ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 55, 2023-06-05 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב, שבוע טוב, אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך והספורט בנושא שילוב תלמידים עם מוגבלויות, וקביעת זכאות ואפיון – דיווח לפי סעיף 7(ב) ו-(4)(ג) לחוק חינוך מיוחד

יוסף טייב:  במושב הקודם, כינסנו את הוועדה סביב נושא החינוך המיוחד בהשתתפות השר

יוסף טייב:  השר הודיע שתתכנס ועדת שפירא אשר תבחן את כלל ההיבטים והאתגרים העומדים לפנינו

יוסף טייב:  אני מבין שוועדת שפירא התחילה להתכנס

יוסף טייב:  אין לנו כרגע מסקנות לוועדה, אבל אין לי ספק שהנושא נמצא בסדר העדיפויות של השר קיש

יוסף טייב:  הנושא נוגע אליו באופן אישי

יוסף טייב:  אנחנו לקראת שנת לימודים חדשה, ולכן חשוב לנו שהמסקנות יגיעו כמה שיותר מהר, כדי שנוכל להתארגן ולהבין מה נכון בתוך הוועדה

יוסף טייב:  אני מקווה שהוועדה תביא מסקנות ראויות

יוסף טייב:       אני שמח שהשר קיבל את המלצת הוועדה לכנס גופים נוספים, שעוסקים בתחום ויהיו חלק אינטגרלי מוועדת שפירא

יוסף טייב:  עם זאת, אני חושב שאנחנו צריכים לעשות איזשהו מעקב עוד לפני המסקנות, כדי שהוועדה תוכל להתכבד במסקנות שיצאו מהוועדה

יוסף טייב:  ולהוציא - - - נקייה מתחת ידיה

יוסף טייב:  ברשותכם, אנחנו רוצים לשמוע ממרכז המחקר והמידע בכנסת סקירה קצרה

אתי וייסבלאי: (מלווה את דבריה במצגת)      אני אציג נתונים מרכזיים מתוך מסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, בנושא שילוב תלמידים עם מוגבלויות בחינוך הרגיל

אתי וייסבלאי:  אני רוצה להודות לגורמי המקצוע ולמשרד החינוך שהעבירו לי את כל הנתונים שעליהם אני מתבססת

אתי וייסבלאי:  המסמך כמובן מופיע באתר הממ"מ ובאתר הוועדה

אתי וייסבלאי:       בשנת הלימודים הנוכחית תשפ"ג, כ-178 אלף תלמידים עם מוגבלויות משולבים בחינוך הרגיל

אתי וייסבלאי:  מתוך כ-300 אלף תלמידי בחינוך המיוחד

אתי וייסבלאי:  סך הכול לאורך זמן רואים שאחוז התלמידים המשולבים מבין תלמידי החינוך המיוחד נשאר כמעט ללא שינוי

אתי וייסבלאי:  כ-60% מתלמידי החינוך המיוחד משולבים בחינוך הרגיל, עם תנודות לכאן ולכאן

אתי וייסבלאי:  בשלוש השנים האחרונות בהם מוחלת הרפורמה, תיקון מס' 11 לחוק החינוך המיוחד, מספר התלמידים המשולבים כמעט ולא השתנה

אתי וייסבלאי:       תיקון מס' 11 לחוק החינוך המיוחד הוא אחד המרכיבים העיקריים ברפורמת החינוך המיוחד

אתי וייסבלאי:  הוא חל במלואו מזה שלוש שנים

אתי וייסבלאי:  אחד הדברים שהתיקון הזה עשה הוא הסדרת פעילות החינוך המיוחד

אתי וייסבלאי:  צוותים רב-מקצועיים בבתי ספר, ועדות זכאות ואפיון ברשויות המקומיות

אתי וייסבלאי:  הוועדות מתחילות לפעול בנובמבר לקראת שנת הלימודים הבאה

אתי וייסבלאי:  הוועדות לשנת הלימודים תשפ"ג פעלו בשנת הלימודים הקודמת

אתי וייסבלאי:  אנחנו רואים, שלקראת שנת הלימודים תשפ"ג, שנת הלימודים הנוכחית, פעלו כ-85 אלף ועדות זכאות ואפיון, כ-46 אלף צוותים מקצועיים, סך הכול כ-130 אלף ועדות

אתי וייסבלאי:       כמעט כל התלמידים שעלו לוועדות זכאות ואפיון קיבלו זכאות לשילוב באמצעות סל אישי או כיתות חינוך מיוחד

אתי וייסבלאי:  בהתאמה לכך, לרוב המוחלט של התלמידים נקבעה רמת תפקוד נמוכה, או בינונית נמוכה

אתי וייסבלאי:  זאת רמת תפקוד שמאפשרת זכאות לסל אישי, או כיתת חינוך מיוחד

אתי וייסבלאי:  אותם תלמידים זכאים לבחור את סוג המסגרת שבה ילמדו הילדים

אתי וייסבלאי:  אנחנו רואים כאן שרוב ההורים, עדיין, למרות שיש עלייה גם בשנת הלימודים תשפ"ג, בחרו במסגרות חינוך מיוחד, ולא בחרו לשלב את התלמידים בחינוך הרגיל

אתי וייסבלאי:  כ-40% מההורים שהיו זכאים לבחירה, בחרו שהילדים שלהם ישתלבו בחינוך הרגיל

אתי וייסבלאי:       השירותים לתלמידים משולבים בחינוך הרגיל ניתנים או באמצעות סל מוסדי לתלמידים עם מוגבלות בשכיחות גבוהה, בתפקוד גבוה, או בתפקוד בינוני, או סל אישי ליתר התלמידים

אתי וייסבלאי:  ניתן לראות כאן שמאז התיקון לחוק יש עלייה גדולה בשיעור התלמידים המשולבים והזכאים לסל אישי בחינוך הרגיל

אתי וייסבלאי:  בשנת הלימודים הנוכחית כ-40% מהתלמידים המשולבים, 73 אלף תלמידים בסך הכול, זכאים לשילוב באמצעות סל אישי

אתי וייסבלאי:  בהשוואה ל-14% מתוכם לפני הרפורמה

אתי וייסבלאי:       אני אתמקד באחד השינויים החשובים ביותר בתיקון, שהוא שילוב אוכלוסיית תלמידים עם מוגבלות שכיחה בחינוך הרגיל

אתי וייסבלאי:  בעקבות התיקון לחוק תלמידים אלה זכאים לשילוב באמצעות סל אישי, אם נקבעה להם רמת תפקוד נמוכה, או בינונית נמוכה

אתי וייסבלאי:  ראינו את הגידול במספר התלמידים המשולבים באמצעות סל אישי

אתי וייסבלאי:  כתוצאה מכך, הנחיות משרד החינוך קובעות שתלמידים אלה, בחינוך היסודי ובחטיבת הביניים, משולבים באמצעות סל שילוב והכלה בית ספרי, ולא באמצעות תקצוב אישי כמו תלמידים עם מוגבלות בשכיחות נמוכה

אתי וייסבלאי:  הסל הזה כיום מיועד ל-7

אתי וייסבלאי: 7% מהתלמידים בבתי הספר שמתוקצבים בהיקף של 1

אתי וייסבלאי: 85 שעות שנתיות

אתי וייסבלאי:  הוא מיועד גם לתלמידים עם מוגבלות שכיחה שזכאים לסל אישי, גם לתלמידים שמתוקצבים מהסל המוסדי, וגם לתלמידים עם קשיים שאינם זכאים לשירותי חינוך מיוחדים

אתי וייסבלאי:  מוצגים נתונים של תלמידים משולבים עם מוגבלות שכיחה

אתי וייסבלאי:  ניתן לראות שאכן מספר הולך וגדל  של תלמידים עם מוגבלות שכיחה זכאים לסל אישי

אתי וייסבלאי:  אבל המספר הכולל של תלמידים עם מוגבלות שכיחה שמשולבים בחינוך הרגיל, ירד בשנים האחרונות והוא כיום פחות מ-140 אלף

חילי טרופר: את יכולה להסביר למה?     

אתי וייסבלאי: יכולות להיות לזה כמה סיבות, נושא ראשון הוא בחירת ההורים

חילי טרופר: ההורים בוחרים לא לשלוח?     

תמי אומנסקי: אני אשמח להגיב

אתי וייסבלאי: כן

אתי וייסבלאי:  אני חושבת שהאנשים שנמצאים פה יכולים לפרט יותר ממני

אתי וייסבלאי:  אני אסיים בכמה נתונים מתוך מחקר מעקב של ראמ"ה, על מערך ההכלה וההשתלבות, שהתפרסם ממש בימים האחרונים

אתי וייסבלאי:  במהלכו ערכו אנשי ראמ"ה ראיונות וסקרים בקרב מנהלים ומורים, ובקרב הורים בחינוך הרגיל

אתי וייסבלאי:  בנושא של מהלך ההכלה וההשתלבות, גם לפני הרפורמה וגם במהלכה

אתי וייסבלאי:  זה מחקר מאוד מקיף וחשוב, ואני אביא כמה דוגמאות, אלה דברים שצריכים ללמוד יותר לעומק

אתי וייסבלאי:  לפי המחקר של ראמ"ה יש ירידה בתפיסה של המחנכים כי הכלה ושילוב מסייעים לתלמיד משולב, גם מבחינה חברתית וגם מבחינה לימודים

אתי וייסבלאי:  אלה הנתונים לשנת הלימודים תשפ"ב, הנתונים האחרונים שיש לנו

אתי וייסבלאי:  אנחנו רואים שיש ירידה גם בהשוואה לשנת הלימודים תשפ"א וגם בהשוואה של לפני הרפורמה

אתי וייסבלאי:  ירידה בתמיכה של מחנכים במדיניות ההכלה באותן שנים, גם באופן כללי במדיניות והאם הם רוצים שתלמיד עם צרכים מיוחדים ישתלב בכיתה שלהם

אתי וייסבלאי:  עלייה בתחושה של מנהלים שהעומס מקשה עליהם לתת מענה ראוי, גם לתלמידים המשולבים וגם ליתר התלמידים בכיתה

אתי וייסבלאי:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חברת הכנסת דבי ביטון, רוצה להתייחס?      

דבורה ביטון: רוצה לשמוע ובהמשך

יוסף טייב: אוקיי

יוסף טייב:  חילי, שמעתי שיש לך מספר שאלות? תמי, משרד החינוך, את רוצה לענות לו?     

חילי טרופר: הרבה פעמים המודל והתחושה, הם שזאת מערכת ענקית

חילי טרופר:  כל מה שנגיד נכון, אבל הרבה מאוד אנשי חינוך אומרים קחו אותם, אנחנו בעד, אבל אין לנו מספיק כלים לעשות את זה

חילי טרופר:  וזה משתקף בראמ"ה

חילי טרופר:  השאלה מה עושים?      

