ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 19, 2023-06-25 00:00

איימן עודה: או שכל אחד יציג את עצמו

איימן עודה:       (סבב נוכחות)

שמואל מרלין: אני ממלא מקום ראש המינהל, זה כמעט עוד מעט שנתיים שאין לנו ראש מינהל קבוע

שמואל מרלין:  אנחנו מתגלגלים עם ממלא מקום

מטי צרפתי הרכבי: ולמה אין? זה מכרז?      

שמואל מרלין: לא מינו

שמואל מרלין:  יש נוהל מסוים של ועדת איתור שצריך להקים, בממשלה הקודמת לא דאגו לזה וזה נגרר בינתיים בממשלה הזאת

מטי צרפתי הרכבי: אני מטי צרפתי הרכבי, אני חברת כנסת, אני חברה בוועדת המדע

מטי צרפתי הרכבי:  בהיסטוריה שלי עשיתי תואר שלישי בפקולטה לחקלאות, בגנטיקה של צמחים, עסקתי 25 שנים במחקר והשבחה, בעיקר עגבניות, אבל גם דלועיים, ולפני שהייתי חברת כנסת הייתי במשך כמעט 12 שנים ראש מועצה אזורית יואב

מטי צרפתי הרכבי:  זה פחות או יותר התחנות של חיי

שמואל מרלין: יש עתיד?     

מטי צרפתי הרכבי: יש עתיד, כן

שמואל מרלין: אני מקווה שיש לנו עתיד

שמואל מרלין:       (המשך סבב הנוכחות)

שמואל מרלין: אז ברוכים הבאים

שמואל מרלין:  מכון וולקני הוא יותר ותיק מהמדינה

איימן עודה: אל תצחק עליי, בבקשה, מה פירוש המילה וולקני?      

שמואל מרלין: וולקני זה עברות של וולקנסקי, פרופ' וולקנסקי עלה מגרמניה בשנות ה-20, הקים את תחנת המחקר הראשונה בנושא חקלאות, אחר כך היא עברה לרחובות

שמואל מרלין:  מכון זיו שנהיה מכון וייצמן זה היה ההתחלה של המכון הזה ובסוף התגלגלנו לפה, אז וולקני זה העברות שהוא בחר לשם המשפחה שלו, וולקנסקי, זה על שם פרופ' וולקני שהוא היה מראשי המחקר החקלאי בארץ

שמואל מרלין:  אין לנו קשר לוולקני ולהרי געש ולכל הדברים האלה

שמואל מרלין:       אז אנחנו בני 103 כבר, יחידת סמך עצמאית של משרד החקלאות, אנחנו מוסד המחקר החקלאי הכי גדול במדינה ואחראי גם על רוב המחקר שמתבצע בנושא חקלאות במגוון הרחב שלו

שמואל מרלין:  החזון של המכון זה מצוינות ומחקר ופיתוח לקידום החקלאות ושמירת הסביבה

שמואל מרלין:       היעדים זה מצוינות ומובילות במחקר בסיסי, תשתיתי ויישומי לפתרון בעיות ההווה ולביסוס עתיד החקלאות בארץ

שמואל מרלין:  העתיד מלא עננים, אנחנו צריכים למצוא דרכים להיות מוכנים לכל אתגר

שמואל מרלין:  שאיפה ליצירתיות וחדשנות לשיפור הרווחיות והתחרותיות של חקלאות ישראל

שמואל מרלין:  אנחנו מדינה קטנה, אנחנו חייבים בשביל להתמודד עם היצרנים הגדולים שיש בעולם תמיד להיות עם ערך מוסף, עם איזה משהו שאין לאחרים וחלק מהתפקיד שלנו זה לספק את זה לחקלאים

שמואל מרלין:  וצריך גם לשמור על משאבי הטבע ואיכות הסביבה לדורות הבאים ומינוף הידע והיכולות לטובת התעשייה כמנוע צמיחה נוסף במשק הישראלי, כי היום נכנסים הרבה לפודטק, אגרוטק, כל הלוויינים התעשייתיים שמתבססים על חקלאות שיכולים להוסיף עוד נדבך לכלכלה הישראלית

שמואל מרלין:       לנו יש גם תרומה מדינית תדמיתית כי מגיעים לפה הרבה ביקורים

שמואל מרלין:  לפני הקורונה זה היה בערך 150 ביקורים בשנה, שזה שלושה בשבוע, ראשי ממשלה, נשיאי אוניברסיטאות ואנחנו מציגים פן אחר של המדינה בעיקר בעשייה בנושא חקלאות שזה מטריד הרבה מדינות עכשיו

שמואל מרלין:       מבחינת הפריסה הארצית, אנחנו יושבים פה בראשון לציון, יש לנו מרכז מחקר בנווה יער עד רמת ישי, יש לנו מרכז מחקר בגילת ליד אופקים

שמואל מרלין:  יש החלטת ממשלה לקלוט את מלח"י באילת, המרכז לחקלאות ימית

שמואל מרלין:  החלטת הממשלה היא מ-2008, האחרונה היא מ-2019, אבל עדיין אנחנו בתהליך קליטה של המרכז הזה שהגיוני שהוא יהיה במכון וולקני כי הוא מתבסס על כל מה שקורה בחקלאות ימית

איימן עודה: ואתם תומכים ורוצים, נכון?      

שמואל מרלין: כן

איימן עודה: אז אנחנו צריכים לנסות ללחוץ

שמואל מרלין: במינהל המחקר החקלאי יש 180 חוקרים, כולם PHD, כל אחד הוא אחראי על המעבדה שלו, צריך לדאוג לתקציבים למחקר שהוא מנהל

שמואל מרלין:  אנחנו מקבלים מהמדינה תקציב להוצאות קשיחות כמו שכר, ארנונה, חשמל, וכל הפעילות המדעית מבוססת תקציבים תחרותיים שאנחנו מגייסים מתקציבי מחקר לאומיים, מדענים ראשיים, הרשות לחדשנות, כל האפשרויות שיש ברמה הלאומית ותקציבים בין-לאומיים

שמואל מרלין:  אנחנו רשאים להגיש ל-EU, אנחנו מגישים לקרנות בילטרליות עם גרמניה, צרפת, איטליה, הודו, יפן, סין, יש לנו הרבה אפשרויות להתמודד, אבל זה הכול תחרותי

שמואל מרלין:  כל הכספים שאנחנו מקבלים הם על בסיס תחרותי

שמואל מרלין:       החוקרים האלה חייבים גם להחזיק את המהנדסים ואת הטכנאים שלהם, זאת אומרת שכל חוקר צריך שיהיה לו בממוצע בין שלושה לארבעה פרויקטים במקביל, זאת אומרת שבכל רגע נתון במכון וולקני יש בין 600 ל-800 פרויקטים ברמות שונות של בשלות

שמואל מרלין:       יש לנו גם סטודנטים, אנחנו לא מספקים תארים, אנחנו לא גוף אקדמי, אבל אנחנו רשאים להדריך תזות והמחקרים של הסטודנטים שמסונפים לאוניברסיטאות השונות מגיעים ועושים את המחקרים שלהם פה

שמואל מרלין:  יש לנו פוסט דוקטורנטים מישראל וגם 90 פוסט דוקטורנטים מהעולם, בעיקר מהודו כי יש תמיכה ממשלתית

איימן עודה: מהחוקרים, מהנדסים ועובדי מנהלה, כמה ערבים?      

שמואל מרלין: מספר אין לי, אבל הייתי אומר מבחינת חוקרים אולי עשרה, 12

שמואל מרלין:  לא מזמן קלטנו שניים צעירים

שמואל מרלין:  יש לנו הרבה צעירים, 60% הם פחות מעשר שנים ותק

שמואל מרלין:  טכנאים ומהנדסים יש יותר, אבל אני לא זוכר, כי זה גם מתחלק לנווה יער ולגילת, בגילת יש גם מהפזורה הבדואית

שמואל מרלין:       המבנה הארגוני, יש לנו שישה מכונים שזה תחומי הליבה שלנו, מדעי הצמח, חקר בעלי חיים, קרקע, מים וסביבה, הנדסה חקלאית, חקר תוצרת חקלאית ומזון והגנת הצומח

שמואל מרלין:  זו למעשה המומחיות שאנחנו מפתחים וזה מכסה את כל התחומים של חקלאות מודרנית, אבל גם זיהינו נושאים שהם פורצי דרך לעתיד וזה בינה מלאכותית, אגרו-טכנולוגיה מיקרוביאלית, שינויי אקלים, חקלאות בת קיימא, ננו טכנולוגיה בחקלאות, רווחת חיות משק ובטיחות מזון

שמואל מרלין:  החוקרים מהמכונים השונים יכולים לשתף פעולה סביב נושאי רוחב כאלה וזה מגביר גם את היכולת שלנו לגייס כספים וגם מגביר את האימפקט שלנו בעולם כי אנחנו דנים בדיוק בתחומים שבעולם גם מתעניינים, בעיקר שינויי אקלים, בינה מלאכותית, חקלאות בת קיימא וכאלה דברים

מטי צרפתי הרכבי: יש לכם הכנסות גם מתמלוגים, מתכניות עסקיות?      

שמואל מרלין: כן

שמואל מרלין:  יעקב, אם אתה רוצה במילה אחת להוסיף

שמואל מרלין:  זה בדיוק התחום של קידום שהוא הממשק בין - - -     

מטי צרפתי הרכבי: איזה שהיא עצמאות מובנית אולי של מכון וולקני?      

יעקב מועלם מרום: יש פעילות די גדולה, בערך שליש או רבע מהתכניות, תלוי איך סופרים

מטי צרפתי הרכבי: אז יש הכנסות עצמיות

שמואל מרלין: כן

שמואל מרלין:  זה בעלייה, אבל עוד פעם, יש סיטואציות, כמו כל הכנסה, תלוי ב – פה אני רוצה בכמה מילים לשים דגש על שניים מתוך המחקרים שהצגתי קודם

איימן עודה: חברים, יכול להיות שזה ייראה קצת נאיבי, פשוט בגלל שאנחנו לא מהעולם הזה, אתה יכול להסביר לי על הכותרת עצמה?      

שמואל מרלין: כן, זה מה שאני עושה

שמואל מרלין:  המחקר שהראיתי קודם, אני אציג שניים מתוך המרכזים האלה בשביל להבין מה המשמעות שלהם ומה היתרון בללכת לכיוון הזה

שמואל מרלין:  בחרתי למשל אגרו-טכנולוגיה מיקרוביאלית, מה זה אומר? זה לגייס את החיידקים שיעבדו לטובת - - - זה באופן כללי

שמואל מרלין:  מה הבעיה? הבעיה שיש הרבה תוצרים של המחקר שהם ברמת המעבדה

שמואל מרלין:  בשביל לשכנע תעשיות להיכנס לזה חייבים ללכת לסקלה החצי מסחרית שזה לבנות תשתיות של - - - או ריאקטורים שמאפשרים לגדל את החיידקים האלה בכמויות גדולות על מנת שיפיקו תוצרים שאפשר אחר כך ליישם בחלקה במקום דשן או כמאיץ גדילה או כתרופה למחלה

שמואל מרלין:      ואז אנחנו רוצים להקים מרכז שמתפקד בדיוק בחוליה החסרה הזאת שיוצרים מה שנקרא תוצאות כלואות

שמואל מרלין:  זאת אומרת שהמחקר יביא לאיזה שהיא תוצאה, אבל אי אפשר לשכנע את התעשיינים להיכנס לזה כי הסקלה היא נמוכה מדי, זה רק ברמת המעבדה

שמואל מרלין:  בשביל לשכנע גופים להיכנס לתחומים כאלה חייבים לפתח תשתית שתאפשר ניסויים ברמה חצי מסחרית, נקרא לזה ככה, וזו המטרה של המחקר הזה

שמואל מרלין:  היתרונות הנוספים שלו זה שמירה על הקניין הרוחני המקומי שלפעמים מאבדים אותו כשאוניברסיטה מחפשת להשקיע בחו"ל והיא חייבת לחשוף בפניו את כל התוצרים, כי אין לנו פה את האפשרות להמשיך לקדם את הנושא

שמואל מרלין:       מה זה יכול לתת? זה ייצור מזון בריא, זה יכול לתת פתרון לדרישות רגולטוריות, זה מיתוג תוצרת ישראל כבריאה ובת קיימא, זה נושא של רווחיות בייצור ולמצב אותנו כגוף שמוביל בנושא של אגרו-טכנולוגיה מיקרוביאלית

מטי צרפתי הרכבי: באופן עקרוני מכון וולקני מדבר על מחקר יישומי, הוא לא מחקר אקדמי

שמואל מרלין: לא, זה מה שאמרתי בפתיח, יש לנו גם בסיסי, גם יישומי וגם תשתיתי

שמואל מרלין:  אנחנו לא חוסמים את החוקרים שלנו רק למחקר כזה או אחר, זה לא מכון לפיתוח, זה מכון למחקר ופיתוח

שמואל מרלין:  המחקר הוא זה שנותן את הפיתוח של עשר השנים הבאות, אז יש שילוב בהתאם לאופי של החוקר, לנושאים שהוא דואג להם

שמואל מרלין:       למשל אלה דוגמאות של פרויקטים בתחום הזה של האגרו-טכנולוגיה מיקרוביאלית

שמואל מרלין:  זה חיידקים מעודדי גדילה, דווקא בחרנו את העגבניות בשבילך, תוצרי חיידקים שמעודדים גדילה בצמחים שונים

שמואל מרלין:  זה למשל חיידקים מדכאי מחלות, למשל מחלת הפנמה, בבננות אפשר למצוא חיידק שמדכא את זה

שמואל מרלין:  חיידקים נגד נמטודות

שמואל מרלין:  זאת אומרת אפשר ללכת או להאצת הגדילה או לדיכוי מחלות, כל זה הוא לשיפור היבול

שמואל מרלין:  יש גם חיידקים שמטפלים במחלות בדגים

שמואל מרלין:       בינה מלאכותית בחקלאות

שמואל מרלין:  לא צריך להכביר מילים, זה לפתח אלגוריתמים ייחודיים שמאפשרים לשפר את הביצועים של החקלאות, להגדיל יבולים, להגדיל רווחיות, לצמצם צריכה של משאבים, להפחית את העומס על הסביבה ושיבוש כימיקלים וחומרים טוקסיים ולהבטיח את מעמדה של ישראל כמובילה עולמית בתחום הזה כי כל העולם הולך לזה ואנחנו רוצים להיות שם גם

שמואל מרלין:  היתרונות של זה הם שגשוג החקלאות, הבטחת מזון לאורך זמן, העלאת הפריון של החקלאות, ייעול השימוש בתשומות ומשאבים ומינוף תעשיות נלוות

שמואל מרלין:  סביב בינה מלאכותית יש הרבה תעשייה שיכולה להתפתח ולרכוב על הגל הזה שיכול לצאת מפה

שמואל מרלין:  זה המיזם של פרופ' יצחק בן ישראל ופרופ' אביתר מתניה שביקש או הציג את זה לממשלה

שמואל מרלין:       מעבר למחקר יש לנו את היחידה לנוער שוחר מדע, הדר המנהלת שלה פה

שמואל מרלין:  יש לנו גם את המרכז להדרכת מורים או הכשרת מורים בחקלאות שהם מנהלים אותו

שמואל מרלין:  יש לנו את בנק הגנים הישראלי, שאוספים בצורה שיטתית את כל הזרעים שיש בכיסוי הצמחי הטבעי במדינה ומנצלים את הזרעים האלה בשביל להפיק תכונות גנטיות שעוזרות לנו בהשבחה הגנטית של הגידולים

שמואל מרלין:  אפשר למצוא בסביבה הטבעית עמידות למליחות או עמידות לחום או עמידות למחלה ולקחת את זה ולהשתמש בזנים חדשים

שמואל מרלין:       סיכום 2022 כדוגמה לפעילות כאן בוולקני

שמואל מרלין:  אז מבחינת התקציב, התקציב של המדינה מחולק לשניים, אנחנו גוף מותנה הכנסה

שמואל מרלין:  כ-280 מיליון זה תקציב המדינה, 144 מיליון זה היה הכנסות באותה שנה, 671 מחקרים פעילים היו ב-2022, 120 הסכמי מסחור שהניבו תמלוגים, יצאו 470 מאמרים מדעיים ונחתמו 41 הסכמים עם גופים ומוסדות אקדמיים בעולם

שמואל מרלין:       זו התמונה של התקציב של המדינה

שמואל מרלין:  פה אתם רואים את הקיצוץ החד של שר החקלאות לפני לפני אחרון, אורי אריאל, שקיצץ לנו

שמואל מרלין:  זו הפעילות של התיקון שבא אחר כך

עדן לומרמן: התקציב מגיע ממשרד החקלאות או משרד המדע?      

