולדבר פה, לא מובן מאליו

אלי כהן: קודם כל תודה רבה שבאת, זה מצריך הרבה כוח, תודה רבה

אברהם בצלאל: בזכות כל מה שנתנו לה פה היא אומרת: עכשיו אני יכולה לדבר, אני יכולה

אלי כהן: אני חושב שזה אחד מהניצחונות הגדולים ביותר

אלי כהן:  את מוזמנת בכיף להישאר איתנו, אבל אם את צריכה ללכת זה בסדר, תודה רבה

אלי כהן:       מהדברים של בתיה עלו שני דברים משמעותיים

אלי כהן:  האחד, דיברנו על הקשר ישיר, ועוד דבר שעלה פה בצורה מאוד משמעותית והוא חלק ממתודת העבודה וזה ההוליסטיות

אלי כהן:  לא במקרה המקום הזה נראה כמו בית, הוא בית

אלי כהן:  אתה מגיע למקום אחד, וכשמדברים על בירוקרטיה, אתם זוכרים את ההוא של כלבוטק, אז איך הוא אומר? הפנו אותו לפה והלך מכאן והחזירו אותו מפה ושלחו אותו לכאן

אלי כהן:  אז זה בדיוק מה שזה עושה, אבל בדיוק ההיפך

אלי כהן:  באים לנקודה אחת שיש בה את כל מה שצריך ואם אתה צריך מקומות אחרים יש מישהו שמלווה אותך, נותן לך יד והולך איתך את הדרך הזאת

אלי כהן:  זה אחת מסודות הקסם של הפעילות הזאת

אלי כהן:       הרעיון בפעילות של 'להיטיב' הוא השילוב הזה, כמו שאמרתי קודם, בין הביטחון התזונתי לבין התהליכים היותר רחבים של העשייה וכל מה שקשור לעולמות האלה, אלה המקומות שבהם אנחנו מתפקדים

אלי כהן:  הנקודה הזאת משמשת גם כמובן לחלוקה של סלי מזון וכו' ויש גם פעילויות, יוכי מכירה את זה, לדעתי היא יכולה להגיד אפילו את השמות של האנשים בעל פה, אבל זה חלק מהתהליך של מה שאנחנו עושים פה

אלי כהן:       התפיסה של 'פתחון לב' התחילה לפני משהו כמו חמש שנים וחצי כשישבנו ואמרנו מה הן הנקודות שהכי משמעותיות של ארגונים חברתיים

אלי כהן:  אחת מהנקודות שעלו זה שהרבה פעמים ארגונים חברתיים משמרים את הבעיה החברתית שבה הם באו לטפל

אלי כהן:  אני בא לעזור לבן אדם, מחלק לו סלי מזון באופן קבוע

אברהם בצלאל: אתה משאיר אותו באותו מצב

אלי כהן: הרעיון שאם אנחנו הולכים ורק מחלקים מזון אנחנו מרגילים אותו לדבר הזה ואנחנו רצינו לעשות איזה שהוא שינוי שהמטרה שלו לטפל בדבר הזה, לקחת סוגיה חברתית, לטפל בה ולפתור אותה, לא לגרום לה להמשיך להיות

אלי כהן:  כיוונו לדעת גדולים, גם הקמפיין של ש"ס דיבר גם על חכות וגם על דגים, עם התובנה הזאת שאין חכות בלי דגים ואין דגים בלי חכות

אלי כהן:  צריך לייצר את זה באופן שלם ביחד כדי להצליח לעשות את כל התהליך באופן מלא

אלי כהן:       בכלל התפיסה שלנו יוצאת דרך פירמידת הצרכים של מאסלו, אני מניח שכולם מכירים

אלי כהן:  בעצם מה הוא אומר? פירמידת הצרכים, הבסיס שלה פנוי מקיום של צרכים פיזיולוגיים

אלי כהן:  מקום לגור בו, אוכל לאכול, ומי שנמצא שם יכול לעשות את כל התהליך למעלה עד שקצה קצה הפירמידה הוא מימוש עצמי

אלי כהן:  אם אנחנו רוצים לעזור לאדם לממש את עצמו באופן מלא אנחנו קודם כל צריכים לראות שהצרכים הפיזיולוגיים שלו מתקיימים והוא יכול להיות באיזה שהיא נקודה של רוגע

אלי כהן:       ההסתכלות שלנו על כל הסוגיה הזאת של עוני אנחנו מסתכלים עליה כמו מקל משני צדדים, מצד אחד מה יש? עניין כלכלי

אלי כהן:  אילו משפחה מכניסה 100,000 שקל בחודש, יכול להיות שיש לה הרבה מאוד קשיים ובעיות, אבל עניים הם לא, יש משהו אחר

אלי כהן:  בצד השני מה יש? מה שכולם קוראים תודעת עוני

אלי כהן:  זה הדבר הזה ששם לאנשים הרבה פעמים משא על הכתפיים שהוא גדול ממה שהם יכולים לשאת בעצמם

אלי כהן:  הם לא מצליחים תמיד להתמודד איתו והבנו שאם אנחנו רוצים לטפל אנחנו צריכים לאחוז במקל משני הצדדים שלו ומשם יצאנו לתהליך המלא שאנחנו עושים בארגון

אלי כהן:       התהליך הזה מתחיל בזה שעשינו שינוי ראשון, שינינו את דפוס חלוקת המזון

אלי כהן:  יוכי מכירה את זה לעומק, ארגוני המזון שקיימים בארץ בדרך כלל מחלקים מזון או אחת בחודש, או בחגים הגדולים, לפחות רובם

אלי כהן:  אנחנו שינינו ואמרנו לעשות את החלוקה כל שבוע במשך כל השנה עם אותו גרעין של משפחות שבאות לקבל את הסיוע באופן קבוע

אלי כהן:  לא רק זה, גם הרחבנו את מעגל הסיוע ובמרכזי הסיוע שלנו אפשר לקבל מזון, כלי בית, צעצועים, משחקים, ספרים, משקפיים, טיפולי שיניים, מספרות

אלי כהן:  חבל שאין לנו את המצגת, הייתם רואים תמונות של הכול, ובעצם כל מה שמשק בית של כולנו צורך באופן שוטף אנחנו מספקים למשפחות האלה כל שבוע כל שנה, ואז מה אנחנו מספקים פה? את השקט, את הרוגע

אלי כהן:      כולנו מחפשים ביטחון תעסוקתי, מחפשים לראות איך אנחנו יכולים לצאת עם הרגשה בטוחה, אז אנחנו הביטחון התעסוקתי של האנשים שאנחנו מסייעים להם

אלי כהן:  הוספנו בהמשך שתי פעילויות מרכזיות, אחת מהן היא פעילות של מיצוי זכויות אקטיבי, דהיינו, וזה נאמר פה בדברים שאמרה בתיה, כשאנחנו עושים מיצוי זכויות אנחנו לא ממליצים, מדריכים או מסבירים מה צריך לעשות, אנחנו הולכים ועושים

אלי כהן:  אחד הכשלים, ואנחנו יודעים שככל שיורדים בעשירונים בין האוכלוסיות אנחנו מגיעים למצב של תת מיצוי זכויות הרבה יותר גדול מהעשירונים שלמעלה

אלי כהן:  זאת אומרת יש פה מצב אבסורדי שככל שבן אדם פחות צריך הוא ממצה יותר מהזכויות שלו, וככל שהוא יותר צריך הוא ממצה פחות

אלי כהן:  את הדבר הזה אנחנו רוצים לשנות

אלי כהן:       אחד הדברים שאנחנו גילינו בכשלים אצלנו זה אחד המכשולים הכי משמעותיים והדבר הזה לפעמים מתחיל כמו הדבר הנורא נורא פשוט הזה של: תביא לי צילום תעודת זהות להתחיל את התהליך

אלי כהן:  פה נכנסת אחת הפעילויות המרכזיות שלנו

אלי כהן:       הפעילות של 'פתחון לב' גם מאופיינת בעוד שני דברים, האחד, שהיא מאוד אמפירית, הכול נורא נורא מדיד והכול מבוסס על מערכות מחשוב וכך אנשים אצלנו מסתובבים עם הכרטיס הזה שהוא כרטיס של 'פתחון לב' וכל פעם שהם מגיעים הם מעבירים אותו ודרך זה הם יכולים להתחבר גם למי שהם מסייעים לו, אבל גם אנחנו יכולים לדעת אם חסרים לו עוד דברים שהוא צריך להעביר

אלי כהן:  תעביר צילום תעודת זהות, אני אקבל אותו אחר, אבל קודם תן לי את צילום תעודת הזהות

אלי כהן:       בגלל זה או חלק מזה אנחנו יכולים לראות שהליך מיצוי הזכויות שאנחנו עושים לעומת למשל תהליכים שקורים במדינה פה בארגונים אחרים, בדרך כלל נהוג שבערך 20% מהתיקים נסגרים בשנת הפעילות שבה הם התחילו, בפעילות אצלנו מגיעים לאזור של 86% מהפעילויות שנסגרות כבר בשנה הראשונה

אלי כהן:  אפשר לראות את הפער

אלי כהן:       מיצוי זכויות, חשוב להבין, בערך כל מי שנמצא פה בחדר עכשיו יש לו זכויות שמגיעות לו על פי חוק שהוא לא ממצה, אבל כנראה שלכולנו זה לא מזיק, אבל מיצוי זכויות של אם חד הורית שזכאית להשתתפות בשכר דירה הוא לא עניין של מיצוי זכויות, הוא עניין של בין בית לרחוב

אלי כהן:  ושוב, זה גם הולך לעניין של השקט, של הרוגע הנפשי

אלי כהן:  זה עוד תהליך שאנחנו עושים

אלי כהן:  על זה אנחנו מוסיפים את פרויקט 'להיטיב' שלשמו התכנסנו פה, עוד שנייה נרחיב עליו בצורה יותר משמעותית על מה הוא עשה

אלי כהן:       בתוך כל התהליך הזה מלא הזה אנחנו לוקחים מצב שאנחנו גם נותנים את הסיוע וגם מקדמים את המשפחה בתהליכים של המימוש העצמי

אלי כהן:  בתוך זה 'פתחון לב' מובילים לטווח הרחוק פעילות חינוכית שלוקחת את הילדים של המשפחות האלה למסלול בן שבע שנים, שלוש שנים בתיכון, שלוש שנים בצבא ועוד שנה באזרחות, בסיום המסלול בן שבע השנים אנחנו מפקידים אותם או במקום עבודה, או בלימודי תעודה או בלימודי תואר

אלי כהן:       אם עשינו את זה מה אנחנו יכולים לדעת בוודאות? שלא נפגוש אותם במוקד הסיוע של 'פתחון לב'

אלי כהן:  ואנחנו מצליחים להגיע להשיג הזה עם 84% מהילדים שאנחנו מטפלים בהם

אלי כהן:  התכנית נמצאת היום ב-1,606 נערים ונערות בסיכון בכל הארץ במספרים האלה, וזאת לעומת כשאנחנו מדברים על מעגל העוני הבין דורי בישראל, מונח שכולנו מכירים, זה מונח מחקרי שאומר שאם ילד נולד למשפחה ענייה יש לנו 78% ודאות לומר לו ביום שהוא נולד שהוא ימות כעני

אלי כהן:  בני כל הזמן מתייחס לנתון הזה כשהוא מדבר על הפעילות

אלי כהן:  אז בעצם אנחנו יכולים ביום להסתכל על 84% מהילדים ולומר להם אם תעברו במסלול הזה שם אנחנו נהיה

אלי כהן:       מודל הפעולה המלא של 'פתחון לב' הוא בעצם החיבור בין התהליך החינוכי הזה לבין התהליך שעוברת המשפחה

אלי כהן:  למה, מה קורה? הרבה פעמים כשאתה לוקח ילד ואתה מנסה להרים אותו למעלה למעלה למעלה אבל המשפחה נשארת מאחור היא הופכת להיות סוג של משקולת שמושכת את הילד כלפי מטה

אלי כהן:  מה הדוגמה הכי טובה? כמעט כולנו מכירים את הסיפור הזה על הילד שהלך לצבא, בטירונות, בשעת ת"ש בערב הוא מתקשר הביתה והאמא אומרת לו שניתקו את החשמל, מה הוא עושה? בורח מהצבא

אלי כהן:       אנחנו רוצים שבמקום שהוא יעשה את זה הוא ירים טלפון אלינו, למנחה שמלווה אותו

אלי כהן:  את הדבר הזה אנחנו צריכים כי אם הוא יודע שאם יש בעיה במשפחה יש מקום אחד, בית אחד, שיודע לפתור את הבעיה במשפחה, לא משנה מהי, ומה הבעיה בצבא, אנחנו נדאג גם לפתור את הסוגיה שלו

אלי כהן:       אנחנו מצליחים להגיע בתכנית החינוכית שלנו, למרות שהיא תכנית שמתעסקת בחינוך ולא בלימוד, זאת אומרת אנחנו לא מלמדים שם שום דבר, אנחנו מגיעים ל-94% בגרות של נוער בסיכון, הממוצע הארצי עומד על משהו כמו 50%, 96% מתגייסים, הממוצע הארצי עומד על משהו כמו 48%, ו-98% מסיימים שירות צבאי מלא בהצלחה

אלי כהן:  מי שמכיר נוער בסיכון יודע שגם מי שמתגייס בחודשים הראשונים משתחרר, וכמו שאמרתי 84% מסיימים את כל המסלול המלא בהצלחה

אלי כהן:       הדבר האחרון שאנחנו עושים זה פעילות ממשל ולובינג

אלי כהן:  החברים של עדי, דורון ושמשון, שהם הקימו את 'פתחון לב', ישבו באוהל מחאה, באיזה שנה? לפני 25 שנה, אתה יודע מה הם ביקשו שיעשו? למה הם שבתו רעב שם? אמרו שאולי יום אחד מישהו יקים רשות לאומית למאבק בעוני

אברהם בצלאל: וואו, 25 שנה עברו מאז? בסוף זה קם

אלי כהן: רק 25 שנה

דורון שמואלי: ישבנו עם ברק על זה

אלי כהן: הסיפור הזה מבחינתנו הוא הגשמה של חזון גדול, בעיקר שלקחו את זה עכשיו והרימו את זה עשרות מונים ממה שיכולנו לצפות וזה חשוב ואדיר ונדרש

דורון שמואלי: שם המשחק הוא זה, הרי המשפחה כשהיא עמוסה, כשיש עליה עוני, הם פשוט לא מתפקדים

דורון שמואלי:  זה לפעמים דברים פשוטים, כמו שהוא אמר, כמו להביא תעודת זהות

דורון שמואלי:  להביא תעודת זהות הם לא מסוגלים כי אין להם כוח

דורון שמואלי:  המערכת הזאת פשוט לוקחת אותם למעלה, מוציאה אותם, ממש מוציאה אותם מתחתיות, מרימה אותם למעלה והם נפתחים לעולם, פתאום הם מתחילים לראות אור

דורון שמואלי:  נסביר על המשכורות, שהמשכורות עולות, ממש כאילו משנים להם שינוי חיים טוטאלי

אברהם בצלאל: כמה מוקדים יש לכם כאלה?      

