ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 84, 2023-07-11 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב

יוסף טייב:  אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט, כ"ב בתמוז, התשפ"ג, 11 ביולי, 2023, בנושא צפיפות בתי הספר הבדואים בנגב, לציון יום הנגב, על פי בקשה של חבר הכנסת יוסף עטאונה, שתכף יצטרף אלינו

יוסף טייב:  הוא ביקש לומר שהוא מסתובב בכלל ועדות בכנסת, בציון יום הנגב, והוא יצטרף אלינו בהמשך

יוסף טייב:      אני רוצה לומר שאני ראיתי חלק מהמצגת, והייתי יוצא באמירה: האם באמת קיים סטנדרט כפול במדינת ישראל? אפשר לחלוק על הרבה דברים; אפשר לא להסכים, אבל ילד הוא ליד, וחובתנו, כמדינה, היא לדאוג שכל ילד במדינת ישראל יקבל את התנאים המתאימים כדי ללמוד

יוסף טייב:  אין לי ספק שכולם יסכימו שכל השקעה שאנחנו נשקיע בילדי ישראל – ולא משנה מאיזה מגזר – לטווח הארוך – זו ההשקעה הכי טובה שיכולה להיות; הן בהפחתת הפשיעה, והן בכך שבסוף – אותם ילדים יקבלו את ההשכלה המתאימה ויוכלו להיות חלק אינטגרלי, ואזרחים טובים של מדינת ישראל

יוסף טייב:      שמוליק, בבקשה, אני מבין שיש לנו מצגת

שמואל דוד: (הצגת מצגת)     שלום, אדוני היושב ראש, ותודה רבה על הדיון הזה

שמואל דוד:  אני מניח שחלקו מוכר לך דווקא מההקשרים של החרדים, ואנחנו נוכל להתחיל בזה

שמואל דוד:  הסיפור הוא כזה: בתי הספר הבדואיים – גדולים מדי

שמואל דוד:  ישנם בתי ספר גדולים מדי בהרבה מקומות בארץ

שמואל דוד:  אצל הבדואים – זה יותר מפריע

שמואל דוד:  מתוך כ-150 בתי ספר ביישובים הבדואיים – 63 הם גדולים מ-550 תלמידים; עשרה בתי ספר יסודיים הם עם מעל 800 תלמידים; תשעה בתי ספר תיכוניים מונים יותר מאלף תלמידים

שמואל דוד:      מה המשמעות? מה החיסרון של זה? מחקרים אומרים, פעם אחר פעם, שבתי ספר גדולים מדי – נמצאים בקורלציה עם רמת הישגים נמוכה; אקלים שלילי, מנוכר, ממשמע, בירוקרטי; שביעות רצון נמוכה של המורים ושל התלמידים; שיעורים גבוהים של נשירה; ויחס שלילי, הן למורים, הן למוסד עצמו, ועוד

שמואל דוד:  אני לא מפרט כאן; אני מקצר, מטעמים ברורים

שמואל דוד:      האם החיסרון בגודל מיוחד לבדואים? לא

שמואל דוד:  החיסרון רלוונטי לכולם

שמואל דוד:  הוא רלוונטי במיוחד לאוכלוסיות עניות; לאוכלוסיות של מיעוט; לאוכלוסיות מודרות

שמואל דוד:  אצל האוכלוסייה הבדואית – התלמידים עניים

שמואל דוד:  לפי הסקרים של הביטוח הלאומי מ-2018, ארבע מתוך חמישה ילדים – 80% מהילדים – חיים בעוני; התשתיות הפיזיות הן דלות מאוד; הרשויות דלות במשאבים כדי להתמודד ולתמוך – ארגונית, כספית וכיוצא בזה; ההישגים הלימודיים הם נמוכים; שיעורי הבגרות הם נמוכים; ושיעורי הנשירה מגיעים ל-20% - שהם שיעורי נשירה גבוהים

שמואל דוד:       דווקא בבתי ספר כאלה – הם זקוקים מאוד למרחב שיהיה מכיל, מכבד וקרוב

שמואל דוד:  הם זקוקים למגרש ספורט; הם זקוקים למגרש משחקים; הם זקוקים לנוי, ואין, ביישובים האלה, את היתרון האפשרי של הגודל

שמואל דוד:  זה יכול להיות יתרון כלכלי בחיסכון; זה יכול להיות יתרון גדול בכל מה שנוגע למגוון מגמות, וכל מה שקשור בזה

שמואל דוד:       מה אנחנו מנסים להגיד? בעולם, פעם אחר פעם, הוכח במחקרים שקטן – זה מוצלח

שמואל דוד:  זה אומר – קשר אישי; מגע אינטימי בין המורה לבין התלמיד; סביבה תומכת, שיכולה לזהות את בן האדם ולהתייחס אליו; חזון והזדהות – בתי ספר קטנים יותר הם כאלה שבהם הצוות מלוכד סביב חזון אחד, ועובדים יחד כדי לקדם אותו; שביעות הרצון היא אחרת לגמרי בבתי הספר הקטנים

שמואל דוד:  כמובן שלבתי ספר קטנים – יש קורלציה עם קהילתיות; עם אווירה של קהילה תומכת בבית הספר, ושבית הספר תומך בה; דבר אחרון, שהוא מאוד רלוונטי לאוכלוסייה הבדואית, דווקא בגלל העוני והמצוקה, זה הרבה פחות תופעות של הפרות משמעת ושל אלימות

שמואל דוד:       מה המשמעות של התופעה של בתי ספר גדולים ביישובים הבדואים? כאן – המשמעות היא הרבה יותר ספציפית

שמואל דוד:  אנחנו מדברים על זה שביישובים הבדואים, לעתים מזומנות, יש דחיות מתמשכות בהכרה בכל מה שנוגע לצורך בבינוי, ואחר כך יש דחיות מתמשכות בכל מה שנוגע לתקצוב

שמואל דוד:  ואז – מה עושים במקום? דוחסים יבילים

שמואל דוד:  כלומר, מצניחים קרוואנים לתוך שטח בית הספר – לפעמים ב-01 לספטמבר ולפעמים ב-03 בספטמבר

שמואל דוד:       המבנים החדשים הם עוד תקינים, אבל לעתים מזומנות – מצטברים שם קרוואנים בלים; מרופטים; שדולפים ושקופאים בהם בחורף; שלוהטים בקיץ

שמואל דוד:  אלה מקומות מאוד לא נעימים להיות בהם

שמואל דוד:  על זה דוחפים גם גני ילדים, כי ביישובים הבדואים, לעתים מזומנות – גני ילדים נכנסים לתוך בתי הספר; מבטלים חדרי ספח וחדרי מחשבים, או חדרים אחרים; מגבבים עוד ועוד קרוואנים, ללא תכנון ותפיסה כוללת; יש צפיפות, ומחדר אחד לחדר שני – שומעים את הרעש

שמואל דוד:  מורה שצועקת בחדר אחד – שומעים אותה בחדר השני; אין מגרשי ספורט; אין מגרשי כדורגל; אין שטח לריצה; אין שטח לנוי; אין שטח להרבה מאוד דברים

שמואל דוד:  הסביבה היא מכוערת, והיא מזלזלת באנשים ובכבודם

שמואל דוד:      אני אתן דוגמה אחת, של בית ספר אל-רכמה: הוא תוכנן ל-18 כיתות, ויש בו 33 כיתות, ושני חדרי שירותים נוספו, למרבה הפליאה

שמואל דוד:  1,006 תלמידים בבית ספר

שמואל דוד:  תשעה קרוואנים צמודים זה לזה כמעין קרונות, ושני גנים שחוסמים את החצר; שישה מקלטים, שמאכלסים כיתות דחוסות ללא אוורור; חדר מחשבים שנתפס על ידי כיתה, אז אין חדר מחשבים; שטח המשחק הוא מאוד מינימלי, וכמובן – כל הילדים מתחרים עליו

שמואל דוד:  כלומר: המקום הוא במצב רע מאוד

שמואל דוד:       יש לכם כאן דוגמה לצפיפות, ולאופן שבו מעבירים חשמל מכיתה לכיתה

שמואל דוד:  יש לכם כאן דוגמה של המבנים שמתפוררים, ודוגמה של ארון חשמל, או קיר שבו אמור לעבור חשמל, ומה מצבו

שמואל דוד:  אני מתקדם קדימה בגלל הזמן

שמואל דוד:      בית ספר אל-חיכמה ברהט: 14 קרוואנים בחצר; כל כיתות א'-ב', שנפתלי בנט רצה לשים אותן בפיצולים וכו' – בקרוואנים