תמי אומנסקי: בוקר טוב לכולם, תודה רבה

תמי אומנסקי:  אני מנהלת אגף חינוך מיוחד, אני חמישה חודשים בתפקיד, לומדת לעומק את המורכבות ואת האתגרים המאוד מאוד גדולים של מערכת החינוך בכלל, והחינוך המיוחד בפרט

תמי אומנסקי:  הדברים שזורים זה בזה ואני חושבת שהנתונים מדברים בעד עצמם

תמי אומנסקי:  אי-אפשר להסתכל היום על החינוך המיוחד, כשמדברים על שילוב צריך להסתכל על כלל מערכת החינוך

תמי אומנסקי:  מערכת החינוך ויכולתה להכיל בתפיסה את כלל התלמידים עם הצרכים המיוחדים

תמי אומנסקי:       אני אתחיל דווקא מהסוף, אני חושבת שהסקר של ראמ"ה הוא סקר מאוד משמעותי שבא ואומר, למרות כל המאמצים, ונעשו המון מאמצים, המורים עדיין מתקשים מאוד מאוד

תמי אומנסקי:  ברמת העמדות כולם מסכימים, אבל ברמת היכולת הפרקטית מאוד קשה להכיל, ולהתמודד עם ההטרוגניות ועם המגוון

תמי אומנסקי:  יש לנו קושי להתבונן בנתונים ושלא נשכח שהייתה קורונה

תמי אומנסקי:  בתקופת הקורונה, וחשוב שנדע, מערכת החינוך רובה נסגרה ועברה להיברידית

תמי אומנסקי:  לעומת זאת, מערכת החינוך המיוחד פעלה פיזית

תמי אומנסקי:  כשנותנים להורה זכות בחירה, בסיטואציה הזאת ברור שהוא ייבחר באופן שהוא בחר

תמי אומנסקי:  לכן, אני לא רוצה להסיק מסקנות חד-משמעויות, אבל יש לנו כאן משהו, והיה תהליך עם התחלה טובה, אבל הקורונה טרפה את הקלפים

תמי אומנסקי:       אנחנו נמצאים היום בהבנה – וזאת הסיבה שהוקמה ועדת שפירא – שלא נכון היה ללכת בשום צורה להסקת מסקנות מיידיות מתיקון 11 לחוק, ישר לתיקון חקיקה

תמי אומנסקי:  צריך היה להיכנס למהלך משמעותי וגדול שיש לו שתי מטרות, עם הרבה מאוד שותפים וחלק מהשותפים נמצאים כאן איתנו

תמי אומנסקי:  החל מהשלטון המקומי, משרדי הממשלה, הנהגת ההורים, העמותות וכל מי שרק חשבנו עליו שיכול לקחת חלק בדבר הזה, כולם חלק מהוועדה

תמי אומנסקי:  כשהמטרה שבסוף תהליך הוועדה נצא עם המלצות לשר ולמנכ"ל לאחר שבחנו את כל האתגרים וכשאנחנו מבינים, וקוראים לוועדת החינוך בראי החינוך המיוחד

תמי אומנסקי:  כי הסיפור הוא מערכת החינוך בכללותה

תמי אומנסקי:  לא ספציפית על מה קורה במסגרות החינוך המיוחד – זה לא הסיפור

תמי אומנסקי:       הדבר השני, הוא לעשות תהליך שיש בו שקיפות, גיוס ואמון של כלל השותפים

תמי אומנסקי:  על מנת להגיע בסוף להמלצות יחד עם צוותי החינוך ושבתוך הוועדה יהיה אפשר ללכת לדרך שמיטיבה עבור התלמידים עם הצרכים המיוחדים

תמי אומנסקי:  וזה המסע שאנחנו נמצאים בו

תמי אומנסקי:  אין פה קיצורי דרך, הייתי מאוד רוצה לבוא לכאן היום ולהגיד צריך א'-ב', ג' ו-ד' – לא אין קיצורי דרך

תמי אומנסקי:  אם היינו יודעים מה צריך לעשות היינו כבר אומרים את זה

חילי טרופר: המדד של הוועדה הוא לבדוק מה עושים בחינוך הרגיל?      

תמי אומנסקי: בוודאי

חילי טרופר: קודם כול, איחוליי ותנחומיי על התפקיד שלך

חילי טרופר:  בעיקר בתקופה הזאת

תמי אומנסקי: אני יודעת שלקחתי על עצמי אתגר מאוד משמעותי

משה טור פז: אנחנו שמחים שלקחת אותו, תמי

תמי אומנסקי: אני לא לבד, ויש איתי את כל מנהלות אגפי הגיל של המשרד

תמי אומנסקי:  הגיל הרך, היסודי, העל-יסודי, הסמנכ"לית של המינהל הפדגוגי שאחראית על כולנו בתוך הוועדה, וכל מי שנדרש

תמי אומנסקי:  אנחנו נעשה במיטב יכולתנו

תמי אומנסקי:  הבעיות הן קשות ומורכבות ואין לי ספק שהן יעלו כאן, הן לא פתירות ברגע זה – זה המצב

יוסף טייב: תמי, אסור לנו להתכחש

יוסף טייב:  בסוף במבחן התוצאה הסל שילד מקבל בחינוך מיוחד הוא לא אותו סל שילד יקבל שהוא מגיע לשילוב

תמי אומנסקי: היום זה נכון

יוסף טייב: כן, היום במצב הנתון

יוסף טייב:  ולכן, אני חושב שהתשובה ברורה למה ההורה בוחר להכניס את הילד שלו לחינוך המיוחד

יוסף טייב:  בשילוב הילד לא יקבל את המענה המלא

תמי אומנסקי: אני חייבת לדייק, אנחנו רואים שבשילוב יש עלייה בסל האישי

תמי אומנסקי:  ההורים באופן טבעי בחרו, או הוועדות הלכו למקומות האלה, בגלל שדרך הסל האישי יש לי יותר משאב מאשר דרך הסל המוסדי שהוא הרבה יותר קטן

תמי אומנסקי:  כל סיפור המשאבים דורש חשיבה מחודשת, אבל לא רק סיפור של משאבים

תמי אומנסקי:  יש פה אתגר תפיסתי, הכשרתי ונושא של כלים

תמי אומנסקי:  זה לא רק סיפור של כסף

יוסף טייב: תודה

יוסף טייב:  בבקשה, חבר הכנסת משה טור פז

משה טור פז: בוקר טוב, שלום לכולם

משה טור פז:  תמי ברכות על התפקיד

משה טור פז:  חילי אמר גם תנחומיי, אבל אנחנו תולים בך תקוות, ואני חושב שזה נכון לכל מי שיושב כאן ליד השולחן

משה טור פז:  נושא החינוך המיוחד, לפני חמש או שש שנים, הייתי אומר, היה פנינה במדינת ישראל

משה טור פז:  זה לא שלא היו בעיות – אבל היינו במקום אחר מהעולם

משה טור פז:  יצא לי לדבר עם חבר הכנסת מרגי, היום השר מרגי, כשהיה בכיסא שלך אדוני, יושב-ראש הוועדה

משה טור פז:  דיברנו על כך שהדרך לגיהינום רצופה בכוונות טובות

משה טור פז:  הוועדה הזאת בשנת 2018 עסקה בתיקון חוק החינוך המיוחד, בדגש על יישום דוח דורנר, של שילוב החינוך המיוחד בחינוך הרגיל

משה טור פז:  גילוי נאות, חמשת הילדים שלי למדו ולומדים בבית ספר המכיל הראשון בישראל, בגוש עציון

משה טור פז:  זה שחלק מהדגמים מעתיקים אותו היום דווקא על הרקע הזה התסכול הוא כל כך גדול

משה טור פז:  יושבים כאן סביב השולחן הרבה מאוד אנשים שמרגישים, ובצדק, שבחמשת השנים האחרונות הלכנו אחורה

משה טור פז:       אני מסכים עם מה שאמרת, זה מאוד חשוב, הסיפור הוא לא רק, ואפילו לא בעיקר המשאבים

משה טור פז:  המשאבים הם חלק מהסיפור

משה טור פז:  ברור שאם יש אפליה לטובת החינוך הרגיל לעומת החינוך המוכל, יש הגיון שהורים הולכים לשם

משה טור פז:  אני הייתי רוצה – וכאן הדימוי לצערי הוא נכון כפליים – שלא נשפוך את המים עם התינוק

משה טור פז:  המודל שבו החינוך המיוחד יהיה משולב ככל הניתן בחינוך הרגיל, ויהיה חלק מהחינוך הרגיל בישראל, הוא נכון – הוא דגם נכון

משה טור פז:  זאת שאיפה חברתית מהמעלה הראשונה

משה טור פז:  אני אומר כאחד שבכיתה של הילדים שלו לומדים ילדים עם תסמונת דאון ועם פיגור כבד

משה טור פז:  וכאחד שעסק בזה כמנהל בית ספר בשילוב הזה, עוד לפני שהיו חוקים ותקציבים, כי זה הדבר הנכון לעשות אותו

משה טור פז:       אדוני היושב-ראש, הוועדה צריכה ללוות בצורה מאוד צמודה את ועדת שפירא, ואת משרד החינוך בתהליכים שצריכים להיעשות

משה טור פז:  להפיק את התהליכים ולהביא את הקול של האזרח, של התלמידים ושל ההורים המתוסכלים, המרגישים ירידה דרמטית בשירותים, כשהם עוברים מהחינוך המיוחד לחינוך הרגיל

משה טור פז:  אני חושב, שחילי אמר כדרכו בקציר העומר את עיקר הנקודה

משה טור פז:  כדי שמערכת החינוך תעמוד באתגר ההכלה, צריך לקחת למעלה מ-200 אלף עובדי הוראה, ולתת להם את הכישורים, את הקשרים ואת התקציבים, כדי להכיל את החינוך המיוחד בתוכם

משה טור פז:      אם נעשה את זה, וזאת תהיה התפיסה – ואומרים פה בוועדה שכל ילד הוא מיוחד – בבתי הספר יהיו מוכלים ילדי חינוך מיוחד, כמה שיותר, אז בא לציון גואל

משה טור פז:  זאת מערכת החינוך שהייתי רוצה להיות בה

משה טור פז:  בינתיים הפער בין התפיסה לבין המציאות, לצערי, הוא גדול מאוד

משה טור פז:  אני שמעתי את הקולות ב-2017 ו-2018 שהתריעו מהדבר הזה, ואמרו לנו, תקשיבו, יקצצו בתקציב, המורים לא מוכנים, וכל האסונות שהתריעו אכן קרו

משה טור פז:  אנחנו צריכים ללמוד מזה, ובעיקר לחשוב קדימה איך בונים את הדבר הזה נכון יותר

משה טור פז:  בחזון, כך נכון שתראה מערכת החינוך

משה טור פז:  צריכים לתרגם אותו למציאות ובעיניי לוועדה יש תפקיד מאוד חשוב

משה טור פז:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אסתר קרמר, אמא לילד עם מוגבלות, בבקשה

אסתר קרמר: שלום, תודה על ההזדמנות לדבר, אני אדבר בקצרה ואני אשמח שכל שאר החברות פה ידברו, כי יש לכולנו מה לומר

אסתר קרמר:  נרשמתי כאימא לילד עם מוגבלות למרות שאני פעילה חברתית, ועושה הרבה מעבר לזה

אסתר קרמר:  אני כן רוצה לספר, ויכול להיות שזאת התחלה טובה לשיח, את הסיפור של הבן שלי

אסתר קרמר:  הבן שלי הוא ילד במגזר החרדי ולצערי, החוק הזה לא חל על המגזר החרדי בכלל

אסתר קרמר:  לכן, לילד שלי אין היום מסגרת, הוא יושב ולומד, הוא מאוד מאוד אוהב ללמוד, הוא סיים את תש"ס – בשביל הפרוטוקול – הוא ילד עם אוטיזם בתפקוד גבוה

אסתר קרמר:  הוא ילד מאוד חכם והוא יושב בבית כי אין מסגרת חרדית עם יכולת להחזיק ילדים עם מוגבלות

אסתר קרמר:  החוק לא חל על תלמיד חרדי שנמצא במוסדות הפטור, ולכן הוא לא זכאי

יוסף טייב: אני שמח שדייקת

אסתר קרמר: אם זה תורני ייחודי, רשמית בחוק, הוא זכאי אבל מעשית לא מוכנים לאשר לו

אסתר קרמר:  אם הוא שייך למוסדות מוכרים שאינם רשמיים שלא תחת הרשתות הוא מקבל רק 70% מהשעות שמגיעות לו

אסתר קרמר:  ואם הוא נמצא במוסדות פטור מוכרים שאינם רשמיים ונמצאים תחת הרשתות רק אז הוא זכאי

אסתר קרמר:  כלומר, אם יש לי בן חרדי, ששייך למסגרת החרדית אני צריכה להתפשר ולשלוח אותו למסגרת שלא מתאימה לחינוך שהוא גדל בבית, או לוותר על שירותי החינוך המיוחד – מה שאני עושה היום

אסתר קרמר:       הוא יושב בכולל, כי הוא ילד מאוד חכם, אתה מבין מה זה כולל – אולי לא כולם מבינים – כולל זה לאברכים, אנשים מגיל 20 ומעלה

אסתר קרמר:  ואנחנו משלמים לחברותות שישבו וילמדו איתו כדי שהוא לא יישב כל היום ולא ילמד

אסתר קרמר:  אני רוצה להביא את קולן של המסגרות החרדיות, שלא מקבלות שירותי חינוך מיוחד בתוך החוק הזה

יוסף טייב: גברתי, בן כמה הבן שלך?      