אלי כהן: כאלה יש לנו שניים, אחד במגדל העמק ואחד בירושלים, אבל הם פועלים גם באופן רחב על הנקודות האחרות שלנו, אבל לא כמרכזים פיזיים

אלי כהן:  למעשה אחת השאיפות המרכזיות שלנו הייתה, חלק ממודל הפעולה שלנו, אנחנו מסתכלים על עצמנו כמו סטרטאפ חברתי

אלי כהן:  מה רוצה סטאראפ לעשות? הוא מביא איזה רעיון טוב, מוכיח שהוא עובד והוא עושה את זה

אלי כהן:  אנחנו לא אקזיט בכסף, אנחנו רוצים אקזיט חברתי

אלי כהן:  המטרה שלנו זה לקחת ולהעביר את זה לריבון, למשרד הרווחה, מי שייקח את הדבר הזה, יראה שיש פה מודל שעובד, עוד פעם אתם תראו נתונים

אברהם בצלאל: מה החיבורים שלכם עם משרדי הממשלה כמו משרד הרווחה? בעיקרון אתם אמורים להיות בממשקים מאוד מאוד - - -      

אביבית דוד אלינזון: ברשותך תיכף אני ארחיב

אברהם בצלאל: אוקיי

אברהם בצלאל:  כי בסוף התכנית היא שאתם מחליפים את משרד הרווחה בעבודה שלכם

אלי כהן: לא, אנחנו לא יכולים להחליף

אברהם בצלאל: אתם לא יכולים להחליף, אבל העבודה שאתם עושים - - -      

אביבית דוד אלינזון: אז אני אגיד עכשיו, אני אעשה איזה פאוזה

אביבית דוד אלינזון:  משרד הרווחה והביטחון החברתי משנת 2015 מקדם עבודה עם אוכלוסיות בעוני והדרה באמת עם גישה מודעת עוני, גישה אחרת

אביבית דוד אלינזון:  יש תכנית שבה עובד סוציאלי עובד עם המשפחה, לעובד הסוציאלי נצמד מלווה שמסייע בתהליכים של מיצוי הזכויות הפיזיים

אביבית דוד אלינזון:  התכנית פועלת היום בכ-130 רשויות בפריסה ארצית, התכנית מתייחסת גם למשפחות במצבי עוני וגם למשפחות שבהן המרכיב ההורי בעייתי ומשפחות במצבי סיכון

אביבית דוד אלינזון:       יש לנו גם מרכזים בכל אחת מה-130 רשויות, יש לנו מרכזי עוצמה

אביבית דוד אלינזון:  מרכזי העוצמה עובדים במודל של ארבעה תחומים, של עבודה עם המשפחה בתחום של מיצוי זכויות, מיצוי זכויות אקטיבי, יש מלווה מיצוי זכויות שמלווה את המשפחה, עבודה בתחום התעסוקה, כל הנושא של התעסוקה, ליווי כלכלי

אביבית דוד אלינזון:  בנושא הזה הרבה פעמים צריך לעזור למשפחה להתרומם, למצות את הזכויות שלה, לראות שבאמת היא מנהלת את החשבון בצורה נכונה

אביבית דוד אלינזון:       והדבר האחרון שהוא נדבך נוסף זה כל הנושא של רישות

אביבית דוד אלינזון:  אנחנו מבינים שהרבה פעמים אנשים שנמצאים במצבים של עוני וסיכון הם מודרים, הקשרים החברתיים שלהם הרבה פחות טובים והיכולת שלהם כמוני וכמוך להיעזר בחברה, להיעזר בקהילה כדי להסתדר, אני הרבה פעמים רואה בפייסבוק: מי מכיר את הבן אדם הזה שעובד פה, שיכול לעזור לי להעביר קורות חיים? את זה אין לאנשים בעוני והדרה והרבה פעמים הרישות החברתית הזאת היא מאוד משמעותית כדי להתקדם, כדי לצמוח, כדי לגדול, כדי לפתח יכולות

אביבית דוד אלינזון:  זה משהו נוסף שאנחנו במרכזי עוצמה עוזרים

אביבית דוד אלינזון:       אז זה הסיוע שאנחנו עוזרים

אביבית דוד אלינזון:  למען ההגינות אני אגיד ש'פתחון לב' מתמודדים כנראה בשני מכרזים שהמשרד עומד להוציא בתקופה הקרובה, גם של המעטפת וגם של כל הנושא של מכרז המלווים שאנחנו מקימים ולכן מעבר לזה אני לא – אבל זו תכנית שקיימת במשרד, שאנחנו עובדים

אביבית דוד אלינזון:       אני אגיד עוד משהו אחד, מ-2015 עד היום טיפלנו בכ-10,000 משפחות, התכנית הזאת מלווה מחקרית ויש נתונים מאוד מאוד יפים שבקרוב יוצגו לשר על כל הסיוע שניתן במרכזים

אלי כהן: אני מצטרף לכל מה שאביבית אמרה, מסכים עם כל מילה שנאמרה, ממש בפה מלא

אלי כהן:  אני חושב שהתכנית שהיא מדברת עליה היא פנטסטית ונהדרת ואני לא מתפלא שיש לה גם תוצאות נהדרות

אלי כהן:  אנחנו חושבים, התפיסה שלנו, ובגלל זה אנחנו עושים מאמץ כרגע לשכנע, גם כמובן את הגורמים במשרד הרווחה, הם כמובן נגישים ומכירים, שני דברים, האחד, שיש שינוי משמעותי בין התכניות, שהתכניות הן תכניות שונות, אבל בעיקר שהן מיועדות לאוכלוסיות קצת שונות, או אפילו שונות מאוד

אלי כהן:       זה בעצם הפער

אלי כהן:  התכנית הזאת היא באמת פנטסטית, אני חושב שהיא מתאימה לסוג האוכלוסייה, התכנית שלנו מתאימה לאוכלוסייה קצת שונה בהרבה מובנים וגם פועלת באלמנטים שונים, קודם כל השילוב עם נושא המזון, שהוא אקוטי מאוד מאוד בתהליך מבחינתנו, גם העבודה באלמנטים השונים וגם החיבור של הכול תחת קורת גג אחת

אלי כהן:  אבל זה לא חלילה יותר טוב או פחות טוב, זה שונה, זה מותאם לאוכלוסיות שונות

קריאה: למה האוכלוסיות שונות?      

אלי כהן: מידת הצורך להיות פרואקטיבי, פסיבי או אקטיבי, היא שונה וזה יושב באוכלוסיות האלה על הרבה מאוד אלמנטים שהם שונים

אלי כהן:  מי שיגיע למרכז עוצמה הוא שונה לגמרי ממי שלא יגיע למרכז עוצמה לצורך העניין

אביבית דוד אלינזון: אני לא לגמרי מסכימה איתך, ואני אגיד גם שלפי הנתונים שלנו מעל 25% ממקבלי השירותים אצלנו בכל מערך התכניות מקבלים סיוע של הביטחון התזונתי

אביבית דוד אלינזון:  זאת אומרת זה לא לגמרי מדויק

דורון שמואלי: איך אני נהנה לראות עכשיו את הוויכוח

אביבית דוד אלינזון: זה לא ויכוח, חס וחלילה

דורון שמואלי: לא ויכוח, משהו של חזון מלפני 25 שנה, לפני שנת 2000 שפתאום מתגשם בין הרשויות

דורון שמואלי:  אני חשבתי שיזרקו אותנו תוך עשור, כנראה שלא, כנראה שזה צעד משלים לאותם ארגונים ממשלתיים שצריכים להיות

דורון שמואלי:  זה משהו אחר, זאת אומרת זה יותר משהו בוטיקי, יותר משהו שנותן רמה אישית

דורון שמואלי:  תסתכלו מה קורה, נכנסים לאיזה שהוא בית ועוטפים אותו מכל הכיוונים

דורון שמואלי:  כשהוא נכנס למשרד ממשלתי, עני שנכנס למשרד ממשלתי קצת הולך טיפה אחורה ואומר: אני צריך לפנות למשהו מסוים ולמישהו מסוים לקבל משהו מסוים ופה הוא נכנס למעטפת מסוימת

דורון שמואלי:       אני כל כך מברך ונהנה להסתכל עכשיו על ההתפלפלות בדפי גמרא, אני לומד בבית כנסת אז ככה שנוח לי להסתכל בהיבט הזה ולתרום כמה שאני יכול, אבל אני נורא נהנה לראות את ההתפלפלות הזאת, אנחנו עושים את זה, אנחנו עושים את זה, איזה כיף שמשרדי הממשלה נכנסו פנימה

דורון שמואלי:       רק הערה אחת, בראייה של משרד הרווחה, כשהקמנו את העמותה, עד היום, נכון או לא נכון, משרד הרווחה כל חג מה מבקש מאיתנו? הוא נותן לנו רשימת כתובות לחלק סלי מזון

דורון שמואלי:  זאת אומרת הם נהנים מהעניין, לא פוגעים בזה

דורון שמואלי:  בדיוק הפוך

דורון שמואלי:  השילוב הזה, היחד, בין שני הארגונים, אין יותר טוב מזה

דורון שמואלי:  אבל הלוואי שהם גם - - -      

הילה: אם יורשה לי, רק לצורך המחשה, שווה לראות בהזדמנות זו את החלק הזה שמדבר גם על המרכיבים השונים של 'להיטיב'

אלי כהן: תיכף אנחנו נדבר על זה

אברהם בצלאל: איך אתם מממנים את כל הפעילות?      

אלי כהן: הפעילות ממומנת רובה ככולה מתרומות של הציבור עם תמיכות מסוימות

אלי כהן:  זה החלק שיוכי הכי אוהבת, אנחנו - - -     

אברהם בצלאל: אם זה התמיכות, אני מאוד מעריך, יוכי, אבל - - -      

אלי כהן: אנחנו מפעילים את המכרז של משרד הפנים של כרטיסי המזון, אנחנו מפעילים חצי שנה וחצי שנה בירושלים

אלי כהן:  האמת שביום חמישי התבשרנו שאנחנו נפעיל עם משרד הרווחה את התכנית של נור

אלי כהן:  אנחנו מפעילים עם משרד הביטחון, עם משרד הבריאות

אלי כהן:  הכול מהשנה וחצי האחרונות

אברהם בצלאל: חלוקה כמה זה תרומות, כמה זה תמיכות באחוזים

אלי כהן: הדרך הכי טובה להסתכל על תמיכות, אנחנו מקבלים תמיכות דרך יוכי, אנחנו מחלקים, הסלים אצלנו הם קצת שונים מהנורמות, גם בגלל התכיפות, שזה כל שבוע, וגם בגלל הגודל של הסל

אלי כהן:  הסל שלנו בערך 450 שקלים, יחסית גדול

אלי כהן:  זה כאילו נהיה לא כלכלי, כי עדיין נשאר ה-180 שקל, נכון?      

יוכי אילוז: 150 שקל

אלי כהן: בעיקרון עמותה חכמה, במרכאות, מחלקת סל מזון של 150 שקלים לבן אדם, אבל מי שמבין שמשפחה לא יכולה לאכול גם לא בשבוע ב-150 שקלים, מישהו צריך לעשות את זה יותר גדול, אז אנחנו מחלקים 500 שקלים, הקרטון שבו אנחנו שמים את המזון עולה לנו שישה שקלים

אלי כהן:  יוכי, כמה מקבלים לסל היום? חמישה וחצי?      

יוכי אילוז: משהו כזה

אלי כהן: אנחנו מקבלים קצת פחות מהקרטון שבו אנחנו שמים את סלי המזון

אלי כהן:  מבחינת חלוקת סלי מזון, לא אמרנו מקודם, אבל בעוני אנחנו עושים הבחנה בין שני סוגים של עוני, עוני כרוני ועוני בר חלוף

אלי כהן:  רוצה לומר, בן אדם בן 85 ערירי אתה לא יכול להוציא מעוני, אתה צריך לאפשר לו לחיות את חייו בכבוד

אלי כהן:  זה דפוס פעולה גם כן שאנחנו פועלים בו ועושים אותו בכבוד מאוד גדול

אלי כהן:  אנחנו מחלקים בעולמות האלה של המזון בעשרות מיליוני שקלים, מהארגונים היותר גדולים גם בעולמות האלה של המזון, אבל הרוב המכריע של הפעילות שלנו היא פעילות שממומנת מתרומות של הציבור הרחב בעיקר

אלי כהן:  אנחנו פועלים מאוד חזק בציבור הרחב וגם בגופים עסקיים וכו'

אברהם בצלאל: אתם גם הולכים על תרומות של אוכל ודברים או רק תרומות כספיות?      