שמואל דוד:  14 כיתות

שמואל דוד:  במשך 15 שנה – הקרוואנים האלה לא שופצו; הרבה מעבר לתקן המחיה של הקרוואנים האלה; מים נכנסים לכיתות ונוגעים בחשמל – בית הספר מושבת

שמואל דוד:  הרשות לפעמים מתעלמת ולפעמים מתקנת רק מעט; שני מקלטים

שמואל דוד:  כשיש כסף להשקיע – אחד מהם מוסב למחשבים והשני למעבדה – קודם לא הייתה כיתת מחשבים; אין מקום למשחק

שמואל דוד:  ילדים שרוצים לשחק כדורגל – יוצאים החוצה, על כל מה שמשתמע מזה

שמואל דוד:      שוב, יש לכם כאן דוגמאות צילומיות של הדברים האלה – איך הקרוואנים נושקים אחד לשני, כך שאם ילד רץ ויוצא מקרוואן אחד – הוא נתקל בקרוואן השני; התקרות והקירות, שמרופטים והרוסים; המערכת החשמלית, שזועק לשמים איך שהיא נראית; וכל כיוצא בזה

שמואל דוד:      אנחנו מדברים על מערכת שנראית רע מאוד ושנשמעת רע מאוד

שמואל דוד:  איפה זה יותר גרוע? בכפרים הבלתי מוכרים, כי שם – המדינה מתנגדת באופן שיטתי להרחבה ולהקמה של מוסדות חדשים, ולפיצול של מוסדות קיימים, ואז – הכל נתון במגבלה תכנונית

שמואל דוד:  כלומר: צריך לבקש הקמה של מרכז שירותים, וכל מערכת התכנון – מממשלת ישראל, דרך המועצה הארצית ועד לוועדות המחוזיות – צריכה לאשר הקמה של מרכז שירותים, מה שבדרך כלל – פשוט לא קורה, ואז – יש צפיפות חריגה מאוד

שמואל דוד:      בוואדי אל-נעם – בבית ספר אל-עזאזמה – יש 1,120 תלמידים

שמואל דוד:  כולם דחוסים בקרוואנים, וכולם צמודים אחד לשני; בבית ספר באל-פורעה יש 1,134 תלמידים, כולם דבוקים אחד לשני; בבית ספר עמל, בחרבת אל-וטן, יש 916 תלמידים

שמואל דוד:  הקרוואנים האלה לא מאוכלסים

שמואל דוד:  לא מחליפים אותם; מוסיפים עליהם ומגבבים עליהם

שמואל דוד:  התחזוקה היא מינימלית; ליקויי הבטיחות הם קשים; המצב של התחזוקה הכי בסיסית הוא עגום מאוד

שמואל דוד:      אנחנו מדברים על הילדים שהכי זקוקים להתחלה; למקום שיקבל ויכיל אותם

שמואל דוד:  80% מהם חיים בעוני; אבטלה; היעדר תשתיות ביישובים; מאבקים קשים על הכרה; הרס בתים; פוליגמיה; פשע; 20% נשירה

שמואל דוד:  זה המצב שבו הם מקבלים

שמואל דוד:  הם לא מקבלים סביבה מכילה; הם מקבלים סביבה שמעצבת חוויה שלילית, מכשילה, משפילה, שמשדרת לילדים שהם סוג ב' ושמחדדת את הקונפליקטים בקהילה

שמואל דוד:  ביישובים הבדואים יש לא מעט קונפליקטים חמולתיים

שמואל דוד:  לצערנו אנחנו שומעים את זה יותר מדי בחדשות בזמן האחרון

שמואל דוד:  בית ספר כזה גדול וצפוף – רק מוליד עוד ועוד קונפליקטים כאלה

שמואל דוד:      ממה נובעת כל הבעיה הזו? אחד מהדברים שזה נובע מהם זה הקצאה של יבילים כנורמה

שמואל דוד:  כלומר, נוצר מן הרגל כזה שלפיו זה מובן מאליו שאצל הבדואים – זה יבילים

שמואל דוד:  36% מבקשות הבינוי של הבדואים, לפי מבקר המדינה, מיועדות להחלפת מבנים יבילים קיימים

שמואל דוד:  כלומר, מחליפים, לעיתים מזומנות, יביל ביביל

שמואל דוד:  18% נוספות נועדות להחלפת מבנים שכורים, כשבחינוך הממלכתי, למשל, זה 7%

שמואל דוד:       בחמש השנים האחרונות, ביישובים מסוימים במועצה האזורית נווה-מדבר, שיש בה ארבעה יישובים בלבד, היו 324 יבילים חדשים; במועצה האזורית אל-קסום – 244 יבילים; בלקיה, שהוא יישוב ותיק – 101 יבילים חדשים נדחסים לתוך חצרות בית הספר; ואז ביישוב כמו כסיפה – שיש כאן נציג שלו; מנהל מחלקת החינוך – בית ספר תל אל-מליח, עם 770 תלמידים ועם תשעה קרוואנים – מפוצל, ועד שכבר מפצלים אותו, מה עושים? שמים 140 תלמידים ב-12 קרוואנים על גבעה נוספת, ואין עדיין צפי לבנייה

שמואל דוד:       בלקיה, בבית ספר אל-עהד, דחסו ודחסו קרוואנים, דחסו תלמידים לתוך כיתות, והיום – יושבות שם שלוש או ארבע כיתות במסדרונות, כשמפעם לפעם מחליפים; יש כיתה תורנית שיושבת במסדרון – וכיתה אחרת שיושבת בבית הספר

שמואל דוד:      מה אנחנו מנסים להגיד בדבר הזה? יש כאן אפליה, והאפליה הזו מתבטאת גם בתקצוב

שמואל דוד:  הנתונים מלמדים שמתוך הבקשות לבינוי שהוכר הצורך בהן – לא תקצבו 76%

שמואל דוד:  בחינוך הממלכתי הכללי – זה רק 52%

שמואל דוד:  כלומר, באופן שיטתי, בשיעור מאוד ניכר – בקשות לתקצוב לא מאושרות ולא מבוצעות, והפערים מתרחבים

שמואל דוד:       לזה נוסף העניין של הסכמי גג

שמואל דוד:  כיום, במדינת ישראל, 40 רשויות רצות על הסכמי גג לצורך התרחבות

שמואל דוד:  ביישובים האלה – אתה מכיר את חלקם, כמדומני – 39 רשויות יהודיות, ורק אחת – אום אל-פחם – רשות ערבית

שמואל דוד:  שליש מהכיתות שנבנות כיום במדינת ישראל מוקצות ליישובים שיש בהם הסכמי גג

שמואל דוד:  התוצאה היא שהבדואים נשארים מאחור, פעם אחר פעם, והפער הזה מצטבר, גובר וגדל

שמואל דוד:      מה אני מנסה לומר בכל זה? א', משרד החינוך לא יכול להשלים עם מצב שבו יש סטנדרט כפול: שבדואים זה קרוואנים – ויהודים זה משהו אחר

שמואל דוד:  משרד החינוך צריך לקבוע סף גודל מומלץ לבית ספר יסודי ולבית ספר תיכון: 400 תלמידים ליסודי ו-800 - - -     

יוסף טייב: שמוליק, לא שאני רוצה להמעיט בחומרת המצב

יוסף טייב:  אני רק אומר: לפעמים צרת רבים – חצי נחמה

יוסף טייב:  אני מזמין אותך לבוא לראות מה קורה בציבור החרדי, ואתה תבין שבמצב הזה – אנחנו דומים, פחות או יותר

שמואל דוד: אני הזכרתי את זה בראשית דבריי, ולזה התכוון המשורר

שמואל דוד:  אם אתה מסתכל על הנתונים של מודיעין עילית ושל בית שמש – הם מאוד חמורים

שמואל דוד:  אם אני זוכר נכון – אני מדבר מזיכרון, כרגע – יש 422 יבילים במודיעין עילית, ו-300 ומשהו בהרחבות של בית שמש

שמואל דוד:  התופעות האלה ידועות; זה לא חדש

שמואל דוד:      לאור המצב הכלכלי ולאור המצב של החינוך ביישובים האלה – פיצול בתי ספר, בבתי הספר הבדואים, צריך להיות בעדיפות א'-א' של מערכת החינוך, על פני הרבה דברים אחרים

שמואל דוד:  שנית, לא יכול להיות שתכניות בינוי מוכנות ב-01 בספטמבר

שמואל דוד:  התכנון אצל הבדואים – דווקא בגלל שזאת אוכלוסייה ששיעורי הגידול הטבעי בה הם גדולים – לא יכול להתבסס על דחיות ועל הצנחה של קרוואנים ב-01 בספטמבר