שמואל מרלין: התקציב ממשרד החקלאות

איימן עודה: הוא היה שר החקלאות ארבע שנים, נכון? התקופה הארוכה ביותר, 2019-2015

שמואל מרלין: ביקשנו ממשרד רוזנטל וצבן לבחון את הכדאיות של ההשקעה במחקר חקלאי במכון וולקני ואלה היחסים שקיבלנו

שמואל מרלין:  הם פרסמו את זה ב-2021 והם בחנו עשר שנים אחורה או משהו כזה

שמואל מרלין:  זה אחת לעשר, זה לא רע, בוא נגיד שלא סתם שופכים כסף פה

שמואל מרלין:       זה הקשר שלנו לסביבה האקדמית

שמואל מרלין:  אנחנו מחוברים לכל האוניברסיטאות שאתם רואים על המפה, יש לנו סטודנטים מכל מקום, חלק מהחוקרים שלנו מרצים שם, יש לנו גם הסכמים עם חלק מהאוניברסיטאות, זו עבודה של חננית, יש לנו מלגות שאנחנו נותנים לסטודנטים וכרגע יש לנו 352 סטודנטים לתואר שני ושלישי, 20 דוקטורנטים בהתקשרות ישירה וכמו שאמרתי, 80 משתלמים מהרבה מדינות, ספרד, גאנה, אתיופיה, קזחסטן, סין, ארה"ב, אקוודור, רוסיה, אבל הרוב זה מהודו

שמואל מרלין:       העבודה שלנו היא מאוד מחוברת לשדה, יש לנו קשר ישיר עם חקלאים, יש לנו קשר עם שירות ההדרכה והמקצוע של משרד החקלאות, זה המדריכים החקלאים, יש לנו קשר עכשיו יותר עם תעשייה, יש מיזמים של משרד החקלאות שמערבים תעשייה והמחקר החקלאי ואנחנו מנהלים את הפעילות שלנו בקשר מאוד הדוק עם כל הגורמים האלה

שמואל מרלין:       כמו שאמרתי, שת"פ בין-לאומי, הרבה ביקורים, הרבה קשרים והיתרון שלפעמים מגיע לפה מישהו שיכול להיות באיזה שהוא שלב נשיא ארה"ב

שמואל מרלין:  אז חתמנו עם מושל פלורידה, רון דה-סנטיס, ועכשיו הוא רץ

שמואל מרלין:  אז הוא היה פה

איימן עודה: זה רפובליקאי, נכון?      

שמואל מרלין: כן

שמואל מרלין:  אנחנו לא שולטים על מי יגיש מועמדות

קריאה: גם לא על מי ייבחר, גם לא

שמואל מרלין: מוסד שמואל נאמן דירג אותנו מקום שלישי בעולם בין מכוני המחקר החקלאי בעולם, כמו USDA - - - המקומות הגדולים האלה

שמואל מרלין:  אנחנו במקום שלישי במדד האימפקט הכללי ומקום שני במדד המצוינות

שמואל מרלין:  זאת אומרת שיש לנו מעמד בין-לאומי מבוסס

שמואל מרלין:  וגם אונסק"ו שאתה יודע שמבחינה פוליטית הם לא הכי חברים שלנו, עדיין הם התעלו על עצמם ונתנו לנו את הפרס הזה על התרומה שלנו לרווחת האנושות, בעיקר באזורים צחיחים וצחיחים למחצה

שמואל מרלין:       מכון וולקני הוא גם אחראי על מלאי החירום של הגרעינים, או לפחות על הבטיחות של מלאי הגרעינים ויש לנו שיטות שפיתחנו פה שמאפשרות מינימום הפסדים

שמואל מרלין:  כששומרים גרעינים בתוך סילואים, יש שם חרקים ויש שם כל מיני מחלות ויש פחת מאוד גדול ופה מגיעים לפחתים של פחות מחצי אחוז שזו תוצאה שהרבה מקנאים בנו

שמואל מרלין:       תרומה לחקלאות

שמואל מרלין:  פה זה זן הקלמנטינות מזן אורי שהן נמכרות בצורה מאוד רחבה באירופה

שמואל מרלין:  יש לנו חוקר שמצא אפרוחים נקבות רק

שמואל מרלין:  אתם יודעים שאת האפרוחים הזכרים חייבים לחסל ועכשיו בגרמניה למשל זה אסור, אז כל התעשייה של הפטמים עוברת לפולין כי בפולין מותר עדיין

שמואל מרלין:  יש לנו חוקר שיודע מכל ביצה להוציא, או שרק הביצים הבוקעות יבקעו אפרוחים נקבות ואז זה חוסך את החיסול הזה

שמואל מרלין:       ענבי מאכל

שמואל מרלין:  זה לא ענבי יין, זה ענבי מאכל

שמואל מרלין:  עכשיו יש לנו חוקר שייכנס לענבי יין, אבל יש לנו תכניות פיתוח מאוד רחבות

שמואל מרלין:  עגבניות המחר, יש לנו עגבניית שרי מזן חדש, 'נבולה', עם טעם מיוחד שנובע מאיזה זן בר

שמואל מרלין:  ויש לנו גם משהו שיכול להיות מהפכה בעולם התעשייה, זה עגבנייה שמתייבשת על השיח

שמואל מרלין:  תחשבו שבשביל כל הפסטה, רוטב העגבניות והקטשופ מגדלים עגבניות לתעשייה, מסיעים אותן ברכבות כשלמעשה מסיעים 95% מים, בונים מפעלים ענקיים בשביל לייבש את המים האלה ורק אז מתחילים את התהליך של הכנת הרוטב

שמואל מרלין:  פה ייקחו את העגבנייה כבר יבשה בשדה ואז צריך במקום רכבת משאית ובמקום מפעל שמאדה את זה כבר אפשר ישר להתחיל עם חומר הגלם

שמואל מרלין:       ענף האבוקדו

שמואל מרלין:  באופן טבעי ענף האבוקדו הוא מנובמבר לפברואר, ככה זה במקסיקו, באזורים הטבעיים שלו

שמואל מרלין:  יש לנו עכשיו זנים שמכסים את כל השנה, אפשר לקבל אבוקדו כל השנה, כל פעם מזן אחר

איימן עודה: מה עם הבעיה שאבוקדו, כשהעולם גילה כמה הוא בריאותי, גם טעים וגם בריאותי, וזה לא כל פעם קורה שני הדברים ביחד, אז הורסים יער שלם בשביל עוד שדה של אבוקדו וזה מתחיל לפגוע בטבע

איימן עודה:  יש מחקרים איך למצוא את - - -     

שמואל מרלין: כן, יש לנו יחידה של משאבי טבע שכל המנדט שלהם זה לשמור ולנהל יותר נכון את היערות, יש לנו את המרכז בנווה יער, אחד התחומים זה החיבור בין חקלאות והטבע, איך חקלאות משפיעה על הטבע ולהיפך

שמואל מרלין:  אם מחליטים להוריד עצים בשביל לשתול אבוקדו זה לא בתחום שלנו, זה המפקח על היערות או יש תפקיד כזה שהוא מאשר כריתות של עצים

שמואל מרלין:  אנחנו לא רגולטורים, אנחנו רק מחקר, אנחנו בצד הנוח של המשוואה

איימן עודה: כן, אבל גם תפקיד המחקר זה למצוא את הדרך איך לעשות את הדבר הטוב בלי לפגוע בדברים אחרים

איימן עודה:  כמו שחשבתם בעגבניות, זה אותו דבר

שמואל מרלין: למשל גידול רימונים, אתם רואים איך השטחים של הרימונים גדלו בשתילה שלהם, זה בגלל שבמכון להנדסה חקלאית מצאו יתרון למכונה שמקלפת את הרימון

שמואל מרלין:  צריך לעובד שתי דקות בשביל לטפל ברימון אחד והמכונה מטפלת ב-40 רימונים בדקה ואז זה פתח ענף חדש, אז אפשר לקנות את הגרעינים לחוד, אפשר לקנות מיץ רימונים, תעשייה שלמה התפתחה מזה שנפתח המחסום הזה של הפרדת הגרעינים

שמואל מרלין:       פיתוח צמחי תבלין, 90% מהזנים פותחו במכון וולקני, יצוא מאוד רציני לאירופה

שמואל מרלין:  מלון ייחודי, יש לנו בעבודה של עריכה גנומית, גן אחד מתוך המלון מאפשר ליצור מלון אישי קטן בלי זרעים שאפשר לאכול אותו יחד עם הקליפה

שמואל מרלין:  זאת אומרת הנישות האלה שאנחנו רוצים לתת לחקלאות ישראל זה פרי עבודות מהסוג הזה

שמואל מרלין:       צמצום אובדני מזון

שמואל מרלין:  בעיה עולמית, שליש מהמזון בעולם נזרק, זה 1

שמואל מרלין: 2 מיליון טון, זו כמות אדירה של מזון שנזרק ואנחנו עובדים הרבה על איך להאריך את חיי המדף, לשפר את תהליך האחסון בשביל למנוע ולצמצם את האובדנים האלה

שמואל מרלין:       בדיקת איכות הפרי בלי תופעות של אל הרס ולדעת למיין את הפירות בצורה יותר חכמה לפי ההרכבים שלהם

שמואל מרלין:  פה זה למשל תמרים שממוינים לפי אחוז סוכר, זה גם מגדיל את הכמות של ערך הפרימיום, גם יש תמרים שהולכים ישר לסילאן כי אי אפשר למכור אותם

שמואל מרלין:  אותו דבר עושים לאבוקדו, למנגו, לתפוח

שמואל מרלין:  זה מאפשר למקסם את התוצאה של החקלאי ולהגדיל את הרווח שלו דרך מיון יותר חכם

שמואל מרלין:      חקלאות מדייקת

שמואל מרלין:  למצוא דרכים להשתמש ולנצל את החומרים בצורה יותר מדויקת על מנת לחסוך ולא לזהם את הסביבה

שמואל מרלין:  לפעמים זה תוצאות פשוטות כמו שואב חרקים, זה טרקטור ששואב חרקים

שמואל מרלין:  95% מהחרקים אפשר לשאוב, לא צריך להרוג בריסוסים, חוסכים בריסוס, חוסכים בזיהום של הסביבה, חוסכים כסף לחקלאי וככה אפשר לתרום

שמואל מרלין:       שימוש של לוויינים לטובת ניהול אזורי

שמואל מרלין:  יש לנו הלוויין ונוס, זה ישראל וצרפת, הוא מיועד לסביבה ולחקלאות

שמואל מרלין:  לפי אורכי הגל שהוא משתמש הוא עובר כל יומיים מעל הארץ, הוא נותן לנו נתונים בתדירות מספיק גבוהה בשביל לקבל החלטות

שמואל מרלין:       יש לנו פרויקטים גדולים של ניהול יער, של השקיה מדייקת ועגבניות לתעשייה וניהול מרעה על מנת, עוד פעם, לנצל נתונים מלוויינים בחישה מרחוק בשביל ניהול יותר מושכל

שמואל מרלין:       אלה רק דוגמאות של מה המשמעות של המחקר הזה לגבי התועלת לחקלאות ולחקלאי

שמואל מרלין:  אז אם ניקח את הסיפור של גידול הבננה בעמק הירדן, בשנות ה-60 היו משקים עם 5,000 מילימטר בשנה בשביל להוציא 2

שמואל מרלין: 5 טון לדונם

שמואל מרלין:  היום משקים עם פחות מ-2,000 בשביל להוציא 7

שמואל מרלין: 5 טון לדונם

שמואל מרלין:  זאת אומרת שהיעילות הוכפלה פי תשעה, שליש חיסכון במים ופי שלושה ביבוא, זה יוצא הגדלה של עד פי עשרה ביעילות וזה איך מחקר יכול לתרום לחיים היום יומיים

שמואל מרלין:       תודה על הביקור, תודה על התמיכה ואם יש לכם שאלות, ואם לא, נמשיך בהצגה

איילת חאקימיאן: איך אתם דואגים להדביר נגיד יבול שמגיע לכאן, מגיע לפה הרבה, אנחנו רואים בסופרים הרבה סחורה מחו"ל

שמואל מרלין: אמרתי, אנחנו לא רגולטורים

שמואל מרלין:  משרד החקלאות קובע מה יבוא, מה לא יבוא, יש יחידה להגנת הצומח שהיא קובעת את החוקים של איך מייבאים, מה מותר לייבא ומאיזה מדינה

שמואל מרלין:  אנחנו מנסים עם מה שיש במחקר לשפר את הביצועים של החקלאות, לתת לחקלאי כמה שיותר אפשרויות גם להחליט מה לעשות וגם להרוויח כמה שיותר, תוך כדי גם שמירה על הסביבה, זאת אומרת פחות זיהום, פחות שימוש בחומרים, פתרונות ביולוגיים במקום פתרונות כימיים, כל מיני כאלה דברים

שמואל מרלין:       אם המדינה מחליטה שהיא רוצה לעבור ליבוא במקום לגדל או לפתוח את הגידולים ליבוא בשביל תחרות או כל מיני כאלה דברים אין לנו הרבה מה לעשות, אבל מצד שני כשהממשלה מחליטה למשל שעכשיו עופות צריך לגדל בתנאים מסוימים אז אנחנו בונים את הלול החדש בשביל להתחיל מחקר בשביל לעזור למגדלים איך לנהל את הלול החדש שייתן להם את הביצועים הכי טובים ויאפשר להם את הרווחה הכי נכונה ושגם לעוף יהיה הכי נוח, לפחות בזמן שהוא חי

דבי קאופמן: באיזה אתגרים אתם נתקלים היום גם בתקופה הנוכחית וגם מבחינת המכון בתחום המדעי הבין-לאומי היום?      