אלי כהן: בוודאי

אלי כהן:  הרוב המכריע של האוכל שאנחנו מחלקים מגיע מהצלת מזון

אלי כהן:  אנחנו עושים הצלת מזון אצל הקמעונאים, שזה המקומות עם המזון הכי גדול שנעלם, אצל הקמעונאים נעלם הכי הרבה מזון בתוך הנושא הזה של הצלת מזון, והרוב המכריע של הפעילות שלנו זה הצלת מזון משם

אלי כהן:  אנחנו עוסקים גם בזה

אלי כהן:      יש לנו גם עוד פרויקטים של איכות סביבה, מחזור, פרויקטים של החזרה לתעסוקה של האוכלוסיות שלנו דרך פעילויות, יש לנו מפעל מחזור שבו אנחנו מעסיקים את האנשים שאנחנו מסייעים להם

אלי כהן:  יש המון פעילויות

אלי כהן:  מחזור הפעילות בשנה האחרונה היה 405 מיליון שקל, מהארגונים היותר גדולים בהיבט הזה

יוכי אילוז: המשרד שלנו תמך ב-2

יוכי אילוז: 2 מיליון בערך ב-22'

יוכי אילוז:  יש התקדמות

אלי כהן: יש התקדמות, חד משמעית

יוכי אילוז: התקדמות גדולה

יוכי אילוז:  אני חושבת שמאיר כהן, כשהוא קיבע את תקציב התמיכות בבסיס התקציב זו הייתה פעולה משמעותית

אלי כהן: בדרך כלל היינו רגילים לדבר עם יוכי ב-2023 לשאול אותם מה קורה עם התקציב של 2021

אלי כהן:  עכשיו זה לפחות כבר לא כך

אלי כהן:  זה באמת היה, אנחנו צוחקים, אבל זה היה בדיליי של שנתיים

יוכי אילוז: אני חושבת שזה סכום מאוד מכובד, צריך להמשיך לעבוד על זה, השר שמע את זה כשהוא נכנס למשרד

אלי כהן: וגם הייתה הגדלה באחרון

אברהם בצלאל: מראה שליחות של השר שביום כזה חם גם ניסה להסביר לציבור שלא רק כשחורף אז צריך עזרה לקשישים, דווקא בימים כאלה, שמעתי שהוא לקח את זה בצורה רצינית, וזה נכון, בימים כאלה יש קשישים, איך אמרת? אי אפשר לתת להם לצאת ממעגל העוני, צריך לדאוג להם במקום שהם נמצאים, אז בוודאי בימים כאלה צריך ללכת ולראות מה קורה איתם

אלי כהן: זה לא רק קשישים, למרות שיש אוכלוסיית קשישים, אבל יש אוכלוסיות שלמות שלצאת למעגל העבודה ולפתור את הבעיה זה לא רלוונטי להם, כך נכים, כך תשושי נפש, כך המון אוכלוסיות

אלי כהן:  הבוקר קיבלתי טלפון מבחור שהוא הלום קרב

אלי כהן:  הוא גר באוטו שלושה חודשים, המצב האבסורדי, הוא מקבל סיוע בשכר דירה ממשרד הביטחון דרך 'נפש אחת', אבל מה הבעיה שלו? הוא אומר: אני כל חודש-חודשיים מקבל ג'ננה, רב עם בעל הדירה שלי והוא זורק אותי

אלי כהן:  נמאס לי כבר לעבור ממקום למקום, אז החלטתי שאני גר באוטו

אברהם בצלאל: יש להם תכנית מיוחדת עכשיו שהולכים לעשות, בית משקם כזה לתקופה מסוימת

אלי כהן: נכון

אלי כהן:  לכן אני אומר, התפיסה הזאת שברור לי שפה היא לא התפיסה הרווחת, אבל בעבר הייתה תפיסה שאומרת שלכולם אפשר לפתור את הבעיה, לא, לא לכולם אפשר לפתור את הבעיה ואנחנו צריכים גם אלה שאי אפשר לפתור להם את הבעיה לדעת לתת פתרון

אברהם בצלאל: בני, אני אשמח אם תתאר תהליך, כשהוא מתחיל ואיפה הוא נגמר והאם הוא מסתיים

בני ינאי: אני מקווה שאני אגע בהכול

בני ינאי:  אני רוצה להתחיל במשהו אחר, קודם כל להגיד תודה לפקידות הממשלתית ולכם על השליחות הציבורית שאתם עושים עבור כולם, אני יודע שזה שלא שכיח שאומרים לכם את זה או רחוק מזה כאילו שנות אור, וכל מה שאני הולך להגיד זה אנשי הצוות שלי עושים, אני הולך להתהדר בדברים שאני אולי יש לי זכות לעמוד בהם, אבל האנשים האלה נוגעים לליבי

בני ינאי:      עוני

בני ינאי:  אנחנו מבינים שעוני, אני מגיע מתוך עוני

בני ינאי:  היום אני איש חזק, אני יכול לא לעבוד, אבל גדלתי בקומה שלישית בלי מעלית בלוד, שישה ילדים באותו חדר, הייתי בטוח שחותכים ביצה לארבע

בני ינאי:  אני זוכר שבאמצע החיים מישהו נגע לי בכתף ואנחנו נוגעים בכתף ועושים את זה בצורה כזו לאנשים שנמצאים פה ונכנסים אלינו

בני ינאי:  אתם שמעתם קצת בקטנה את בתיה, אבל יש לנו כמעט 100 משפחות שנמצאות פה במרכז הזה וגם במגדל העמק ואנחנו מייצרים שינוי חברתי מאוד משמעותי

בני ינאי:       אנחנו לא מתכוונים להיות פרלליים לתכנית ממשלתית כזו או אחרת, יש לנו הוקרה והערכה גדולה לכל מי שעושה בתחום הזה, הלוואי שלא נצטרך להיטיב אף פעם והלוואי שלא נצטרך את משרד הרווחה, אבל נראה לי שאנחנו רחוק מזה שנות אור

בני ינאי:  רק על ההגדרה שלי אפשר לספר מה אנחנו עושים, המשוואה הנוראית והאיומה הזאת, כמו שאלי דיבר עליה, זה שאתה יכול ללכת היום לבית חולים קרוב, לילד שנולד למשפחה ענייה, שנייה אחרי שחתכו לו את חבל הטבור ולהגיד לו: תשמע שנייה, ילד, אתה לא צריך לעבוד בעשר השנים הבאות, אתה תהיה עני, למה? כי ככה המדינה שלך אומרת, שתהיה עני

בני ינאי:       הנתון הזה הוא מזעזע מבחינתנו, אנחנו מבינים שאנחנו צריכים לפעול בעיקר בגלל שני אספקטים

בני ינאי:  מאוד משמעותיים, האחד לטפל בעוני, שהוא הרבה מאוד דברים

בני ינאי:  אז בשלב ראשון אנחנו מנקים את המרחב

בני ינאי:  אנחנו נעשה סלון של בית, באופן מכוון הדלת שלנו כל הזמן פתוחה

בני ינאי:  באופן חריג, אנשים מכירים את זה, היא סגורה כי אנחנו מבינים שבן אדם שבא לבקש עזרה הוא לא ישן בלילה לפני אז אנחנו רוצים שיפגוש דלת פתוחה

בני ינאי:       הוא נכנס למרחב סלוני ובמרחב הסלוני של הבית שלו, שאותו אנחנו בשלב הראשון לא מכירים, אנחנו מנקים את הרעש באוזניים

בני ינאי:  אנחנו מבינים שהיחסים שלו עם הילדים שלו לא טובים כי אין לו מה לאכול, אנחנו מבינים שהיחסים בין בני הזוג הם לא טובים כי אין להם מה לאכול

בני ינאי:  אנחנו מבינים שאין לו עבודה, אנחנו מבינים שיש לו שני איומים גדולים

בני ינאי:  כשתגיעו לתיבת הדואר שלכם בדרך הביתה תקוו שאין שם דואר, למה? כי זו הדרך של כל מי שרוצה מכם משהו לפתור את הדבר הזה

בני ינאי:  אצלם זה נפרץ, יש מאות מכתבים שהם לא פותחים

בני ינאי:       ואז אנחנו אומרים לו: אתה נכנסת אלינו, נצמיד לך חונכים לילדים, אושר עושה את זה בכישרון רב, ישר חונכים לילדים שהם אח גדול, מכינים איתו שיעורים, משחקים איתו כדורגל, לא קרה כלום

בני ינאי:  אנחנו עושים מנטורינג בסיסי כדי לפתח איזה סוג של זיקה לחיים בחזרה ואומרים לו: שמע, קח את שקית הזבל הכי גדולה שיש לך בבית, שים את כל הדואר, אתה בא לפה, אנחנו נפתח איתך מכתב מכתב ואתה לא לבד

בני ינאי:  אנחנו הולכים איתך צעד צעד, אנחנו הולכים איתך יד ביד לכל מה שאתה צריך ואולי גולת הכותרת שמלווה אותנו, אנחנו אומרים לו: אתה בשותפות

בני ינאי:  כי כשבן אדם בא לבקש עזרה אז תמיד יש מין נטייה להגיד: שמע שנייה, אני אגיד לך מה לא בסדר

בני ינאי:  אז אנחנו לא, אנחנו אומרים לו: אנחנו שותפים שלך, אנחנו יודעים שהחיים פגעו בך ואנחנו שותפים שלך

בני ינאי:      אנחנו הולכים איתו יד ביד

בני ינאי:  ואז מכניסים אותו

בני ינאי:  אחרי שאנחנו מנקים לו את המרחב הסלוני קונים לו מקרר ומספקים לו חבילת מזון שבועית שמגיעה אליו, חלק ממותגים, אתם מוזמנים לראות את הסל, הוא מטורף

בני ינאי:  אנחנו נותנים לו את השקט הזה באוזניים שהוא יכול לאכול

בני ינאי:  אנשים הולכים לישון מוקדם כי הם רעבים, אנחנו חותכים את הדבר הזה

בני ינאי:  ואחרי שאנחנו קונים לו את המקרר ואת חבילת המזון שנכנסת לו למקרר אנחנו קונים שולחן שיהיה לילדים איך להכין שיעורים

בני ינאי:  ואחרי שאנחנו מסיימים את זה, מיטה לילדים, כי רוב הילדים ישנים על הרצפה

בני ינאי:       ואחרי שהזזנו את הרעש הזה אנחנו אומרים לו: בוא כנס לפה, כנס לעולם התעסוקה ולרעות

בני ינאי:  ופעם ראשונה שדיברו עם בתיה על החלומות שלה, והיא אמרה: החלום שלי? למה אתם שואלים אותי על החלום שלי? אף אחד לא שאל אותי מה החלום שלי

בני ינאי:  מה את רוצה לעשות? אז בתיה במקרה הזה בחרה, היא אמרה שהיא רוצה לעשות עוגות כאלה, היא רוצה להתמחות בקונדיטוריה, זה החלום שלה

בני ינאי:  ופעם ראשונה היא אומרת: ואללה אני יכולה להגשים את החלום שלי

בני ינאי:       אחרי שזה נגמר בתוך עולם התעסוקה, ורעות מובילה אותה מהחלום ליישום, של אולי עסק פרטי, אנחנו עוד מצויים בתוך העניין הזה, קודם כל כל הדואר שלה נפתח

בני ינאי:  אני לא אדבר על בתיה, על הרבה מאוד אנשים אחרים

בני ינאי:  אין מודל גנרי פה, אתם תראו את זה אחר כך בחדרים, אין מודל גנרי כי כל משפחה היא משפחה

בני ינאי:  ואז נכנסים לאושר, שמנהלת כמעט 50 אנשים שנותנים טיפול רגשי ו-CBT, כל מיני טיפולים של 500 שקלים, אבל מי יכול לקנות כזה דבר היום? אפילו מעמד ביניים רגיל לא יכול לקנות

בני ינאי:  מקבלים בחינם

בני ינאי:       ואנחנו מדידים והכול ועכשיו מדדנו את התלמידים שלנו שנמצאים במגדל העמק, פרסמנו לא מזמן את הנתונים, הילדים אצלנו מתחילים ב-40 ומסיימים ב-80

בני ינאי:  בשלושה ערכים, כישורים חברתיים, כישורים אישיים, מתמטיקה ואנגלית אתה רואה את הדבר הזה בתוך שנה

בני ינאי:  מתוך צניעות אני שואל את עצמי, מי אני בכלל?      אז התכנית הזאת יודעת להוליד את הדבר הזה כל כך חזק, יודעת לייצר תכנית חברתית, אנחנו עד כדי כך מדידים שאני יכול להגיד בפה מלא שאחת מכל ארבע משפחות שייכנסו אלינו לתוך התהליך הזה ייצאו לחלוטין לחרות כלכלית וחברתית לנצח

בני ינאי:  יחזרו לשלם מיסים ויפסיקו לבקש הנחות תל"ן במערכת החינוך ויחזרו לשלם את הארנונה ואת התשלומים בעיריות ויחזרו להיות אנשים כאלה שמאמינים בעצמם ומגדלים את הילדים

בני ינאי:       כמו שאמרתי, אנחנו נותנים טיפול כל כך חזק בעולם הילדים שהאספקט השני שרק עכשיו אנחנו מתחילים למדוד אותו זה המניעתי

בני ינאי:  כמה ילדים שנולדו לתוך מציאות כזו, 75%, לא נצליח להוציא, כמה כאלה באמת באמת – אתם לא צריכים להתרגש, אתם מוזמנים לבוא לפה

בני ינאי:  אתה יושב פה ויש התרגשות

בני ינאי:       אנחנו מתרגשים כי אנחנו עובדים פה ויוצאים ילדים מחדר טיפולים שפעם ראשונה מישהו אומר לו: תשמע, אתה מסוגל