שמואל דוד:  זה לא יכול להמשיך כך

שמואל דוד:  צריך להיות תכנון, והוא צריך לצפות פני עתיד

שמואל דוד:  לא יכול להיות הסטנדרט הכפול הזה, שבו לבדואים – מקצים רק יבילים

שמואל דוד:       בנוסף לזה, אנחנו באים ואומרים שבאותם בתי ספר שכבר קיימים – שכבר המציאות, מכל מיני סיבות, כופה את קיומם של בתי ספר גדולים, וגדולים מדי – צריך לטפח את המרחבים

שמואל דוד:  צריך לגוון את המגמות החינוכיות, כדי לתת סוג של פיצוי, ויתרון לגודל על פני החסרונות הרבים לגודל שקיימים כיום

שמואל דוד:       אחרון וקשה – זה שהעיקרון הזה צריך לחול גם בכפרים הלא מוכרים

שמואל דוד:  לא יכול להיות שבכפרים האלה – ימשיכו בתי ספר לגדול ולגדול, בלי הגבלה ובלי לפצל אותם

שמואל דוד:  בתי ספר כמו ואדי אל-נעם, אל-עזאזמה א' ואל-עזאזמה ב', שהאחד חוצה את ה-900 והאחד חוצה את ה-1,000 – לא יכול להיות שימשיכו להתקיים

שמואל דוד:  לא יכול להיות שזה ימשיך להיות כך

שמואל דוד:  זה הכל

יוסף טייב: תודה רבה, שמוליק

יוסף טייב:  חבר הכנסת יוסף עטאונה

יוסף עטאונה: תודה רבה, כבוד היושב ראש

יוסף עטאונה:  תאפשר לי, בהתחלה, לברך את כל מי שהגיע לדיון הזה: את ראשי המועצות בנגב; חברי מועצה; מנהלי אגפי חינוך; מנהלי בתי ספר; אנשי ציבור – כל מי שהגיע היום ליום הנגב

יוסף עטאונה:  הנושאים שעל סדר יומן של הוועדות השונות הם בכדי להעלות בצורה משמעותית את סוגיית הנגב ואת האתגרים הרבים

יוסף עטאונה:      אנחנו נמצאים בוועדת החינוך

יוסף עטאונה:  בדיון הזה יושב לימיני ידידי, יושב ראש הוועדה, יוסף טייב, וכל נושא החינוך לאוכלוסייה הערבית-בדואית בנגב לא חיכה ליום הזה; עד לרגע זה – כמעט בכל שבוע, יחד עם כבוד היושב ראש, אנחנו העלנו סוגיות רבות על מערכת החינוך הערבית-בדואית בנגב

יוסף עטאונה:      לפני מערכת החינוך הערבית-בדואית בנגב ניצבים אתגרים גדולים, וגם בפני החברה הערבית-בדואית בנגב בכלל

יוסף עטאונה:  יש אתגרים חברתיים; כלכליים ופוליטיים

יוסף עטאונה:  בכדי להתמודד עם האתגרים האלה – אני מאמין שצריך לשדרג במערכת החינוך – כי החינוך הוא עניין מרכזי וחשוב בכל חברה; במיוחד בחברה שהיא מיעוט, ובמיוחד בנגב

יוסף עטאונה:  דרך החינוך – אפשר ממש להתמודד עם כל האתגרים שניצבים בפני החברה

יוסף עטאונה:      לפני תקופה לא ארוכה, כבוד היושב ראש, אנחנו קיימנו דיון בוועדת חינוך על תופעת הנשירה במערכת החינוך הבדואית בנגב, וראינו את האחוז הגבוה שלא סיימו ממערכת החינוך

יוסף עטאונה:  אנחנו קבענו, יחד עם המחוז, ישיבת המשך לגבי נושא הנשירה; נקבעה לנו פגישת עבודה בשבועות הקרובים, בהמשך לישיבה שהייתה פה, שאחריה – אנחנו נקבע דיון בתוך הוועדה לישיבת מעקב

יוסף עטאונה:  לכן, היום אנחנו בחרנו להתמקד דווקא בנושא ספציפי וממוקד, והוא נושא הצפיפות בתוך בתי הספר וכמות הילדים בתוך כל בית ספר ובית ספר

יוסף עטאונה:      כל הדו"חות והנתונים שיש לנו על מערכת החינוך מראים, בצורה ברורה, שבתי ספר רבים בחברה הערבית-בדואית בנגב עברו את הרף ואת הממוצע שמקובל במערכת החינוך

יוסף עטאונה:  כל מי שבא מתחום החינוך – ויושבים פה גם נציגי משרד החינוך; גם כבודו – יודעים שלגודל שבמיוחד באוכלוסיות מוחלשות – יש יתרון לתשומת הלב בבתי ספר שבהם מספר ילדים קטן

יוסף עטאונה:  לא יכול להיות שדווקא במקום שהוא הכי נמוך בארץ מבחינה חברתית וכלכלית – תהיה צפיפות בתוך בתי ספר, ושהגודל שלהם יהיה כזה

יוסף עטאונה:       גם מחקרים במערכות החינוך מראים, בצורה ברורה, שככל שבית הספר גדול – כך גם האלימות בתוך בית הספר עולה; הנשירה עולה; וההישגים – לא כל כך מחמיאים, בלשון המעטה

יוסף עטאונה:  הציפייה שלנו – גם ממשרד החינוך, כבוד היושב ראש – היא לעשות מיפוי של בתי ספר גדולים בנגב, יישוב-יישוב, כפר-כפר – יש לנו את הרשימה – ולעשות תכנית יחד

יוסף עטאונה:  טוב שיש את ראשי המועצות המקומיות בנגב שנמצאים: ידידי, עבד אלעזיז נסאסרה; חאבס אלעטאונה; איברהים אלהואשלה; יחד עם משרד החינוך

יוסף עטאונה:       בבתי הספר היסודיים שבהם יש מעל ל-550 תלמידים, ובבתי הספר התיכוניים שבהם יש מעל ל-1,000 – יש לעשות תכנית ולפצל אותם, כי רק כך אפשר לשדרג ולקדם את מערכת החינוך בנגב

יוסף עטאונה:  תודה רבה, כבוד היושב ראש

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  לא היית, אבל אמרתי בתחילת דבריי שלא ייתכן שיהיה סטנדרט כפול; ילד הוא ילד

יוסף טייב:  יכולים להיות חילוקי דעות על המון נושאים מדיניים והכל, אבל בסוף, אם אנחנו רוצים שהאוכלוסייה הזו תהיה אוכלוסייה משכילה; שהם יהיו חלק אינטגרלי, ואזרחים של מדינת ישראל שיוכלו לתרום למדינה – אנחנו חייבים להשקיע

יוסף טייב:  אין השקעה טובה יותר מאשר השקעה בחינוך, וזה לא משנה אם זה בבינוי, בתשתיות או בכל מה שיש מסביב

יוסף טייב:  זו עמדתי

יוסף טייב:  אמרתי אותה כשלא היית, והיה חשוב לי לחזור עליה כשאתה נמצא פה, כי ביקשת את הדיון ואתה מכיר את תפיסת עולמי, ועד כמה שבדברים האלה, אצלי – אין איפה ואיפה

יוסף טייב:  ילד הוא ילד, וצריך לדאוג לכולם

יוסף טייב:  חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה

איימן עודה: כבוד היושב ראש; חברי היקר, חבר הכנסת יוסף אלעטאונה, שמגיעה לו הערכה גדולה מאוד על הרמת היום הכל כך חשוב הזה

איימן עודה:  למה הוא כל כך חשוב? יש כל מיני קבוצות מוזנחות, שסובלות מאפליה שיטתית בתוך מדינת ישראל, אבל אין ספק שתושבי הנגב, לרבות הכפרים הבלתי מוכרים, סובלים הכי הרבה, מהאפליה הכי קשה

איימן עודה:       אני רוצה לברך את האנשים היקרים שנמצאים פה: עבד אלעזיז נסאסרה, ראש מועצה מקומית אל-כסיפה; איברהים אלהואשלה; חאבס אלעטאונה; גם ראיתי את נציג המועצה האזורית לכפרים הבלתי מוכרים, עלי הואשלה

איימן עודה:  אני לא רואה אותו פה; ראיתי אותו בישיבה הראשונה - - -     

יוסף עטאונה: הוא בדיון בוועדה אחרת

יוסף עטאונה:      (היו"ר יוסף עטאונה)     