שמואל מרלין: מבחינת הגישה יש לנו גישה להרבה מקומות, זאת אומרת אנחנו יכולים להגיש לעיור, אנחנו יכולים להגיש ל-NSF דרך ה-BSF, זאת אומרת יש לנו אפשרויות גישה לתקציבים, הבעיה שרוב הקרנות עכשיו מקטינות את התקורות המותרות והתקורות זה חלק מההכנסה שלנו ואז עכשיו ההכנסות שלנו יורדות בגלל שמערכות בין-לאומיות לא מאפשרות לקחת תקורה

דבי קאופמן: ומבחינת כוח אדם של המכון?      

שמואל מרלין: היום יותר ויותר קשה לקלוט חוקרים בגלל התנאים של שירות המדינה, התנאים בשירות המדינה פחותים מהתנאים שיש בשוק והתחומים הופכים להיות יותר ויותר מקצועיים

שמואל מרלין:  AI למשל מאוד קשה לקלוט, כל הנושא של המיקרוביולוגיה מאוד קשה לקלוט, כל הנושא של הגנטיקה, יש תחרות עם החברות הפרטיות, הסטרטאפים קולטים אנשים בתנאים הרבה יותר טובים ואז צריך בשביל למצוא עובד שיהיה לו איזה שהוא מרכיב נוסף של או ציונות, או רצון להיכנס לגוף גדול

דבי קאופמן: אז עוד שאלה אחת, מבחינת החיבור שלכם לתעשייה, מבחינה רגולטורית, אתם מוצאים קושי, יש לכם בעיה עם זה, נכון? אתם לא ממש מחוברים לתעשייה מבחינת הסכמים וכו'? או שכן?      

שמואל מרלין: בת עמי, או יעקב, אתם רוצים להגיד משהו?      

בת עמי הלוינג: כמובן שבמצב דברים רגיל חוק חובת המכרזים חל עלינו ואנחנו עובדים בדרך מאוד פורמליסטית, הכול מאוד ברור, בכל מה שקשור להתקשרות עם גופים מסחריים, גם האוצר וגם משרד המשפטים, הכיר בזה שההתנהלות שלנו היא טיפה שונה

בת עמי הלוינג:  כלומר אנחנו גוף ממשלתי, אין שאלה, אין ויכוח, יחד עם זה אנחנו גם טיפה מוסד מחקר בדומה לאוניברסיטה בהרבה מאוד מאפיינים והרגל השלישית שלנו, אנחנו גם קצת מתנהגים כמו גוף פרטי בהקשר הספציפי שאת שואלת

בת עמי הלוינג:       אז נכון שגם כאשר אנחנו מתנהגים כמו גוף פרטי אנחנו מחויבים לעבוד על פי חוק ויש לנו כל מיני סעיפי פטור שמאפשרים לנו להתקשר עם חברות מסחריות, יעקב אולי ירצה קצת להרחיב על זה עוד, כי הכספים שאנחנו מקבלים בשביל לבצע מחקר המדינה, וזה לגמרי מובן, מממנת את הקיום שלנו פה, אבל אם גם החוקרים רוצים ללכת ולחקור, את זה המדינה לא משלמת, זאת אומרת החוקרים צריכים ללכת ולרדוף, ממש לרדוף, אחרי תקציבי מחקר, ציבוריים או פרטיים

בת עמי הלוינג:  ציבוריים זה מדען ראשי, כל מיני כאלה, הפרטיים זה בדיוק החברות שעליהן את מדברת

בת עמי הלוינג:  אז או שאנחנו רודפים אחריהם או שהם מגיעים אלינו כי יודעים על קיומנו ורוצים שנבצע להם מחקר שמעניין אותם, שהם מעוניינים בו, פה הקניין הרוחני יישאר בידי המדינה, אותה חברה תקבל רישיון, כל זה תחת כמובן הסכמים מאוד ברורים ומאוד מדויקים, וכאלה שההתקשרות שלהם מקבלת כמובן אישור מוועדות ייעודיות לעניין הזה

בת עמי הלוינג:  כלומר מותר לעשות קשרים עם התעשייה הפרטית בארץ ובחו"ל, זה ממש לא רק בארץ, כשזה כמובן כפוף לכללים מסוימים על פי חוק

דבי קאופמן: בדומה לחברות היישום באוניברסיטאות?      

בת עמי הלוינג: כן, אחד לאחד

בת עמי הלוינג:  יעקב, שהוא מנהל יחידת קידום, קידום שלנו זה כמו יישום של העברית, כמו אלה של וייצמן, זה פועל למעשה ממש אותו דבר

בת עמי הלוינג:  דרך אגב, שאלת על אתגרים, להם החיים יותר קלים

בת עמי הלוינג:  אם שמואל דיבר על אתגרים כי מישהו כיוון יותר לאיך מגייסים כוח אדם, באמת יש לנו תחרות מול התעשייה הפרטית ששם המשכורות יותר גבוהות וכו', אז גם יחידת הקידום, ואנחנו יחד איתם, מתמודדים עם אתגרים שבאוניברסיטאות לא מתמודדים איתם, או אם הם מתמודדים איתם זה ממש בקטנה, ואז יוצא שהמתחרים שלנו, האוניברסיטאות הם גם חברים שלנו כמובן, גם מי שאנחנו משתפים איתו פעולה, אבל הם גם בתחרות איתנו

בת עמי הלוינג:       אז בתחרות הזאת ידנו על התחתונה, המוסדות שם יש להם חיים יותר קלים, יש להם הרבה תקנות שלא חלות עליהם, ואתה מוצא את עצמך הרבה פעמים במבוכה כי כשבאים גופים פרטיים ורוצים להתקשר איתנו ורוצים להתקשר עם האוניברסיטה, נגיד מדובר על מקרים שאנחנו מעוניינים ורוצים, אני לא מדברת על מקרים שאנחנו לא רוצים, אז באוניברסיטה אומרים להם: סבבה, בואו, אנחנו נשמח לקבל אתכם, ואנחנו ברור שנשמח, אבל רגע רגע, אנחנו צריכים אישור כזה, אנחנו צריכים אישור אחר

בת עמי הלוינג:  זה מאוד מקשה עלינו

בת עמי הלוינג:  אז אם אתם מדברים על אתגר, זה אתגר ממשי וקשה

שמואל מרלין: יעקב, רצית להגיד משהו גם על כוח אדם?      

יעקב מועלם מרום: כן

יעקב מועלם מרום:  בכוח אדם קודם כל יש קיצוצים, יש קיצוצים ומספר החוקרים יורד על פני השנים וזו בעיה, זו בעיה על פני זמן ואני חושב שזה עלה כמה פעמים

יעקב מועלם מרום:  הבעיה השנייה זה משהו ששמואל אמר, היכולת לתגמל שחשובה להביא אנשים

יעקב מועלם מרום:  שני הדברים, גם הקיצוץ עצמו, אנחנו חושבים שצריך להיות מינימום מסוים

יעקב מועלם מרום:       לגבי עוד אתגר שיש כאן, אני חושב שיש תקציבים מסוימים שאנחנו מתקשים לתת - - - דיברנו על תקורות - - - לדוגמה מים, ארנונה, ההנהלה משלמת, חלק מהקרנות שחוקרים מגייסים לא משלמים על חוקרים ואז או חוקר נפגע או ההנהלה נפגעת, אין לזה מקור

יעקב מועלם מרום:  ואנחנו - - - חסר החלק הזה, זה קשה מאוד, גוף שהוא מסודר, אין לו אפשרות להביא - - - זה אחת

יעקב מועלם מרום:       על מה ששאלת על אתגרים, אבל מה שקורה עם הפעילות העסקית, יש לנו מעל 700 הסכמים פעילים עם התעשייה, אנחנו לא ממש מוגבלים, יש מלא פטורים, אבל יש מקרים שבהם יותר קשה לנו כמו נגיד בחו"ל או כמו לעשות עסקאות עם גופים שמשרד החוץ תעברו דרכנו - - - אבל עם קצת רצון טוב וקצת עזרה זה יכול להיות ממש, להביא אותנו להיות כמו גופים אחרים

שמואל מרלין: עוד שאלות?      

אורי ירמיהו: אני רוצה להוסיף אתגר אחד, אנחנו גוף ש-60% מהצוותים של החוקרים והחוקרות שלנו הם צעירים, זה פחות משמונה שנים, בשלוש שנים אנחנו הולכים לקלוט עוד 40, כל בן אדם כזה שמנהל קבוצה כזאת מנהל עוד מהנדסי מחקר והוא ממש מרכז לפעילות

אורי ירמיהו:  לנו בתקציב השוטף אין יכולת לקלוט כזאת כמות של אנשים

אורי ירמיהו:  זה מה שקרה, למרות שביקשנו מהאוצר סעיף ייעודי רק לקליטה שלהם, כדי שהם יתחילו לעבוד במהירות

מטי צרפתי הרכבי: הסתגלות ודברים אחרים? איזה שהוא סל קליטה?      

אורי ירמיהו: נכון

אורי ירמיהו:  סל הקליטה שלנו ביחס נגיד למכון וייצמן הוא עשירית

אורי ירמיהו:  אנחנו מצליחים להקצות משהו בסדר גודל של 100,000 דולר עד 200,000 דולר

מטי צרפתי הרכבי: שזה מה, זה איזה שהוא תקציב כדי שהוא יוכל ל - - -     

אורי ירמיהו: נכון, לסדר לו את המעבדה, לתת לו איזה שהוא סיד מאני כדי שהוא או היא יתחילו לעבוד

אורי ירמיהו:  זה עשירית ממכון וייצמן, חמישית מהאוניברסיטה העברית

אורי ירמיהו:  עדיין אנחנו מצליחים לשמר מקצועיות מאוד גבוהה, אבל זה קרה כשהיו לנו קליטות מאוד קטנות, אז איך שהוא יכולנו לתגבר את האנשים האלה

אורי ירמיהו:  בגלל החילוף הזה אנחנו נמצאים במצוקה מאוד גדולה עכשיו

אורי ירמיהו:  לא יודע איך אתם יודעים לעזור לנו, אבל אם מישהו יצליח להסביר את הרצון הזה לקבל איזה שהוא כסף ייעודי - - -     

מטי צרפתי הרכבי: בחקלאות זה מאוד מאוד חשוב

אורי ירמיהו: לצערנו זה קרה כשתקציב המדינה לא היה כל כך – הם בדיוק נכנסו, אבל שאלתם מה האתגרים שלנו, זה אתגר מאוד מאוד רציני שהוא לא מכניס אותנו לפעילות מיידית, הוא גורם לעיכוב

איימן עודה: דיברתם עם משרד החקלאות?     

אורי ירמיהו: כן, יש שיח

איימן עודה: מה הוא חושב, או יהיה בכיוון או מה?      

אורי ירמיהו: אני חושב שכן

אורי ירמיהו:  זה אושר לאחרונה והאוצר איכשהו בלם את הבקשה הזאת כי נותנים לך גלובלית ואחר כך מישהו שאל אם מתחת למשרד – אבל אנחנו עם, לא אוטונומיה, אבל שורה נפרדת בתקציב המדינה

עדן לומרמן: כל מרכזי מחקר ופיתוח במדינה מגיעים מתקציב של משרד המדע?      

אורי ירמיהו: לא

אורי ירמיהו:  אנחנו קוראים לזה אותו שם כמו מרכז, אבל זה שונה, זה אנחנו הקמנו ולזה כן קיבלנו תקציב ייעודי, לפרויקט הזה קיבלנו תקציב ייעודי להקים את מרכזי המחקר, 80 מיליון שקל שחולקו לשלוש שנים

עדן לומרמן: וזה כן הגיע ממשרד המדע?      

אורי ירמיהו: לא, זה הגיע בשורה נפרדת ממשרד החקלאות

אורי ירמיהו:  כן מגיע ממשרד המדע התקציבים התחרותיים, לא באופן ישיר ממשרד המדע

אורי ירמיהו:  כל התקציב שלנו מגיע תחת משרד החקלאות בשורה נפרדת

אורי ירמיהו:  אנחנו יחידת סמך

רואי בן דוד: שלום, אני אציג בעשר דקות את מרכז המחקר החקלאי לשינוי אקלים שמוקם כאן בוולקני במסגרת המרכזים ששמואל דיבר עליהם, אבל מכיוון שנושא שינוי האקלים הוא נושא קריטי אז אנחנו נצטרך לשמוע איך אנחנו נערכים לדבר הזה

רואי בן דוד:       לפני שאני אתחיל אני אגיד לחבר הכנסת עודה שחוץ משאני מתעסק בזה אני מפתח חיטה, אצלי במעבדה יש בערך שליש מכוח אדם בני מיעוטים, כולל מנהל המעבדה, כמאל נאשף, שהוא כבר 32 שנה מרכז את המעבדה ואת פעולות הפיתוח של זנים במינהל, ויש שני סטודנטים למחקר, אחד מהם מומחה להזנת הצאן בפזורה הבדואית מחדי, ופואד ח'יר שסיים כרגע תואר שני ומשתלב בכוח העבודה של - - - אני חושב שהמעבדה הזאת היא לא דוגמה ספציפית והיא מייצגת את המצב הכללי, אז אפשר להיות אופטימיים

רואי בן דוד:       המרכז הזה, אני אציג אותו, זה מרכז שבשלב הזה הוא בחיתוליו, אנחנו ממש מקימים אותו כשהדגש כרגע הוא בעיקר על תשתיות

רואי בן דוד:  הוא בעצם מתכתב עם המחקר שקורה כבר היום בפועל בוולקני, התשתיות האלה אמורות לתת לנו קפיצת מדרגה

רואי בן דוד:  מה שאני אומר עכשיו הוא נכון לכל המרכזים, בהקשר הזה אנחנו נדבר על הנושא של שינויי אקלים

רואי בן דוד:       עוד פעם, שינויי אקלים הוא דבר שהיום יותר ויותר עוסקים, זה שאירועי קיצון נמצאים בארץ והם כמובן נושא גלובלי, אפשר להסתכל על גל החום שהיה בספרד, אפשר להסתכל על הפרסום הזה שהיה לפני חודש בדיוק עם עלייה דרמטית בטמפרטורת מי האוקיינוס שהפתיעה אפילו את הפסימיסטים ביותר

רואי בן דוד:  בנושא הזה של חיזוי וניבוי יש הרבה פעמים כל מיני תרחישים ברמות שונות של חומרה ופה אנחנו רואים עלייה של מי האוקיינוס שיש לה השפעה כבר על כל המערכת הגלובלית

רואי בן דוד:  החריגה הזאת מהקו האדום, העובדה שזה לא התייצב וחזר לרדת מדאיגה מאוד היום את מדעני האקלים

רואי בן דוד:  אנחנו בסופו של דבר לא מדעני אקלים, אנחנו עוסקים בחקלאות, אבל כמו כולם אנחנו צריכים להיות מאוד מוטרדים מהדבר הזה, מהאנומליות האלה שצפויות לנו וצריך לראות איך נערכים בנושא החקלאות