אסתר קרמר: הבן שלי בן 15

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  תמי אם את יכולה להתייחס לזה, כי יש פה אתגר

רויטל לן כהן: רק נזכיר שחוק חינוך חובה חל עליו

יוסף טייב: רויטל, אני יודע

יוסף טייב:  תודה רבה על הערת הביניים

אילן שלגי: אני עורך דין ממשרד החינוך

אילן שלגי:  חוק חינוך מיוחד לא חל על מוסדות הפטור

אילן שלגי:  הוא חל על מוסדות המוכשר ועל המוסדות הרשמיים

אילן שלגי:  הוא חל על מוסדות תרבותיים ייחודיים שכוללים כרגע את הישיבות הקטנות

אילן שלגי:  יש הוראה בחוק מוסדות חינוך תרבותיים ייחודיים שפרק השילוב – לא כל חוק החינוך המיוחד – חל על המוסדות האלה

אילן שלגי:  ומשרד החינוך מתקצב שילוב במוסדות תרבותיים ייחודיים

אילן שלגי:  לגבי התיקצוב של מוסדות חינוך מוכשר, כולל מוסדות חינוך מיוחד חרדים, התיקצוב הוא 100%, אין הבדל

יוסף טייב: אם יש לי במוסדות הפטור כיתות משלבות, החוק בעצם לא יחול עליהן וההורים לא יוכלו לשלוח לשם

יוסף טייב:  כלומר, אני גורם לאוכלוסייה רחבה מאוד, בברירת מחדל, לשלוח את הילד שלהם לחינוך מיוחד בזמן שהמגמה שלי היא לנסות להביא כמה שיותר תלמידים לשילוב

יוסף טייב:  על זה אנחנו מסכימים

אילן שלגי: נכון

אילן שלגי:  משרד החינוך לא ייתן מענה תקציבי להורים ששולחים ילד עם צרכים מיוחדים למוסד הפטור

אילן שלגי:  העמדה שלנו בלשכה המשפטית, כשדנו על תיקון 11 הנושא לא עלה ולא נתנו לו מענה

אילן שלגי:  כשהייתה פנייה של השר פרוש אחרי חקיקת החוק, וכשקיימנו דיון פנימי בעקבות הפנייה הזאת, התגבשה אצלנו העמדה שראוי לתקן את חוק החינוך המיוחד באופן שיחיל את פרק השילוב על מוסדות הפטור

אילן שלגי:  בדומה להחלת פרק השילוב על מוסדות חינוך תרבותיים ייחודיים

אילן שלגי:  אבל היה רצף של מערכות בחירות, והקורונה

יוסף טייב: אנחנו מדברים על תקופה של חמש שנים

יוסף טייב:  לא ראוי שלא קם מישהו מתוך המשרד – הביקורת היא גם כלפינו – או מתוך הבית הזה כשתלמידי ישראל צריכים את הדבר הזה ואומר, חברים עד כאן

יוסף טייב:  בסוף ילד הוא ילד ואין כאן סיפורים של לימודי ליבה

יוסף טייב:  אנחנו אומרים שבסוף הילדים צריכים את התגבור הזה ואת השילוב הזה

יוסף טייב:  אני מקווה שבוועדת שפירא הנושא עלה ויתוקן

אילן שלגי: בוועדת שפירא הנושא בהחלט יעלה

יוסף טייב: אם יש לי מוסד פטור, שיש לו סמל אחד אבל יש לו כיתות מלאות, כיתות חינוך מיוחד בתוך המוסד שלו? ישנן מוסדות כאלה, נכון?      

אילן שלגי: יכול להיות שיש, אני לא מכיר כיתות של חינוך מיוחד במוסדות

יוסף טייב: אני שואל שאלה, קיבלתי מספר פניות ולכן אני בודק

יוסף טייב:  אני לא מכיר את כל הנושא

יוסף טייב:  לא קיים מוסד פטור שיש לו כיתות חינוך מיוחד בתוך הסמל שלו?      

אילן שלגי: אני לא מכיר

יוסף טייב: אוקיי

יוסף טייב:  כן, בבקשה

אביגיל שקוביצקי: אני מומחית לכלכלת חינוך, יועצת תקציבית לאיגוד מוסדות הפטור ולקואליציה לחינוך מיוחד

אביגיל שקוביצקי:  אימא לילד שזכה, כי בכיתה שלו נכנסים ילדים והוא לומד איתם, והוא מאוד מאוד גדל והתפתח

אביגיל שקוביצקי:  אני גם רואת חשבון בשלושה תלמודי תורה שיש להם כיתות מקדמות

אביגיל שקוביצקי:  תלמודי התורה האלה ברחוב בקהילה החרדית נחשבים לתלמוד תורה

אביגיל שקוביצקי:  ההורים מבחינתם זה מוסד פטור או מוכשר, הם לא כל כך נכנסים לרזולוציה

אביגיל שקוביצקי:  יש מעט מאוד מוסדות כאלה בארץ, שיש תלמוד תורה ויש להם כיתות מקדמות

אביגיל שקוביצקי:  במשך שנים המצב היה בסדר גמור, כי הם מתוקצבים 100%, כלומר יש מוסד שכולו מתוקצב 75% ואותם כיתות מקדמות מתוקצבות בשיעור של 100%

אביגיל שקוביצקי:  ולכאורה הכל טוב ויפה

אביגיל שקוביצקי:       הם נפלטו ברפורמות הקודמות, בין רפורמת אופק חדש לבין רפורמת הסייעות

אביגיל שקוביצקי:  הכיתה המקדמת משויכת למוסד מוכר שאינו רשמי

אביגיל שקוביצקי:  בחלק מהמוסדות המורות נגשו ואמרו, בשנה הבאה אנחנו לא יכולות לעבוד במקום הזה  – זאת אותה עבודה בדיוק, עם אותה כיתה ועם אותם ילדים – עם הפער הרפואי, המצבת, תקנות עובדי ההוראה

אביגיל שקוביצקי:  הן מקבלות בעולם הישן במקום בעולם החדש

אביגיל שקוביצקי:       הבקשה הייתה לנסות ולהפריד וזה יכול להיות גם פתרון ללומדי התורה בפטור, שזה באותו בניין ובדרך כלל בכל שלושת המקרים שאני מדברת עליהם יש כניסה נפרדת, כיתות נפרדות

אביגיל שקוביצקי:  כמו שגני ילדים נמצאים באותו אשכול ולכל גן יש סמל נפרד

אביגיל שקוביצקי:  מה שהם רוצים לקדם – בעבר זה פחות הפריע להם – את הבחינה שהכיתות האלו יהיו בסמל נפרד

אביגיל שקוביצקי:  וכך הם יוכלו לקבל הכרה מלאה כמו בית ספר לחינוך מיוחד

אביגיל שקוביצקי:  אבל הם יהיו בניין ליד בניין, אותו מבנה רק עם כניסות נפרדות ויאפשרו את השילוב

אביגיל שקוביצקי:  השילוב עולה להם היום הרבה כסף, הם לא מקבלים ואפילו לא מבקשים עליו

אביגיל שקוביצקי:  מבקשים לפחות לקבל כמו החינוך המיוחד

אילן שלגי: אני מבין שזאת סוגיה של תחולת הרפורמות של אופק חדש

אילן שלגי:  המורים בחינוך המיוחד המוכשר שהוחלה עליהם רפורמת אופק חדש

יוסף טייב: עד היום לא היה צורך, אבל כנראה עכשיו בעקבות ההכלה יש צורך

רויטל לן כהן: זה עוד מלפני הצורך, זה מרפורמות ישנות

יוסף טייב: כן, אבל עכשיו שאופק חדש נכנס לסיפור, אותן מורות לא יוכלו בכלל להיכנס

רויטל לן כהן: זה כבר 15 שנה, זה המון שנים

יוסף טייב: אבל לא במוכשר

אילן שלגי: בשנים האחרונות זה במוכשר חינוך מיוחד

יוסף טייב: במוכשר זה נכנס רק עכשיו

יוסף טייב:  דבי את רוצה להגיד משהו, או שנמשיך להתקדם? יוסף אתה רוצה עכשיו? אוקיי אז אני ממשיך וכשתרצו לדבר תגידו לי

יוסף טייב:  עירית גזית, מנהלת את המחלקה המשפטית באקים ישראל, בבקשה

עירית גזית: אני אדבר על ילדים עם מוגבלות שכלית במערכת החינוך

עירית גזית:  יש מעט מאוד ילדים משולבים במערכת החינוך עם מוגבלות שכלית

עירית גזית:  בסך הכול 688 כולם, בחברה הערבית ובחברה החרדית

עירית גזית:  אין להם ברירה כי אין מסגרות אחרות

עירית גזית:  בשביל לפתוח כיתה קטנה של ילדים עם מוגבלות שכלית צריך או שמונה או 12 ילדים, ובדרך כלל מאוד קשה למצוא באותה סביבה מספר כזה, ולכן לא נפתחות בכלל כיתות קטנות

עירית גזית:  מספיק 5-4 ילדים עם אוטיזם כדי לפתוח כיתה כזאת ולכן יש יותר כיתות קטנות

עירית גזית:       אנחנו מאוד מבקשים להרחיב את מערך בתי הספר המכלילים – שהוזכרו פה קודם – שהם דוגמה טובה לשילוב אמיתי של ילדים עם מוגבלות שכלית

עירית גזית:  בכיתות הרגילות סך הכול 323 ילדים מקבלים סל סיוע אישי, ילדים עם מוגבלות שכלית, וזה נורא מעט

עירית גזית:  צריך להבין איך מכלל הילדים המשולבים, כל כך מעט מקבלים סל סיוע אישי, שהוא מאוד קריטי, בטח לילדים עם מוגבלות שכלית