איימן עודה: אנחנו צריכים לדבר בערבית עכשיו

יוסף עטאונה: נציגי משרד החינוך נמצאים, וחשוב לנו שגם הם ישמעו את הדברים

איימן עודה: כן

איימן עודה:  אני גם רוצה לברך את מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית, עאדל עאמר; ואת מזכיר חד"ש – אמג'ד אל-שביטה

איימן עודה:  עצם הגעתכם לפה מראה על מחויבות עמוקה לנושא הכל כך חשוב לכולנו

איימן עודה:  חברי הכנסת שנמצאים – אימאן ח'טיב; ד"ר יאסר חוג'יראת; - - - עסאם; ולמרות שהוא לא נמצא באולם הזה – חבר הכנסת ואליד אלהואשלה, שגם הוא מקדם את סוגיית הנגב ויש לנו הרבה הערכה אליו

איימן עודה:      חברים יקרים, בנושא החינוך, אני רוצה לתת את הנגב כדוגמה לאנשים שלמרות כל הקושי – עושים את הכל בשביל להצליח

איימן עודה:  אתם יודעים כמה סטודנטים ערבים מהנגב יש היום באוניברסיטאות? 8,500

איימן עודה:  50% מהם בתוך ישראל, ו-50% – בחו"ל

איימן עודה:      אני רוצה לתת דוגמה נוספת, שהיא הכפר ערערה שבנגב

איימן עודה:  לפני יותר מ-20 שנה, מספר הרופאים בערערה שבנגב היה פחות מעשרה

איימן עודה:  היום, יש בערערה שבנגב 125 רופאים, והיום, ברגע זה, באוניברסיטאות השונות יש 150 סטודנטים לרפואה מערערה שבנגב

איימן עודה:  כלומר, עוד עשר שנים – יהיו 300 רופאים מערערה שבנגב

איימן עודה:  אני חושב שזו דוגמה לאנשים שלא רק נאבקים למען הזכויות הקולקטיביות שלהם, אלא למרות כל האפליה – עושים את הכל בשביל להצליח

איימן עודה:  לכן – הרבה הערכה

איימן עודה:       אני רציתי שיו"ר הוועדה, יוסף טייב, יישאר בישיבה, אבל בכל זאת יש את נציגי משרד החינוך וכל מיני אנשים שחשוב לדבר בעברית כדי שהם יבינו

איימן עודה:  אני רוצה להגיד: מהו הרוע הזה שנותן למדינה לפגוע בחלק מהאזרחים? אין אחד שיכול להסביר את זה בצורה רציונלית

איימן עודה:  כולם מבינים שטובת חלק מהאוכלוסייה – היא טובת האוכלוסייה כולה

איימן עודה:  האם האפליה נגד הערבים בנגב היא לטובת היהודים בנגב, למשל? אין אחד שיכול להשתכנע מזה

איימן עודה:  טובת היהודים בנגב היא שיהיה שוויון

איימן עודה:  טובת היהודים בנגב היא שיהיה חינוך; שיהיו תשתיות; שיהיו כפרים שכולם מוכרים

איימן עודה:  לא כמו המצב הקיים

איימן עודה:  טובת החברה, בכלל, היא שלא יהיו כפרים בלתי מוכרים

איימן עודה:  לכן, את הרוע הזה – צריך להפסיק

איימן עודה:      רציתי להגיד שאת כל הטענות שאני שומע כלפי הערבים בנגב – שמעתי נגד קבוצה אחת ויחידה

איימן עודה:  יו"ר הוועדה, יוסף טייב, גם בהיותך דתי, אני רוצה להגיד לך שאת כל מה שאני שומע כלפי האזרחים הערבים בכפרים הבלתי מוכרים – שמענו בהיסטוריה נגד היהודים; אם זה בימי מצרים לפני הספירה, ועד לאירופה של שנות העשרים, כשנאמר שהם משתלטים על אדמות ושהם מתרבים

איימן עודה:  את זה שמענו בדיוק – גם בהיסטוריה העתיקה וגם בהיסטוריה של המאה ה-20

איימן עודה:  צריך להפסיק את העוול הנורא הזה

איימן עודה:  צריך להכיר בכפרים הבלתי מוכרים; צריך לקדם את החינוך

איימן עודה:  זו הטובה של כולנו

איימן עודה:  תודה רבה לכם

יוסף עטאונה: תודה רבה, חבר הכנסת איימן עודה

יוסף עטאונה:  חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה

אימאן ח'טיב יאסין: סלאם עליכום ג'מיען, צוהריים טובים לכולם

אימאן ח'טיב יאסין:  קודם כל, אני מברכת אותך, אחי, יוסף, על היוזמה הזו

אימאן ח'טיב יאסין:  אני לא יכולה שלא להזכיר את המנוח, אחינו, סעיד, זכרונו לברכה

אימאן ח'טיב יאסין:  בן אדם יקר לכולנו, ישר, שעשה ועבד, והרים את היום הזה פעמים רבות

אימאן ח'טיב יאסין:  אף הייתי שותפה, פעם, ליום הזה

אימאן ח'טיב יאסין:      אנחנו מנסים להנכיח את הנגב בכל הוועדות, בכל יום, בכל הדיונים שנערכים בכנסת – לא רק כי אנחנו אוהבים את הנגב, אלא כי באמת ישנם צרכים זועקים, שלצערי הרב – לא מגיעים לידי פתרון, למרות ניסיונות, פה ושם, ולמרות רצון טוב של אנשים, שלפעמים – גם יושבים בכיסא הזה

אימאן ח'טיב יאסין:  אנחנו לא יכולים להסתפק ברצונות, כבוד היו"ר הקבוע של הוועדה

אימאן ח'טיב יאסין:  אל רצונות – צריכות להתלוות גם תכנית עבודה, ובעיקר החלטות ממשלה שיבואו לידי יישום

אימאן ח'טיב יאסין:      מיותר להגיד שכל ילד, כל תינוק וכל תלמיד במדינת ישראל – צריך להיות אזרח שווה

אימאן ח'טיב יאסין:  כולנו יודעים שזאת לא המשוואה, אבל מי שנמצאים בתחתית הסולם; שסובלים יום-יום; ושהכי נראה את האותות של האפליה הזאת וההשפעה הזאת עליהם – הם הילדים בנגב

אימאן ח'טיב יאסין:  לא יכול להתקבל על הדעת שבמדינת ישראל, 2023, ישנם ילדים שהם בגיל חינוך חובה – שלא מצליחים להגיע לבית הספר

אימאן ח'טיב יאסין:  שאין להם בית ספר

אימאן ח'טיב יאסין:  שאין להם גן

אימאן ח'טיב יאסין:  שאין להם מעון

אימאן ח'טיב יאסין:  שאין להם אפשרויות בסיסיות – לא לרפואה ולא להתפתחות נורמלית ורגילה, כמו כל אזרח אחר

אימאן ח'טיב יאסין:  אנחנו לא מדברים על דברים פריווילגים; אנחנו מדברים על זכויות יסוד: על הזכות ללמוד; על הזכות לגדול במקום שמאפשר תנאים נורמטיביים לגדילה ולהתפתחות טבעית

אימאן ח'טיב יאסין:      אל לנו לשכוח, כבודו, שישנם אלפי ילדים שאמורים להיות במסגרת חינוך – והם לא נמצאים

אימאן ח'טיב יאסין:  פשוט מאוד – כי אין מסגרת כזאת

אימאן ח'טיב יאסין:  החוק קובע שבגיל מסוים – אסור שהם ייסעו קילומטראז' מסוים, וגם שהם מוכרחים לעשות את הנסיעה הזאת הרבה פעמים

אימאן ח'טיב יאסין:  אנחנו עדים לשביתות בגלל מחסור של משאבים, כך שאין אפשרות להגיע למסגרות האלה

אימאן ח'טיב יאסין:      בהיותך יושב ראש הוועדה, יש לי ציפייה – ואני בטוחה שגם לכל מי שיושב מסביב לשולחן הזה – שאתה תקום ותעשה מעשה

אימאן ח'טיב יאסין:  זה יהיה מעשה אמיץ – לקחת את כל הצרכים – ויש מיפוי - - -     

התרבות והספורט): את מתכוונת אליי או אליו?     