רואי בן דוד:       הבאתי לכם גרף, איור, שמציג את סך הכול האימפקט הצפוי, כשמסתכלים קדימה לכיוון 2050 על כל ענפי החקלאות גלובלית, לא בישראל בהכרח, אתם יכולים לראות רף התפלגות, אפשר לראות כאן מתחת לאפס, זה בעצם השפעה שלילית על היצרנות החקלאות, מעל האפס זה השפעה חיובית, כי לפעמים אזורים צפוניים מקבלים טמפרטורות יותר חמות אתה יכול להכניס גידולים שיביאו לחקלאי תוצרים גבוהים יותר

רואי בן דוד:       מה שאפשר לראות פה בצבעים האלה, בקרם ולבן זה את ההשפעה אם אנחנו מכניסים את כל המאמץ של המערכת לעשות התאמה, כולל המחקר, כולל העבודה של החקלאים, מדריכים בעולם גלובלית, אפשר לעשות את ההפחתה ולהגיע לצבעים האלה בלבן

רואי בן דוד:  אתם רואים שהזנב השלילי הוא כמובן מאוד מאוד דומיננטי, עיקר ההשפעות כמו שאתם ודאי מצפים הן שליליות לצערנו

רואי בן דוד:  אם אנחנו מורידים ולא עושים שום פעולה, מה שנקרא ישנים בעמידה, לא עושים שום פעולה של אדפטציות של המערכת אתם מקבלים את הגרף המלה, סגול

רואי בן דוד:  ואז אנחנו מדברים על פגיעות של 20% בחלק גדול מהמקרים, פגיעות של פחות מ-20% ופגיעות גם הרבה מעבר לכך עם שכיחות פחותה, אבל זה בהחלט מציג את האתגר הזה

רואי בן דוד:       כך בעצם מינהל המחקר החליט שהנושא הזה הוא לפתחו והוא צריך להיענות לאתגר

רואי בן דוד:  אני מראה לכם פה גרף שמראה כמה חוקרים ומאיזה דיסציפלינות פעילים במחקר

רואי בן דוד:  יש מעל 70 חוקרים בוולקני, שזה בערך שליש מהחוקרים פלוס מינוס, אפילו קצת יותר, שעוסקים בצורה כזו או אחרת בנושא הזה, עם נגיעה רחבה מאוד למה שקורה כבר היום בחצר

רואי בן דוד:       חילקנו את זה בגדול לשלושה תחומים

רואי בן דוד:  יש לנו את הנושא של התאמת החקלאות לשינוי אקלים, יש לנו את המידול והחיזוי, אתה חייב לדעת מה מצפה לך בשביל לדעת איך להיערך

רואי בן דוד:  בלי הידע האמיתי מה מצפה לך ובלי לדייק את המודלים האלה לא נדע מה לעשות

רואי בן דוד:  שני זה אדפטציה, התאמה, כבר הזכרתי, שלישי זה מיטיגציה

רואי בן דוד:  מיטיגציה זה למשל מה שהזכרת בהקשר של צמצום הריאות הירוקות של היערות

רואי בן דוד:  החקלאות בסופו של דבר היא גם תורמת לפליטת גזי חממה ותורמת בהיבטים האלה להתחממות הגלובלית, אז אם אנחנו עושים אדפטציה בלי לקחת בחשבון שאנחנו צריכים לצמצם את הנזקים אז אנחנו עושים חצי עבודה

רואי בן דוד:  המרכז שלנו מטפל בצהוב ובירוק, בנושאי המיטיגציה והמניעה יש מרכז מחקר אחר לחקלאות בת קיימא שמתמקד בהיבטים האלה ואנחנו כמובן משתפים פעולה

רואי בן דוד:       המרכז, כמו שאמרתי, הוא רב תחומי ויש לו הרבה מאוד זרועות וקשרים

רואי בן דוד:  אפשר לראות פה בפנים את מגוון הדיסציפלינות מגידולי שדה, אני בא מגידולי שדה, אבל גם חוקרים של ירקות, חוקרים של הגנת הצומח, כל נושא האפידמיולוגיה והפגעים בחקלאות שמושפע מזה, מטעים רב שנתיים וחיות, בעלי חיים

רואי בן דוד:  כל האנשים האלה עובדים בתחום הזה ובעצם מרכיבים את המרכז

רואי בן דוד:  ויש לנו את אנשי המידול והחיזוי ואנשי הפנומיקה, פנומיקה זה בעצם הדרך שלנו לדעת לקרוא, לאסוף נתונים כמה שיותר עדכניים במחקרים שלנו בשביל לעשות גם אחרי זה עיבוד נתונים נכון, אם זה לטיפוח גנטי ואם זה נושא של התאמות אגרונומיות

רואי בן דוד:       המרכז שלנו גם משתף פעולה, עוד פעם, עם הרבה מאוד מהמרכזים והגופים האחרים, יש פה את בנק הגנים, יש פה את רשות הגנת הצומח של משרד החקלאות, יש פה את המרכז של AI, המרכז של וולקני למחקר בעלי חיים, המרכז לחקלאות בת קיימא

רואי בן דוד:  כל הדברים האלה הם באינטראקציות, חלק מהתשתיות שאני אציג פה עוד שנייה הן משותפות לא רק לנו, הן בעצם אינטרס משותף של עוד מרכז מחקר ואנחנו מנסים לעשות את החיבורים האלה

רואי בן דוד:       בזמן שנשאר, כמה דוגמאות, טעימות מהדברים שהולכים לקרות וכבר קורים, אבל הולכים להתבצע בטווח הזמן של עד סוף 2024, שהם, ככה אנחנו מאמינים, ייתנו לנו את קפיצת המדרגה הזאת

רואי בן דוד:  דבר ראשון זה פרויקט של רשת נדידות קרקע לחיזוי וניבוי שינויי אקלים בישראל

רואי בן דוד:  אנחנו עשינו הרבה מאוד חשיבה של צוות ההיגוי בוולקני איזה תשתיות חסרות

רואי בן דוד:  אחד הדברים שאנשי המודלים גילו שהרבה ציוד חסר לנו, אפשרות למדוד את הטמפרטורה ואת הלחות בקרקע

רואי בן דוד:  יש תחנות מטאורולוגיות שמנוהלות על ידי משרד החקלאות, על ידי מר פרל, החזאי שלהם, והיא מאפשרת לתת לחקלאים מענה יום יומי לגבי תנאים צפויים, ככלי תומך החלטה וגם ככלי תכנוני לדעת האם אני כחקלאי רוצה לטעת מטע או ללכת על גידול מסוים מה הצפי

רואי בן דוד:       בהקשר הזה אנחנו רוצים להוסיף פה עוד כלי שבזכות אותן תחנות של טמפרטורה לתת אפשרות לעשות חיזוי, זה כמעט דמיוני אולי להגיד את זה היום, אבל זאת בהחלט הכוונה ואני מניח שנגיע לזה בזכות התשתית הזאת, חיזוי תוך עונתי מדויק

רואי בן דוד:  זאת אומרת שחקלאי היום מסתכל ויודע, אני יושב עם החקלאים כל שנה בתחילת עונה, עם חקלאי החיטה, ואנחנו שומעים את התחזית והיא בדרך כלל פוגעת ברמה רנדומלית של 50% או לפה או לפה דיוק, עוד פעם, עם כל העבודה של אנשי המקצוע מאוד קשה לעשות, המערכת הזאת אמורה לתת לנו אפשרות לעשות חיזוי תוך עונתי מדויק, שזה יהיה ממש קפיצת מדרגה

רואי בן דוד:       אנחנו עושים את זה בשיתוף פעולה עם משרד החקלאות על גבי רשת שהזכרתי הקיימת של התחנות המטאורולוגיות

רואי בן דוד:  צריך לזכור שיש לנו כסף לקנות את התשתית, אבל אין לנו כסף לתחזק אותה, וזו תשתית שדורשת תחזוקה

רואי בן דוד:  ואז יש לכם ווין ווין עם משרד החקלאות ותהיה פריסה של 50 תחנות כאלה בכל הארץ שעוד פעם, הם אמורים לתת לנו בזמן שהפירות הראשונים מתחילים כבר לצאת עם תחזיות ומיפוי של הארץ ברמות השפעה שונות של יובש למשל על היצרנות של גידולי השדה

רואי בן דוד:  ככה זה נראה ממש בשטח, זה תחנות שמוקמות מדי שבוע בתפרוסת ואלה כבר הנתונים שאנחנו מקבלים מהם, זה גם נתוני טמפרטורת קרקע וגם אינדיקציות ללחות

מטי צרפתי הרכבי: אתם מקימים את זה בשדות של חקלאים או בקיבוצים?      

רואי בן דוד: לא, יש כבר את הפריסה הקיימת, היא בכל הארץ, היא לאו דווקא בשדות

מטי צרפתי הרכבי: הפריסה הקיימת היסטורית?      

רואי בן דוד: המערכת שעובדת היום במשרד החקלאות זה טכנולוגיות מטאורולוגיות רגילות

מטי צרפתי הרכבי: שמודדות מעלות קור, שמודדות גשם?      

רואי בן דוד: בדיוק, אבל אין להם את הרכיב הזה של הקרקע

רואי בן דוד:  עוד פעם, כל המקטע הקרקעי הן נלוות אליו

מטי צרפתי הרכבי: אתם בעצם משדרגים את התחנות האלה

רואי בן דוד: אנחנו מוסיפים את האלמנט הזה ומשלבים ביחד את הדבר הזה, זה נתונים שבסופו של דבר הולכים למשרד החקלאות, הם זמינים לציבור, הם לטובת החקלאי

רואי בן דוד:  אולי לא אמרתי את זה, אבל המרכז הזה חוץ משהוא אמור לייצר לנו פרנסה ומחקרים ולקדם אותנו בסוף הוא צריך להביא, וזאת הייתה החשיבה וההנחיה שהייתה מהנהלת וולקני, איך התשתיות האלה מאפשרות לחוקרי וולקני להביא תוצרים לחקלאי בסוף היום

רואי בן דוד:  אז אם בסוף נייצר מפה תחזית עונתית לחקלאים אז זה תוצר פנטסטי שאין אותו היום ולא היה מתאפשר ללא התשתית הזאת

רואי בן דוד:       תחום נוסף שאנחנו עובדים בו זה התאמה של גידולי שדה, זה תחום שהוא קצת יותר קרוב לליבי

רואי בן דוד:  המטרה כאן היא לייצר אפשרות לחוקרים, למטפחים, לרוץ מהר

רואי בן דוד:  כשאנחנו רוצים למצוא זנים עמידים לחום או לקור או ליובש זה סיפור של מספרים

רואי בן דוד:  אם אתה עובד ביכולות הקיימות וסורק מאות קווים אתה נמצא במקום אחד, אם אתה יכול להגדיל את זה ולסרוק אלפי קווים בעונה היכולת הזאת עולה

רואי בן דוד:       יש פה מערכת מאוד יפה שיכולה לסרוק

רואי בן דוד:  אתם רואים פה את מאות הקווים האלה, ברגע שיש ירידה של גשם החממות האלה נסגרות, נעות על רלסים בצורה אוטומטית וזה מאפשר לנו לייצר שתי סביבות באותו מקום, כאן זה גידול חיטה וניסוי שהיה לנו בפקולטה ומערכת כזאת דומה הולכת להיות מוקמת כבר ב-2023 כאן בוולקני

רואי בן דוד:  זה מאפשר לנו לייצר סביבה עם 600 מילימטר, תנאים מיטביים, וסביבה עם 300 מילימטר גשם בתנאי קיצון, כמו שאנחנו רגילים אולי באזור של הנגב הצפוני וכו'

רואי בן דוד:  צריך לסרוק הרבה מאוד קווים ולראות את העמידות שלהם

רואי בן דוד:       עוד תשתית שקיימת זה תאי גידול מואץ שמאפשרים לנו לעשות בתכניות הטיפוח שישה דורות בשנה במקום דור אחד

רואי בן דוד:  אם אני מגדל בשדה אני יכול להתקדם בקצב של דור בשנה, המערכות האלה יאפשרו לנו גידול מואץ

רואי בן דוד:  הן גם מוקמות פה בחצר אצלנו והן יאפשרו גידול מואץ במגוון גידולים בעיקר גידולים כמו חד שנתיים, ירקות וגידולי שדה, לטובת תכניות הטיפוח

רואי בן דוד:       כאן זו דוגמה של אותו מתקן שהראיתי לכם בשקף הקודם, שהשנה פרסנו עליו ניילון ועשינו לו מה שנקרא ניסוי סריקה בחום

רואי בן דוד:  אפשר לראות פה את הטמפרטורות שקיבלנו בשלב סוף העונה, השלב הכי קריטי בגידול חיטה וגידולי דגן בארץ, יש לך כבר את כל היבול בשדה, החקלאי עבד כל כך קשה ובפברואר, סוף מרץ, מתחילה מכה טרמינלית, קרי טמפרטורות גבוהות ואין לך מים, בשלב הזה הוא ממלא את הגרגר, הוא ממלא את הפוטנציאל שיש לו בשיבולת עם הגרעינים, מה שבסוף אנחנו כולנו אוכלים וזאת בעיה קשה

רואי בן דוד:  אז פה אמרנו מה הולך להיות קיצון, תרחיש מאוד מאוד קיצוני, שימו לב לטמפרטורות, יצא לנו פה טמפרטורות של 40 מעלות בהשוואה לטיפול הביקורת שהיה פחות מ-30, וסרקנו פה מגוון קווים, אפשר לראות פה את הפגיעה האדירה ביבול

רואי בן דוד:  זה התנאים שיש לנו היום, תראו מה קורה, תראו את היבול של היום, שהוא יכול להגיע עד 100 טון לדונם בתנאים מיטביים, תראו מה קורה לו בחום, הכול מתרסק

רואי בן דוד:  אבל כמובן שאנחנו ננסה להסתכל על אלה שמתרסקים קצת פחות, לנסות אותם לשפר

רואי בן דוד:       בשקף הזה אפשר לראות כבר חלק מהתוצאות

רואי בן דוד:  יש לכם פה זן שגדל בתנאים מיטביים, זן שגדל בתנאי יובש וזן שגדל בתנאי חום

רואי בן דוד:  אפשר לראות פה את הפגיעה המאוד קריטית, גם מי שכולו מטפח חיטה מקצועית, והנה קו שיודע לייצר יבול יציב ואיכותי בתנאים מיטביים והפגיעה שלו גם ביובש וגם בחום, צריכים להשוות אותה לזן הרגיש

רואי בן דוד:  זה הכיוון, ללכת לכיוון זנים כאלה שיש לנו כבר היום ולשפר אותם

רואי בן דוד:       כמובן שהדבר הזה רלוונטי לא רק לגידולי שדה וירקות, אלא גם למטעים

רואי בן דוד:  אתם יכולים לראות פה אירועי קיצון, התמונות האלה בעיקר מצפון הארץ

רואי בן דוד:  יש לנו נזקי קור, לא רק חום ויובש, אלא גם קור במטעים, נזקי קור שפגעו בפריחה של הנקטרינה וגם של הדובדבן

רואי בן דוד:  יש לנו בעיות של הצפות במטעים עם נזקים כבדים, יש לנו כאן נזקי חום בשקד, אתם רואים את הפרי שלא הצליח לחנוט והפלה של פריחה