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  הדר איצקוביץ', אלו"ט

הדר איצקוביץ: אני אגע בכמה נקודות שקשורות לשילוב של תלמידים עם אוטיזם במערכת החינוך

הדר איצקוביץ:  אנחנו רואים שיש דווקא ירידה בין תשפ"א לתשפ"ב בכמות הילדים המשולבים, ירידה של 3%

הדר איצקוביץ:  זה לא מפתיע כי אנחנו רואים שהיום מערכת החינוך הכללית לא ערוכה לשילוב של תלמידים עם מוגבלות

הדר איצקוביץ:  ואני אתן כמה דוגמאות, לצורך העניין יש מחסור ידוע בכוח אדם

הדר איצקוביץ:  אין מספיק מטפלים פארא-רפואיים

הדר איצקוביץ:  אין את התשתיות הראויות לעריכת טיפולים במסגרות, אנשי הצוות, אנשי ההוראה והסייעות לא מוכשרים ולא יודעים איך להתמודד עם סוג המוגבלות הזאת

הדר איצקוביץ:       בנוסף, אני רוצה לדבר גם על מקרים שהם פחות מדוברים, וזה נושא ההשעיות של התלמידים שגורמים להסללה של תלמידים למסגרות החינוך המיוחד

הדר איצקוביץ:  אנחנו רואים הרבה תלמידים בשילוב – לא רק בשילוב – שעקב קשיים התנהגותיים המערכת לא יודעת איך להכיל אותם

הדר איצקוביץ:  היד נורא קלה על ההדק בלהשעות אותם – להשהות ולהשעות – לבתים שלהם

הדר איצקוביץ:  אנחנו רואים פרקטיקות של התניית ההישארות של התלמידים האלה בבתי הספר בכפוף לטיפולים תרופתיים, ואיומים – אפשר לומר – שבלי טיפולים תרופתיים הם יעברו לבית ספר אחר או יחזרו לחינוך הכללי

הדר איצקוביץ:  יחזרו לחינוך המיוחד, לכיתות תקשורת ובתי ספר כוללניים

הדר איצקוביץ:       בעיה נוספת, ועדות זכאות ואפיון חריגות

הדר איצקוביץ:  היום המועד להגשת בקשות לוועדות זכאות ואפיון הוא ה-31 במרץ

הדר איצקוביץ:  מספיק שתלמיד מקבל אבחון חדש אחרי התאריך הזה, ב-1 באפריל לדוגמה, המשמעות היא שהוא צריך להמתין שנה וחצי עד שהוא יקבל זכאות לשירותי חינוך מיוחדים

הדר איצקוביץ:  כלומר, אם הוא מגיש בקשה ב-1 באפריל 2023 הוא יתחיל לקבל את הזכאות לשירותי החינוך רק בספטמבר 2024

הדר איצקוביץ:  שנה וחצי זה המון זמן להיות בלי תמיכות ובלי סיוע

הדר איצקוביץ:  אנחנו רואים מה קורה לתלמידים האלה, בסופו של דבר יש להם קשיים במסגרות החינוך והם לא מצליחים להשתלב

הדר איצקוביץ:  יש להם קשיים התנהגותיים ואין מי שיעזור להם

הדר איצקוביץ:  וזה דבר שחייבים, חייבים, לתת עליו את הדעת

הדר איצקוביץ:  אני אשמח לקבל התייחסות ממשרד החינוך בנושא, איך פותרים את הבעיה הזאת

הדר איצקוביץ:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  תמי, בבקשה

תמי אומנסקי: נושא הוועדות הוא מתוקף חוק וצריך לשנות את החוק

תמי אומנסקי:  זה חלק מכל המהלך שאנחנו רוצים להוביל

הדר איצקוביץ: זה לא נכון

הדר איצקוביץ:  אני אדייק, בחוזר מנכ"ל כתוב שאבחון חדש ומסמכים חדשים, שלעצמם, לא מקנים זכאות לוועדה חריגה

הדר איצקוביץ:  מכאן זה מגיע, זה מגיע מהחוזר

קריאה: יש קריטריונים בחוזר מנכ"ל , זה לא קשור בחוק

תמי אומנסקי: אני אבקש מצינה לענות

רויטל לן כהן: אתם שיניתם את חוזר המנכ"ל כדי שלא יכלול אותם

יוסף טייב: רויטל, רויטל, הכול בסדר

צינה יואלי: אני מפקחת ארצית באגף חינוך מיוחד

צינה יואלי:  אני רוצה להתייחס לדברים שאמרת

צינה יואלי:  זה נכון שעד ה-31 במרץ ניתן להגיש בקשה לוועדה לקראת שנת הלימודים הבאה

צינה יואלי:  בתוך חוזר מנכ"ל יש אפשרות לפנות לוועדה במידה וההורים יודעים שהם בתהליך אבחון

הדר איצקוביץ: ומי שלא יודע, צינה?      

צינה יואלי: אני יכולה לסיים את דבריי? תודה לך

הדר איצקוביץ: לא

הדר איצקוביץ:  פשוט בשביל זה מערכת החינוך קיימת

הדר איצקוביץ:  זה לא נכון

יוסף טייב: סליחה, סליחה

יוסף טייב:  אתם מבקשים תגובה, תנו לה לסיים

צינה יואלי: אני אסים את דבריי ואחר כך תשאלי ואני אתייחס

צינה יואלי:  עומדת להורה הזכות לפנות לוועדה ולהגיד שהילד שלו נמצא בתהליך אבחוני ועד ה-15 ביוני הוא יכול להמציא את המסמך הקביל כדי שהוועדה תתקיים בזמן לקראת שנת הלימודים הבאה

הדר איצקוביץ: אבל מי שלא נמצא בתאריך האבחוני, זה לא עוזר לו

צינה יואלי: רגע, רגע

צינה יואלי:  תני לי בבקשה לסיים

צינה יואלי:  אני הקשבתי לך ולא נכנסתי באמצע דברייך

צינה יואלי:  בנוסף יש את האפשרות של ועדה חריגה מבחינת נתונים המשרד מאשר לא מעט ועדות חריגות, בדיוק בגלל המצב שאת ציינת, וכדי שלא יהיה מצב שתלמיד יחכה שנה וחצי עד שהוא מתחיל לקבל את התמיכות להן הוא זקוק

יוסף טייב: צינה, כמה תלמידים הוועדה החריגה מאשרת?      

צינה יואלי: אין לי כאן נתונים מדויקים אבל יש כ-6,000, אפילו יותר, ועדות חריגות שאושרו במהלך שנת הלימודים תשפ"ג

צינה יואלי:  כשהיישום של הזכאות הוא כבר לשנת הלימודים תשפ"ג

רויטל לן כהן: השאלה כמה לא הוגשו לוועדה? 

הדר איצקוביץ: אנחנו לא יודעים כמה הוגשו

יוסף טייב: אני אשמח לקבל את הנתונים האלה

יוסף טייב:  כמה הוגשו וכמה אושרו

צינה יואלי: אנחנו נעביר את הנתונים המדויקים

רויטל לן כהן: אתה לא יודע, כי כשהם רצו להגיש אמרו להם לא, ולא לקחו מהם בקשה

יוסף טייב: רויטל, את תקבלי זכות דיבור

יוסף טייב:  תרשמי על פתק ותוציאי את הכול

יוסף טייב:  את כל הקיטור במכה אחת, זה יותר חזק

יוסף טייב:  תאמיני לי

יוסף עטאונה: הוועדות החריגות שמתקיימות לגבי החברה הערבית

יוסף עטאונה:  במשרד החינוך מקיימים את הוועדות אחרי החגים

יוסף עטאונה:  יוצא שיש ילדים שזכאים או שמפנים אותם לוועדות, והם נשארים בבית עד שיסתיימו החגים

צינה יואלי: הוועדות החריגות מתחילות כבר עכשיו

צינה יואלי:  המחוזות מקבלים בקשות לוועדות חריגות, הם דנים בבקשה

צינה יואלי:  במקרים שמאושר לקיים ועדה חריגה, הוועדות כבר מתחילות להתקיים בקיץ

צינה יואלי:  זה לא מדויק להגיד שהוועדות מתקיימות רק אחרי החגים

צינה יואלי:  הן מתקיימות באופן שוטף כבר עכשיו וגם לאורך כל השנה

יוסף עטאונה: כבוד היושב-ראש, אני שואל ספציפית על מחוז דרום

יוסף עטאונה:  גם בשנה שעברה הן התקיימו כל הזמן אחרי החגים

יוסף עטאונה:  זאת שאלה אחת, תבדקו אותה אנחנו צריכים תשובה

יוסף עטאונה:  הדבר השני, בדרך כלל כל הוועדות החריגות דוחות את הילדים

יוסף עטאונה:  תבדקו את הנתון הזה במחוז דרום, ונשמח לקבל תשובות

יוסף טייב: בסדר

יוסף טייב:  ביקשנו מספר תיקים שהוגשו וכמה אושרו בסוף

צינה יואלי: אנחנו נבדוק ספציפית לגבי מחוז דרום

רויטל לן כהן: מה ספציפית? קיבלתם עשרות פניות מאיתנו הארגונים

רויטל לן כהן:  מנהל המחוז לא עונה בכלל, לא משיב, לא מקבל את הבקשות

יוסף טייב: רויטל אני מבין שקשה לך להתאפק, בבקשה תדברי עכשיו

רויטל לן כהן: אני עורכת דין מקואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים

רויטל לן כהן:  קשה להתאפק כשאני יודעת שהם יודעים, כי אנחנו מדווחים

רויטל לן כהן:  הם באים הנה, והם עובדי מדינה, ויש דברים שהם יכולים להגיד ויש דברים שלא וזה לא הוגן כלפי הוועדה

רויטל לן כהן:  יש אמנה שמדינת ישראל חתמה עליה, אישררה אותה, ובאוגוסט נוסעת לאו"ם כדי להגן עליה

רויטל לן כהן:  היא הולכת להגיד דברים – כי ראיתי מה הם כתבו בדוח ומה הם כתבו בתשובות  – שלא מתקיימים פה

רויטל לן כהן:  ותסלחו לי, יש לזה מילה וקוראים לה – שקרים

רויטל לן כהן:  לא יכול להיות שאתם מעוותים את המציאות ברמה כזאת

רויטל לן כהן:  זה לא רק לשקר בוועדה באו"ם, יש פה פגיעה מהותית בילדים באופן שפוגע במדינת ישראל, לא באו"ם

רויטל לן כהן:  הילדים האלה לא ימצו את הפוטנציאל שלהם, יוסללו למקומות שלא יאפשרו לא למדינה ליהנות מהם, ולא לעצמם להגיע לאנשהו – זה בלתי נסבל

רויטל לן כהן:       יש כאן נציגי חינוך כללי? ועדה לשילוב ואין נציגי חינוך

רויטל לן כהן:  דיברתי אתמול עם תמי והיא אמרה לי שהיא לא חינוך כללי – היא חינוך מיוחד

יוסף טייב: את צודקת

תמי אומנסקי: אני באתי כנציגת המשרד

רויטל לן כהן: לא

רויטל לן כהן:  צריך להיות פה נציגות של החינוך הכללי, הם אף פעם לא מגיעים

יוסף טייב: תמי הסבירה בתחילת דבריה באופן מאוד ברור, שחלק ממטרות ועדת שפירא הם להבין עד כמה החינוך הכללי מעורב בסיפור הזה