בני ינאי:  הוא יוצא מפה והוא אומר לנו, לא אחת, פעם ראשונה אני מרגיש בית

בני ינאי:  המשרדים האלה לא סתם נראים כך, בכוונה, אנחנו רוצים לייצר אקלים אחר ממה שקיים אצלם בבית

בני ינאי:  כשהם מגיעים לפה זה מייצר להם את הדבר הזה של מרחב מאפשר

בני ינאי:       זהו

בני ינאי:  אז דיברתי על 25% מהילדים, 26

בני ינאי: 2% ליתר דיוק, אנחנו ממש מדידים ברמת הקצה

בני ינאי:  בתלושי השכר אנחנו מייצרים ערך חברתי כל שבוע של מיליוני שקלים במרכז הזה ובמרכז ההוא

בני ינאי:  מיליוני שקלים זה אומר שמישהו שעבד בעבודת דחק כזו של 4,000 שקל, פתאום בעזרת רעות כזו או המקבילה שלה במגדל העמק, מקבל 6,500 שקל והוא מפסיק לבקש הנחות בעירייה

בני ינאי:       האיום הכי גדול שלו היה הלילה כי בלילה אתה לבד, אתה הכרית והשמיכה, אתה לא יכול לעשות שום דאווינים על אף אחד

בני ינאי:  הוא נכנס לפה והוא מספר, הוא אומר: תשמע, אני חזרתי להיות מישהו, הפכתי להיות משמעותי עבור הילדים שלי

בני ינאי:  טיפול זוגי מקבלים פה, כי זה החריב להם את הזוגיות ואילן הולך איתם לביטוח לאומי יד ביד ומדבר במקומם, כי היכולת הוורבלית שלהם, מה לעשות, פחות טובה מאנשי המקצוע

בני ינאי:       כל הדבר הזה שאנחנו מחוללים פה מייצר את הקסם החברתי הזה

בני ינאי:  כשנכנסתם אמרתי קסם חברתי, אני מאוד גאה במה שאני עושה כל יום

בני ינאי:  האנשים פה, חלקם אומרים לי לעיתים קרובות: אני מחכה לבוקר

בני ינאי:       אז אני מקווה, בעזרת אנשים כמוכם, שעומדים שם בעמדות האלה, זה לא מעניין אותי להתחרות, אבל הלוואי שיהיו עוד בתיה כאלה

בתיה: אני יכולה את זכות הדיבור? קודם כל נשארתי פה, אני צריכה היום ללכת לילדים, אבל נשארתי פה כי זה היה דיון כל כך מעניין ולשמוע כל אחד ואחד שמדבר זה באמת כמו אוכל לנשמה

בתיה:  אני יכולה להגיד שני מתרסים, אני יכולה להגיד את בתיה של לפני כמה שנים ב-2011 במחאת אוהלים, ישנה עם ילדה בת חודש וחצי וילד בן ארבע, חצי שנה, ואז נותנים להם פלסטר וזה לא עזר

בתיה:  אבל גם התודעה שלי אז הייתה שונה, התודעה שלי של אכלו לי ושתו לי ואין לי לאן להתקדם ואין לי מה לעשות

בתיה:  לא היה לי את המקומות האלה, לא הכרתי את המקומות האלה

בתיה:       אני באתי ממשפחה קשת יום, לכל אחד יש את החיים שלו, זה ברור, אני מדברת כרגע על עצמי, וכשהגעתי לפה, תמיד כשראיתי את הארגזים שהיו באוהלים של 'פתחון לב', תמיד אמרתי: וואו, איזה טוב הם עושים, ואיזה חלום היה להגיע מהמקום הכל כך נמוך שאני נמצאת, לבוא ולתת לאנשים את כל המעטפת הזאת תחת קורת גג אחת ושהם לא יצטרכו להיטרטר עם המצב הנפשי, המצב הבריאותי

בתיה:       אני כעיקרון מתמודדת עם פיברומיאלגיה, אני מתמודדת עם המון דברים

בתיה:  אני יכולה להגיד שגם עם כל הקשיים שאני חווה אני מקבלת כוחות מחודשים, אנשים מאמינים בי פה, אנשים רוצים לעזור לי, אנשים אומרים לי שאני יכולה אז אני יכולה, ואני קמה בחיוך ואני מגבה בדיוק את הדברים שבני אומר וכיף לי לבוא לאנשים שיש לי אוזן קשבת, שיש להם מענה לכל דבר בשבילי

בתיה:  הם מבחינתי השמים הם הגבול

בתיה:  אז תודה באמת על הזכות להיות פה, זה לא מובן מאליו, תודה

בני ינאי: נראה לי שבתיה סתמה את זה, אבל אני אסגור במילה שלה מילולית, אני מסכים

אלי כהן: קודם כל תודה גם לבתיה וגם לבני, אני מרגיש קצת במעבר חד, אבל לצערנו אני כן רוצה להגיד לכם כמה נתונים, דווקא מספרים שצריך לדבר עליהם, אבל בסוף הרבה פעמים כשאנחנו משקיעים מהמשאבים של הארגון במערכות מחשוב לדוגמה, תמיד אומרים לנו: מה זה? זה לא הומניטרי, תקנו עם זה אוכל, אבל אנחנו מזכירים שבסוף לעשות שינוי ולעשות סיוע הומניטרי זה בא גם על ידי גיוס של הטכנולוגיה

אלי כהן:  זה חלק מהדברים שצריכים להבין

אלי כהן:      אם הולכים למחצית הראשונה של 2023 בנתונים, בממוצע כל המשפחות שאנחנו מטפלים בהם בפרויקט 'להיטיב' הגדילו את ההכנסה הממוצעת לאדם שמשתתף בתכנית ב-1,523 שקלים

אלי כהן:  רק כדי להבין, לפחות 17% מהמשפחות שלנו הן משפחות עם שש נפשות ומעלה

אלי כהן:  זאת אומרת זה לא עכשיו שאנחנו עושים איזה פעילות נקודתית רק אצל משפחות קטנות

קריאה: מה זאת אומרת, זה מיצוי הזכויות?      

אלי כהן: לא, הדבר הזה נגמר בזה שאנשים מועסקים במקום עבודה והם מפסיקים לקבל עזרה, לא מ'פתחון לב' ולא מאף אחד אחר

אלי כהן:  המשרד שהכי חשוב היה שיהיה פה זה משרד האוצר כדי שיעשה את התובנה הזאת של להשקיע באנשים, בסוף זה גם עושה לו כסף, ולא רק יתנגד עקרונית לכל דבר שהוא בזבוז של כסף

אלי כהן:  סליחה על הוצאת התסכול, אבל אם אני מסתכל בנתונים, חצי שנת פעילות מימוש זכויות, רק לאנשים של פרויקט 'להיטיב' 3,804,000 שקלים

אלי כהן:  הגדלת יכולת הכנסה 2,449,652

אלי כהן:  על כל שקל השקעה שלנו אנחנו מצליחים לייצר אימפקט של שלושה וחצי שקלים

אלי כהן:       הנתונים האלה יכולים ללכת הלאה לעוד הרבה נקודות, אבל אנחנו בודקים גם את ההיבט האנושי, כמו שאמרתי, 80% הגדילו את תחושת המסוגלות, 83% מהילדים עושים שיפור בציונים שלהם בבית הספר בלימודים

אלי כהן:  זאת אומרת אנחנו רואים את מעגלי ההשפעה שמתחילים בתוך הבית הזה, איך הם יוצאים לתחומים אחרים בכלל של החיים וזה חלק חשוב ונדרש

אלי כהן:       יש עוד הרבה נתונים, אני לא אקריא את כולם, כי זה פחות מדיד

אלי כהן:  עוד יתרון אגב שיושב בתוך זה, דיבר על זה קודם בני, כשהוא עושה את הפעילות, ארגון כמו שלנו, אנחנו יודעים לחבר אליו שותפויות ולהביא בכמעט שמונה מיליון נוספים שירותים שארגונים אחרים מביאים ללא כסף

אלי כהן:  הוא דיבר על הנחות כאלה ואחרות, ולכן כל שקל השקעה בפעילות מתרגם את עצמו לפי כמה וכמה וכמה

אלי כהן:  זה עוד איזה שהוא הבדל בפעילות מול המדינה

אברהם בצלאל: הארגונים נותנים את זה בחינם?      

אלי כהן: כן

בני ינאי: יש הרבה עמותות שעושות טוב פה בארץ, אנחנו משמשים כאינטגרטור מאוד מרכזי, בטח בירושלים ובטח במגדל העמק, אנחנו מייצרים את כל האימפקט של העמותות, אנחנו מוציאים דרכנו, דרך איתור המשפחות, כי אנחנו מאוד מדויקים במה הצורך

אברהם בצלאל: למשל העצמה רגשית או כל הדברים האלה, זה עמותות שהן - - -     

בני ינאי: חלקם אנחנו משלמים, חלקם עמותות, חלקם מתנדבים

בני ינאי:  יש לנו צבא של 50 מטפלים תחתינו

בני ינאי:  צריך להבין, זה מקום קטן, עם מעט מאוד אנשים אנחנו מייצרים את האימפקט החברתי הזה, אבל מתחת זה עדיין - - -     

אברהם בצלאל: איזה אוכלוסיות? איך זה עובד?      

אלי כהן: פה ספציפית בירושלים, אחת הנקודות הכואבות והמבישות, זה ש-64% מהמשפחות שמטופלות פה הן חד הוריות, משפחות שהגברים לא בתמונה

אלי כהן:  בני, האחוז מתוכם שחוו אלימות?     

בני ינאי: 54% אלימות פיזית, מילולית ונפשית

בני ינאי:  זו אוכלוסייה מאוד רחבה, אנחנו נותנים להם חוזק מנטלי, אנחנו מצמידים להם מנטור, מעבר לרעות שמסבירה את החלום, צריך לחזק אותם כי הן באמת מרוסקות עד עפר עם יכולת כלכלית שאפילו לא קיימת, כדי חרפת רעב

בני ינאי:  אנחנו רואים בזה הצלחה יפה מאוד, אבל אני רוצה לשים דגש על הילדים האלה עם העקומה הליניארית שאנחנו רוצים לצייר אותה, תוך שנת לימודים אחת, זה פחות משנה קלנדרית, יש לנו את הנתונים ואנחנו נשמח להציג לכם אותם, של ילדים שמתחילים מזה שהם אולי לא הולכים לבית הספר או בציון 40 והם מסיימים ב-80, בכישורי שפה, בכישורים חברתיים, במתמטיקה, אנגלית

בני ינאי:       דרך אגב אנחנו מפרסמים שלושה שאלונים, תחילת שנה, אמצע שנה, סוף שנה, כדי להחזיק את זה ממש חזק

בני ינאי:  אני גם מגיע מעולם המחקר, כדי להחזיק את זה ממש חזק אז אנחנו מפרסמים את זה גם ליועצות בתי הספר, גם להורים ולתלמידים, גם למשפחות

בני ינאי:  את הנתונים שאנחנו מכמתים אנחנו מגיעים להערכות שאומרות רגע, קרה פה משהו עם הילדים האלה

עדי קול: אתם עושים את כל התהליך של איסוף המידע?      

בני ינאי: כן

אלי כהן: גם בליווי מחקרי

אלי כהן:  כל הנתונים שאנחנו מחזיקים פה יש גורם חיצוני שמודד ובודק אותנו

אלי כהן:  מה השם של החוקר?      

בני ינאי: שלום בוחבוט

בני ינאי:  זה מוסד מחקרי שנותן תוקף לשאלונים

אלי כהן: רועי, אתה יכול לספר על הפרויקט של 'זכות בקלות'

אלי כהן:  יש פרויקט נוסף שאנחנו עושים בשיתוף הביטוח הלאומי שגם מובל בצוות של רועי

רועי שיפטן: 'זכות בקלות' זה בעצם פרויקט שבא לתת מענה, כשאנחנו מסתכלים על מיצוי זכויות בארץ התהליך שעובר האזרח, בעצם היום מי שמכיר, יש פיילוט שבנוהל זכויות של המדינה, שאתה יכול להקיש את תעודת הזהות שלך ואת הפרטים שלך ולקבל איזה שהוא מיפוי ואפיון של מה מגיע לך וזה מהנתונים שקיימים במשרדי הממשלה השונים ומשם אתה יכול לצאת, או לאתר כל זכות ולאתר את הזכויות שלך ואתה יכול לקבל פרטים

רועי שיפטן:  אם אתה מסוגל לעשות את זה באופן עצמאי אתה הולך וממצה את הזכות באופן עצמאי, אם לא, אתה רוצה להיעזר באיזה שהוא גוף כלכלי שאתה משלם לו והוא מסייע לך

רועי שיפטן:       אם זה לא מסתדר אתה נמצא באחד משני המקומות, או שאתה יכול לגשת לסניפים של מיצוי זכויות כמו שי"ל, כמו סניפים של מיצוי זכויות שלנו ועוד עמותות אחרות שעושות מיצוי זכויות, או שאתה נתקע באיזה שהוא תהליך שבו אתה עושה לבד

רועי שיפטן:  לפעמים המוטיבציה או החסמים הבירוקרטיים או קשיים של הבנה מונעים ממך את הדבר הזה

רועי שיפטן:       באחוזים האלה של בין מי שיכול למצות בעזרה כלכלית לבין מי שהולך לסניפים של 'פתחון לב' או הסניפים של שי"ל יש נדבך מרכזי שלא מקבל מענה מספק

רועי שיפטן:  הפרויקט של 'זכות בקלות' מה שהוא בא לעשות, בעצם הוא אומר שמכל מקום אתם יכולים לפנות אלינו, בכל נושא שקשור למיצוי זכויות, בתוך שלושה ימי עסקים יחזור אליכם מומחה בתחום שאליו פניתם