רואי בן דוד:      הנושא של מטעים הוא מאוד מאוד דומיננטי גם במרכז שלנו

רואי בן דוד:  במקרה הזה אנחנו מכוונים לתשתית שלא קיימת בעולם היום, לבנות פה יחד עם אנשי הנדסה חקלאית שיושבים במכון בתוך וולקני עם יכולות מאוד מאוד גבוהות של בקרת אקלים, הנדסה וחישה, לבנות איתם תאים שיאפשרו לנו לבוא אל העץ בשדה

רואי בן דוד:  יש לזה משמעות מאוד מאוד גדולה, אם אתה לוקח את העץ, שם אותו בעציץ של עשרה או 15 ליטר, גורר אותו לתוך איזה שהיא חממה, או שאתה עכשיו בשדה, במטע, כמו שחקלאי עובד, בתנאים אמיתיים

רואי בן דוד:  התאים האלה אמורים פשוט לתת השקיה של תנאי אקלים שאנחנו נקבע אותם, נעבוד עם המודלים, עם אנשי החיזוי, נראה מה צפוי בעצי הזית או בעצי אבוקדו 20 ו-30 שנה קדימה ונוכל עם התנאים האלה ממש לחקות את התנאים הצפויים ולראות איך אנחנו משפרים, הן באמצעים גנטיים והן באמצעים אוטו קולטרליים אגרוטכניים את ההתאמה של המטעים לשינויי האקלים

רואי בן דוד:      ואולי דוגמה אחרונה, פגעים

רואי בן דוד:  צריך לזכור, בדרך כלל כל יובש, חום, קור, אלה נחשבים פגעים אביוטיים, אלה פגעים שקשורים לסביבה, לתנאי הגידול, לאקלים, יש לנו סט של פגעים שהוא ביופטיים, ממקורות ביופטיים, זה יכול להיות וירוסים, מחלות, עשבים רעים בשדה וכו', וכל אלה כשאנחנו מסתכלים על המערכת בצורה הוליסטית מושפעים גם כן, זאת אומרת מושפע לי הגידול, אבל הפגעים שתוציא מושפעים גם כן

רואי בן דוד:  יכול להיות גם פגע שיירד מהשולחן, פגע מאוד חמור היום שמשרעת טמפרטורה בעתיד שהיא לא תהיה עבורו אופטימלית והוא יידחק מהשולחן

רואי בן דוד:  מה שיותר מדאיג אותנו זה אותם פגעים שאנחנו אפילו לא יודעים עליהם היום שייכנסו פנימה

רואי בן דוד:       זה למשל עבודה של אביב דומברובסקי על וירוסים במלפפון ועל ההשפעה על הנגיעות ועל הסימפטומים בהתאם לשינוי טמפרטורה

רואי בן דוד:  אנחנו רואים שבטמפרטורות שונות אנחנו מקבלים סימפטומים שונים

רואי בן דוד:  צריך ללמוד את הסימפטומים האלה, צריך להכיר וצריך גם להיות מוכן לפגעים שעוד יבואו

רואי בן דוד:  לצורך זה אנחנו מתאימים מתקן לפגעים בהסגר וגם לצמחים שיאפשר לעשות את כל המחקר הזה, בעצם לחזות קדימה איזה פגעים, אם זה וירוסים, כולל חרקים שאולי היום לא מוכרים ועשויים להיכנס ולהשפיע מאוד על המערכות, ועוד פעם, להתאים סל כלים למחקר להערכה במשרד החקלאות ולחקלאים להתמודדות עם מה שעוד יגיע

איימן עודה: תודה רבה

שמואל מרלין: עכשיו אנחנו יוצאים לשני מכונים, אנחנו נוסעים עם הרכבים שלנו ונגיע למקום האחסון ואחר כך לראות דגים

שמואל מרלין:           (בהמשך הסיור)     

איימן עודה: לפני ההסבר, במקומות כמו אולמי חתונות יוצאים משם אלפי דברים שאפשר לשמר אותם, מה עושים באגף הזה?      

שמואל מרלין: זה לא כל כך התחום שלנו, אני מאמין שיש עמותות שבאות לקחת את זה ואז לפחות לא זורקים

שמואל מרלין:  אני מאמין שמה שיש בצלחת אי אפשר להשתמש

איילת חאקימיאן: יש הצעת חוק בקשר למזון שנשאר במקומות כאלה

מטי צרפתי הרכבי: לתת למקומות נזקקים?      

איילת חאקימיאן: כן

דני אשל: ברוכים הבאים

דני אשל:  אני מנהל המכון לחקר תוצרת חקלאית ומזון, זה אומר שאנחנו עוסקים גם באחסון של פירות וירקות טריים וגם אנחנו עוסקים בחקר של מוצרי מזון שמיוצרים ושימור שלהם ועטיפה שלהם וכן הלאה

מטי צרפתי הרכבי: גם באיבוד או רק באריזה?      

דני אשל: גם באיבוד

דני אשל:  המחלקה הזו היא מחלקה יחידה בארץ, יש בה משהו כמו 45 חדרי אחסון, כולם נשלטים על ידי המחשב הזה

דני אשל:  אנחנו יכולים לשלוט על הטמפרטורה, על הלחות, על הרכב האוויר ובעצם אפשר לעשות ניסויים של אחסון, ניסויים שמדמים הובלה בים וכן הלאה

דני אשל:  הרעיון סביב המחלקה הזו שיש מספיק אוכל בעולם, כמו שאתה אמרת, אבל בערך 40% מהאוכל נזרק לזבל, זה מה שמראים מחקרים ואם נדע לשמור על האוכל יותר טוב נוכל לחסוך הרבה מאוד כסף

דני אשל:       בעיה נוספת היא בעיה של שינוע, יש מדינות עם המון אוכל שזורקות המון אוכל ויש מדינות רעבות שצריך להזיז אליהן את המזון

מטי צרפתי הרכבי: הרבה מהמזון נזרק כבר אצל החקלאי או במפעל, כל מיני דברים שהם לא באיכות המתאימה וגם הרבה מאוד נזרק בבתי האב, שבתי אב זה יותר חינוך, הסברה

מטי צרפתי הרכבי:  דווקא בחקלאות אפשר ל - - -     

דני אשל: כל אחד מכם תסתכלו בפח הזבל שלכם, תראו כמה אוכל יש

מטי צרפתי הרכבי: אצלי אין כלום, אני לא זורקת

דני אשל: לי יש תרנגולות

מטי צרפתי הרכבי: לכל היותר אני עושה קומפוסט

דני אשל: יש לי כאן כמה דוגמאות לדברים שאנחנו עושים כדי לשמור פירות וירקות לאורך יותר זמן

דני אשל:  כאן לדוגמה יש לימונים

דני אשל:  השיטה היום שלוקחים את הלימונים ומצפים אותם בדונג שמכיל חומר הדברה שהוא בעצם רעיל והוא שומר עליהם יפה במשך כמה חודשים באחסון

איילת חאקימיאן: עושים את זה גם בתפוחים

דני אשל: עושים את זה גם בתפוחים

דני אשל:  ובעצם החומרים האלה הרעילים, אסור להשתמש בהם וצריך לפתח תחליפים שהם ידידותיים וכאן יש דוגמה ללימונים שמצופים ב - - - זה סוג של סוכר שעטוף בסוג של מטריקס שגם נותן ברק וגם מאפשר לשמור מבלי החומר הרעיל וככה מקבלים גם לימון יותר יפה וגם הוא נשמר הרבה יותר מזמן מבלי להירקב

דני אשל:       שיטה אחרת היא שיטה של אריזות

דני אשל:  אלה אריזות שהולכות ליצוא, של בזיליקום, זה משהו כמו 12 ימים אחרי שאספו אותם מהשדה ואפשר לראות שזה טרי לגמרי

דני אשל:  זה בזיליקום רגיל, זה הכול בזכות האריזה המיוחדת

דני אשל:  פשוט להשאיר את זה בפלסטיק ולא לשים במקרר, זה פחות אוהב מקרר

דני אשל:  זה נקרא בזיליקום תאילנדי

קריאה: את האריזה הזאת פיתחו פה במכון?      

דני אשל: כן

דני אשל:  זו אריזה שפיתחו אצלנו, אתם רואים שאין לחות בפנים

איימן עודה: מה ייחודי?      

דני אשל: היא לא מאפשרת ללחות להתפתח בתוך השקית

דני אשל:  היא מנדפת את הלחות והיא נושמת בעצם והיא שומרת על אווירה גזית שהיא טובה לעלים האלה ושומרת אותם יפים

דני אשל:  אתם רואים, זה נראה כאילו זה נקטף - - -     

מטי צרפתי הרכבי: כתוב עליו ה-15

מטי צרפתי הרכבי: 6

איילת חאקימיאן: אלה שאנחנו קונים בסופר בתוך קופסה וזה נמצא בקירור בסופר

דני אשל: הקירור הפתוח שבסופר זה לא כמו המקרר שלך, המקרר שלך הוא ארבע מעלות, שם זה סדר גודל של 12-10 מעלות

איילת חאקימיאן: אז עדיף להשאיר בחוץ?      

דני אשל: ב-12-10 מעלות

דני אשל:  צריך לשמור את זה באריזה וזה נשמר

מטי צרפתי הרכבי: אבל אנחנו לא מקבלים את זה בכזאת אריזה

איילת חאקימיאן: נכון, למה אתם לא משווקים את האריזות?      

דני אשל: בדרך כלל זה כן מגיע בכל מיני אריזות וצריך לשמור על האריזה, כי האריזה הזו היא ייחודית, זה לא פלסטיק

דני אשל:      יש כאן כל מיני פלפלים

דני אשל:  כרמית, את יכולה להגיד מילה על הפלפלים? כרמית זיו היא חוקרת במחלקה הזו

כרמית זיו: אני פתולוגית של ירקות פרי, זה מה שאתם רואים פה, דלעת, פלפל, זה נקרא ירק פרי, כי זה ירק אבל למעשה מבחינה בוטנית זה פרי

כרמית זיו:  הנושא של פלפל הוא מאוד חשוב, לפלפל יש חשיבות תזונתית מאוד גבוהה

כרמית זיו:  מבחינת ישראל מבחינת הירקות זה הירק עם השיווק הכי גבוה ליצוא לחו"ל וגם יש לו חשיבות מבחינת השיווק המקומי

איימן עודה: מבחינה תזונתית, מה התכונה בריאותית?      

כרמית זיו: יש לו תכולה מאוד גבוהה של ויטמין סי

כרמית זיו:  רק לסבר את האוזן, בפלפל יש יותר ויטמין סי מאשר בתפוז

כרמית זיו:  לא משנה הצבע

איימן עודה: זה הפלפל האדום?     

כרמית זיו: באדום נוסף לזה יש בו גם קרטנואידים שהם אנטי אוקסידנטים, הם אנטי אייג'ינג ומאוד מועילים לבריאות שלנו

מטי צרפתי הרכבי: גם הכתום

כרמית זיו: גם הכתום

כרמית זיו:  הצהוב, יש קרטנואידים, זה פשוט נעצר במקום אחר במסלול של הקרטנואידים

כרמית זיו:  זה מתחיל מצהוב, עובר לכתום ואז לאדום

כרמית זיו:  הירוק הוא למעשה פלפל שלא הבשיל עדיין, הוא עוד לא קיבל צבע

כרמית זיו:  יש זנים ספציפיים שתקעו אותם שהם לא יבשילו ואז הם נשארים ירוקים, אבל בעיקרון כל הפלפלים אמורים בסוף להגיע להיות או אדום, או כתום או צהוב

כרמית זיו:       הנושא של הפלפל הוא מאוד חשוב

כרמית זיו:  אחת הבעיות המרכזיות שלנו בשיווק של פלפל לאירופה וגם בשיווק בארץ זה חיי המדף של הפרי

כרמית זיו:  אנחנו קוטפים פרי מאוד יפה, אבל הוא מגיע ליעדים שלו באירופה ובצפון אמריקה עם הרבה עובש אפור, מה שנקרא בוטריטיס, ומעט פלפל

כרמית זיו:  אחת הבעיות המרכזיות זה הצמצום של השימוש בחומרי הדברה

כרמית זיו:  למעשה בירקות אסור להשתמש בחומרי הדברה לאחר הקטיף, החקלאים שלנו לא משתמשים בחומרי הדברה, הם גם מפסיקים לרסס שבועיים-שלושה לפני הקטיף כדי שהפרי שייצא לשיווק כבר יהיה בלי אותם חומרי הדברה

כרמית זיו:  בישראל מאוד מקפידים על זה ולכן חשוב לשמור על תוצרת מקומית כי אנחנו לא יודעים מה מגיע אלינו מחו"ל, שם הביקורת היא אחרת

מטי צרפתי הרכבי: מקפידים ביצוא

כרמית זיו: לא, זה ממש לא נכון

כרמית זיו:  שופרסל עושה בדיקות וכל רשתות השיווק ויש לנו את יחידת הפיצוח של משרד החקלאות שעוברת בשטחים ובודקת אותם

כרמית זיו:  החקלאים לא משחקים עם זה, אני אומרת לך בוודאות

כרמית זיו:  כן יש להם שיטות לצמצם, אנחנו מפתחים להם אלטרנטיבות לחומרי הדברה, אחת האלטרנטיבות זה זנים

כרמית זיו:  אנחנו רוצים למצוא זנים שיהיו עמידים, פה אנחנו עושים סריקה של ספרייה שמכילה זנים מכל העולם כדי לחפש גנים לעמידות לאותן פטריות ולקור

דני אשל: כרמית גם עובדת על דלעות ואחד הדברים שהיא מצאה זה שווירוסים שנמצאים בשדה משפיעים על האחסון, זה מחקר מאוד כבד, כפי שאם רואים

מטי צרפתי הרכבי: ושב-12 בלילה זה כבר לא כרכרה

דני אשל: כמו שכרמית ציינה גנטיקה זה אחד הכלים המשמעותיים לאחסון

דני אשל:  כאן לדוגמה יש שילוב של זרע ואשכולית אדומה, זן שנקרא רדסון, שפותח כאן ובעצם מביא מוצר חדש לשוק

כרמית זיו: היא פחות מרה

דני אשל: זה מתוק וטעים

דני אשל:  עוד דבר שפיתחנו במחלקה הזו, במקרה במעבדה שלי, זה חומר, אנחנו משתמשים בשמן מנטה שמונע לבלוב של ניצנים ובעצם זה חומר היום שמשתמשים בו באירופה

דני אשל:  במקום כימיקלים שהם יודעים עד היום זה שמן מנטה

דני אשל:       אגב, סיפור מצחיק

דני אשל:  סבתא שלי מאלג'יריה שאלה אותי פעם מה אני עושה בעבודה, אמרתי לה שאני מפתח שמן מנטה לתפוחי אדמה, אז היא אמרה לי איזה קללה בערבית שאני לא אחזור עליה ואמרה לי: מה, אתה עובד עליי? באלג'יריה היינו זורקים עלים של מנטה על תפוחי האדמה

שמואל מרלין: נסגר המעגל

שמואל מרלין:  סיפור יפה שסוגר את המעגל

שמואל מרלין:  אתה יכול להסביר איך זה עובד

דני אשל: עוד דברים שאנחנו עושים בגנטיקה, יש פרויקט שלם של המדען הראשי במכון וולקני שעוסק בעריכה גנומית, אולי שמעתם עליו, בעצם אנחנו מפתחים זנים חדשים באמצעות עריכה גנומית

דני אשל:  אנחנו משנים אות אחת או כמה אותיות בדנ"א ושומרים בדיוק על הזן

דני אשל:  אז אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל הצ'יפס שאתם מטגנים בבית עולה בו ריכוז רמת האקרילאמיד, חומר קרצינוגני מסרטן, לא כדאי לאכול צ'יפס שרוף באופן כללי ולכן פיתחנו זנים שאפשר לטגן אותם

דני אשל:  זה וזה טוגנו באותו זמן והם לא משחימים ויש בהם רמת אקרילאמיד מאוד נמוכה

איילת חאקימיאן: גם אם זה בטיגון וגם אם זה בתנור זה אותה השפעה שלילית?      