רויטל לן כהן: אדוני, עשינו אותו דבר בוועדת דורנר ואם אני לא טועה גם בוועדת דוברת

רויטל לן כהן:  אי-אפשר כל הזמן לשאול את השאלה, לענות, ואז להגיד, בוועדה נדון באותה שאלה עוד פעם כדי להגיע לאותה מסקנה

רויטל לן כהן:  הם אפילו לא מגיעים לדיונים על השילוב

יוסף טייב: אבל ועדת שפירא מתכנסת סביב הנושא הזה, והחינוך הכללי הוא חלק אינטגרלי של ועדת שפירא

רויטל לן כהן: ועדת שפירא, אני מעריכה – אני יושבת בה – תיקח לפחות שנתיים

רויטל לן כהן:  בשנתיים האלה הילדים האלה לא מוקפאים, הם לא יכולים לעבור לדום שתיקה

רויטל לן כהן:  כל עוד מתנהלים דיונים, גם פה, והחוק קיים ומחייב את זה, לא יכול להיות שאין בדיונים האלה נציגים של החינוך הכללי

רויטל לן כהן:  לא יכול להיות שוועדת שפירא תהיה תשובה שסותמת כל טיעון לכל דבר, זה לא יכול להיות

רויטל לן כהן:  אני אומרת פה את מה שאני אומרת כל ועדה מאז שאני יושבת פה

רויטל לן כהן:  התחלתי כשהבן שלי היה בן שלוש בעוד שבועיים הוא בן 20, הוא חייל

רויטל לן כהן:  לא רק שהמצב לא השתנה, המצב הורע

רויטל לן כהן:  לא משנה מה הם אומרים על טבלאות, מספרים ונתונים, בפועל בשטח ילדים מקבלים  היום, במקרה הטוב, את מה שאלעד קיבל

רויטל לן כהן:  ולרוב הרבה פחות, כי אימא שלהם היא לא רויטל, והיא לא יודעת לדאוג או לא מפחדים ממנה מספיק כדי לתת לו את מה שהוא צריך

רויטל לן כהן:       אני רוצה לדבר נקודתית על הדברים

רויטל לן כהן:  נושא התנהלות הוועדות במתוקף חוק

רויטל לן כהן:  הוועדות מתנהלות בניגוד לחוק, בניגוד לחוזרי מנכ"ל ובניגוד לפסיקה של בג"ץ שכבר הייתה על זה שהן לא מתנהלות כחוק

רויטל לן כהן:  משרד החינוך אמר שידאגו שיתנהלו – לא מתנהלות

רויטל לן כהן:  יש נהלים שהמשרד הוציא שמקבילים את שיקול הדעת של הוועדה, כולל תוכנת המחשב שלא מאפשרת דברים

רויטל לן כהן:  בניגוד להצהרה שהם נתנו בבג"ץ שזה לא יהיה ככה, הם ממשיכים לוודא שהוועדות לא מסוגלות לתת מה שהם חושבות שניתן לתת לתלמיד

יוסף טייב: את יכולה לפרט לי במה מדובר

רויטל לן כהן: בוועדה אמור להיות שיקול דעת פתוח, לגבי היקף סל

רויטל לן כהן:  גם ביחס לדרגת התפקוד של הילד, לא משנה מה תהיה דרגת התפקוד עדיין הסל יכול להיות מקסימלי, אין לו גג

רויטל לן כהן:  אם תסתכל בדיונים, אני יכולה לשלוח לך יש לי ממורקרים, כשהיינו פה בוועדה ודיברנו על זה, אמרו שלא יהיה יותר מקסימום כמו שהיה פעם

רויטל לן כהן:  יש מינימום, כתוב בחוק החל מ, כתוב בחוזר מנכ"ל החל מ, כי אנחנו מבינים שכל הילדים שונים

רויטל לן כהן:       בפועל, הם הוציאו נוהל – זה אפילו לא חוזר מנכ"ל – שמגביל את שיקול הדעת של כמה שניתן לתת כבסיס

רויטל לן כהן:  זה המינימום מקסימום שהיה פעם, ומגבילים גם את המעבר שלו

רויטל לן כהן:  ומעיזים לכנות את זה תוספת חריגה, או להגיד שזה מגיע מסל מחוז או מוסדי

רויטל לן כהן:  בעוד שלפי החוק זה אמור להיות חלק מסל הבסיס של הילד

רויטל לן כהן:  אין כמעט בארץ ילדים שמצליחים לקבל מעבר לזה

רויטל לן כהן:  אני אומר לך, שהוועדות אומרות ידינו כבולות, יש נוהל

רויטל לן כהן:  המחשב בתוכנה לא מאפשר לרשום את זה כבסיס

רויטל לן כהן:  הם יכולים להמליץ לתת יותר, מה זה להמליץ? זה שיקול הדעת שהמחוקק נתן לוועדה, אחרי שהוא הבין את החסמים והפגמים שהיו

רויטל לן כהן:  בפועל עולם כמנהגו נוהג

רויטל לן כהן:       דבר שני, אין יותר תקנות שעת חירום ועדיין כופים על הורים ועדות בזום

רויטל לן כהן:  בחוק כתוב שהוועדה חייבת להיות פרונטלית

רויטל לן כהן:  אין לי בעיה שיעשו זום כשזה נוח להורים, לא יכול להיות שכשהורה אומר: אני לא רוצה בזום, אני רוצה להגיע, אומרת לו יו"ר הוועדה, לא תהיה לך ועדה

רויטל לן כהן:  באיזו זכות? מאיזו סמכות ומכוח מה? אין יותר תקנות שעת חירום וזה לא יכול להמשיך ככה

תמי אומנסקי: זה לא יקרה

רויטל לן כהן: מה זה לא יקרה? זה קורה

תמי אומנסקי: אני מבקשת לדעת על כל דבר כזה

יוסף טייב: רויטל, שנייה

יוסף טייב:  אני רוצה לומר לך משהו, הגיעו לכאן אנשי מקצוע וחלקם חדשים

רויטל לן כהן: הם יודעים, אני אומרת להם את זה מהיום הראשון של התכנסות הוועדות

יוסף טייב: אם תמי פונה אלייך, בהערת ביניים, ואומרת לך לא יהיה

יוסף טייב:  את לא יכולה לזלזל בהם בהינף יד ולהגיד להם – אבל זה קורה

יוסף טייב:   נכון, היא מסכימה איתך שאכן יכול להיות שזה קורה, לא ידוע לה על המקרים האלה, תעבירי להם את המקרה וזה יטופל

רויטל לן כהן: אבל היא יודעת

רויטל לן כהן:  מנובמבר אנחנו אומרים לך

תמי אומנסקי: לא

רויטל לן כהן: אל תגידי לי לא

רויטל לן כהן:  להראות מיילים ששלחתי לך וואטסאפים מנובמבר? שלחתי ללשכה המשפטית שפועלים בניגוד לחוק

רויטל לן כהן:  הם לא ענו

יוסף טייב: היא בתפקיד חמישה חודשים, איך שלחת לה בנובמבר?      

תמי אומנסקי: לא קשור רק לתפקיד שלי

תמי אומנסקי:  אני רוצה להגיב בנושא של הזום

תמי אומנסקי:  אי-אפשר להכריח אף הורה שהוועדה תתקיים רק בזום

תמי אומנסקי:  אי-אפשר

רויטל לן כהן: בוודאי שאפשר, הם עושים את זה בפועל

תמי אומנסקי: אי-אפשר

תמי אומנסקי:  מבחינת הנהלים של המשרד זה לא תקין

תמי אומנסקי:  ואם קורה משהו כזה אנחנו מבקשים לדעת ואנחנו נתערב כיוון שאם הורה רוצה אנחנו נלך לקראתו, הקורונה שינתה לנו את המציאות, גם ההורים מבקשים הרבה פעמים את זה, וזה בסדר גמור

תמי אומנסקי:  הורה שמתנגד הוועדה לא תקבל מאיתנו גיבוי שכך נכון לעשות

תמי אומנסקי:  ואלה הנהלים של המשרד, את לא יכולה להגיד שהנהלים של המשרד הם אחרים

רויטל לן כהן: איפה כתוב בנוהל שהם חייבים לחזור לפרונטלי?     

תמי אומנסקי: אנחנו כרגע לא משנים נהלים לאור השינויים שאנחנו חווים

תמי אומנסקי:  אבל אלא הנהלים, אף ועדה לא תתקיים בניגוד לרצון הוריו

דבורה ביטון: איפה ההתייחסות לזה שהורה לא רוצה לעשות בזום אז מתבטלת לו הוועדה?      

רויטל לן כהן: כל מה שביקשנו מהם שיוציאו בכתוב כדי שאנחנו נוכל לצייד את ההורים מול היו"רים בוועדות

רויטל לן כהן:  והם לא רוצים

יוסף טייב: רויטל, ההערה שלך נרשמה, המשרד הגיב, ואני נמצא פה והפרוטוקול רושם

תמי אומנסקי: אנחנו נבדוק את זה

דבורה ביטון: כבוד היושב-ראש, נכבדי, נשמעים כאן דברים קשים

דבורה ביטון:  אנחנו חייבים לדעת ולצפות שבסוף הילדים עם הצרכים המיוחדים ישתלבו במסגרות הרגילות

דבורה ביטון:  ושנספק למערכת החינוך ולהורים שלהם את כל הכלים

דבורה ביטון:  יש חובה מבחינת ההתגייסות מאחר ואנחנו צריכים לזכור, ואמרה את זה רויטל בצורה מאוד ברורה, בסוף צריך להכין את הילדים האלה לחיים הממשיים ולא לחיים המיוחדים

דבורה ביטון:  יהיו חלק שעולמם יהיה במיוחד, אבל יש לא מעט ילדים עם צרכים מיוחדים שבהחלט השילוב במערכת החינוך הרגילה תתרום להם וגם תשלב אותם כחלק מהחברה שלנו

דבורה ביטון:      אני רוצה לשתף את האנשים שיושבים פה בוועדה, אני אימא מיוחדת לשתי בנות עיוורות

דבורה ביטון:  יכול להיות שאני הייתי הראשונה שהחליטה שהילדה שלי העיוורת שהיום היא בת 36, והיא עורכת דין, לא תלמד בחינוך מיוחד

דבורה ביטון:  היא נשלחה בכיתה א' לחינוך מיוחד בבאר שבע

דבורה ביטון:  הגעתי לכיתה המיוחדת, אימא צעירה, עם ילדה, עם אבחנה חדשה, ובכיתה היו ילדים מדהימים, אבל עם שיתוק מוחין, פיגור וכולי

דבורה ביטון:  וכשאני ניגשתי למנהלת ושאלתי, למה היא צריכה להיות כאן? היא רק לא רואה

דבורה ביטון:  התשובה הייתה כנראה שגם את לא רואה, יש לך ילדה נכה

דבורה ביטון:  מפה זה התחיל

דבורה ביטון:       אספתי את הילדה והחזרתי אותה לשדרות

דבורה ביטון:  כמובן שהייתה מלחמה לא פשוטה, משום שיש חוק חינוך חובה ולא ידעו איך לקלוט

דבורה ביטון:  אני עמדתי על שלי, שהיא תלמד בכיתה רגילה

דבורה ביטון:  הצלחתי במאבק הזה, והיא שולבה בבית ספר רגיל, יסודי, היא המשיכה לתיכון והתגייסה לצבא