רועי שיפטן:  אם יש לכם בעיה בדיני עבודה, אם יש לכם בעיה בהוצאה לפועל, בדיור ציבורי, כרגע גם בהתמודדות נפשית, ואנחנו לאט לאט מכניסים עוד ועוד תחומים, אפשר להשאיר הודעה דרך ווטסאפ, דרך הטלפון או דרך האינטרנט, ותוך שלושה ימים חוזר אליך מישהו

רועי שיפטן:       אבל הוא לא רק חוזר ומדבר איתך, אלא מתחיל איתך תהליך של ליווי טלפוני, לפעמים גם וידאו, כולל מילוי מסמכים, וכל שבוע הוא מרים אליך טלפון מחדש יזום מהצד שלנו, שואל אותך: מה קורה, יעקב? הגשת את המסמכים? קיבלת תשובה? אוקיי, אני אתקשר אליך בשבוע הבא

רועי שיפטן:  עדיין לא? בוא תשלח לי אותם, בוא נראה מה לא בסדר, עד שאתה ממצה את הזכות אנחנו לא עוזבים אותך ככל שאתה רוצה אותנו שם ואנחנו מביאים אותך בסופו של דבר למיצוי הזכות

אלי כהן: כל הדבר הזה מבוסס על אפליקציה שאנחנו פיתחנו שהיא יושבת בשני מקומות

אלי כהן:  מצד אחד היא יושבת אצל אלפי מתנדבים בתוך הסמרטפון ואז הם יכולים להתנדב בדרך, באוטובוס, הם בדרך ממקום למקום יכולים להתנדב דרך המערכת שמשקפת להם את הנתונים, אבל מהצד השני אנחנו רותמים את כל הארגונים החברתיים, אנחנו נותנים להם את המערכת כמערכת CRM שיושבת אצלם בארגון כדי לנהל את כל התהליך ומספקים להם את הפרסום לפניות ומתוך זה אנחנו עושים את החיבור

אלי כהן:       למה זה קשור גם לשיחתנו? זה שוב בפערי ההבדלים היכולת של גוף מהחברה האזרחית להיות אינטגרטור להמון המון המון גופים שיושבים כבר על העשייה הזאת בלי הצורך להגדיל את המשאבים בצורה משמעותית כדי לרכוש את השירותים האלה

אלי כהן:  זה חלק משמעותי בתוך התהליך

אברהם בצלאל: כמה מתנדבים עובדים יש לכם בארגון?      

אלי כהן: ב'פתחון לב' עוברים בשנה 15,000 מתנדבים יוניקים, מעבר לזה יש 258 מתנדבים קבועים שזה אומר שהם מגיעים ליום עבודה שלם אחת לשבוע ומעלה, על זה יש צוות של 97 עובדים בשכר, רובם מנחים שעובדים בפעילות החינוכית שלנו, כמו שאמרתי שנמצאת בכל הארץ

יונתן בן-הרוש: נניח שעכשיו היו מגדילים לך את התרומות היית מוסיף עוד כסף כדי לפתח את המקום פה? היית פותח מקום אחר בארץ?      

אלי כהן: זו שאלה מצוינת, כאילו הזמנתי

אלי כהן:  זו בדיוק התפיסה השונה שלנו

אלי כהן:  הרבה פעמים פועלים בווליומים, או בזה או בזה או בזה, התפיסה שלנו אומרת שאי אפשר כי אז אחוזי ההצלחה יורדים פלאים

אלי כהן:  אני אקח מישהו ואני אתן לו רק 'להיטיב', אבל אני לא אדאג לייצר לו את השקט הנפשי בזה שהוא יודע שאת זה יש ואת זה יש ואת האוכל יש ואת זה, אני לא אצליח באותם אחוזים

אלי כהן:       שים לב למשל למיצוי זכויות, לפער שאמרתי לך בין 19% - - - ו-84% סגירת טיפול

אלי כהן:  הדרך לתפיסתנו, שזה קצת הפוך לתפיסה שהמדינה הלכה אליה, אני לא יודע אפילו אם מתוך אג'נדה, שהיא הלכה כחלק מההפרטה, מכרז מכרז מכרז מכרז, ואז איך תעביר אנשים בין מקום למקום? כדי לדעת את התשובה הכי אמיתית, שכל אחד רגע יחשוב עם עצמו בכנות מלאה ובשקט אם הוא מגיע ל – תחשבו רגע אם הלכתם כבר למשרד ממשלתי והגעתם ועמדתם בתור ואז אמרתם יופי, עשיתם את זה, עכשיו כדי להשלים את הפעולה לך למשרד ההוא ושם תמשיך

אלי כהן:  זה בדיוק מה שאמרתי, בדיוק הפוך אצלנו, אנחנו אומרים: אל תלך לשום מקום, תבוא לפה, מפה הכול

יונתן בן-הרוש: אבל כשאתה אומר תבוא לפה בסופו של דבר זה משרת רק אוכלוסייה שגרה קרוב לפה

אלי כהן: אמרת לי אם היית אומר לי: קח, אין ספור כסף, לא הייתי עושה רק יותר אוכל או רק יותר 'להיטיב', או רק יותר כל אחד מאלה, אלא הייתי לוקח ומייצר את המודל הזה, ההוליסטי השלם, שרץ וממשיך ומתפתח וגדל

אלי כהן:  זה מה שאמרתי בראשית דבריי, שאנחנו צריכים להיות כמו סטרטאפ, לעשות את האקזיט, האקזיט שאנחנו רוצים זה להעביר את זה למדינה בלי לקבל על זה משאבים, אנחנו לא מנסים למכור שום דבר לאף אחד, ולעשות את זה ברמה הלאומית

אלי כהן:       תחשבו רגע, אמרתי לכם שחסר פה את משרד האוצר, בישראל חיים 1,930,000 אנשים מתחת לקו העוני, הפעילות שאנחנו עושים נמשכת בין 12 ל-18 חודשים למשפחות, כמו שאמר קודם בני את הנתון, אחת מארבע משפחות מסיימות את זה מחוץ למעגל העוני

אלי כהן:  אתם מנסים לחשוב שנייה מה היה קורה במדינה אם תוך שנה וחצי היינו מוציאים רבע מהמשפחות מעוני

אלי כהן:  עזבו רבע, 10%, עזבי 10%, 5%, עזבו 5%, 3%, חוסר היכולת של האוצר להבין שזה המנוף הכלכלי הכי גדול שיש לנו במדינה זה אולי אחד הכשלים הכי מעצבנים, הכי קשים שיש לנו בתוך המדינה

אלי כהן:       אבל אנחנו מדברים ותמיד אנחנו אומרים על הצורך בפעילות אחודה הוליסטית, גם אגב בתפיסה שמובילה ש"ס עכשיו בפרויקט של הרשות למיגור העוני

אלי כהן:  בעצם מה היא אומרת? בואו נכנוס את כל המשרדים תחת קורת גג אחת, כי זה כבר לא שאלה, זה סימן קריאה שההפרדה הזאת בין הפעילויות זאת הסיבה - - -     

אברהם בצלאל: אלי, אני רק רוצה להגיד, אני באתי מהרשויות

אברהם בצלאל:  בעיריית ירושלים יש אגף רווחה גדול, רציני, גם שם יש מיצוי זכויות וגם שם יש – ואני מנסה להבין מה קורה אצלכם שאין שם, כי סליחה שאני אומר למשרדים האחרים, אני מרגיש שאצלכם יש הרבה יותר, אני מנסה להבין מה השוני, האם כי שם כל אחד לבד או בדברים אחרים או לא מחוברים או אין את המקום הזה של 'להיטיב'?      אני מדבר דווקא על החלק הזה

אברהם בצלאל:  הייתי יושב ראש ועדה, אני קצת מכיר ושמעתי על הרבה דברים, על הרבה תכניות, יש תכניות, 'נושמים לרווחה', אין ספור תכניות שיש בעיריית ירושלים ובכל הארץ, דווקא משרד הרווחה, ויבורכו באמת, הם עושים הרבה הרבה תכניות, השאלה איפה הממשק או איפה החוסר

אברהם בצלאל:  איפה אנחנו צריכים לתקן בשביל שלא יהיו צריכים להגיע לפה, בשביל באמת להוציא את האנשים

אברהם בצלאל:  כי אני מרגיש שכסף נשפך, יש כסף ומוציאים, והשאלה אם לא מסונכרנים מספיק, או שלא תחת קורת גג אחת? משהו שלא עובד בצורה נכונה בשביל להגיע לתוצאה

אברהם בצלאל:       כי רצון טוב יש, אנשים מיוחדים יש בכל המשרדים שעובדים ועושים, אם זה ברשויות או אם משרדי הרווחה בכל שכונה ושכונה, בירושלים כדוגמה, יש לשכות רווחה מופלאות, באמת מופלאות, למה הדבר הזה לא מתקדם?      

אלי כהן: קודם כל אמרתי, אנחנו עובדים עם שורה ארוכה מאוד של משרדי ממשלה, סליחה שאני אומר, מבחינתי האנשים, הסיירת של משרדי הממשלה זה משרד הרווחה והאנשים שנמצאים שם - - -     

עדי קול: זה כי אתה לא מכיר אותנו

עדי קול:  אם תכיר אותנו –      

אלי כהן: יכול להיות

אלי כהן:  אז אני אומר, רק מבין אלה שאני מכיר, אין אנשים עם תחושת השליחות הזאת, אין אנשים עם המחויבות הזאת

אלי כהן:  ממה שאני נתקלתי

אלי כהן:  וגם אמרת שאתה מרגיש שיש פה יותר ממה שיש ברווחה, אז תודה

אברהם בצלאל: אני אומר, או בגלל שאנשים פחות אוהבים להגיע למשרדים

אברהם בצלאל:  אני דווקא הרבה פעמים דיברתי עם אנשים, הם פחות רוצים להיות מוכרים ברווחה, לא, רק לא את זה

אברהם בצלאל:  איך הם אומרים? ברגע שאני מוכר ברווחה מחר ייקחו לי את הילדים, מוחרתיים – לא יודע, אל תיתנו לי להגיע למקום הזה

אברהם בצלאל:  יכול להיות שזו הבעיה והם צריכים דווקא כן להיכנס, טיפה יותר להתחבר לארגונים האלה, ודווקא כן להכניס את האנשים לבית כזה שכביכול הם לא מחוברים לרשויות או שחס ושלום מחר ירגישו שחרב עליהם עולמם

אברהם בצלאל:  כמו שבן אדם אומר: כשאני מגיע למשרד אני לוקח מה שצריך ואני הולך הביתה, לא רוצה יותר מדי להתערבב

אברהם בצלאל:       בסוף העוני נמצא, לטפל בו חייבים כי אין פתרון אחר

אברהם בצלאל:  זה לא שאם אנחנו עכשיו נעצום עיניים אז נקום בעוד שנתיים ונגיד: תשמע, אלי, ברוך ה', זה חלף מן העולם

אברהם בצלאל:  לצערנו זה לא חלף, גם הקדוש ברוך הוא ככה קבע, לא יחדל אביון מקרב הארץ, כאילו אביונים יהיו, לצערנו, כי כך אנחנו חיים, זאת האמונה שלנו, בן אדם צריך לתת

אברהם בצלאל:  כוח הצדקה, הקדוש ברוך הוא אמר שזה לא לשנה מסוימת או לתקופה, תמיד צריך לתת צדקה ותמיד צריך לעזור וזה חלק מהנתינה שלנו, זה החסד וזה חלק אינטגרלי מהחיים שלנו, אבל השאלה היא מה אנחנו יכולים לעשות בשביל להפחית, בשביל למנוע, בשביל לעזור יותר לאנשים

אברהם בצלאל:       אני שומע את זה מארגונים, 'פתחון לב' הוא באמת ארגון רציני מאוד שעושה ופועל, והשאלה מה אנחנו יכולים לעשות, או לעזור לו, או לעזור לעצמנו לעשות את זה קצת יותר טוב בצורה שאנשים באמת ייצאו מהמעגל הזה

אברהם בצלאל:  כי אני אומר עוד פעם, כל כך הרבה תכניות טובות יש, באמת שיש תכניות, יש אין ספור תכניות שפגשתי ואני נפגשתי אנשים שגם מספרים דווקא על העצמה, דווקא על תעסוקה, דווקא על כלכלת בית בצורה יותר מסודרת, בהרבה רבדים שגם הם נוגעים, אבל בסוף אני לא שומע שאנחנו מצליחים, כל אחת מארבע משפחות, להוציא אותם מהמעגל

אברהם בצלאל:  אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב קצת אחרת

אלי כהן: התחלתי קודם, אני חושב שאין משהו שאנחנו נותנים שתגיד שאין אותו למשרד הרווחה 

אלי כהן: אני חושב שיש למשרד הרווחה פתרונות טובים לכל הדברים, כמו שאמרתי קודם, אבל יש כמה הבדלים שחלקם, אין מה לעשות, זה שמשרד הרווחה, רמזתי קודם על נושאים כמו אוכלוסיות אחרות, בתיה לא תגיע למשרד הרווחה, היא פשוט לא תגיע מהסיבות שאמרת ואתה מכיר את זה, הם לא ייכנסו לרווחה

אלי כהן:  יש להם ילדים והם לא ייכנסו

אלי כהן:  בתוך פעילות המזון שאנחנו עושים למעלה מ-60% ממקבלי סיוע המזון הם לא מוכרי רווחה, הם גם מכירים את זה, הם לא יגיעו לרווחה ולא משנה מה תעשו, הם פשוט לא יגיעו לשם

אלי כהן:  זה אחת

אלי כהן:       שתיים, אני חושב שבסוף מסתכלים בתוך משרד הרווחה על שתי מתודות פעילות

אלי כהן:  יש את המתודה של הפרויקטים שמופעלים, המכרזים, ויש את המתודה של סלי המזון שעובדת על תמיכות רחבות

אלי כהן:  יש דבר אחד בעיניי שהוא לא ניתן לערעור, כמות הכוחות שיש היא מספיקה למשרד הרווחה ולעוד 20 'פתחון לב' ועדיין יישאר לנו עוד הרבה

אברהם בצלאל: אז זה בכל זאת תקציב, זה מה שאתה בא לומר?      