דני אשל: מעל 20 מעלות התופעה הזו מתחילה

דני אשל:  אנחנו מתחילים מתא בודד שבו אנחנו יוצרים צמח שהוא ערוך גנומית ומייצרים את זה

איילת חאקימיאן: לגבי ה-120 מעלות, גם אם אתה לא מטגן, גם אם אתה אופה בתנור בלי שמן? או שזה לא קשור לשמן?      

דני אשל: בלי שמן זה יותר טוב

דני אשל:  בעצם התחלנו מתא בודד, זה לא טרנסגני, כך שאפשר לצאת עם זה לשדה ולגדל תפוחי אדמה שהתעשייה מעדיפה אותם והם יותר בריאים ובסוף גם הילדים שלנו אוכלים בריא

שמואל מרלין: יש לנו זן גם שזה מגיע מלוח מראש

מטי צרפתי הרכבי: אבל העריכה הגנטית לא נחשבת GMO?     

דני אשל: באירופה היא נחשבת עדיין GMO, בארה"ב כבר זה –      

מטי צרפתי הרכבי: בארה"ב הכול מותר

דני אשל: יש כאן חוקרת שגם מפתחת תרופות מצמחים

דני אשל:  לצערי אסור לי להגיד את שם הצמח ואסור לי להגיד מה זה, אבל בשיתוף פעולה עם בית חולים שיבא, תרופה לפרקינסון ולפגיעות ראש

דני אשל:       דבר אחרון שאני אדבר עליו, כשאנחנו מסתכלים קדימה לעתיד אנחנו רואים חדרי אחסון שהם כבר לא קירור שמשנה את הכפתור ככה וככה, אלא חדרי אחסון הרבה יותר חכמים שבעצם מרגישים את הפרי והירק, יודעים אם הוא רקוב ואם הוא לא רקוב ויודעים לתת התראות לסלולרי שלנו

דני אשל:  אז יש כאן חיישנים, יש בתוכם חיידקים מהונדסים, החיידקים האלה ברגע שהם מרגישים את הוולטיל שבא מהריקבון הם יוצרים חומר צבע, הסנסור הזה מרגיש את הצבע והוא שולח לסלולרי של החקלאי שיש לו ריקבון

שמואל מרלין: בארגז מספר 28 בחדר 4

דני אשל: נכון, ואז הוא יודע

דני אשל:  זה לא שהוא פותח את החדר ומזהה קטסטרופה, הוא יודע בדיוק לאן ללכת וככה גם במכולות בים

מטי צרפתי הרכבי: כמה זה כבר מיושם?      

דני אשל: אנחנו כבר עושים את זה wifi, זאת אומרת לא צריך את כל החיבורים האלה וזה כרגע במצב של אב טיפוס ואנחנו מקווים שזה יוכל – הרעיון הוא לייצר סנסור זול שיהיה גם חד פעמי ויוכל לנסוע עם התוצרת כל הזמן ונדע כל הזמן מה קורה עם זה

דני אשל:  אז ככה אנחנו רואים את העתיד, לדעת כל הזמן מה קורה ופחות לזרוק אוכל

איילת חאקימיאן: אבל בגלל שאנחנו עכשיו אוכלים הרבה ירקות ופירות תוצרת חוץ, כי הכניסו יבוא, אז הדונג לדוגמה שאני יודעת ששמים על התפוחים ואתה אומר שהוא רעיל והתפוח הוא לא כמו לימון, אנחנו אוכלים אותו עם הקליפה

דני אשל: לא, הדונג על תפוחים, לא אמרתי שהוא רעיל, מותר לאכול אותו, זה בסדר גמור

שמואל מרלין: כל הנושא של יבוא, זה תלוי איך מפקחים על מה שנכנס

שמואל מרלין:  יש כל מיני דברים, כולל מחלות - - -      

איילת חאקימיאן: לא רק זה, יש דברים שמשפיעים על המגוון הביולוגי בצמחים לנוי

שמואל מרלין: אם אין שאלות נעבור לתחנה הבאה שזה דגים, אז תפוח אדמה עם צ'יפס ודגים הולך טוב, לא?              (בהמשך הסיור)     

קובי בירן: ברוכים הבאים למדגה של וולקני

קובי בירן:  אנחנו היום שלושה חוקרים שאמונים על שיפור כל העבודה בתחום חקלאות המים בישראל

קובי בירן:  באופן טבעי כאן אנחנו מתעסקים בדגי מים מתוקים, בעיקר באמנונים

קובי בירן:  האמנון זה מושט, סנט פיטרס פיש, זה הדג הכי מגודל בארץ, כמין בודד הוא המין השני הכי מגודל בעולם ובאופן טבעי מכיוון שזה בעיקר מה שמעסיק את הענף בארץ גם אנחנו מתעסקים עם זה

מטי צרפתי הרכבי: מספר אחת בעולם?      

קובי בירן: מספר אחת זה הקרפיונים

קובי בירן:  סין, כמו בכל דבר, מסיטה את הכול, סין גם מסיטה את נושא האמנונים, אבל אמנונים מגודלים מאוד גם בדרום אמריקה, באפריקה, באזורים הרבה יותר נרחבים

מטי צרפתי הרכבי: והיום הוא רק בבריכות?      

קובי בירן: בישראל מגדלים בעיקר בבריכות

קובי בירן:  באפריקה הדגים במאגרי מי מתוקים, באגמים, באגם ויקטוריה למשל

קובי בירן:  יש הרבה מקומות בעולם שהפכו להיות ממש מין פולש וחלק מזה הפך להיות גם חלק מהתזונה המקומית

קובי בירן:       יש כאן שלושה חוקרים, כמו שאמרתי

קובי בירן:  חוקר אחד מתעסק בפיזיולוגיה ובגנטיקה, חוקר שני מתעסק בהתפתחות העוברית של הדגים ובבקרה אינדוקטרינית של התהליך ואני מתעסק בבקרה של סטרס ומטבוליזם בדג

קובי בירן:  בעצם מכוונים לייצר דגים שגדלים יותר מהר, יותר טוב ובדרכים יותר זולות

מטי צרפתי הרכבי: זה בעצם מה שקרה לענף הפטם

קובי בירן: כשאנחנו מתעסקים בעיקר בצד של הדג ובאמת זה מעניין שהזכרת את ענף הפטם, בניגוד לפטמים, בניגוד לבקר, דגים הם חיות המשק הכי קרובות לחיות בטבע

קובי בירן:  אם אנחנו מדברים על טיפוח של אלפי שנים, יש כאלה שאומרים 15,000 שנה, בעופות, בבקר, אנחנו מדברים פה על עשרות בודדות של שנים למרות שיש עדויות כבר מלפני 2,000 שנה שהתחילו לעשות ברירה, סוג של סלקציה, באמנונים אפילו במצרים

מטי צרפתי הרכבי: אמנונים משריצים?      

קובי בירן: אמנונים מטילים ביצים, אבל הם מגדלים אותם בפה, תלוי במין האמנון, הזכר הוא זה שדוגר על העוברים בפה, יש מינים שהנקבה היא זו שדוגרת על העוברים בפה

מטי צרפתי הרכבי: אבל בשבי חייבים לעשות את הסימולציה הזאת או שאפשר לגדל את הדגיגים גם בתנאי מעבדה?      

קובי בירן: אנחנו מגדלים בתנאי מעבדה, אנחנו עושים עריכה גנומית שמיד אני אסביר טיפה

קובי בירן:  המניפולציה היא מאוד מורכבת, השרידות היא יחסית נמוכה ולכן אנחנו מדגירים את העוברים בתנאי מעבדה, גם מכיוון שאנחנו מנקדים אותם וגם מכיוון - - -     

מטי צרפתי הרכבי: זה במחקר, אבל אני מדברת על המסחרי

קובי בירן: במסחר בדרך כלל מגדלים להקות מאוד גדולות ואחת לתקופה אוספים עם רשת את ההורים ואוספים את העוברים

מטי צרפתי הרכבי: את הדגיגים

קובי בירן: את הדגיגים, נכון

מטי צרפתי הרכבי: ובמסחר לא מצאו איזה שהיא דרך לריבוי הדגיגונים שהיא לא עוברת בפה של ההורים?      

קובי בירן: כן, רוב הגידול נעשה דרך ההורים

קובי בירן:  כשאני הגעתי אני הכנסתי לכאן את נושא העריכה הגנומית, אנחנו נכנסים עם מעין מספריים מולקולריים לתוך העוברים בשלב של התא הבודד ואנחנו מזריקים כמות מאוד קטנה, בין שניים לחמישה ננו ליטר, בערך 1 מיליליטר חלקי מיליון, אז שניים עד חמישה חלקיקים כאלה לתוך התא הבודד ואז אנחנו נותנים לדגים לגדול ומקווים שבאמת המספריים האלה חתכו

קובי בירן:       הסבירו לכם קצת על העריכה הגנומית, על קריספר? אני אסביר מאוד בקצרה על רגל אחת

קובי בירן:  שיטה שמבוססת על איזה שהוא חלבון לא ספציפי שיודע לייצר שבר במטען הגנטי ואיזה שהוא רכיב של חומצת גרעין שיודע להכווין אותו למקום ספציפי

קובי בירן:  לפני שנתיים קיבלו על זה פרס נובל שתי חוקרות שפיתחו את השיטה ואנחנו מיישמים את זה בדגי מאכל כאשר אנחנו מחדירים את הריאגנטים האלה, את המספריים האלה, אל תוך התא הבודד, הוא פוגש את האתר הספציפי במטען הגנטי ומייצר שם שבר בדו גדיל

קובי בירן:       השבר הזה מתוקן על ידי המערכת הטבעית ולמערכת הטבעית יש גליצ'ים, היא לא תמיד עובדת בצורה מושלמת

קובי בירן:  אנחנו מכירים את זה, למשל כשאנחנו הולכים בשמש וחלילה יש לנו איזה נקודת חן בתיקון לא טוב של המטען הגנטי ואז אנחנו מכירים את זה בתור מלנומה למשל

קובי בירן:  במקרה הזה אנחנו מנצלים את זה לטובת יישומים חקלאיים

מטי צרפתי הרכבי: אתם בעצם משרים מוטציות בהקרנה או ב - - - שמה, זה קשור בפיזיולוגיה?     

קובי בירן: כאן אנחנו משרים מוטציות מאוד ספציפיות, שקשורים להרבה תכונות, אני כבר אתן כמה דוגמאות

קובי בירן:  אנחנו מסוגלים היום להשרות את המוטציה בצורה מאוד מאוד ספציפית ועל ידי זה לא להשפיע על שאר המטען הגנטי של הדג

קובי בירן:  בנוסף, בניגוד לשיטות הישנות יותר של הטרנסגנזה אנחנו לא מחדירים כאן מטען גנטי זר, אנחנו הרבה יותר מחקים סריקה טבעית של אוכלוסיות רחבות, רק שאנחנו עושים את זה בצורה שהיא מוכוונת וספציפית

מטי צרפתי הרכבי: בארץ אין בעיה של רגולציה?      

קובי בירן: אין בעיה של רגולציה מכיוון שאין רגולציה

קובי בירן:  אף אחד לא התעסק עם זה, זה איזה שהוא אלמנט שהוא ממש מחויב המציאות, לדעתי, לא רק בדגים

קובי בירן:  ישנם כאן חוקרים שמתעסקים גם בעריכה גנומית בצמחים

קובי בירן:  המדינה השקיעה המון המון המון משאבים בסיפור הזה, בין אם דרך המדען הראשי של משרד החקלאות, בין מאגד קריספר IL ומאגדים נוספים

מטי צרפתי הרכבי: אדוני היושב ראש, הנושא של עריכה גנטית זה פרקטיקה שהופכת להיות פופולרית ולא בטוח שהמדינה באמת – אולי צריך לעשות שאילתה לשר המדע או אני לא יודעת למי, כי זו פרקטיקה – בדרך כלל יש רגולציה ואנחנו מתיישרים גם לפי הרגולציה של אירופה, יותר אירופה מאשר ארה"ב, אבל פה אני לא מכירה כל כך את הטכנולוגיה, אבל הפרקטיקה הזאת צריך לראות שהמדינה מבינה מה קורה בה

קובי בירן: יפן כבר אישרה דגים ערוכים גנטית, ארגנטינה אישרה דגים ערוכים גנטית

מטי צרפתי הרכבי: אז צריך להסדיר את הרגולציה

מטי צרפתי הרכבי:  זו שאלה, גם השווקים האלה, הפרקטיקות האלה, יפתחו לנו שווקים בחו"ל

איימן עודה: שר המדע הגיע לפה?      

קובי בירן: לא

מטי צרפתי הרכבי: אבל צריך לבקש אולי לעזור לנו לנסח שאילתה

קובי בירן: אנחנו נשמח להירתם

קובי בירן:  באמת אנחנו חושבים שזה נושא חשוב ומהותי, זה נושא שהוא באמת חשוב גם לביטחון מזון במדינה

איימן עודה: יש את הבריכות, יש הטבעי של הכנרת, איך משמרים את זה שהכנרת, בינינו, זה הדג ש - - -      

קובי בירן: משפרים את הגידול בחקלאות מים, מורידים את הלחץ מהכנרת בדיג ואז מקבלים גם וגם

איימן עודה: איך דגים שם? יש שם חברות גדולות?      

קובי בירן: היום יש מעט מאוד דייגים שהם באמת דייגים ברשתות גדולות בכנרת, פשוט אין מספיק דגים ולאט לאט הם נעלמו כי לא הייתה להם פרנסה

מטי צרפתי הרכבי: יש איזה משהו שרוצה ל - - - את דגי האמנונים?      

איימן עודה: יש לי חבר, קרוב לעכו, מזמין אותי לאמנון - - -      

קובי בירן: דגים מעולים

איימן עודה: אז מה, אנשים פרטיים דגים?      