דבורה ביטון:  היא עשתה תואר ראשון במשפטים והיום היא עורכת דין, אימא לשני ילדים

דבורה ביטון:  אחריה אגב, נולדה עוד ילדה עם אותו סיפור, היא כבר השתלבה יותר מהר

דבורה ביטון:  היא עובדת סוציאלית ומנהלת מערך דיור של אנשי משה

דבורה ביטון:  כך שהנה לכם, דוגמה שיש אבחנות ויש אפשרות לשלב

דבורה ביטון:       אני אספר לכם, שלא היו שם כלים למשרד החינוך, הם לא ידעו מה לעשות

דבורה ביטון:  אני הלכתי ללמוד ברייל והגעתי לכיתה ועשינו סדנת סוגרים עיניים

דבורה ביטון:  איך מתייחסים, איך מדביקים באותיות, בדבק ובחול למישוש, אני כאימא יצרתי וסייעתי

דבורה ביטון:   אני חושבת שלהורים יש תפקיד מדהים בניסיון, גם בסיוע למערכת החינוך, כי מערכת החינוך היא דבר נהדר, אבל ההורים מבית יודעים בדיוק מהם הכלים הנכונים שחשוב להכיל

דבורה ביטון:  ללא ספק, הם צריכים את הגיבוי

דבורה ביטון:  הם צריכים גיבוי של מטפלת נוספת, מערך יותר מכיל

דבורה ביטון:       אדוני, מחר אנחנו מקיימים פה בכנסת ישראל את הכנס הישראלי ליום העיוור, אני אשמח שתגיע

דבורה ביטון:  הזמנו לכנס הזה גם כיתות רגילות

דבורה ביטון:  היה לי חשוב שיגיעו גם ילדים שרואים

דבורה ביטון:  כי בסופו של דבר, אנחנו מביאים כלים ואת מי שמתמודד עם בעיות ראייה, אבל אנחנו רוצים את החברה שתבין מה הקושי ואיך מכילים

דבורה ביטון:  מצופה גם במערכת החינוך, כמערך חינוך, להכין אותם גם לילדים המיוחדים שנמצאים איתנו

דבורה ביטון:       ולכן, אני חושבת שאנחנו חייבים, אדוני, לראות בראש ובראשונה את המטרה של השילוב יחד עם משרד החינוך

דבורה ביטון:  יש מקרים חריגים, כמובן כל ילד ועולמו ואבחנתו, אבל בהחלט אני חושבת שיש לא מעט שכן יכולים להשתלב עם עבודה נכונה

דבורה ביטון:  אם מתקבלות כאן הערות, על קושי של ההורים וכולי, צריך לשים לזה סוף

דבורה ביטון:  גם על ההתקדמות, אני יכולה להבין אותה, כן, זה קורה

דבורה ביטון:  לפעמים אתה שולח הודעות ולא עונים לך, לא שמענו ולא ראינו

דבורה ביטון:  אם יש דברים נקודתיים הם צריכים לעלות ולהיות מטופלים

דבורה ביטון:       אני שמחה על הגישה בנושא הזום

דבורה ביטון:  זה נורא כשהורה לא רוצה זום ומבטלים לו את הוועדה, זה פשוט מחדל וזאת שערורייה

דבורה ביטון:  שנית, למשוך את הזמן המתאים באבחונים כדי שבסוף הילדים יגיעו לשנת הלימודים יחד עם שאר התלמידים

דבורה ביטון:  תודה אדוני

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  תמי, אם את יכולה להתייחס לטענה שעלתה על אותו נוהל שמגביל את וועדת האפיון

צינה יואלי: לגבי הסל?      

יוסף טייב: כן, לגבי הסל

צינה יואלי: אני אתייחס

צינה יואלי:  בהנחיות יש טווח מינימום שיוצא באופן אוטומטי במערכת הממוחשבת

צינה יואלי:  אבל לוועדה יש אוטונומיה

צינה יואלי:  רגע, רויטל בבקשה

רויטל לן כהן: צינה, זה שקר גס

רויטל לן כהן:  את יכולה לתבוע אותי על הוצאת דיבה כי אמת דיברתי

יוסף טייב: רויטל, רויטל

צינה יואלי: אני יכולה להתייחס?      

יוסף טייב: רויטל, תני לה לענות לך

צינה יואלי: לחברי הוועדה יש אוטונומיה מוחלטת להחליט מה היקף הסל שהתלמיד זכאי לו, כדי שהוא יוכל להשתלב באופן מיטבי בגן או בכיתה הרגילה

צינה יואלי:  מתקיימים דיונים כאלה בחלק גדול - - -      

רויטל לן כהן: את רוצה להגיד לי שלא הורדתם נוהל עם טבלה שאומרת מקסימום?      

יוסף טייב: רויטל, אני לא אתן לשיח הזה להמשיך

יוסף טייב:  תני לה בבקשה להמשיך

דבורה ביטון: רויטל, את לא יכולה לתקוף אותם

צינה יואלי: רויטל, יש נוהל שעוזר לחברי הוועדה להחליט מה היקף הסל התוספתי שצריך להוסיף

יוסף טייב: צינה, איך זה מתבטא בתוכנת המחשב?      

צינה יואלי: המערכת הממוחשבת לא מגבילה בתוספת הזאת

רויטל לן כהן: אדוני, בוואטסאפ שלך יש את הנוהל

צינה יואלי: היא לא מגבילה מבחינת ההיקף התוספתי שאפשר להוסיף

רויטל לן כהן: זה לא תוספתי

צינה יואלי: ברגע שהוועדה מחליטה מהו היקף הסל האישי של התלמיד – זה הסל האישי של התלמיד

צינה יואלי:  זה לא נלקח משום סל מחוזי ומשום דבר

רויטל לן כהן: אדוני, אני אשלח לך החלטות של ועדות, שכתוב שם בצורה מפורשת שאת התוספת – זה הרי לא תוספת – הם יקבלו מהסל המחוזי כחריג

רויטל לן כהן:  בכל ההחלטות בכולן

צינה יואלי: רויטל, אני אשמח לקבל את זה ואנחנו נבדוק את זה

רויטל לן כהן: אני אשלח

צגה מלקו: חברתי, חברת הכנסת דבי, נתת דוגמה מהחיים, את חיה עם זה

צגה מלקו:  כל מילה שרויטל אמרה נגעה לליבי

צגה מלקו:  לפני שהגעתי לפה קיבלתי הרבה פניות מהקהילה שלי בנושא הזום

צגה מלקו:  אחרי הקורונה כל מקום מצא את הזום כפתרון

צגה מלקו:  אבל יש אנשים שלא יודעים להשתמש בזום, כמה אנשים יודעים להשתמש בזום? אני יכולה להגיד לכם כמה מהקהילה שלי, יוצאי אתיופיה, משתמשים בזום

צגה מלקו:       קובעים להם כל ועדה בזום

צגה מלקו:  זה לא יכול להיות, אם לא בזום דוחים להם את הדיון

צגה מלקו:  בסופו של דבר, המטרה היא לשלב את הילדים האלה עם תלמידים רגילים

צגה מלקו:  אנחנו כחברה מרוויחים אותם, המדינה מרוויחה אותם

צגה מלקו:  לכן, אני חושבת, כמו שאמרה תמי ממשרד החינוך שדבר כזה לא יקרה, ואני אשמח שזה לא יקרה, אבל מן הראו שהייתם צריכים לדעת על הדבר הזה

צגה מלקו:  ומאז שנפרדנו מהקורונה, ברוך השם, עבר הרבה זמן, ואתם הייתם צריכים לדעת על זה

צגה מלקו:  לא יכול להיות שאנשים שלא יכולים לקיים את זה בזום, מבטלים להם או דוחים להם את הוועדה

צגה מלקו:  הילדים נשארים בבית, המשפחות סובלות

צגה מלקו:  בסופו של דבר, המדינה מפסידה אותם

צגה מלקו:  בבקשה, קחו את זה לתשומת ליבכם

צגה מלקו:      בשיחות שהיו לי עם קהילת יוצאי אתיופיה אמרו לי, בכל מקום אומרים לנו זום, ואם אתם לא יכולים בזום אז לא קיים

צגה מלקו:  דבי חזקה, רויטל חזקה, אבל מי שלא חזק? מי שלא יכול להתמודד? מה יקרה? רוב האוכלוסייה היא לא דבי, היא לא רויטל, היא לא אני ולא אדוני היושב-ראש

צגה מלקו:  רוב האנשים במדינת ישראל לא משתמשים בטכנולוגיה הזאת

צגה מלקו:  לא מספיק שיש להם את העול בגידול הילדים האלה? אני באמת מבקשת

תמי אומנסקי: אנחנו נבדוק אפשרות להוציא הנחייה

יוסף טייב: אני יחזק אותך, למרות המקצועיות והגורמים הטכניים שיש כאן בוועדה, בגלל הקושי לנהל שיח בוועדה בזום, ביקשתי להפסיק עם הדבר הזה

צגה מלקו: אני מסכימה איתך ב-100%

צגה מלקו:  ברוך השם, הקורונה נגמרה ואין כמו פרונטלי, חבר'ה

יוסף טייב: רויטל נקודה אחרונה

רויטל לן כהן: לא, לא אחרונה, אדוני

יוסף טייב: אחרונה, כי יש עוד הרבה אנשים שצריכים לדבר

רויטל לן כהן: אני רוצה להקריא מהנוהל, אפשרות למתן תוספת בהתאם לנספח – עד

רויטל לן כהן:  כתוב עד

יוסף טייב: רויטל, אמרת שתעבירי לי את זה

יוסף טייב:  בבקשה, נקודה אחרונה

רויטל לן כהן: עוד בנושא הוועדות, תסמונות שונות שלא כתובות בטבלה, מקבלות משהו אחר בכל ועדה

רויטל לן כהן:  אנחנו מבקשים ממשרד החינוך עוד מ-2018 להוציא נוהל, להוציא משהו כתוב, לא חוזר מנכ"ל

רויטל לן כהן:  אתם מסכימים אצלכם ש-ODD, צריך להיות בתסמונות נדירות כדי לקבל סל גדול?     