אימאן ח'טיב יאסין: לכולנו, אבל אתה נמצא בכובע של עמדת ההחלטה והכוח

התרבות והספורט): אגב, אני רוצה להגיד לך שעוד כשלא הייתי יושב ראש הוועדה, בזמן סעיד – הוועדה הראשונה שניהלתי פה, בכנסת, הייתה ביום הנגב – סעיד ישב לידי – ועסקה בבתי ספר בנגב, ואני הבאתי מסקנות ברורות

התרבות והספורט):  לצערי, אני לא רואה התקדמות גדולה מאז

אימאן ח'טיב יאסין: אז עכשיו – אתה בעמדת כוח שבה אתה יכול להחליט

התרבות והספורט): אנחנו מדברים כבר שלוש שנים

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה, מהמקום הזה, לתת לך עוד יותר לראות את האחריות המוטלת עליך מתוקף התפקיד

אימאן ח'טיב יאסין:  זה מה שאני מצפה

התרבות והספורט): אני מקבל את האחריות הזו

יוסף עטאונה: תודה רבה, אימאן

יוסף עטאונה:  חבר הכנסת יאסר חוג'יראת

יאסר חוג'יראת: אני בינתיים לא רוצה לדבר

יאסר חוג'יראת:  (אומר דברים בשפה הערבית

יאסר חוג'יראת:  להלן תרגומם:) אני רוצה לשמוע את תושבי הנגב, ואחרי זה אני אספר את דבריי

יוסף עטאונה: תודה רבה

יוסף עטאונה:  עבד אלעזיז נסאסרה, ראש מועצת כסיפה, בבקשה

עבד אלעזיז נסאסרה: סלאם עליכום

עבד אלעזיז נסאסרה:  צוהריים טובים לכולם

עבד אלעזיז נסאסרה:  חברי הוועדה; כבוד היושב ראש; הנוכחים; חברי הכנסת; ראשי הרשויות

עבד אלעזיז נסאסרה:  מאחר והוועדה דנה היום בנושא הצפיפות בכיתות הלימוד בנגב, אנחנו נתחיל, ראשית כל, מהגנים – חובה וטרום חובה

עבד אלעזיז נסאסרה:      זה נושא שעולה כל הזמן מול המחוז; אנחנו בשיתוף פעולה מלא עם המחוז

עבד אלעזיז נסאסרה:  אנחנו פנינו לא פעם אחת גם למשרד החינוך בירושלים, וגם לשרים, שהתחלפו מפעם לפעם, בנושא של הילדים שמגיעים מהכפרים הבלתי מוכרים אל הכפרים המוכרים

עבד אלעזיז נסאסרה:      ב-01 לספטמבר אנחנו יכולים לראות את עצמנו עם מספר גדול של ילדים שמגיעים ללמוד; שמצפים מאיתנו, כראשי רשויות, לספק להם כיתת גן – חובה או טרום חובה, כיסא מסודר ותנאים בסיסיים: בניין יביל

עבד אלעזיז נסאסרה:  נכון להיום, כבוד היושב ראש, הגשנו את הבקשות לקבלת תקצוב ליבילים בחודש ינואר, אם אני זוכר נכון – לפני קצת יותר מחצי שנה – ועד היום – לא קיבלנו הרשאות; לא קיבלנו את הכסף על מנת לבנות את הכיתות שאנחנו מצפים - - -     

אימאן ח'טיב יאסין: למרות שיש כסף

עבד אלעזיז נסאסרה: אנחנו מדברים על יבילים; לא על בינוי קבע

עבד אלעזיז נסאסרה:  הנושא הזה צועק לשמים

עבד אלעזיז נסאסרה:  אני פונה בכל יום עם מכתבים, בירושלים וגם למחוז

עבד אלעזיז נסאסרה:  לאחרונה פניתי ואמרתי שאנחנו נתקשה מאוד לפתוח את שנת הלימודים, בעוד כמה ימים, מאחר ונכון לעכשיו – חסרות לנו כיתות לימוד

עבד אלעזיז נסאסרה:  זה דבר אחד

עבד אלעזיז נסאסרה:      דבר שני, אנחנו מדברים על תקציבים ועל בינוי

עבד אלעזיז נסאסרה:  אנחנו בונים, מבקשים ועושים המון למען מערכת החינוך במגזר הערבי

עבד אלעזיז נסאסרה:  כל התקציבים שאנחנו מקבלים הם תמיד חסרים; למועצות שלנו – ואתם מכירים את המועצות טוב מאוד – אין את המשאבים על מנת להשלים את הכסף מעבר למה שמתקצב משרד החינוך

עבד אלעזיז נסאסרה:       הכוונה היא שמשרד החינוך תמיד מתקצב כמעט 90%, ויש את ה-10% שתמיד חסרים

עבד אלעזיז נסאסרה:  אנחנו נאלצים להוריד בסטנדרטים של הבינוי ובביטוח, על מנת לעשות התאמות ולבנות את המוסד החינוכי שמצפים מאיתנו

עבד אלעזיז נסאסרה:  היום, במדינה מתוקנת, כמו מדינת ישראל, מצפים למרחבים חדשניים, טובים ולמקומות רחבים, אבל אנחנו נאלצים להוריד בסטנדרט על מנת לבנות את כיתות הלימוד

עבד אלעזיז נסאסרה:      יש לי שני מקרים עכשיו, של שני בתי ספר שיש עבורם מכרזים, זכיינים וקבלנים, אבל לצערי הרב – בהרשאה של משרד החינוך אין את הסכום הדרוש על מנת להשלים את המוסד החינוכי

עבד אלעזיז נסאסרה:  בכל שנה אני קולט ילדים בעיקר מהכפרים הבלתי מוכרים

עבד אלעזיז נסאסרה:  אנחנו מדברים גם על ההתחלה – גן חובה וטרום חובה – שעל פי החוק – משרד החינוך צריך לספק להם כיתות לימוד

עבד אלעזיז נסאסרה:  הם, למעשה, נופלים על כתפינו

עבד אלעזיז נסאסרה:  אנחנו גוררים את העגלה, ומאוד קשה לנו לבנות, לפתח, להביא ציוד, ליצור מרחבים ומעבדות

עבד אלעזיז נסאסרה:  הכל נופל על קופת המועצה, שהיא כל כך דלה, ולצערי הרב – אנחנו כמעט ולא מקבלים את ההשלמות של התקציב

עבד אלעזיז נסאסרה:      החינוך אצלנו נמצא בשיפור; התוצאות טובות, אבל חסרים המון משאבים על מנת להגיע לסטנדרט של אזרח רגיל במדינת ישראל

עבד אלעזיז נסאסרה:  מתי וניר, שיושבים פה – עוד לא קיבלנו את ההרשאות לפתיחת שנת הלימודים בעוד חודש וחצי

עבד אלעזיז נסאסרה:  אני לא יודע מתי נבנה את הכיתות ונפתח את שנת הלימודים בצורה חלקה

עבד אלעזיז נסאסרה:  תודה רבה

יוסף עטאונה: תודה רבה, עבד

יוסף עטאונה:  ניר ומתי, נציגי משרד החינוך, אני אשמח להתייחסות לשני דברים שעלו מתוך הדברים החשובים של ראש מועצת כסיפה: א', ההרשאות התקציביות שלא מספיקות

יוסף עטאונה:  כולנו מכירים את התופעה

יוסף עטאונה:  זה עלה בכמה ישיבות, ואשמח להתייחסות ספציפית

יוסף עטאונה:  ב', מבנים יבילים והרשאות תקציביות

יוסף עטאונה:  בוועדות אכלוס מזמן הוכר הצורך ואושרו

יוסף עטאונה:  אי אפשר להציב קרוואן מהיום להיום, כי צריך להכין אותו

יוסף עטאונה:  אשמח לתשובה ספציפית על הנושאים האלה, ועם לוח זמנים לגבי הרשאות, כי אי אפשר למשוך את זה יותר

עבד אלעזיז נסאסרה: אנחנו בונים באופן לא חוקי

עבד אלעזיז נסאסרה:  אנחנו מביאים את הקרוואן ומציבים אותו בשטח ציבורי, ולא יכולים לקבל היתר

עבד אלעזיז נסאסרה:  צריך לתקצב אותנו מלא, 100%, על היביל; לא לתת לנו 50% - - -     

יוסף עטאונה: עבד, זה היה בדיון בוועדה אחרת, ואני העליתי את הנושא של ההיתרים

יוסף עטאונה:  ניר, אשמח להתייחסות לגבי שתי הנקודות האלה

יוסף עטאונה:  בבקשה

ניר שמואלי: טוב, שמי ניר שמואלי, סגן מנהל מחוז דרום, משרד החינוך

ניר שמואלי:  לגבי תקצוב בתי ספר בבנייה קשה: אנחנו מתקצבים לפי מפתח שיוצר ברמה הארצית

ניר שמואלי:  אין למשרד החינוך שום יכולת לתקצב למפתח שהאוצר נותן - - -     

אימאן ח'טיב יאסין: אבל יש תקציבים שיועדו ונמצאים

ניר שמואלי: גבירתי, אין קשר בין היקף התקציבים לבין מפתח התקצוב

ניר שמואלי:  מפתח התקצוב הוא מפתח ארצי; הוא מתוקצב בכל הסקטורים – כולל בממלכתי-דתי ובחרדים