קובי בירן: לא, יש המון מדגים שנמצאים באזור עמק המעיינות, גידול בבריכות בעיקר, מאגרי מים, כל מאגרי המים הגדולים בצפון יש בהם כפל שימוש, מכניסים דגיגים בתחילת עונה, המאגר מתמלא, הדגיגים גדלים, רק מאכילים אותם ואז כשהמאגר מגיע למפלס מים נמוך אפשר לאסוף את הדגים יחסית בקלות ועל ידי זה מנצלים את המים פעמיים, פעם אחת כדי להשקות את השדות ופעם אחת כדי לגדל את הדגים

קובי בירן:       הדבר הראשון שעשינו היה לייצר אמנונים אדומים

קובי בירן:  ישנם מינים של אמנונים כאלה, הם נקראים אדמוניות, אבל הקווים שמגודלים יש להם כתמים אפורים

קובי בירן:  לאמנונים האדומים יש שוק מאוד מאוד גדול ומשמעותי במזרח, שם מוכנים לשלם עליהם אפילו פי שניים

קובי בירן:  בישראל זה פודה לחקלאים בין 25% ל-30% יותר בערך שוק, אבל בישראל הכתמים האחוריים עוברים ובמזרח זה לא עובר

קובי בירן:       בישראל המכלים שחברת הכנסת נמצאת לידם אלו מכלים שאלו הדגים האדומים

קובי בירן:  אם תסתכלו באקווריומים תראו שהדגים אפורים, במכלים, בחלק מהמכלים ישנם דגים אדומים

קובי בירן:  כאן יש דגים גדולים יותר אם אתם רוצים לראות מהקו האדום

מטי צרפתי הרכבי: זה גם בעריכה גנטית?      

קובי בירן: זה לגמרי בעריכה גנטית

קובי בירן:  בעצם כדי לפתור את הבעיה של הכתמים האפורים מה שעשינו זה פגענו ביכולת הדג לייצר את הפיגמנט השחור, את המלנין השחור, ועל ידי זה יצרנו דגים שהם אלבינואים

מטי צרפתי הרכבי: אבל איך מכוונים את העריכה לגן שאתה רוצה?      

קובי בירן: יש רכיב של RNA שהוא קובע את הספציפיות

קובי בירן:  ל-RNA יש שני אזורים, במערכת החיידקית מדובר בשתי מולקולות שונות שהבינו שאפשר לחבר ביניהן עם ליקר קצר ורכיב אחד קובע את הספציפיות, את אתר המטרה הספציפי במטען הגנטי, והרכיב השני הוא בעצם רכיב מבני שהמטרה שלו היא לגייס את ה - - -     

מטי צרפתי הרכבי: אז כל הגנום של האמנון מרוצף?      

קובי בירן: כן, גנום האמנון מרוצף, לא באיכות מדהימה, אנחנו נתקלים גם בזה בבעיות, תמיד גם צריך לרצף את האוכלוסיות בפני עצמן, אבל רק את אתרי המטרה

מטי צרפתי הרכבי: וזה על עוברים, זה לא על ביצים

קובי בירן: אנחנו עושים את העריכה כשהם עוד בביצה, בשלב התא הבודד, מיד לאחר ההפריה

קובי בירן:  יש הרבה שיטות ליישם את השיטה, בצמחים למשל אפשר על ידי הכלאות ומעבר דרך תרביות רקמה להיפטר מכל מיני רכיבים גנטיים, לעומת זאת ההחדרה היא מאוד מאוד מסובכת ולכן מה שעושים, מחדירים פלסמיד, איזה שהיא דנ"א מעגלי, חומצת גרעין מעגלית, שנשארת בתוך התא ומשכפלת את עצמה, משרה את המוטציה ואז עושים הכלאות כדי להיפטר ממנה

קובי בירן:  בדגים זה הרבה יותר מסובך, ההיפטרות מהמטען הגנטי, ולכן אנחנו עובדים בשיטה שהיא טרנסגנטית, היא בת חלוף בעצם, אנחנו מזריקים את ה-RNA הסופי, זה חומצת גרעין שלא יכולה להיכנס לתוך המטען הגנטי, וחלבון, אלו מתפרקים, מידללים עם ההתפתחות של העובר

מטי צרפתי הרכבי: ברגע שיש לכם שני פרטים שהצלחתם לעשות אותם מתאימים אתם מכליאים ביניהם?      

קובי בירן: מספיק אחד, מעבירים את זה לדור הבא בהטרוזיגוט, גן אחד קטין ועותק אחד - - -     

יעקב מועלם מרום: את רוצה שהוא לא יהיה טרנסגני, את רוצה שהוא יהיה אמנון מחילוף גנטי

מטי צרפתי הרכבי: הוא לא מכניס שום דנ"א אז הוא לא טרנסגני

קובי בירן: אנחנו לא מחדירים שום זן גנטי זר

יעקב מועלם מרום: בשיטה הזאת זה מאוד חשוב כי בנושא הרגולציה כל הזמן רוצים שזה לא יהיה - - -     

מטי צרפתי הרכבי: כן, זה יכול להיות יותר פשוט, רק צריך לעשות את זה, זה מה שאתם אומרים

יעקב מועלם מרום: לכן הרגולציה מאוד חשובה לנו

קובי בירן: זה איזה שהוא משהו שסביר להניח שאולי גם משרד הבריאות ירצה להיות בתוך זה, אני לא יודע, אבל זו טכנולוגיה שהיא משנת עולם ואנחנו לא נמצאים שם

יעקב מועלם מרום: אנחנו מאחור

קובי בירן: ולמען האמת ברמת הפיתוחים אני אעז לומר, מעבר לזה שבאמנונים למשל יש בסך הכול שלוש קבוצות או שלושה מרכזים בעולם שמייצרים אותם, שיודעים לעשות את העריכה הגנומית, ואנחנו אחד מהם, אבל גם בכל השאר זה פשוט מהפכה אדירה

שמואל מרלין: החשיבות היא יותר גדולה מאשר בחקלאות

שמואל מרלין:  החשיבות של הקריספר זה ברפואה, אפשר למצוא פתרונות למחלות

עדן לומרמן: אז בעצם מה המטרה הסופית של פיתוח הטכנולוגיה הזאת?      

קובי בירן: יש לנו קווים, הקו האדום הוא יותר קל לראייה, אבל הוא פחות ברור, הוא לא משמעותי, אבל יש לנו כאן קווים למשל שהם ערוכים גנטית

קובי בירן:  לכל מערכת ביולוגית יש מדכא ויש פקטור חיובי שדוחף אותה לפעול

קובי בירן:  למשל ייצור שריר, בדרך כלל בטבע כמות השריר של חיה שהיא מפתחת היא נגזרת מהמקום שלה בפירמידת המזון, זאת אומרת כמה אנרגיה היא מסוגלת לצרוך לעומת זה שהיא רוצה להיות עם כמה שיותר שריר שהיא יכולה לייצר כדי לשרוד ושם זה נעצר

קובי בירן:  לנו בחקלאות מים אין שום בעיה לתת אוכל לדגים ולהעלות את כמות ההזנה וכיוון שכך מה שעשינו זה השתמשנו בשיטה הזו להוציא מהמשחק, נקרא לזה, את הפקטורים שמדכאים ריבוי של שריר במערכת הטבעית וזה מייצר לנו פנוטיפ שבו יש לדגים האלה פי שניים שריר

ג'וואד אבו אלהיג'א: האדומים?      

קובי בירן: לא האדומים, זה בקו נפרד, אנחנו גם פועלים כדי לחבר את הכול יחד, אבל זה כרגע בנפרד

ג'וואד אבו אלהיג'א: אבל בין האדום לאפור ההבדל הוא רק בפיגמנט?      

קובי בירן: כן

קובי בירן:  זה היתרון של השיטה שאנחנו משתמשים בה, שאיפה שאנחנו נכנסים אנחנו יודעים בדיוק איפה אנחנו משפיעים ושאר המטען הגנטי לא נפגע ולא מש תנה

ג'וואד אבו אלהיג'א: יש שאיפה אחר כך לעשות את זה על בני אדם?      

קובי בירן: משתמשים בשיטה הזו גם לצרכים קליניים, לא אנחנו

קובי בירן:  אנחנו דואגים לחקלאות, מתעסקים בחקלאות מים

מטי צרפתי הרכבי: יש פה מים מלוחים, מה מגדלים במים מלוחים בעיקר?      

קובי בירן: במים מלוחים בארץ מגדלים בעיקר דגי דניסים

קובי בירן:  אנחנו לא מתעסקים במים מלוחים

קובי בירן:  זו איזה שהיא חלוקה בין המכון לחקר ימים ואגמים והמרכז לחקלאות מים לבינינו

מטי צרפתי הרכבי: ואתם שואפים להיכנס לעוד זנים? פורלים?      

קובי בירן: יש לנו דברים אחרים, קודם כל באמנונים בעריכה הגנומית הדרך עוד ארוכה יש עוד המון מה לעשות, צריך לזכור שזה באמת חיות שהן ממש חיות שיצאו מעשרות שנים של הטבע, זה מה שמגדלים היום

קובי בירן:  המרחק, אם משווים את זה לפטמים, לבקר, לבשר או לחלב, הוא עצום ויש עוד המון מה לעשות ואפשר לעשות את הקפיצה הזאת במקום באלפי שנים, בעשרות בודדות

קובי בירן:  מעבר לזה אנחנו מתעסקים בטכנולוגיה של הדור הבא מבחינתנו והיא דג מתורבת

קובי בירן:       בעצם המעבדה שלי מובילה את כל ה-RND ומבצעת את כל ה-RND עבור קבלת בשר דג מתורבת בשיתוף עם - - -      

מטי צרפתי הרכבי: בארץ?      

קובי בירן: פה אצלנו במכון וולקני, אנחנו מקיימים את המחקר הזה

מטי צרפתי הרכבי: אני אוכל לאכול דג צמחוני שיהיה מהונדס?      

קובי בירן: השאיפה שלנו זה שהוא לא יהיה מהונדס, בעצם אנחנו רק נגדל את התרביות ונגדל רק את השריר, על ידי זה אנחנו חוסכים לגדל מוח, עצמות, עור ועוד המון רכיבים הרבה יותר אנרגטיים

קובי בירן:  אנחנו עוד די בהתחלת הדרך

קובי בירן:  החברה שלנו הייתה אחת הפיינליסטיות בתחרות פודטק של כלכליסט, היינו בחצי גמר של תחרות של פורבס שכללה סטרטאפים מכל התחומים, לא רק ביו, גם פיזיקה, הנדסה, הייטק

קובי בירן:  אנחנו מנסים לדחוף את זה קדימה בתור הטכנולוגיה של הדור הבא, זה ייקח עוד עשר עד 15 שנים ובינתיים יש עוד יכולות אדירות שאפשר לקיים גם פה, שגם הן בסוף היום מביאות אוכל שהוא יותר זול, יותר זמין, יותר נוח וישים

מטי צרפתי הרכבי: תודה

קובי בירן: תודה לכם

קובי בירן:           (בהמשך הסיור)     

אריה שפטל: כבוד גדול לי לארח אתכם, חלק מכם אני מכיר, חברי הכנסת מהסיבוב הקודם בכנסת שאני חושב שטעמתם כבר את עגבניות הצימוקים

אריה שפטל:  אני אספר לכם שני סיפורים היום על שני נושאים שאנחנו עובדים עליהם, אחד מהם זה רק לחזור כדי שתוכלו לטעום, זה הסיפור של עגבניות צימוקים שבעצם מה עשינו, וזה גם כבוד לי שרן חובב, שהוא עכשיו המנהל שלי במחלקה, זה היה הדוקטורט שלו

אריה שפטל:       אלו עגבניות שמבוססות על מחקר ביוכימי ומולקולרי וגנטי של מיני בר, האוצרות בטבע של עגבניות, מיני בר שגדלים בפרו, באקוודור, זיהינו תכונה שגורמת לעגבנייה לבנות מיקרו סידוקים על הקליפה ואז כשהיא מבשילה היא גם מתייבשת, כמו פפריקה, ואז זה הופך להיות משהו מרוכז שהוא רק מאבד מים ויש לו את הריכוזיות של כל חומר יבש, בעצם יש לו מה שנקרא בתעשייה בריק של 30-20, זה כמעט קטשופ, זה כמעט רסק, ויש היום חברה, תומייזנס, מגדל עם התוצר הזה טומצ'יו, אפשר לקנות את זה בשמן זית, אבל כל מי שהיה במטוס, כל חברות התעופה, אלה העגבניות שלהם

אריה שפטל:       הוא עכשיו נכנס לקידום והוא רוצה להרחיב את הפעילות של הדבר לעוד טיפוח, לשפר את הזן עוד וממש לכבוש את התחום של קונדימנטים של עגבניות מיובשת בשמן זית או רגיל

אריה שפטל:  כשתטעמו את זה, האיכות של הדבר הזה ביחס לעגבניות, אין מה להשוות

אריה שפטל:  עגבניות מיובשות שאתה קונה בשוק זה עגבניות תעשייה, זה פרי גדול שמתחיל לא איכותי, מגדלים אותם בטורקיה, חותכים אותם לחצי, משטחים אותם בשמש עם כל הציפורים והכול, זה מתבייש ומאבד את כל החיוניות שלהם, כל הטעם שלהם ואחר כך מוסיפים בחזרה טעם

אריה שפטל:  העגבניות האלה, שומרים את כל הטעם הטבעי ורק מרכזים אותו

אריה שפטל:  אז באמת זה תוצר מיוחד

אריה שפטל:       הנושא העיקרי שרציתי לשתף אתכם זה הנושא של ממתיק טבעי, לא סוכרי, ללא קלוריות, ויש היום רק שני צמחים בעולם שיודעים להכיל חומר ממתיק שהוא לא סוכר, הוא ממשפחת הטרפנואידים, אחד מהם זה סטיבייה שאתם מכירים, והשני זה הפרי הזה, המונק פרוט, ה-Luo Han Guo, או siraitia

אריה שפטל:  הפרי הזה הוא ממשפחת הדלועיים, הוא הבן דוד של האבטיח, והוא היחיד בכל המשפחה שמייצר חומר שככה נראה הפרי בפנים, אבל אפשר גם ללעוס

איילת חאקימיאן: זה נראה כמו פסיפלורה

אריה שפטל: תעבירו את זה ורק תלעסו את הזרע ואתם תרגישו שיש כאן חומר שהדבר המדהים בו שהוא פי 250 יותר מתוק מסוכר

אריה שפטל:  הוא ללא קלוריות וזה חומר טבעי

אריה שפטל:  קוקה קולה התלהב מהדבר הזה והם מימנו בחמישה מיליון דולר את המחקר שלנו חמש שנים דרך קידום כדי לאפשר לנו לזהות את המסלול המטבולי

אריה שפטל:  כל הביוכימיה, כל הגנים שאחראים על הדברים הזה

אריה שפטל:       מכיוון שקשה מאוד לגדל את הצמח הזה הצלחנו להשיג זרעים בדרך לא דרך, לגדל אותם בארץ ושבוע לפני החתימה עם קוקה קולה עוד לא הצלחנו להוציא פרי מהצמח הזה

אריה שפטל:  שנתיים גידלנו את הצמחים ולא הצלחנו להוציא פרי

אריה שפטל:  שבוע לפני שאנשי קוקה קולה הגיעו למינהל לחתום חוזה פתאום היה נס, היה ענף אחד באחד מהצמחים מלא פרחים, הוא לא פרח עוד פעם בעשר שנים, אבל מהענף הזה הצלחנו לגדל ולדגום פירות בהתפתחות ומזה יצא כל המחקר שאחר כך פורסם ב-PNAS, אבל העיקר שנתן לנו את כל הכלים לחשוב איך אפשר להפיק את החומר הזה

מטי צרפתי הרכבי: זה גדל בר בעצם, לא גדל מסחרי

אריה שפטל: זו בדיוק הבעיה, זה צמח שגדל רק בהרים בדרום סין, הוא צמח אנדמי לסין אז לפי האו"ם אסור לכל מדינה אחרת לגדל אותו מסחרית

אריה שפטל:  איפה אנחנו נכנסים? אי אפשר לגדל אותו מסחרית והוא מאוד מאוד יקר מכיוון - - -     

עדן לומרמן: לממשלת סין יש פטנט על הפרי?      