תמי אומנסקי: תלוי

רויטל לן כהן: אין בעיה, אז תכתבו תלוי בהתאם לצרכים של הילד

דבורה ביטון: רויטל, תוציאי את הכול במרוכז ונעביר למשרד החינוך

רויטל לן כהן: הם יודעים

רויטל לן כהן:  את יודעת כמה פעמים הוצאתי במרוכז

דבורה ביטון: אוקיי, אני יכולה להבטיח לך ואני בטוחה שגם היושב-ראש, נוציא את מה שאת רואה כמחדלים, נקבל תשובות ממשרד החינוך

דבורה ביטון:  תוך כדי תנועה, אני בטוחה, שיצאו חוזרי מנכ"ל שישנו את הדברים

דבורה ביטון:  מה שלא ישתנה, אנחנו נחזור לוועדה

דבורה ביטון:  הנושא הזה צריך להיפתר

תמי אומנסקי: רויטל, אין פנייה שלך שלא נבדקת

רויטל לן כהן: את כל הזמן מבקשת פניות ספציפיות, ואני מסבירה לך שמדובר בדברים רחבים

רויטל לן כהן:  לא יכול להיות שרק מי שמכיר את רויטל יקבל פתרון לבעיות שלו, זאת בעיה רוחבית

יוסף טייב: רויטל, הערה חשובה

יוסף טייב:  אני מבקש ממך, תשלחי את הכול במרוכז כמו שהציעה חברת הכנסת דבי, ואני אעמוד מול הגורמים המקצועיים במשרד

רויטל לן כהן: בשמחה, אשלח גם לחברת הכנסת וגם לך

יוסף טייב: אין לי ספק שהם עושים עבודה נהדרת

יוסף טייב:  עם זאת, אני רוצה לומר שאף אחד לא מתכחש למחדלים, ויש מחדלים

יוסף טייב:  זאת הסיבה שהשר ביקש לכנס את ועדת שפירא, כדי ללמוד על אותם מחדלים

יוסף טייב:  תיקון מס' 11 לחוק, היה תיקון לא מוצלח בלשון המעטה

רויטל לן כהן: הם ידעו שהוא כזה

יוסף טייב: לא יודע

יוסף טייב:  התגלגל על ידינו חוק שלא היה מוצלח

עמי אסף: אני מהסתדרות המורים, החוק התגלגל תחת הבטחה

עמי אסף:  אני הייתי כאן ב-22 דיונים על החוק הזה, יחד עם יפה בן דוד

עמי אסף:  במהלך הדיונים, יושב-ראש הוועדה, השר מרגי, אמר אנחנו פה

עמי אסף:  עכשיו לבוא ולהגיד לרויטל שתמקד? אני חושב שדווקא כשאני שומע את המנגינה ואת הדברים שהיא אומרת, היא מממשת את ההבטחה של הוועדה

עמי אסף:  לכן, כן צריך לבחון ולהקשיב לדברים שהיא אומרת

דבורה ביטון: זה בדיוק מה שאנחנו אומרים

יוסף טייב: אני חושב שאני נותן לה המון ספייס

עמי אסף: אגב, היריבים פה הם לא משרד החינוך

עמי אסף:  מי שאמור להיות כאן זה משרד האוצר שיתקצב את הדברים ויחליט

דבורה ביטון: אין לנו יריבים בכלל, יש אנשי מקצוע

יוסף טייב: אני רוצה לומר, וראוי שגם רויטל תגיד, אין פה שום דבר אישי כלפי הגורמים המקצועיים במשרד

רויטל לן כהן: ברור שלא

רויטל לן כהן:  גם תמי וגם צינה יודעות

רויטל לן כהן:  אני שנים מול צינה, ואני אוהבת אותה ברמה האישית, מעריכה אותה, ומכבדת אותה, היא אשת מקצוע

רויטל לן כהן:  גם את תמי, למרות שאנחנו בקשר זמן קצר

רויטל לן כהן:  גם את מיכל ואת עמוס

רויטל לן כהן:  אין כאן מישהו, שברמה האישית אני לא מעריכה ומכבדת אותו מאוד

תמי אומנסקי: אי-אפשר כל הזמן להוריד את הרוח

תמי אומנסקי:  אני רוצה להגיד לך משהו, רויטל

תמי אומנסקי:  אי-אפשר כל הזמן להוריד

תמי אומנסקי:  יש המון בעיות, הבעיות הן ידועות

רויטל לן כהן: תמי, אי-אפשר להוריד את הרוח מהמפרשים גם בילדים

תמי אומנסקי: את כל הזמן, מורידה ומורידה, ומורידה, ומורידה

תמי אומנסקי:  אני אומרת לך, אנחנו יוצאים למהלך

רויטל לן כהן: תמי, אני לא ישנה בלילות

רויטל לן כהן:  אני חולה בפיברומיאלגיה

רויטל לן כהן:  אני נמצאת בעניין הזה מאז שאלעד היה בן שלוש, 17 שנה

רויטל לן כהן:  לא אמרתי אפילו דבר אחד שונה ממה שאמרתי באוגוסט 2007

יוסף טייב: רויטל, תתמקדי

יוסף טייב:  בבקשה

רויטל לן כהן: אמרנו נקודה אחרונה

רויטל לן כהן:  אני רוצה לדבר על הדרדור של התלמידים

רויטל לן כהן:  אבל לפני אני רק אגיד דבר אחרון לגבי הוועדות

רויטל לן כהן:  ועדות השגה צריכות לסיים ולתת החלטה תוך 21 יום

רויטל לן כהן:  כיום, מי שמבקש השגה לא מקבל תאריך לדיון פחות מחודש

רויטל לן כהן:  אבל אם הוא יעז להגיש בקשה באיחור של יום לוועדה, יגידו לו סליחה, עברת את הזמן – נאה דורש נאה מקיים

רויטל לן כהן:  אתם נותנים מאוחר? סליחה, תיתנו לכל מי שמגיש עכשיו בקשות לוועדה, לא משנה מתי הוא הגיש

רויטל לן כהן:       הנושא האחרון, ההתנהלות של השטח בפועל – בין אם הם עושים את זה בחוסר אונים או בכוונה ויש בכוונה – מדרדרת את התלמידים למצבים קשים של תסכול

רויטל לן כהן:  חלקם מגיבים באופן התנהגותי, מתויגים כבעיות התנהגות והופך להיות האשמת הקורבן

רויטל לן כהן:  איומים עד הוצאה מהבית ועירוב של הרווחה

רויטל לן כהן:  כמו שאמרה כאן חברתי, איומים שאם לא יהיה טיפול תרופתי יעשו להם ככה וככה וככה

רויטל לן כהן:  השהיות והשעיות, התעללות בהורים ובילדים

רויטל לן כהן:      לא יכול להיות, שבשל היעדר משאבים, בשל היעדר ידע, בשל היעדר אני לא יודעת מה, ילדים יתויגו כבעיות התנהגות ויפלטו מהחינוך הכללי

רויטל לן כהן:  אי-אפשר להמשיך עם הדבר הזה

רויטל לן כהן:  כל הנושא של תלמידים עם אבחוני ODD או של אוטיזם או כל דבר אחר, הפרעות קשב וריכוז ולקויות למידה שלא מקבלים את מה שהם צריכים

רויטל לן כהן:  מתייגים אותם כתלמידים עם הפרעות התנהגות וזורקים אותם

רויטל לן כהן:  צריך לתת להם מה שהם צריכים כי בית ספר להפרעות התנהגות לא פותר את הבעיה

רויטל לן כהן:  הוא מעביר אותה כמו תפוח אדמה חם הלאה

רויטל לן כהן:  העניין הזה צריך להיפסק

רויטל לן כהן:      בפגישה במשרד המשפטים אמרתי לכם, אתם רוצים לשנות את העניין הזה עכשיו? לא צריך כסף, לא צריך שינוי חוק

רויטל לן כהן:  כל מה שצריך זה שתפעלו בהתאם לחוק ובהתאם לאמנה

רויטל לן כהן:  משאבי כוח אדם חייבים להיות מופנים ב-1 בספטמבר קודם כול לתלמידים משולבים, ורק אחר כך למסגרות החינוך המיוחד

רויטל לן כהן:  זאת החובה שלכם בחוק, זאת החובה שלכם באמנה

רויטל לן כהן:  כול עוד אתם ממשיכים להפנות את משאבי כוח האדם, אני לא מדברת על המעטפת, מרפאה בעיסוק, תרפיסטית וכולי, ב-1 בספטמבר חייבים להיות מופנים קודם לשילוב

רויטל לן כהן:  אי-אפשר להגיד אנחנו לא יכולים וצריך לשנות את החוק, ועדת שפירא, לא, לא

רויטל לן כהן:  ב-1 בספטמבר תפנו אותם לשילוב ואז גם יהיו לנו פחות בעיות, וגם יהיו לנו יותר ילדים שיבחרו בשילוב

רויטל לן כהן:  לא עולה כסף ולא דורש שינוי חוק

יוסף טייב: תודה רבה, רויטל

יוסף טייב:  אני חושב שאלו נקודות חשובות

יוסף טייב:  מיטל בק, מנהלת תחום חינוך במועצה לשלום הילד

מיטל בק: תודה, אדוני היושב-ראש

מיטל בק:  נקודת המוצא שלנו במועצה לשלום הילד ונראה לי גם לכל מי שיושב כאן בשולחן, היא שכל ילד זכאי במדינת ישראל לחינוך ראוי ומיטבי

מיטל בק:  זאת הזכות שלנו והחובה שלנו לתת לו את זה מכוח האמנה הבין לאומית בדבר זכויות הילד

מיטל בק:  חובה בסיסית לקבל חינוך בישראל, זאת הזכות שלנו להתפתחות, לבריאות ולשיווין

מיטל בק:  זאת נקודת המוצא של הדיון הזה ולדיונים רבים אחרים בנושא

מיטל בק:      אני אתחיל לדבר על המועדים של הוועדות, זה עלה על ידי אלו"ט וגם אנחנו מתחברים לנקודה הזאת

מיטל בק:  זאת בעיית שרשרת שמונעת מהילדים לקבל שירותי חינוך מיוחד כבר בשנה הנוכחית

מיטל בק:  לגבי המועדים בחוזר מנכ"ל, חייבים להבין שהקריטריונים שונו לאורך השנים

מיטל בק:  כרגע ממה שאני פתחתי וראיתי בחוזר, כתוב ככה: עדכון מסמך קביל או המצאת מסמך קביל חדש כשלעצמם אינם נכללים בנסיבות החריגות

מיטל בק:  בעבר אולי הוכללו, אולי יש מקומות שלא מקפידים על הוראות החוזר ובפועל הדבר הזה לא דורש שינוי חוק אלא שינוי של החוזר בלבד

מיטל בק:  זה משהו שביכולתו של המשרד לעשות והדבר הזה לא דורש תקציבים

מיטל בק:  אפשר להחליט שמוציאים נוהל שמחריג את ההוראה הזאת עד שחוזר המנכ"ל יתוקן, כי אנחנו יודעים שתיקון של חוזר מנכ"ל זה דבר שלוקח זמן

מיטל בק:       אפשר להוציא הוראה לכל המחוזות ולכל הרשויות, שאפשר להחריג את הדבר הזה ולאפשר להורים לגשת לאחר המועדים עם מסמכים חדשים קבילים

מיטל בק:  במיוחד לילדים חדשים במערכת, כאלה שעולים מהמעון לגן וגם מהגן לבית הספר

מיטל בק:  אלא הנקודות הכי קריטיות שאנחנו מזהים

מיכל מנקס: גם ילדים באבחון מאוחר שמגיעים איתו לתיכון

מיטל בק: בכל מעברי הגיל

מיטל בק:   לגבי האבחונים המאוחרים זה הפסד של שנה וחצי, זה המון המון זמן בחיים של ילד בחינוך מיוחד

מיטל בק:  ומי שידו משגת, ועם זה אני אסים, כן יכול ללכת לפרטי ולהשיג את האבחונים האלה ולהגיע במועד לוועדות

מיטל בק:   מי שידו אינה משגת אינו מגיע, הוא תקוע בתורים של התפתחות הילד

מיטל בק:  אדוני יודע, זה תורים של שנה ושנה וחצי, והילדים האלה לא מגיעים עם האבחונים במועד

מיטל בק:  זה עומד לפתחו של משרד הבריאות וגורמים אחרים שלא יושבים כאן

מיטל בק:  אפשר לתקן את ההבל הזה במשרד החינוך ולאפשר להגיש במועדים מאוחרים יותר

מיטל בק:  ולאפשר כשמתחילה השנה באזור החגים, כי מרבית שנת הלימודים מתחילה לאחר החגים