ניר שמואלי:  בכל המקומות שבהם אנחנו בנויים בניית קבע – יש מפתח אחיד

ניר שמואלי:  אם רוצים לשנות אותו – זה דיונים מסוג אחר, ויושבים במשרד האוצר

ניר שמואלי:  זה לא באחריות משרד החינוך

ניר שמואלי:      לגבי מה שאמר ידידי, עבד, ראש מועצת כסיפה: כל רשויות הקבע נותנות שירותים לילדי הפזורה

ניר שמואלי:  אנחנו משתדלים – גם עם איברהים בנווה מדבר, גם עם חאבס בחורה וגם עם עבד בכסיפה – לעבוד בשיתופי פעולה הדוקים, כדי לתת את המענה גם לילדי הפזורה

ניר שמואלי:  לעתים – אנחנו לא יכולים להציב מבנים איפה שאנחנו רוצים, ולכן בפזורת כסיפה – אנחנו מבקשים את השירות מכסיפה, וכנ"ל בחורה ובכולם

ניר שמואלי:      לגבי ההרשאות – עבד, אתה מפתיע אותי עכשיו עם ההרשאות שלא התקבלו

ניר שמואלי:  זו תקלה חמורה, אם היא קרתה

ניר שמואלי:  אנחנו נבדוק אותה וניתן תשובה עוד היום

ניר שמואלי:  מבחינתנו - - -     

אימאן ח'טיב יאסין: מעניין, כאילו שזו הפעם הראשונה שזה עולה

ניר שמואלי: גבירתי, לגבי התקציבים של פתיחת שנה – התקציבים קיימים, ואנחנו גם יודעים שאישרו אותם ותקצבו אותם

ניר שמואלי:  אם עבד אומר שלא – ואנחנו עובדים עם עבד בצמידות – נבדוק את זה וניתן תשובה עד סוף היום לגבי העניין הזה

ניר שמואלי:  לא מחר; עוד היום

ניר שמואלי:       לגבי הפזורה – כל מבנה יביל שמוצב בפזורה, אין על ידי איברהים והן על ידי סלמה באל-קסום, מתוקצב בשיעור של 100%, בשונה ממה שקורה מרשויות הקבע בתוך הקו הכחול

ניר שמואלי:  תודה

ניר שמואלי:      (היו"ר יוסף טייב)         

יוסף טייב: ניר, אני רוצה לשאול: אתה יודע מה התאריך היום? ה-11 ביולי

יוסף טייב:  אם יש הרשאות – תשחררו

יוסף טייב:  ילדים צריכים להיכנס למוסדות ב-01 לספטמבר

ניר שמואלי: אדוני היושב ראש, אמרתי: הופתעתי כרגע לשמוע ממנו, כי מבחינתנו – ועדות האכלוס, כפי שהוא ציין, בוצעו כבר בחודשים ינואר ופברואר, ההמלצות ניתנו ואושרו

ניר שמואלי:  אנחנו נבדוק את זה ועד סוף היום – ניתן תשובה לכל הרשויות

עאידה תומא סלימאן: אם זה מינואר – יכול להיות שלא היה שום קשר בין ראש המועצה לבין משרד החינוך, כדי לשאול מה קורה עם זה?     

עבד אלעזיז נסאסרה: אנחנו מטפלים בזה ופונים באופן שוטף

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת

עאידה תומא סלימאן:  השאלה מכוונת אליו, כי הוא הופתע, למרות כל הטלפונים, ההתקשרויות והמעקב שאתם עושים, כאילו הוא לא שמע על העניין

ניר שמואלי: גבירתי, את לא מדייקת במה שאת אומרת, ואני חוזר שוב - - -     

עאידה תומא סלימאן: אל תגיד לי: "לא מדייקת" ואל תיתן לי ציונים

עאידה תומא סלימאן:  אני מתארת את מה ששמעתי

ניר שמואלי: אני לא נותן לך ציונים

ניר שמואלי:  אני רק רוצה להסביר את מה שאמרתי

עאידה תומא סלימאן: אתה עשית את אותו הדבר בישיבה שם

עאידה תומא סלימאן:  סליחה, אין לי תשובות מריחה

עאידה תומא סלימאן:  אני יכולה לזהות מתי אני מקבלת תשובות מדויקות מעובד משרד – ומתי אני נמרחת

ניר שמואלי: גבירתי, אני אמרתי בהוגנות שהנושא ייבדק, ולא אמרתי אם אושר או לא אושר

ניר שמואלי:  אמרתי שהוא ייבדק עד סוף היום, והבטחתי ליושב ראש הוועדה שעד סוף היום – תינתן תשובה ברורה לראש המועצה, עבד

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שהתשובה תינתן לוועדה

עאידה תומא סלימאן:  אנחנו רוצים לשמוע

אימאן ח'טיב יאסין: צריך תשובה לכלל הסוגיות האלה, שנמצאות לא רק במועצה הזו, אלא בכל המועצות

אימאן ח'טיב יאסין:  הסיפור הזה לא עולה בפעם הראשונה

אימאן ח'טיב יאסין:  אל תגיד לנו: "מופתע", כי המילה הזו הקפיצה - - -     

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אברהם בנימין, תנועת רגבים

יוסף טייב:  בבקשה, אדוני

אברהם ברמן: תודה, אדוני היושב ראש

אברהם ברמן:  אני רוצה לפתוח במשפט שאני חושב שאין עליו מחלוקת: צרת רבים – יש האומרים: "חצי נחמה", ויש האומרים: "נחמת שוטים"

אברהם ברמן:  לפני עשר שנים – אני הייתי מורה במגזר הממלכתי-דתי, ביישוב שבו אני גר, וכיתות הלימוד כולן – היו בקרוואנים

אברהם ברמן:  אז לא היו לי ילדים; היום יש לי ילדים שלומדים שם

אברהם ברמן:  כל הכיתות הן במבנים יבילים ובקרוואנים דולפים

אברהם ברמן:  אנחנו מכירים את הצרה הזו גם אצלנו, גם בחברה החרדית, ועל זה – אין מחלוקת

אברהם ברמן:      נקודה שנייה היא תכנית החומש 2397

אברהם ברמן:  הזיהוי בצורך, כתוצאה ממחסור של כיתות לימוד, עלה בפירוש בתכנית החומש, וכשליש מהתקציב של תכנית החומש נועד לצורך הקמת כיתות

אברהם ברמן:  על זה – אין מחלוקת

אימאן ח'טיב יאסין: בדיוק על זה אנחנו מדברים

אברהם ברמן: נכון

אברהם ברמן:  לכן פתחתי ואמרתי שעל זה – אין מחלוקת

אברהם ברמן:  אחרי שמכון המחקר של הכנסת הוציא ניטור והערכה של תכנית החומש – מתוך תקציב כמעט 1

אברהם ברמן: 2 מיליארד ₪ – תוכנן תקצוב של כיתות בסך של כ-900 מיליון ₪

אברהם ברמן:  בפועל – נוצלו 411 מיליון ₪

אימאן ח'טיב יאסין: מהן הסיבות?     

אברהם ברמן: אני קורא, בבקשה

אברהם ברמן:  יש בהחלט מחסור

אברהם ברמן:  הצוות להתרת חסמים מיפה את החסמים השונים – כגון: מחסור בדרכי גישה למגרשים ומחסור בכוח אדם מקצועי ברשויות המקומיות

אברהם ברמן:  אין מחלוקת על הצורך בחינוך, שהיא זכות, כמובן, לכל אזרח ואזרח

אברהם ברמן:  הממשלה בהחלט שמה על כך את הדעת, ויש צורך למפות את החסמים כדי לשחרר אותם, אבל אי אפשר לומר שהמצב הוא כפי שהיה לפני מספר שנים

אברהם ברמן:  זו הנקודה הראשונה

אברהם ברמן:      הנקודה השניה היא לגבי בתי הספר בפזורה הבלתי חוקית

אברהם ברמן:  בעצם, יש מספר גדול של בתי ספר שהם בתוך מרכזי שירות

אברהם ברמן:  הם הוקמו באופן זמני, לפני למעלה מ-20 שנה, ואכן יש שם אך ורק קרוואנים צפופים

אברהם ברמן:  זו איזו שהיא תכנית ישראלית של ישרא-בלוף כזה, כי בסופו של דבר, כבר אז נאמר שמדובר בפתרון זמני עד להסדרת התושבים ביישובי הקבע

אברהם ברמן:  לכן, בסופו של דבר, הדבר הזה מוכיח בפני עצמו – הפתרון לחינוך בפזורה הבלתי חוקית הוא לא במרכזי השירותים, אלא ביישובי הקבע, שלשם – צריכים התושבים להגיע, בסופו של דבר

אברהם ברמן:  לשם המדינה מייעדת אותם, עם כל המענה

יוסף עטאונה: אז משתמשים בילדים כבני ערובה?      