אריה שפטל: זה לא נקרא פטנט, זה חוק של האו"ם שצמחים אנדמיים, אסור להשתמש בהם, זה נבע מזה שהאירופאים גנבו את כל הגידולים מדרום האמריקאים אז עכשיו האו"ם מתקן את כל העניין הזה

אריה שפטל:       מה הרעיון שלנו? אנחנו זיהינו, זה החומר הממתיק וזה הפרי וזה גדל בסין, פי 250 יותר

אריה שפטל:  לא צריך להיות כימאי גדול לראות את הקשר בין החומר הזה לאחד החומרים הכי מרים בעולם הטבע, החומר המר הזה נמצא בדלועיים אחרים שגדלים בר, אבטיח הפקוע, קישוא הנביאים, דברים שממש ליטרלי אפשר למות מהם אם אתה אוכל אותם, הם כל כך מרים, אבל בעצם זו אותה מולקולקה חוץ מ-

אריה שפטל:       זה עכשיו המחקר והפיתוח שאנחנו עושים בעידוד של חברת נייצ'ר סוויט, שזה סטרטאפ שמבוסס על זה, אנחנו יכולים להכין חומרי אלה, החומר הזה הוא בערך 1,000 דולר לקילו, אבל אנחנו יכולים לנקות אותו לגמרי והשוק מאוד מאוד מעוניין בדבר הזה

אריה שפטל:  אז מה הרעיון שלנו? הרעיון שלנו שעשינו סריקה במשך כמה שנים של כל מיני דלועים בעולם כדי לראות איזה דלוע יכול להיות המקור שאנחנו נתחיל איתו ולשכנע אותו בעריכה גנומית שבמקום שהוא יעשה את החומר המורכב הזה הוא יעשה את החומר הזה

אריה שפטל:  אז בינתיים אנחנו בערך שליש בדרך

מטי צרפתי הרכבי: בסריקה?      

אריה שפטל: לא, סיימנו את הסריקה

אריה שפטל:  ירוקת החמור למשל, קישוא הנביאים, אבל בסוף זיהינו מוטנט - - -     

מטי צרפתי הרכבי: אבטיח בר

אריה שפטל: לא, זה לא אבטיח בר, זה אבטיח מסחרי, זאת אומרת זה גידול מסחרי של עשרה טון לדונם, פרי של חמישה עד שמונה קילו, זה פרי קטן, אבל הוא ממש גדל, אפשר לראות אותו, כך נראה הגידול, והדבר הזה, למרות שבפנים הוא נראה כך, כמו אבטיח רגיל, אבל כל המסלול הביוכימי לייצר את החומר המר שיש במיני בר עדיין נמצא בו ואז אי אפשר לאכול את הפרי, זה הדבר הכי מגעיל בעולם

אריה שפטל:  הרעיון הוא שאם הוא עושה כל כך הרבה חומר מגעיל אנחנו יכולים לשכנע אותו שהוא יעשה את החומר המתוק במקום

אריה שפטל:  זה העריכה הגנומית והמחקר במעבדה וכו' וכו'

אריה שפטל:       זה הרעיון של המחקר הזה

אריה שפטל:  הייתי אומר שאנחנו שני שליש בדרך, יש לנו עוד שניים-שלושה גנים לזהות, אבל אני מקווה שזה אוטוטו, ואחר כך לעשות עריכה גנומית של האבטיח המר כדי שיהיה זן אבטיח שיכול להפיק כמויות מסחריות של החומר הממתיק

אריה שפטל:       אם אני יכול להגיד רק משפט אחד, איזה שהוא מסר, אנחנו נהנים מאוד ממימון של א', המדען הראשי, עם חברות כמו ניצן וכו', אז המדען הראשי של משרד החקלאות מאוד מאוד חשוב לנו, אבל גם המדען הראשי של משרד הכלכלה, רשות החדשנות

איילת חאקימיאן: כן, משרד המדע, כי רשות החדשנות כבר לא תחת משרד הכלכלה

אריה שפטל: בסדר, אבל אנחנו נהנינו מכמה פרויקטים ואנחנו עכשיו מגישים עוד אחד, זה דבר שממש נותן לחברות כאלה להתפתח בליווי של המחקר

אריה שפטל:  ראיתי שבתקציב של השנה הייתה הורדה של תקציב, אז אם לוועדת המדע יש משהו להגיד בזה, אני חושב שזה דבר שבאמת עוזר מאוד במיוחד במחקר היישומי

אריה שפטל:  תודה

איימן עודה: תודה ענקית לך

איימן עודה:  תודה רבה לכם

רן חובב: אני אספר לכם קצת על העבודה של מינהל המחקר החקלאי בנושא אגוזי אדמה

רן חובב:  קודם כל כמה מילים על אגוזי אדמה או בוטנים בישראל, המילה הנכונה זה אגוזי אדמה

רן חובב:  תשכחו מה שאתם חושבים, בוטנים זה לא במבה וזה לא הבוטנים האמריקאים, במבה בכלל מכינים מחמאת בוטנים שמייבאים מחו"ל

רן חובב:  לא שווה לגדל את הבוטנים הרגילים לחמאת בוטנים בישראל והשוק בישראל הוא השוק הזה, זה שוק של בוטנים שמייצאים אותם בעיקר לאירופה

רן חובב:  רואים אותם קצת פה בשווקים, אבל העיקר הוא יצוא לאירופה של בוטן גדול, יפה, בהיר, זה בוטן קלוי כבר, שהוא משווק עם הקליפה החיצונית, בעיקר לאיטליה ומשם לכל אירופה

רן חובב:       הבוטן הזה הוא גם טעים, גם הזרע קרנץ' ומתקתק, תוכלו לטעום, ועל הבסיס הזה, ענף שגדל ופותח בישראל במשך עשרות שנים, ובשנים האחרונות הכנסנו לו אקסטרה

רן חובב:  אתם יודעים, בוטנים זה 50% שמן, 50% מהזרע זה שמן, ומה שעשינו זה עשינו טריק, בעצם שינינו את הפרופיל של חומצות השומן והעלינו את כמות חומצת השומן העולה בתוך הזרע בשיטות של גנטיקה קלאסית כאשר כרגע הפרופיל של השמן בתוך הזרע זהה לשמן זית

רן חובב:  בעצם כל הפרופיל זהה לשמן זית

רן חובב:       תוכלו תיכף לטעום, גם שמרנו על כל שאר מרכיבי האיכות של הזרע, הטעם והגודל, תוכלו אחר כך להעביר ולטעום

רן חובב:       מה נותן החומצה האלואית הגבוהה? שני דברים, קודם כל אורך חיי מדף יותר ארוך מאשר הבוטן הרגיל

רן חובב:  בוטן רגיל, חצי שנה אצלכם בקליפה, ברגע שפותחים אותו מאריזת הוואקום, אפילו אם אתם שומרים אותו בתנאים טובים אחרי חצי שנה הוא מתעפש, השמן מתחמצן

רן חובב:  השמן הזה מתחמצן יותר לאט בגלל המבנה שלו והוא מחזיק שנה במקום חצי שנה וזה נותן יתרון גדול מאוד למשווקים

רן חובב:  הוא גם מחזיק יותר זמן גם לפני הקלייה וגם אחרי הקלייה ביחס לבוטן הרגיל

רן חובב:       היתרון השני זה יתרון בריאותי כמו שמן זמן

רן חובב:  מחקרים, כאלה שאנחנו עושים בשיתוף פעולה עם הפקולטה לחקלאות, מראים שיש יתרון לירידה בכבד שומני

רן חובב:  אנחנו עושים את המחקר בעכברים, יש גם מחקרים בעולם באנשים, פחות דלקתיות ויתרונות לבריאות הלב

רן חובב:  כל אלה בריאות של החומצה האלואית הגבוהה שנמצאת בתוך הבוטן כשאוכלים אותו

רן חובב:  אני לא מדבר כרגע על הפקה של שמן כי בארץ אין לנו תעשייה של הפקת שמן מבוטנים, זה באזורים אחרים בעולם

רן חובב:       מכאן אני עובר לפיתוח אחר שלנו, פיתוח חדש שעושה הרבה גלים, וזה כל הנושא של אלרגיה לבוטנים

רן חובב:  אלרגיה לבוטנים היא אחת האלרגיות הקשות בעולם, גם בישראל הולכת ועולה

רן חובב:  אגב, אני לא רופא, אבל הסיבה שחושבים שגם בישראל היא הולכת ועולה זה בגלל שההורים היום חושבים שבמבה זה מזון לא בריא, אני לא יודע אם זה נכון או לא נכון, אבל הפסיקו לתת אותו לילדים קטנים ממש, לתינוקות, ולכן החשיפה לבוטנים לא קורית בגיל צעיר אלא היא נדחית לגיל יותר מאוחר

איילת חאקימיאן: זה בדיוק ההיפך ממה שצריך

רן חובב: נכון

רן חובב:  עכשיו הם דוחפים חמאת בוטנים, הם גם הפסיקו באיזה שהוא שלב את חמאת הבוטנים ובגלל זה הייתה עלייה, עכשיו הם חוזרים לתת חמאת בוטנים

איילת חאקימיאן: זה אותו דבר עם חלב

רן חובב: זה גם קשור איך שהוא לחלב מה שאני הולך להגיד

רן חובב:  מה שאני הולך לספר זה אנשים שכבר יש להם אלרגיה, לא כאלה שעוד לא פיתחו, אלא ילדים שכבר יש להם אלרגיה

רן חובב:  בעולם יש טיפולים, הטיפול הכי נפוץ זה טיפול אי רגישות לבוטנים שנותנים אותו על ידי מנות קטנות של חלבון בוטנים רגיל

רן חובב:  לוקחים בוטנים רגילים ונותנים מנות קטנות, אבל הולכות ועולות

רן חובב:  הבעיה הכי גדולה זה טיפול שגם עשה הרבה רעש, לפני כמה שנים, אבל הוא די נעצר מכיוון שיש לו תופעות לוואי מאוד חזקות

רן חובב:  בזמן הטיפול הילדים חוטפים אלרגיות חזקות מאוד, צריכים מזרקים

רן חובב:       מה שאנחנו חשבנו, אנחנו באנו ביחד עם ד"ר מונה כידון מתל השומר, היא עושה טיפול בחלב וביצים וברגע שהיא מבשלת, עושה דנטורציה, פירוק של החלבון של החלב והביצים, זה מיד הופך אותו לפחות אלרגני ונותן את האפשרות לעשות את הטיפול הזה לאורך זמן וחשיפה לאורך זמן בלי תופעות לוואי קשות

רן חובב:       אנחנו שאלנו את עצמנו איך אנחנו יכולים להפוך את הבוטנים, בבוטנים זה לא עובד, ברגע שאתה קולה או מבשל אותם הם נהיים עוד יותר אלרגניים, בגלל המבנה של החלבונים בתוך הזרע, והמחשבה שחשבנו זה בהתפתחות הזרע אנחנו יודעים שיש שלב ראשוני מאוד שהזרע עוד קטן, הרי אתם אוכלים את הבוטנים, זה הזרע עצמו, אז בשלב שהוא מתפתח החלבונים עדיין לא הגיעו להבשלה ואם ניקח בשלב מאוד צעיר את אותה כמות חלבון, לוקחים כמות גדולה מאוד של זרעים ולוקחים את אותה כמות חלבון כמו בזרע הבשל, ובתהליך שלקח לנו, אנחנו כבר בשנה השביעית של הפיתוח הזה, ראינו שברגע שמשתמשים בבוטנים צעירים עובריים החלבון הוא הרבה פחות אלרגני גם כשלוקחים אותה כמות חלבון והתחלנו טיפול

רן חובב:       הטיפול שלקח כמה שנים, כרגע הוא רק על מספר מאוד קטן יחסית, 40 ילדים, עם הצלחה אדירה

רן חובב:  מתוכם הרבה מאוד ירדה פי 1,000 הרגישות שלהם, חלקם הבריאו לגמרי, וכרגע אנחנו בשלב שמחפשים מימון למאות ואלפים של ילדים ואישור של ה-FDA של הדבר הזה

רן חובב:       איך זה קורה? מה שעשינו עד היום, סיפקנו את האבקה הזאת של חלבון לא בשל להורים, לפי כמות שאמרנו להם, כמות ידועה של 300 מיליגרם, זה לא כזה חשוב, והטיפול קורה בבית

רן חובב:  האמא או האבא מכינים פנקייקים, שמים את הכמות שאמרנו להם מהאבקה, במשך 40 שבועות מפתחים לאט לאט את העמידות הזאת עם כמובן ביקורות אצל הרופאה

רן חובב:       בשלב יותר מאוחר ראינו שזה נהיה מסורבל, יש פה שונות גדולה מדי, אז החלטנו שאנחנו הולכים להפוך את זה למשהו יותר מסחרי, לא חיכינו למימון הגדול, והיום יצרנו באמצעות שיתוף פעולה, כרגע זה ביסקוויט שעושה איזה שהיא חברה מטורקיה, אני לא יודע אם זה יהיה בשלב הסופי, אבל פה יש 300 מיליגרם של חלבון בוטנים מוחלש שלנו, עוגייה אחת כזאת ביום באה להחליף את כל הבישול של הפנקייקים

רן חובב:  זה נכנס עכשיו לסבב השני של מבחני התגר והטיפול הקליני

רן חובב:       זה פחות או יותר הפיתוח הזה

רן חובב:  יש כמובן עוד פיתוחים במעבדה שקשורים לכלל החקלאות שהם פחות מעניינים, עמידויות למחלות של צמחים ותכונות אחרות

רן חובב:  זהו, זה פחות או יותר הסיפור

קריאה: הזן הזה הוא משווק, האולאית?      

רן חובב: האולאית כבר קיים, יש גם שיווק לשוק המקומי, זה לא בדיוק הזן הזה, זה זן אחר

רן חובב:  היום אפשר למצוא אותו בכל חנויות חממה, הוא תחת המותג של אומגה 9

רן חובב:  זה מותג, כתוב על האריזות אומגה 9, ויש בניצן הדובדבן ובחממה

רן חובב:  המטרה היא שכל הבוטנים בישראל, גם לשוק המקומי וגם לאירופה, שגדלים בארץ, יהיו האולאית, כנראה בשנה הקרובה, אם לא אז עוד שנתיים, הם יהיו בכל החנויות

שמואל מרלין: אבל אנחנו לא עושים פרסומת

איימן עודה: תודה רבה