אלי כהן: לכן אני אומר, לכל הפחות, זה אני חושב הפספוס, אמרתי את זה כמובן גם לשר, במקום העבודה שמנסה לעבוד כאחד אני הייתי אוסף את כולם, הולך לפורמט של 'פתחון לב', כל מי שיודע לעשות הוצאה מעוני, בוא, אני רוצה שתעשה

אלי כהן:  זו בכלל לא שאלה, כי אני לא יכול לעשות לבד

אלי כהן:  אני יכול להוציא 10,000 משפחות מטופלות, יש 300,000 שצריך

אלי כהן:  אז אני יודע לעשות 10,000

אלי כהן:  'פתחון לב', אתה מביא כסף? בוא אני אעזור לך

אלי כהן:  תן שקל לשקל, לא משנה מה הפורמט, תן תמיכה

אלי כהן:  אז זה פער משמעותי שיש

אברהם בצלאל: אני מנסה להבין, אתה אומר שמשרד הרווחה נגיד מסוגל לטפל ב-10% מכל 1

אברהם בצלאל: 9 מיליון אנשים, כדוגמה, הם לוקחים פלח, 'לתת' לוקחים עוד, כל אחד לוקח, והשאלה אין כפילויות? אפילו במיצוי זכויות, אפילו ב'נושמים לרווחה', בתכנית כלכלית, האם אין אנשים שגם אצלכם וגם נמצאים ברווחה וזה כפילויות, גם שלהם מבחינת אנשים, מבחינת כוח אדם, מבחינת כסף

אלי כהן: אני לא מכיר אף אחד, כמעט אף אחד, שאוהב לבזבז את הזמן שלו

אלי כהן:  מי שפתרת לו את הבעיה, לא רק שהוא לא ממשיך לבוא למקומות אחרים, הוא גם לא בא אלינו

אלי כהן:  מרגע שבתיה לא תהיה בבעיה אנחנו נקבל אותה רק כמתנדבת לעזור לאחרים, שגם זה קורה בתכנית

אלי כהן:  אנשים לא באים לקבל עזרה כי הם רוצים

אלי כהן:       אתה יודע, כל הזמן מתקשרים אליי כשמורידים תמיכה בשלושה שקלים למשפחות, איזה שהיא קצבה, שואלים: כמה אנשים מגיעים יותר למרכז הסיוע? עיתונאים

אלי כהן:  אני אומר לא מגיעים יותר, בן אדם לא מגיע בגלל שהורדנו לו שלושה שקלים, זה באמת אנשים שמגיעים ממקום שאין להם ברירה

בני ינאי: אלי, רק מילה אחת, סנני הכניסה שלנו הם כל כך רגישים שאחד הדברים שאנשים מכירים את זה, אין כפל תקציבים

בני ינאי:  לא ייתכן שייצא כסף של מדינה ובמקביל גם מתוך עמותה, זה הרבה מאוד כסף

בני ינאי:  לא קורה

בני ינאי:  הם לא יכולים לחצות את זה, אי אפשר לחצות את זה, יש יותר מדי סננים שחוסמים את העניין הזה של תקצוב מקביל

אלי כהן: אני אסביר ואני אשים על השולחן בדיו את הפער ש - - -     

אביבית דוד אלינזון: אני הייתי רוצה גם להתייחס לנושא

אברהם בצלאל: אני אגיד מילה אחת, אני כן חושב שיש מקום לכפילויות וחוסר סדרים

אברהם בצלאל:  הרבה עושים, כולם עושים, אבל בסוף יש אחד שיכול לקבל מעשרה כיוונים, או עשרה ארגונים שמקבלים על אותו ילד שכר ואני לא יודע אם זה בכלל מגיע לילד או לא

אברהם בצלאל:  פה ודאי שמי שמקבל את הסל מקבל את הסל, זה לא שהסל הזה לא הגיע אליו, רק אני מנסה להבין בסוף איך אנחנו פועלים בצורה יותר טובה, כי איך אלי אמר? אני לא מחפש את הארגונים האלה, אני אתן לכם את הפורמט, קחו אותו, תשתמשו בו

אברהם בצלאל:  כמו שהוא מחלק את הידע המחשובי שלו לכל אחד

אלי כהן: התפיסה אצלנו נורא פשוטה, אנחנו עושים את הסינון

אלי כהן:  אם מישהו מגיע לפה והוא מטופל ב'נושמים לרווחה', אנחנו אומרים לו תודה רבה, אתה מטופל, הכול בסדר, הוא לא מתקבל

אלי כהן:  לא צריך שגם אנחנו

אלי כהן:  בגלל זה אמרתי, אנחנו לא עושים שום דבר שהמשרד לא עושה, ואני גם לא רוצה להגיד יותר טוב או פחות טוב או לא, אבל אני אשים את הדברים על השולחן, אנחנו בשיח עם משרד הרווחה בעניין הזה לגבי התכנית שאתם רואים פה היום, ואז השאלה שנשאלת היא תמיד: תגיד, במה היא יותר טובה או במה היא שונה ואנחנו נצטרך לעשות את זה ואת זה?      כששאלת אותי, אני עניתי שהתשובה שלי שבכלל לא צריך לשאול את זה

אלי כהן:  התשובה היא, משפחה, אתם יודעים לעשות את זה ב-10,000 משפחות כמדינה, אתם יודעים לעשות את זה בעוד 2,000 משפחות ועוד אתם מביאים תקציבים כדי לעזור לזה, יופי, בואו נעזור

אלי כהן:  לצערנו הפער, זה באמת ברמה הזאת, זה בין 10,000 משפחות ל-300,000 משפחות שצריכות את העזרה

אלי כהן:       אנחנו מכירים, לא יביאו את התקציב, לא צפוי תקציב לעוד 290,000 משפחות, כנראה לא בחודשים הקרובים, אז אני חושב, ושאלת אותי מה הפער, אני הייתי עובד על זה שכל מי שיודע לעשות את העבודה, עומד בקריטריונים ובעיקר לוקח את המקום המתכלל, מי שצריך לעשות את הסדר, היחידי שיכול לעשות את הסדר כדי שלא יהיו כפילויות זו המדינה

אלי כהן:  ואצל יוכי יודעים לעשות את זה

אלי כהן:  שוב, בנושא הזה של סלי המזון, דווח לי למי אתה עוזר ואני אדאג שהוא לא עובד עוד עם עשרה אחרים

אלי כהן:       ההבדל הנוסף, החשוב מעבר לתחומי העשייה והאוכלוסיות שדיברתי עליהן, זה העובדה שאנחנו כגוף אזרחי יש לנו יכולת לגייס עוד עשרות מיליוני שקלים של ארגונים אחרים מתנדבים לתוך הפעילות הזאת

אלי כהן:  זה יכולת לעשות אימפקט הרבה הרבה יותר גדול

אלי כהן:  שוב, זה לא בא להחליף, כמו שאמרתי, זה בא לפעול לצד ובעיקר לאוכלוסיות קצת שונות

יוכי אילוז: אני הייתי אולי מתחילה בעובדה שלפני שנה וחצי האוצר ומשרד המשפטים הגיעו למסקנה שנושא של תמיכות המזון שאנחנו מתקצבים את העמותות הוא לא כפילות לנושא של המיזם לביטחון תזונתי

יוכי אילוז:  זה היה צעד מאוד חשוב

יוכי אילוז:  הם תמיד דיברו על כפילות והם השאירו אותי תמיד על בסיס שאני בפיילוט, כי בפיילוט זה אפשרי, לא כשזה נהיה משהו קבוע

יוכי אילוז:       הם הבינו שכדי להציל משפחה קודם נותנים לה אוכל, כמו שציינתם, מיצוי זכויות למי שצריך לא מיצה, תכנית העצמה למי שמסוגל ויכול וכל הדבר הזה ביחד יכול באמת להוציא את המשפחה מקו העוני, קצת לעלות או לתת מענה

יוכי אילוז:  לכל אחד ספציפית זה בסך הכול שנה שזה עובד

יוכי אילוז:       האוצר מקבל גם הרבה כסף, האנשים האלה מקבלים 350 שקל כל חודש, משלמים מע"מ ומס הכנסה, קונים בזה אוכל

יוכי אילוז:  המדינה מאחורה מקבלת, זה לא פטור, וזה דבר שאני אמרתי בוועדה אצל חבר הכנסת אייכלר, שאני חושבת שכרטיס מזון כזה צריך להיות פטור ממע"מ ולקנות אותו מלא

יוכי אילוז:  העמותה עוד טרחה ועמלה מול כל המרכולים לקבל הנחה על מוצרי מזון, אז לפחות שייקנו אותו

יוכי אילוז:  מה זה 350 שקל? זה קנייה יומית, דו יומית? מקסימום

יוכי אילוז:       המיזם הארצי לביטחון תזונתי, בעצם היום זה פועל ב-220 רשויות, יש לנו בערך כ-26,000 משפחות, מדויק זה 25,665, המנכ"ל מקפיד שאני אגיד את הכמות, שאני לא אוציא ממנו עוד איזה סכום שהוא לא בהתחייבות, אבל יש כנראה כוונה כן למצוא לזה פתרון ולהגדיל את זה, לנסות להחזיר את אלה שקיבלו באופן זמני

יוכי אילוז:  יש כיוון, אנחנו ממתינים לפתרון

אברהם בצלאל: למציאת הכסף

יוכי אילוז: כן

אלי כהן: סליחה, להבדיל, בפרויקט של משרד הפנים, כי אומרים שזה פרויקטים דומים, 354,000 בתי אב, והקצאה ממוצעת זה 2,600, זאת אומרת צריך להבין את הפערים

יוכי אילוז: גם אוכלוסיית היעד של הפנים היא שונה, אצלנו זה באמת האוכלוסייה שמוכרת על ידי אגף הרווחה, יש לה תיק פלוס סטטוס עוני, כאשר אנחנו אפשרנו למנהל אגף הרווחה גם במקרים ספציפיים שיקול דעת של אנשים בקהילה, כמו שסיפרת, מין בתיה כזו שלא רוצה להיות מוכרת וכאלה, לשלב אותם בתכנית

אברהם בצלאל: אני בן למשפחה עם 15 אחים ואחיות, אני זוכר כשהיינו ילדים הציעו לאבא שלי ללכת לרווחה, אז הוא היה יכול לקבל שמיכות, כל מיני דברים, הוא אמר: לשם אנחנו לא מתקרבים

אברהם בצלאל:  הייתה כזו תחושה

אברהם בצלאל:  אני מבין שעד היום הרבה אנשים חיים בצורה כזאת, תחושה שברגע שייכנסו לי לחיים מחר, אני לא יודע, הילד שלי יגיע בלי לחם בטעות או זרק את זה בדרך כבר יחליטו שאני לא יכול לטפל בילדים שלי או כל דבר שהוא

אברהם בצלאל:  יש תחושה של לא להתקרב, כשאת אומרת את זה, סתם מעניין אותי, למה באמת לא עושים גם למשפחות, לא חסרות משפחות שהם באמת עניים והם לא נמצאים ברווחה, הם לא מוכרים

אלי כהן: הרוב

יוכי אילוז: זה עניין של תקציב

יוכי אילוז:  כשהאוצר אישר את ה-90 מיליון או 100 מיליון, הוא לקח עשרה חזרה, את ה-90 מיליון שקלים שר הרווחה דאז כהן היה צריך להחליט על איזה אוכלוסייה הולכים, הוא הלך לעניים שבחבורה, אלה שגם מוכרים, שהם נמצאים ממש בתחתית, שהם מגיעים למצב של דילוג על ארוחות

יוכי אילוז:  מדברים על עוני מאוד מאוד חמור

יוכי אילוז:  היינו חייבים ללכת לאוכלוסייה הזאת, זה מה שהוצג גם לאוצר וזה מה שהוסכם

יוכי אילוז:       בעצם חלפה בערך שנה אבל הצלחנו לעשות הצלבות נתונים

יוכי אילוז:  למשפחות האלה יש עדיפות להיכנס לתכנית של 'נושמים לרווחה', תכניות עוצמה, כל מנהלי אגפי הרווחה בארץ יודעים את זה, הם קיבלו מאיתנו מכתב ברור, חד משמעי, עם הנחיה, אבל אין מקום

יוכי אילוז:  יש לנו היום 7,000 משפחות שמשולבות

יוכי אילוז:  עד שהצלחתי קצת להוציא נתונים מהאגף שלך, לי יש הרי תעודות זהות, אז ביקשנו לעשות הצלבה, לא נתנו ל – לא משנה, נתנו את שלנו, הצלבה, יש לנו 7,000 משפחות שהן משולבות בתכניות של העצמה, שזה מאוד מאוד מכובד, ובכמות הזאת גם ביצעו להם מיצוי זכויות

יוכי אילוז:  רכז הביטחון התזונתי בעצם מופקד על מיצוי זכויות, אבל לא כולם צריכים

אלי כהן: הנה זאת הבעיה

אלי כהן:  תראה, יש 7,000 משפחות שהיא אומרת שהן מקבלות כבר וצריך להעביר אותן גם לזה ואין תקן, עדיין התפיסה אומרת במקום שניקח אותם ונחבר אותם למישהו אחר שכן יכול, שפנוי לקבל את זה, אז זה שלא

אלי כהן:  זה בדיוק הפער שדיברתי עליו

אברהם בצלאל: אתה רוצה לקבל את הנתונים מהם שתוכל לקבל את האנשים?      