אברהם ברמן: לא, ממש לא

יוסף עטאונה: לילדים מגיע חינוך בסיסי

יוסף עטאונה:  זו זכות יסוד

אברהם ברמן: בהחלט; אתה צודק מאוד

יוסף עטאונה: אתה עושה את הבריונות הזו לשם שמים?      

אברהם ברמן: אבל אנחנו מסכימים

אברהם ברמן:  אדוני, על מה אתה צועק?     

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה איך עמותה שכל מטרתה היא לתקוף את האוכלוסייה הערבית בנגב – מקבלת זמן לדבר על הבעיות

אברהם ברמן: אולי אם תקשיבו לי, חברי הכנסת הנכבדים – תשמעו

אברהם ברמן:  אותם מרכזי שירותים התחילו בחמישה-עשרה קרוואנים, והיום, 20 שנה אחר כך – יש שם כבר 40 או 80 קרוואנים

אברהם ברמן:  זה באמת לא פתרון

אברהם ברמן:  הפתרון הזה הוכיח את עצמו

אברהם ברמן:  המציאות מוכיחה - - -     

יוסף עטאונה: הפתרון הוא להפוך את היבילים לבניית קבע, נקודה

יוסף עטאונה:  ואפשר להכיר במקומות

אברהם ברמן: אי אפשר לבנות בניית קבע במקומות לא חוקיים

עאידה תומא סלימאן: אתה קבעת שהם לא חוקיים - -      

אברהם ברמן: החוק קבע

יוסף עטאונה: אפשר

יוסף עטאונה:  קיימנו על זה את הדיון בבוקר, בוועדת הפנים, וזה מה שצריך להיות

עאידה תומא סלימאן: - - והם קיימים לפני המדינה

אברהם ברמן: לא, הם לא

עאידה תומא סלימאן: אתה לא תכריע בדברים האלה, וטוב שאתם עמותה, בינתיים, ולא הממשלה

עאידה תומא סלימאן:  אני חושבת שהעמותה דיברה ואמרה מה דעתה, ובזה – מסתיים הדיון

יוסף טייב: תודה רבה

קריאה: זאת עמותה הרבה יותר גדולה מהממשלה, כי היא זו שעושה את כל האפליות במגזר הערבי בנגב

קריאה:  זאת עמותה שאסור לה להיות בכלל

אברהם ברמן: נותנים לנו הרבה יותר קרדיט ממה שמגיע לנו, אבל תודה

יוסף טייב: טוב

יוסף טייב:  איברהים אלהואשלה, בבקשה

איברהים אלהואשלה: אני יושב ראש מועצה אזורית נווה מדבר

איברהים אלהואשלה:  קודם כל, זכות הילדים היא זכות בסיסית עולמית, אפילו, ולכן – אין ויכוח על כך שהילד צריך לקבל את הזכות שלו ללמוד, והוא לא צריך להיות בן ערובה

איברהים אלהואשלה:  לכן, כאן יש שינוי בשיח

איברהים אלהואשלה:       אני צריך לומר גם מילה טובה: שיש שיתוף פעולה טוב מאוד מול משרד החינוך

איברהים אלהואשלה:  אני חושב שהכדור לא נמצא במגרש של משרד החינוך, אלא גם במשרדים אחרים

איברהים אלהואשלה:  הם מבינים שהיישובים והריכוזים של האזרחים בנגב – אמורים לקבל היתר בניה

איברהים אלהואשלה:  זו בעיה שעומדת בפנינו, ואנחנו לא יכולים להציב, ולכן, בבתי הספר הקיימים – הן ביישובי קבע והן ביישובים הלא מוכרים – שמים את היבילים כברירת מחדל

איברהים אלהואשלה:       המצב הזה לא צריך להיות, ולכן אני אומר: המדינה צריכה להכיר ביישובים, מהר מאוד

איברהים אלהואשלה:  יש תלות אחד בשני, ואם לא מכירים ביישובים האלה – הבעיה הזו תימשך, נישאר באותה הסיטואציה ונמשיך להסיע את הילדים למרחקים רבים בשביל בתי הספר

איברהים אלהואשלה:       אני צריך לציין שילדים שמוסעים כ-70 קילומטרים, ממצפה רמון לשגב שלום או לביר הדאג', כדי ללמוד – בוודאי שעוברים טלטלה

איברהים אלהואשלה:  הילדים האלה לא מוסעים בצורה בטיחותית, וגם ההורים לא שקטים עליהם, ולכן תמיד המצב הנפשי, הסוציאלי והחברתי של האוכלוסייה כולה – לא טוב

איברהים אלהואשלה:  לכן, אני אומר שעד שלא יפתרו את הסיטואציה המורכבת – והיא לא מורכבת, מבחינתנו, אבל כנראה שיש הרבה אתגרים שצריך לפתור אותם – אני חושב שצריך להקים מרכזי שירותים בקרבת הילדים, מהר מאוד, כדי שיממשו את זכותם ללמוד כמה שיותר מהר, ובמקביל – לפתור את כל הבעיות של ההכרה ביישובים

איברהים אלהואשלה:      אני חייב לציין שיש שיתוף פעולה טוב מאוד, ואיפה שאפשר לבנות – משרד החינוך כן בונה

איברהים אלהואשלה:  הבעיה שלנו היא בכך שאנחנו נותנים שירותים ליישובים הלא מוכרים

איברהים אלהואשלה:  זה יוצר את הצפיפות, ואז אנחנו נאלצים להביא מבנים יבילים, ואם אין היתר – אתה לא מקבל תקצוב

איברהים אלהואשלה:      צריך לציין נקודה חשובה: יש רק ספק אחד במדינת ישראל שמספק יבילים

איברהים אלהואשלה:  גם אם הם יתנו את האפשרות עכשיו – לא יספיקו להציב לכולם עד ה-01 לספטמבר

איברהים אלהואשלה:  הבעיה עומדת בפני כל הרשויות

איברהים אלהואשלה:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה, אדוני

יוסף טייב:  חבר הכנסת יאסר חוג'יראת, בבקשה

יאסר חוג'יראת: שלום לכולם

יאסר חוג'יראת:  קודם כל, אני הייתי גם בישיבה הקודמת, בוועדת הפנים, ודיברנו על בעיית התשתיות

יאסר חוג'יראת:  כאן – אנחנו מדברים בעניין של החינוך

יאסר חוג'יראת:  חשוב מאוד, ביום כזה, כשאנחנו מגיעים לוועדה כזאת – להקשיב אחד לשני

יאסר חוג'יראת:  אנחנו לא באים בטענות לדרג המקצועי; הטענות צריכות להיות כלפי הדרג המדיני

יאסר חוג'יראת:  יש מי שקובעים את המדיניות, והדרג המקצועי – תפקידו לבצע

יאסר חוג'יראת:       דבר שני, בנגב – יש בעיה מורכבת

יאסר חוג'יראת:  צריך לתת פתרון הוליסטי, ולא פתרון של דבר אחד כזה, ובמיוחד בחינוך

יאסר חוג'יראת:  יש 120,000 תושבים שנמצאים בפזורה: 60,000 בתוך בכפרים בלתי מוכרים, שצריך לתת להם פתרון, ו-60,000 בתוך ערים וכפרים מוכרים

יאסר חוג'יראת:  יש בעיה רצינית בחינוך

יאסר חוג'יראת:  חשוב מאוד לתת את הבעיות, אבל יש תקווה

יאסר חוג'יראת:  יש הרבה סיפורי הצלחה בנגב; יש לנו הרבה חוקרים ורופאים בסורוקה בשנים האחרונות

יאסר חוג'יראת:       עם כל הקושי שיש בנגב – יש תקווה, כי יש לנו הרבה אנשים לומדים ומשכילים, והדרך היחידה של הנגב להצליח היא ללמוד, לקבל חינוך ולהשתלב בכל המערכת הציבורית

יאסר חוג'יראת:  צריך לתת פתרונות לזכותו של כל ילד לקבל חינוך – בפזורה ובכל מקום

יאסר חוג'יראת:  זה תפקידה ואחריותה של המדינה לתת מענה לכל ילד וילד, בנגב ובכל מקום אחר