אלי כהן: אני לא רוצה את הנתונים, אני רוצה - - -     

יוכי אילוז: הוא לא יוכל לעמוד בזה, זה היקפים גדולים

אלי כהן: אנחנו יכולים לקחת 200 משפחות

יוכי אילוז: אני אנסה לעשות את זה

יוכי אילוז:  רציתי להגיד את זה בסיום דבריי, אבל בואו נלך לפי סדר

אברהם בצלאל: אם את לא יכולה להעביר, אז אולי תיתני למשפחות, כמו שהוא אמר פה, להעביר למשפחות את הטלפונים שלהם שייצרו קשר איתם

אביבית דוד אלינזון: המחלקות לשירותים חברתיים, ואלי דיבר על זה, משתדלות לתת ככל שהם יכולים לתת, ואני הייתי מנהלת מחלקה לשירותים חברתיים בעבר, אז אתה באמת מנסה למקסם את הנתונים ואתה נעזר במה שאתה מקבל ובכל מה שיש בסביבה שלך וזה מה שאנשים עושים

אביבית דוד אלינזון:  זה שלאנשים עדיין יש את הסטיגמה על המחלקות לשירותים חברתיים, אנחנו באמת בשנים האחרונות מנסים לעבוד על הנושא הזה כדי להפוך את המחלקה לשירותים חברתיים – לכן גם שונה השם של המשרד למשרד הרווחה והביטחון החברתי

קריאה: אבל העובדים הסוציאליים נמצאים במתקפה חסרת תקדים, זה המקום להגיד את זה, בכנסת, אז זה חלק מזה שהתדמית של העובדים הסוציאליים כל כך נשחקת

אלי כהן: נכון, ובאנדרפייד הזוי

אברהם בצלאל: אני רוצה להגיד מילה אחת דווקא לגבי מיצוי זכויות

אברהם בצלאל:  כמו שאמר אלי מקודם, כל מי שיושב בחדר הוא לא מציב את הזכויות שלו, לא משנה באיזה תפקיד אנחנו

אברהם בצלאל:  אני כבן אדם שמשלם ביטוח חיים, יכול להיות שיש לי הרבה זכויות שאני לא ממצה אותן בכלל, לא כי אני לא צריך אותן, כי אני לא יודע שאני יכול לקבל רפואת שיניים, שאני יכול לקבל כל מיני דברים, לא עושה אותם

אברהם בצלאל:  הדבר הבסיסי, כמו שהוא אמר, אוכל זה דבר בסיסי, אבל מיצוי זכויות הוא לא פחות מזה, כי בסוף משפחה, משפחה חד הורית שיכולה לקבל סיוע בשכר דירה, 3,000 שקלים בחודש, בשבילה זה חיים ומוות

אברהם בצלאל:  זה לא מותרות או משהו כזה

אברהם בצלאל:       לכן אני אומר, למה שלפחות בדברים האלה, יש פה אנשים רציניים שעובדים ועושים את זה, הם לא יקבלו או שיקשרו אותם לאנשים שיעשו את זה? כי מספיק אתה פותח לבן אדם עוד משהו שהוא לא יודע עליו בכלל, עוד משהו שהוא יכול לקבל, עוד סיוע לילד או משהו דרך קופת חולים שהוא יכול לקחת את הילד לטיפול רגשי או לכל דבר שהוא יכול לקבל החזרים או דברים כאלה

אברהם בצלאל:  כמו שהוא אמר, כשהילד נולד הוא יודע שהוא יהיה עני, לפחות את זה נעצור, נגדע את זה פה

אביבית דוד אלינזון: הדברים האלה נעשים ברמה הפרטנית ביום יום מול כל ארגוני הסיוע

אביבית דוד אלינזון:  כל מנהלת מחלקה לשירותים חברתיים מסתכלת במפה על מה שיש לה בסביבה שלה ופונה לכל המסגרות האלה באמת כדי למצות עבור האנשים שמגיעים אליה וצריכים את העזרה, למצות את הזכויות הכי טוב שאפשר

אביבית דוד אלינזון:  זה נעשה

אביבית דוד אלינזון:  אבל אתה מבין שכדי שאני אוכל לתת את השם של בן אדם לפנות אני צריכה ממנו הסכמה, אני צריכה ממנו איזה שהוא תהליך

קריאה: הוא אמר דבר נכון, הפוך, להפנות אותם

אלי כהן: אם הייתי אומר עכשיו על מיצוי זכויות, בנוסף לזה שאני מפעיל אישית את זכויות הרווחה אני אומר לו, תשמע כל זכות שמיצית אני אתן לך 5

אלי כהן: 5 שקלים

אלי כהן:  לקחתי את כל מי שמתעסק במיצוי זכויות במדינה וגייסתי אותו לעבוד עם המדינה, אבל המדינה נמצאת במקום שהיא מבינה שהיא אחראית ולא נעים לה להגיד שהיא לא יכולה, אז היא אומרת - - -     

אברהם בצלאל: אני אמרתי לעצמי שהמדינה אומרת לעצמה אין לי מיצוי זכויות, אם כולם ימצו את הזכויות שלהם אני לא אעמוד בזה, מבחינת ביטוח לאומי וכל הדברים האלה

אברהם בצלאל:  כאילו איך אומרים? מספיק מה שיש לי, אני מעדיף שפחות יידעו מזה האנשים

אלי כהן: אז במקום לחבק את כל מי שפועל בתחום הזה ולייצר שהם יעמדו עם האזרח על הכף, זו בדיוק הנקודה

יוכי אילוז: אני חושבת גם שיש בעיה שהעוצמה וה'נושמים לרווחה' לא נמצאים בכל הארץ

יוכי אילוז:  יש לנו יישובים שבכלל אין כיסוי ויש יישובים שהם נמצאים שהמשפחות ממתינות בתור

יוכי אילוז:  פה אני אציע גם למנכ"ל להתחבר, אני חשבתי בהתחלה ללכת על תכנית עם שירות התעסוקה, על קורסים שיכולים להתאים במקומות, נעשה איזה שהוא פיילוט

יוכי אילוז:  אני עכשיו יודעת שאתם מתעסקים עם זה, נוכל באמת להסתייע ולעשות חיבורים ובין עמותות אין בעיה לעשות חיבורים

אביבית דוד אלינזון: אנחנו נשמח מאוד להסתייע גם ב - - - אם יש כספים

יוכי אילוז: זה לא כספים, זה חיבור

אלי כהן: ראית את ההבדל בינינו, משרד הרווחה מתחיל בכספים, אנחנו מה אמרנו? תביאו משפחות

אלי כהן:  זה בדיוק הפספוס

אלי כהן:  אם יש כסף, זה נכון שהוא צריך להיות בנושא הזה, אני לא מדבר עליי, זה בדיוק העניין, שהמדינה תבוא למקום שמתכלל

אביבית דוד אלינזון: הלוואי שהיה לי יותר לתת

יוכי אילוז: הם צריכים לעשות יותר פרסום, שהאזרח - - -     

בני ינאי: את אלי שומעים כל היום בזה

יוכי אילוז: יותר פרסום בקרב המשפחות שהם לא יגיעו למקום שהם או מתביישים או לא יכולים, זה מה שחשוב, ולראות בעקבות פרסום כמה באים, לראות אם הפרסום היה טוב, כי גם אותו צריך לבחון

יוכי אילוז:  בכל מקרה אני באמת אקח את מה שאמרת על המיזם, מיזם ארצי, זה 220 יישובים, זה לא מבוטל, זה גם ליהודים ולא יהודים, אנחנו צריכים להיות שוויוניים כמובן

יוכי אילוז:  אתה לא סיפרת איך אתה עם מגזרים לא יהודיים, אבל אנחנו נצטרך לתת מענה לשניהם בצורה אחידה

אלי כהן: אתמול היה אירוע, אנחנו היום בירושלים עיר קודשנו, אתמול היינו בריינא, פתחנו מרכז סיוע בריינא, במגזר הערבי

אלי כהן:       זה הזוי, יוכי מכירה את זה, לבוא ולהרים את קרנו של הנושא של ביטחון תזונתי, אבל תראו מה קורה בעזרת ה' בתוך שנתיים

אלי כהן:  עמותות מזון מחלקות בערך שלושה מיליארד שקל מזון בשנה, המיזם מוסיף לזה עכשיו עוד 150 מיליון שקל בשנה, התמיכות מוסיפות לזה עוד 50 מיליון שקל בשנה ובעזרת ה' תקציב שמשרד הפנים מוסיפים זה עוד מיליארד שקל בשנה, חבר'ה, אנחנו יכולים להיות בסוף השנה במקום שסוגיית הביטחון התזונתי פתורה

אלי כהן:       כדי לסגור את כל בעיית הביטחון התזונתי בישראל צריך בערך 5

אלי כהן: 5 מיליארד שקל בשנה, שימו לב שאנחנו מגיעים למשהו שהוא פחות או יותר באזור, למה? כי לקחו וחיברו גם משרדי ממשלה נוספים וגם את כל הארגונים החברתיים ביחד ועשו סדר בתוך הדבר הזה

אלי כהן:  יוכי מכירה את זה היטב

אלי כהן:  אני אומר, קחו את המודל הזה, תהפכו אותו כמודל לכל מה שקשור בסוגיות הרווחה כי אף אחד לא ייתן את הכסף שנדרש למשרד הרווחה כדי לסגור את כל הפערים בעצמו

אלי כהן:  זה לא יקרה

אלי כהן:  זה מה שאנחנו אומרים פה, בואו נעשה את אותו פורמט

אלי כהן:  זה מעל נס כמעט מה שקורה בביטחון התזונתי

אלי כהן:       אני יכול להגיד לכם מהמקום הזה, אנחנו עובדים שנתיים, התארגנו כל הארגונים החברתיים ביחד, ואמרנו: מה נבקש בתחום של ביטחון תזונתי? והייתה שם מריבה, אני אומר לכם פיצוצים, אם לבקש 50 מיליון לביטחון תזונתי או 75 מיליון

אלי כהן:  זאת הייתה המריבה

אלי כהן:  היום באה המדינה ושמה פה עוד שנייה מיליארד ו-300 מיליון שקל בדבר הזה ופותרת את הסוגיה הזאת

אלי כהן:  לא נצטרך מאמץ אחרי זה כי נפתרת הסוגיה של ביטחון תזונתי

אלי כהן:  מישהו חשב שזה ריאלי לפני שנתיים? אבל חיברו את כולם ועשו משהו שהוא יותר גדול

אלי כהן:  בהרבה מקומות אנחנו מרגישים שעוד ממשיכים לשמר את התהליך כזה של בוא רגע אנחנו נעשה ולא נחבק את כל מי שבתחום

אלי כהן:       אם אמרת 7,000 משפחות שצריכות את זה, 200 משפחות את יכולה מחר להעביר

אלי כהן:  יוכי, למרות שאנחנו עולים בקמפיין רשתות, עשינו את זה גם בירושלים וגם במגדל העמק פעמיים

אברהם בצלאל: תספר לי קצת על חוק העוני, על קידום חוק העוני שלכם

אלי כהן: חוק העוני

אלי כהן:  אנחנו מדברים פה הרבה הרבה הרבה על עוני ואז אני כל פעם מתחיל, באחת מוועדות הכנסת שעשינו באנו, יושב ראש הוועדה אמר: מי אחראי על להוציא אנשים מעוני? משרד הרווחה

אלי כהן:  אמר לו נציג משרד הרווחה: מה פתאום? זה לא אנחנו

אלי כהן:  הוא אמר: תעצרו את הישיבה, תקראו למנכ"לית

אלי כהן:  היא באה ואמרה: מה פתאום, איך אנחנו מוציאים מעוני? אנחנו לא יכולים להוציא מעוני, והוא אמר: אני עוצר את הישיבה, אני רוצה להבין

אלי כהן:       אבל הוא צודק, משרד הרווחה לבד לא יכול להוציא מעוני

אלי כהן:  כדי להוציא מעוני צריך גם חינוך ושר הרווחה לא יכול לעשות כלום בתחום החינוך

אלי כהן:  היום בישראל יכול לצאת שר הרווחה בבוקר ולהגיד: חבר'ה, קשישים עריריים, אני עוזר להם להתנייד, 100 שקל קצבה לתחבורה ציבורית, מחר יוצא שר התחבורה ואומר: חבר'ה, עלו מחירי הדלקים, אני מעלה את המחירים ב-150 שקל, מה קרה לבן אדם? עוד הוצאה של 50 שקלים, אפס תיאום

אלי כהן:       זה נובע מזה שאין אף אחד שאחראי למלחמה בעוני

אלי כהן:  אם אני היום רוצה לפתוח קיוסק אני הולך לבנק אני אומר: אני רוצה 100,000 שקל הלוואה, מה אומרים לי? תביא תכנית עסקית, בלי תכנית עסקית אין על מה לדבר

אלי כהן:  מה התכנית העסקית להילחם בעוני? אין תכנית עסקית, אין יעדים

אלי כהן:       ובעצם החוק הזה אומר ככה, בואו קודם כל נכנס את כל מי שמטפל בעוני, כל משרדי הממשלה יחד, נציב יעדים

אלי כהן:  לא משנה מה היעדים, שיהיה להוציא שתי משפחות בשנה מעוני, בוא נראה אם השיטה של 'פתחון לב' ושל אחרים בכלל עובדת להוציא שתי משפחות מהעוני

אלי כהן:  נציב יעדים

אלי כהן:  אחרי שיש יעדים בואו נעשה להם תכנית עבודה, נראה שאנחנו יודעים בכלל להגיע ליעדים האלה ואז בואו נמדוד פעם בשנה אם אנחנו בכלל בכיוון

אלי כהן:  כל הדבר הזה לא קיים

אלי כהן:  חבר'ה, זה בלתי נתפס

אלי כהן:       אנחנו כגישה אומרים שהאיום הקיומי הכי גדול על מדינת ישראל זה העניין החברתי

אלי כהן:  לא אירן, אירן, צריך איזה מישהו באירן לקום וללחוץ על כפתור, מיליון דברים שכנראה לא יקרו, חבר'ה, בעוני אנחנו במסלול שבעוד 30 שנה אנחנו נהיה כל כך עניים שלא נוכל להיות

אלי כהן:  לכן החלקה הזאת שחבריי פה התחילו להילחם עליה לפני כבר 20 שנה דורשת את הדבר הזה

אלי כהן:  לפני שבש"ס לקחו את זה, עשו לזה עוד אפגריידינג מטורף, שמו עכשיו כסף, בישיבה האחרונה אמרו שזה כבר מתוקצב בבסיס התקציב, ואני עוד שנייה התעלפתי כי כמה כסף יש בבסיס תקציב המדינה להילחם בעוני בישראל? אפס

אלי כהן:  אין כסף

אלי כהן:  זה כנראה לא מספיק, אפס, דרך אגב

אלי כהן:       פה בפעם הראשונה, אני לא זוכר מה התקציב, ינון דיבר על זה שיש איזה שהוא שריון של ארבעה מיליון או משהו כזה להתחיל ובשנה הבאה 15 מיליון

אלי כהן:  זה התחלה של משהו שאפשר לדבר עליו

אלי כהן:  אנחנו נמצאים פה ומדברים על משהו שהוא סכנה קיומית ויש אפס התמודדות איתה

אלי כהן:  עכשיו אם אני אגיד את זה בפורום הזה זה ייחשב פוליטי, אבל זה לא פוליטי

אלי כהן:  סוף סוף גוף שקם ואומר: חבר'ה, בואו נעצור את המשחק הזה, בואו נטפל בסוגיה הזאת כי אף אחד לא עושה איתה שום דבר עד היום

אלי כהן:       לכן החוק הזה בעינינו הוא בעל חשיבות עליונה

אלי כהן:  ואולי חלק מהחוק הזה בואו נכנס לא רק את המשרדים הרלוונטיים, בואו נכנס את כל מי שמטפל בעוני במדינת ישראל

אלי כהן:  בואו ניקח את כולם, נעבוד ביחד ונגיע למקסימום תוצאה שאפשר

אברהם בצלאל: אבל כל אחד ירגיש שאתה לוקח לו את זה ומחר איך הוא יציג את זה, איך הוא יקבל תרומות מחו"ל

אלי כהן: נכון

בני ינאי: אני רוצה להתכתב עם מה שאלי אמר עכשיו, חלק מהמשפחות שנכנסות לפה הן לא רואות את עצמן עניות, הן בטוחות שהן מעמד ביניים

בני ינאי:  זוגות צעירים, בגלל שאנחנו קטנים וזריזים, לא כמו משרד העבודה שהוא משחתת ענקית, אז אנחנו מזהים את המגמות החברתיות האלה יחסית מהר, משפחות ממש צעירות, סוף שנות ה-20 שלהם, ילדים קטנים, הם נכנסים לפה והם חושבים שהם במעמד ביניים, אבל אנחנו מבינים שקרה להם משהו בתוך החיים, אז אנחנו אומרים להם: תשמע שנייה, אתה לא מעמד ביניים, אתה עני

בני ינאי:  פתאום הוא מבין שהוא לא מסוגל לקיים את עצמו

בני ינאי:  זו מגמה שאנחנו ממש מהר מזהים במגמות החברתיות

בני ינאי:      והשנייה, אני מבקש להציע את משרד העלייה והקליטה פה

בני ינאי:  אילן מטפל ביוצאי דרום אמריקה בכל הארץ, הוא מנצל את זה שהוא ארגנטינאי

בני ינאי:  אנחנו עוסקים בארבע שפות, אני אישית דובר ארבע שפות, אנחנו הגענו למרכז קעליטה של עולים מצרפת

בני ינאי:  יש לנו הרבה אימהות חד הוריות מאתיופיה, במגדל העמק זו מגמה של לפחות 30% מהמשתתפים שלנו, אימהות חד הוריות מאתיופיה, עולות חדשות

אלי כהן: הקליטה, שלא נסתבך, אנחנו מתמודדים במכרז של קליטה מיטיבה, לא אמרנו שום דבר שאסור לדבר

אלי כהן:  התקשרה אליי היועצת המשפטית, איך אתם מדברים על זה פה, אסור, אנחנו במכרז, אז הנה רשום בפרוטוקול

עדי קול: אז טוב שאנחנו נפגשים, ביום שלישי - - -     

אלי כהן: אבל כן, לשאלתך, חלק מהמסקנות שלנו מתוך ההיכרות שלנו את הגופים שצריך בהיעדר, שם קוד, פחות דנאל, יותר ארגונים חברתיים, ולכן החלטנו להיכנס לתחום

רועי שיפטן: השוני שבין איך שאנחנו מצליחים להגיע למשפחות, יש משהו מהותי בכיוון העבודה

רועי שיפטן:  כשאנחנו לוקחים משפחה ואנחנו אומרים שיש להם משא על הכתפיים, קשה לה, כבד לה, היא גם ככה עייפה, הרמה האנרגטית שלה נמוכה, ואנחנו מציבים מולה הנה, יש לנו מענה של סלי המזון שלנו, יש לנו עובדת סוציאלית שיכולה לעבוד איתך, יש מומחה תעסוקה שם ומיצוי זכויות אתה יכול לעשות מולו

רועי שיפטן:       רק המניפה שפרסנו כרגע שהוא צריך לגשת לכל אחד מהגופים האלה ולעבוד מול כבר מתיש, כבר מעייף ויכול להיות שגם התוצאה לא תהיה טובה

רועי שיפטן:  כשאנחנו משנים את כיוון העבודה ואנחנו אומרים שהנה יש פה חמישה גופים, כולם עובדים בשבילך, מחוברים אליך באותו מקום, את סל המזון אתה תקבל פה, את מיצוי הזכויות אתה תקבל פה, אתה צריך להגיע רק לכאן ורק מול בן אדם אחד כל הזמן זה כבר כשלעצמו בצורת הזרימה משנה את התוצאה

אלי כהן: אני חייב לציין, כשאתה בא לעשות תהליך מיצוי זכויות, למרות שהוא מאוד משמעותי לבן אדם, הרבה פעמים הוא לא משתף איתך פעולה, אתה נמצא במצב שהפרה רוצה להיניק יותר משהעגל רוצה לינוק

אלי כהן:  זה לא ככה בסלי מזון, בסלי מזון אתה אומר שאתה מחלק סל מזון, אתה פותח בעשר, בתשע ורבע יש תור

אלי כהן:  זה למה זה קריטי, אבל כשאתה בא לתור בתשע ורבע אומרים לך: לפני שאתה לוקח את הסל שים פה צילום תעודת זהות

אלי כהן:  זה מהפכה

אלי כהן:  זה נשמע דבר כל כך פשוט, אבל הרעיון הוא שאתה נלחם על הקשרים האלה שבין ביטחון תזונתי לטיפול בעוני

אברהם בצלאל: טוב

אברהם בצלאל:  דבר ראשון, יש אוכל, חבר'ה, אפשר לאכול

אברהם בצלאל:  אנחנו לא נמצאים בחנוכה, כבר מזמן עברנו את חנוכה לראותם בלבד

אברהם בצלאל:  זה גם אמיתי, זה לא פלסטיק

אלי כהן: לא רק זה, אתם מדברים על הצלת מזון ולקט, פה זה לקט

אברהם בצלאל: האמת היא שמה יש לי להגיד

אלי כהן: אתה רואה, איפה היית בא למקום, זה רק במגזר החברתי מפרגנים בין ארגונים

אברהם בצלאל: אתם הזכרתם את השמות האחרים כי אני יודע שאתם מפרגנים וגם הם מפרגנים לכם, כי בסוף איך אמרת? לא באנו לפה לקחת לעצמנו איזה משהו, קחו את הכול, זה גם ראיתי

אברהם בצלאל:  הייתי גם בסיור בלקט וראיתי את האנשים, איך הוא אמר? יש לי מספיק רקורד עשיר

אברהם בצלאל:       אבל את כל זה אני משאיר בצד, בסוף אנשים מגיעים בסוג של שליחות, אני חושב שזה כל מי שנמצא פה בחדר הזה מרגיש

אברהם בצלאל:  אני מדבר עם יוכי, הרבנית יוכי אני קורא לה, אמרתי לה: הרבנית יוכי, את השם שלה אני מכיר כבר למעלה מ-20 שנה, איך אמרת? היא תמיד מסדרת לנו ודואגת לנו וזה רק סוג של שליחות כי אין דרך אחרת לכל האנשים שנמצאים פה

אברהם בצלאל:  גם אין ספק שהן קמות בבוקר וזה לדבר אחד, איך עושים עוד טוב ועושים עוד טוב, כי בלי זה גם לא שורדים בעבודה כזאת כל כך הרבה זמן, וגם לא מגיעים לתוצאה

אברהם בצלאל:  לראות ארגון שאני מאמין שכשהתחלתם אותו לפני 25 שנה באיזה אוהל מחאה לא חשבתם שתגיעו למה שנמצא היום

שמואל כץ: הייתה לנו שליחות, כמו שאתה אומר

אברהם בצלאל: אני מאמין שהיום יש חזון לעוד הרבה הרבה דברים ולכן מה יש להגיד? דבר ראשון תודה רבה על כל מה שאתם עושים כל יום כל היום

אברהם בצלאל:  זה דבר אחד

אברהם בצלאל:  דבר שני, נהניתי פה מאוד מהפרגונים אחד לשני

אברהם בצלאל:  סתם להכיר קצת וללמוד, יושב פה בן אדם שאומר: תשמעו, אתם רואים פה את כולם, ואני גונב לכולם את ההצגה פה

אברהם בצלאל:       אז הרבה למדתי פה, אני מאמין שכמוני גם מנהל הוועדה וכל החברים האחרים שהגיעו פה, צוות הלשכה, ואני רק חושב שדבר אחד אנחנו צריכים לעשות, לנסות לחבר כמה שיותר

אברהם בצלאל:  להגיד אסור לנו לתת נתונים זה נכון, אבל כשאני אומר שאין דבר העומד בפני הרצון, צריך לדעת גם לעקוף את המכשולים או להתמודד עם המכשולים האלה

אברהם בצלאל:  בסוף זה לא שאני מבקש נתונים בשביל שאני אוכל לקחת את זה לספר להוא בחו"ל שאני מחלק לעוד 20 אנשים שייתן לי עוד

אברהם בצלאל:       אתה אומר תשמעו, אני עובד, אני רוצה להוציא עוד אנשים מהמעגל הזה, וכולם מחויבים לזה, זה לא משנה איפה אתה ובאיזה משרה אתה מחזיק ומה אתה עושה

אברהם בצלאל:  אנחנו בעולם הזה בשליחות אחת שזה עולם חסד ייבנה וחייבים לעזור לאנשים, זה אפילו ראית חמור שונאך רובץ תחת משאו אתה צריך לעזור לו

אברהם בצלאל:  אנחנו מצווים כל יום, גם חברתית, ערכית, מוסרית ובוודאי גם מבחינת כל אחד באמונה שלו שבאנו לעולם בשביל לעשות את הדברים האלה

אברהם בצלאל:      אז אני שמח על הביקור הזה

אברהם בצלאל:  מתחילים בכבוד האכסנייה ומסיימים בכבוד האכסנייה, אז באמת המקום המכובד הזה, ההרגשה הטובה שגם אנחנו קיבלנו פה בלי לבקש עזרה, רק להיכנס לפה, באמת האווירה והנחמדות והרצון

אלי כהן: תשאיר תעודת זהות ביציאה, נראה את מיצוי הזכויות שלך

אברהם בצלאל: לא, אבל ברצינות, גם אדם כמוני צריך עזרה במיצוי הזכויות, אני פתאום מגלה דברים שלא ידעתי שאני יכול לקבל ולעשות, לא כי אני אני, כי יש דברים שאני יכול לקבל ואין שום סיבה שאני לא אשתמש בזה

אברהם בצלאל:  רק להאיר לאנשים, כתוב שלבן אדם להאיר לו את הדרך, זה יותר חשוב מלתת לו את ה – אז אין ספק שאתם עושים דברים גדולים מאוד ואני מקווה שאנחנו נהיה שותפים בצורה כזאת או אחרת

אברהם בצלאל:       אשמח לעזור בכל מה שאנחנו רק יכולים, כי זה לא עוזר לא לאלי ולא לחברים אחרים שנמצאים פה ושמשון כץ, אנחנו עוזרים בסוף לאנשים העניים שאיך אמרתם? ישנים יותר מוקדם כי הם לא אוכלים, הם מדלגים על ארוחות, הם נמצאים בתסבוכת כל כך קשה בחיים

אברהם בצלאל:  אומרים כשאדם שבע, בסוף הכול מתחיל מהאוכל, כשבן אדם לא רעב יש לו פניות גם לדברים אחרים, כשבן אדם רעב הוא לא יכול להתמודד עם שום דבר

אברהם בצלאל:       תודה רבה על הכול, תודה רבה על האירוח, ואני מקווה שניפגש עוד ובדברים טובים ונקדם דברים טובים ביחד בעזרת ה'

אלי כהן: רק עוד משפט

אלי כהן:  קודם כל אני רוצה להגיד תודה לאנשים שלנו ב'פתחון לב' שעושים את כל הקסם הזה, מגיע להם

אלי כהן:       עוד משפט, אמרתי מכל מלמדיי השכלתי, לפני שבועיים בערך הזמינו אותנו לפגישה מאוד מאוד מוזרה בכנסת, בא חבר כנסת אחד, פתאום אחרי 25 שנה, אמר שבא להגיד תודה לארגונים שמחלקים מזון

אלי כהן:  אנחנו לא רגילים לזה

אלי כהן:  אז למדנו ורצינו להגיד תודה