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת ואליד אלהואשלה, בבקשה

וליד אל-הואשלה: שלום לכולם

וליד אל-הואשלה:  תודה לכל האורחים שלנו: ראשי רשויות; חברי עמותות; ראשי עמותות; מנכ"לים, אהלא וסהלא פיקום וחיאקום אללה (להלן תרגום דבריו מערבית: ברוכים הבאים, שיברך אתכם האל)

וליד אל-הואשלה:  אין ספק שנושא החינוך, אצלנו, בחברה הערבית, הוא נושא קריטי

וליד אל-הואשלה:  ידידי, יוסי, התקיימו כאן, בוועדה, המון דיונים על מצב החינוך בחברה - - -     

יוסף טייב: ועוד יהיו

וליד אל-הואשלה: ועוד יהיו, אבל צר לי להגיד לך שמהדיונים האלה – ואני נמצא כאן שבע שנים, בכנסת, בתפקידים אחרים – לא התקדם כלום

וליד אל-הואשלה:  צריכה להיות החלטת ממשלה

וליד אל-הואשלה:  אנשים צריכים להיכנס לעובי הקורה בנגב ולקבל החלטות קשות

וליד אל-הואשלה:  לא יעלה על הדעת שמצב החינוך לא מתקדם

וליד אל-הואשלה:  להיפך; אחוז האוכלוסייה שלנו בנגב – הרוב העצום איננו אלא ילדים

וליד אל-הואשלה:  יש לנו, בנגב, כמעט 100,000 תלמידים; יש לנו, בנגב, יוסי, מעל 18 בתי ספר עם מעל 800 תלמידים; ו-60 בתי ספר עם מעל 550 תלמידים

וליד אל-הואשלה:       יואב קיש צריך להיות נוכח בישיבה הזו; לסייע לחברה הבדואית; לקבל החלטות

וליד אל-הואשלה:  אני יודע שהוא מקדם עכשיו תכנית על הנושא של השפה העברית, כדי להקל על המחסום שעמד במשך שנים בפני הסטודנטים הערביים שמתקבלים למכללות ולאוניברסיטאות

וליד אל-הואשלה:  הגיע הזמן שנפסיק להתעסק בדיונים האלה

וליד אל-הואשלה:  זה נכון שהם חשובים – אבל צריכה להיות החלטה אמיצה לממשלה ולשר החינוך, על מנת להוריד את כמות התלמידים בכיתות; להוסיף עוד כיתות; לפצל את בתי הספר

וליד אל-הואשלה:       יש עכשיו סוגיה מאוד בוערת ביישוב אל-פורעה; יש בתי ספר עם מעל ל-1,000 תלמידים ביישוב אלזרנוג; כנ"ל אצל - - -

וליד אל-הואשלה:  לכן, צריכה להיות החלטה של השר להתערב ולקבל החלטות; להכניס עוד תקציבים, ולא להסיט תקציבים מהאוכלוסייה שלנו אל אוכלוסיות אחרות – שגם צריכות, אבל התקציבים שלנו צריכים להיות ממוקדים לחברה שלנו; להקים עוד בתי ספר, על מנת למזער נזקים; ולשפר את מערכת החינוך אצלנו

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  סולטן אלקרעאן, בבקשה

סולטן אלקרעאן: טוב

סולטן אלקרעאן:  כולנו תמימי דעים שבניית קבע עדיפה על יבילים

סולטן אלקרעאן:  על זה – אין מתווכחים

סולטן אלקרעאן:  שתי נקודות: הנקודה הראשונה, לגבי כל הנושא של צפיפות במערכת החינוך היישובית, או בכלל, במגזר הערבי בנגב – אנחנו מדברים על מערכת חינוך שהיא כל כך מתפתחת, ולפעמים הצפיפות גם נובעת מזה שיש הרבה תכניות שרצות תוך כדי שנה

סולטן אלקרעאן:  לדוגמה: כל הסיפור של כיתות אתגר וכיתות מב"ר, ניר ומתי, הוא משהו שגורם לפעמים לצפיפות, כי אתה צריך גם לפצל כיתות, ועל זה – אנחנו לא מקבלים מענה

סולטן אלקרעאן:  השנה, הבקשה שלנו באורט אבו רביעה – סורבה, למרות שאמרתי שאנחנו כן דורשים עוד תוספת של כמה כיתות בשל הפיצולים

סולטן אלקרעאן:  זה לתשומת לבכם לקראת השנה הבאה

סולטן אלקרעאן:      הנקודה השניה: אנחנו מדברים על הכפרים הבלתי מוכרים ועל העוול שהתלמידים בהם סובלים ממנו

סולטן אלקרעאן:  אני לא חושב שהדרך הנכונה היא להסיע את הילדים

סולטן אלקרעאן:  אני חושב שהקמת מרכזים בתוך הכפרים הבלתי מוכרים היא הדרך הנכונה, אבל מאחר שזה כמעט בלתי אפשרי, בתקופה הקרובה – אני חושב שיש פתרון: לדאוג לפיצול נוסף להסעות

סולטן אלקרעאן:  במקום שהילדים ילכו הביתה בשעה 14:00 – למה שהילדים לא ייהנו, בתוך מערכת החינוך, מחינוך בלתי פורמלי, גם עד השעה 17:00? זה אחד הנושאים שהם פתירים, גם ברמת התקציבים

סולטן אלקרעאן:       אנחנו עם זה כמעט שנה, ולא מצליחים לעשות את זה

סולטן אלקרעאן:  אני אמרתי יותר מפעם שאנחנו לא מפעילים את יוח"א כי יש לנו בעיה ביוח"א: אין הסעות; ההסעות משולבות

סולטן אלקרעאן:  זו נקודה שהיא פתירה, ואני חושב שכדאי לחשוב על המקומות שיש בהם פתרון, ולא להתעקש על מקומות שיש בהם פחות פתרונות

סולטן אלקרעאן:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  טוב, אני רוצה לומר, קודם כל, תודה רבה לחבר הכנסת יוסף עטאונה, שיזם את הדיון הזה

יוסף טייב:  הוא יזם גם דיונים נוספים בעבר, וביחד – אנחנו נביא תכנית מפורטת לקראת המושב הקרוב

יוסף טייב:  סיור – כבר מתוכנן

יוסף טייב:      אני רוצה לומר שהוועדה לא מוכנה לסבול את זה שלמדינת ישראל יהיה סטנדרט כפול

יוסף טייב:  לצערי – לא כל הילדים מקבלים את אותו השירות בחינוך

יוסף טייב:  כמו שאמרתי: כל ילד הוא ילד, וכולם צריכים לקבל שירות וחינוך זהה לחלוטין

יוסף טייב:  כל השקעה בילד – בסוף תישא פירות לעתיד

יוסף טייב:  ההשקעה הטובה ביותר היא החינוך

יוסף טייב:  תלמידים אלה הם דור העתיד של מדינת ישראל

יוסף טייב:      הוועדה קוראת למשרד החינוך לתת לרשויות המקומיות הבדואיות הרשאות תקציביות לבניית בתי הספר

יוסף טייב:  הוועדה קוראת למשרד החינוך למצוא פתרון, באופן מידי, למחסור בכיתות הלימוד, לפתיחת שנת תשפ"ד, 01 בספטמבר 2023

יוסף טייב:      הוועדה קוראת למשרד החינוך להכין תכנית בינוי לבתי הספר הבדואיים בנגב

יוסף טייב:  אני רוצה להוסיף ולומר שאני אכן קורא לממשלת ישראל לצאת בהחלטת ממשלה לגבי צמצום, צפיפות ופיצול בתי הספר

יוסף טייב:  ישנן הצעות שעלו פה על השולחן, על ידי סולטן, ואני מתחבר לגמרי: אם זה על ידי פיצול הסעות, או על ידי שימוש בתקציבים נוספים של יום לימודים ארוך – שייתן, אולי, חלק מהמענה

יוסף טייב:      אנחנו נעבוד יחד, בשיתוף פעולה עם כלל חברי הכנסת מכלל המפלגות – ביניהן, כמובן, הרשימה המשותפת ורע"מ – ואנחנו נפעל יחד; גם כחברי כנסת – אופוזיציה וקואליציה

יוסף טייב:  כמו שאמרתי – אין סיבה שתהיה איפה ואיפה בין ילדים

יוסף טייב:  אפשר לחלוק על המון דברים, אבל ילד צריך לקבל את המענה, וככל שאנחנו נשקיע יותר בילדים – אנחנו נראה, בסוף, פירות טובים ומתוקים יותר

יוסף טייב:       ברשותכם, אני נועל את הדיון