מיטל בק:  זה לגבי המועדים

מיטל בק:       אני אצטרף לטענה בדבר המחסור בכוח האדם

מיטל בק:  זה מחסור עצום ואנחנו מקבלים בפניות שלנו

מיטל בק:  מחסור בסייעים ובסייעות בחינוך הרגיל ובחינוך המיוחד

מיטל בק:  אנחנו יודעים שיש מחסור בכוח אדם בכל תחום החינוך, בוודאי בגיל הרך, ובעוד תחומים

מיטל בק:  אנחנו יודעים את זה, זה לא משהו חדש, ואנחנו לא נפתור את זה כאן

מיטל בק:  התחלופה הזאת והעובדה שיש שבוע, ויש שבועיים שאין, וחודש ואז היא יוצאת לחופשת לידה ואין מי שיחליף אותה

מיטל בק:  כל הבעיות הגדולות בתחלופה בסוף פוגעות בילדים שיושבים חודשים ארוכים בבית

מיטל בק:  ואין להם מענה חינוכי

מיטל בק:  ההורים לא שולחים את הילדים כשאין להם סייעות וסייעים, ילדים יושבים בבית והזכות הבסיסית שלהם לחינוך נפגעת

מיטל בק:  וכשכן יש סייעים וסייעות, לא תמיד ממציאם את כל השעות ולא מגיעים לכל שעות הפעילות והשעות שהוקצו לילד

מיטל בק:  ילדים נשארים ללא מענה, זה גורם לבעיות התנהגות, לפגיעה פדגוגית ולימודית וכולי

מיטל בק:       אני אגיד עוד שתי נקודות, ואז אני אשאל שאלה

מיטל בק:  לגבי הקשר בין הסייעים והסייעות, לבין ההורים ולבין בית הספר

מיטל בק:  מדובר במשולש חשוב מאוד שמבטיח את הזכות של הילדים לחינוך, ובזכות זה הילדים יכולים להשתלב בצורה מיטבית

מיטל בק:  הקשר הזה לא תמיד מתנהל בצורה טובה

מיטל בק:  לפעמים אוסרים על הסייעת לדבר עם ההורים ולפעמים אוסרים עליה לדבר עם בית הספר

מיטל בק:  אולי לא לפעמים

מיטל בק:  אבל זה קורה, מהפניות שאנחנו מקבלים

מיכל מנקס: באשר לאיסור הזה, מרכז שלטון מקומי הוציא מסמך מפורש שמתיר את השיח הזה

מיכל מנקס:  כמובן שהוא צריך להיות מדווח ומגובה

מיטל בק: לא רק מתיר, צריך לאפשר אותו מלכתחילה, מיכל

מיטל בק:  ככה עושים שינוי מיטבי

רויטל לן כהן: ועדיין, מנהלות אומרות לא מעניין אותנו

יוסף טייב: רויטל

מיכל מנקס: אני רק אומרת עובדתית

מיכל מנקס:  בשל התלונות והיו רבות

מיכל מנקס:  חידדנו את הנוהל של מנכ"לית משרד החינוך דלית שטראובר, שתיקפה אותו שוב ושוב

מיכל מנקס:  חידדנו את זה שוב

מיכל מנקס:  אנחנו מתירים את זה וזה מובן מאליו

מיטל בק: מצוין

מיטל בק:  כנראה שזה לא מחלחל עדין למטה

מיטל בק:  אולי זה לא הגיע לרשויות, למחוזות ולמפקחות וההורים בסוף לא פוגשים את זה בנקודת הקצה

מיטל בק:  הם בסוף המשתמשים שלנו

מיטל בק:  צריך אולי לחדד את הדברים האלה הלאה, וטוב שיש חוזר ויש הקשבה גם לשטח אבל צריך להבין שהדברים לא מיושמים

מיטל בק:       נקודה אחת לפני האחרונה, מגיעות אלינו המון פניות על מחוז דרום

מיטל בק:  תמי, את בוודאי מכירה את המחסור החמור שם, גם במסגרות גדולות וגם בכיתות קטנות

מיטל בק:  אנחנו מדברים שוב ושוב עם המפקחות במחוז והבעיה ידועה לכולם ואומרים שזה יעבור למטה ועדיין לא רואים שינוי משנה לשנה

מיטל בק:  הפניות ממשיכות להגיע ספציפית על המחוז הזה

מיטל בק:  אני רוצה לשמוע תשובה מה הצפי שלכם לפתיחה של מסגרות חדשות, אולי לשנים הקרובות

מיטל בק:  האם זה הולך להיות מדורג? גם בתי ספר לחינוך מיוחד, בתי ספר כוללניים וגם כיתות קטנות

מיטל בק:  ואדוני, אני אסיים בשאלה, האם הדיון הזה גם עוסק בפעוטות עם אלרגיה או שזה דיון נפרד? כי בפגישה דיברת שאולי זה משהו שיכול לעלות

יוסף טייב: אנחנו נעשה את זה בדיון נפרד

מיטל בק: הגורמים הרלוונטיים מהמשרד כנראה לא כאן כרגע, אבל יש המון בעיות סביב ילדים עם אלרגיות

מיטל בק:  ויש פניות שמגיעות אלינו ונשמח לקיים על זה דיון בנפרד

מיטל בק:  אני אשמח לקבל תשובה

תמי אומנסקי: אין לי תשובה מספיק טובה בעניין, חוץ מלהגיד שהמשרד נערך לתוכנית אסטרטגית גם בהקשר של בינוי

תמי אומנסקי:  המורכבות היא גם שטחים ורשויות – זה מורכב

מיטל בק: זה מחוז גדול

מיכל מנקס: תביאו כסף נדאג לשטח, תמי

תמי אומנסקי: אני יודעת, בסדר

תמי אומנסקי:  לכן, נידרש פה לתוכנית אסטרטגית גם בהקשר של הבינוי

מיטל בק: אבל אתם יודעים על הבעיה במחוז דרום

תמי אומנסקי: היא קיימת לא רק במחוז דרום

תמי אומנסקי:  היא קיימת בכל הארץ, בטח בפריפריות

מיטל בק: גם במרכז

מיטל בק:  שם יש אחוז גדול מאוד של ילדים

תמי אומנסקי: אחוז התלמידים הזכאים לשירותי חינוך מיוחדים הולך וגדל

מיטל בק: הולך וגדל נכון

מיטל בק:  המשרד לא מצליח לכסות על הדרישה

תמי אומנסקי: זה נוגע לכל מה שכבר דיברנו עליו קודם

תמי אומנסקי:  על השילוב אל מול המסגרות

תמי אומנסקי:  זה מן ביצה ותרנגולת, עד שלא נעצור את זה, זה ימשיך

רויטל לן כהן: אין שום בעיה, תעבירי את המשאבים ב-1 בספטמבר, לא יצטרכו בינוי

יוסף טייב: רויטל

מיטל בק: לגבי המועדים של הוועדות, לגבי ההחרגה?      

תמי אומנסקי: צינה תענה

יוסף טייב: צינה התייחסה, וגם ביקשנו לקבל את הנתונים

יוסף טייב:  צינה, לקראת הסוף תרשמי לך להתייחס לנושא הזה כי אני מבין, שזה נושא שפוגע המון בהורים ובתלמידים

יוסף טייב:   מיכל מנקס, השלטון המקומי

יוסף טייב:  בבקשה

מיכל מנקס: אדוני היושב-ראש, הגענו בהרכב גדול מפאת החשיבות שאנחנו מקנים לנושא

מיכל מנקס:  להבדיל מהרבה דיונים אנחנו באנו להקשיב

מיכל מנקס:  אני חושבת שמבחינת הדיווח המתחייב לוועדה אנחנו מכירים את הנתונים ושמענו אותם, אנחנו חברים בוועדת שפירא

מיכל מנקס:  אנחנו מלווים את הנושא הזה, אני אישית למעלה מעשר שנים

מיכל מנקס:  אני מאמינה בכנות הרצון של כל הנוגעים בדבר, מהשר ועד אחרון הנוגעים בדבר, ברצון לשנות

מיכל מנקס:  ברור לכולם, אין לנו ויכוח שצריך לתקן, אין פה אשמים, אנחנו לא מחפשים את מי לתלות ולמה

מיכל מנקס:  אנחנו רוצים את הפתרון לטובת הילדים

מיכל מנקס:  אנחנו כאן לרשותכם, היום מקשיבים

יוסף טייב: ברשותך, אני אשאל אותך שאלה מיכל

יוסף טייב:  מיטל בק, העלתה שאלה לגבי האפשרות של ההורים לשוחח עם הסייעת

יוסף טייב:  אנחנו מדברים על הסייעות שמועסקות על ידי השלטון המקומי

יוסף טייב:  האם כל סייעת קיבלה את המכתב והיא יודעת שאכן היא יכולה?      

מיכל מנקס: ההנחיות עוברות ממשרד החינוך למחוזות, למנהלי בתי הספר, לגננות וגם אלינו

מיכל מנקס:  המכתב שלנו עבר למשרד החינוך, לרשויות המקומיות ולהרבה בעלי תפקידים, גם משאבי אנוש וגם מנהל מחלקת החינוך

רויטל לן כהן: רק לא לסייעות

מיכל מנקס: אין לי דיבור אישי לסייעות לצערי

מיכל מנקס:  אני רוצה לקות שזה כך

מיכל מנקס:  אני רוצה לומר, השיח עם הסייעות צריך להיות מתווך, צריך לדבר אותו ולהכין אותו

מיכל מנקס:  לא יכול להיות שהורה בכל כרגע נתון, וזה קורה לצערי הרב, הכל כאילו Nice to have, אבל יש גם שעות שצריך

מיכל מנקס:  צריך מסגר את זה באיזו שעה מתקשים, האם מתקשרים

מיכל מנקס:  אגב, מדובר בטלפון פרטי של הסייעת

מיכל מנקס:  האם זאת שיחת טלפון , וואטסאפ או SMS, אולי מקליטים את הסייעת

רויטל לן כהן: דברו עם הסייעת

רויטל לן כהן:  זה בין ההורים לסייעת

מיטל בק: אפשר בהכשרה ובמפגש משותף, לפתור את זה

מיכל מנקס: יכולנו לבוא ולומר, רגע, לא

מיכל מנקס:  אין לה טלפון, תנאי עבודה – אנחנו לא שם

מיכל מנקס:  אבל אנחנו כן מבקשים שצוות הכיתה, יש מחנכת ויש מנהלת בית ספר, אם זה בבית ספר, שיהיה איזשהו שיח וישקפו להורים איך קיים השיח הזה

מיכל מנקס:  אנחנו לא אוסרים על אף אחד לדבר עם אף אחד, זה לא הגיוני

מיכל מנקס:  ברור לנו גם שצריך להגביל את הנושאים, לעיתים השיחה מתדרדרת לרמת רכילות

מיכל מנקס:  הבן של זה, עשה לבן שלך כך ואחרת

רויטל לן כהן: לא, כי המורות לא מרכלות על הילדים

רויטל לן כהן:  זה זוטות

מיטל בק: זה פתיר, מיכל, זה פתיר

יוסף טייב: מיכל, אני מציע לנסות להוציא נוהל מסוים, של מפגש חד שבועי

מיכל מנקס: זה קיים

תמי אומנסקי: זה קיים, זה מפורסם גם אצלנו בפורטל

תמי אומנסקי:  אנחנו דאגנו לשלוח את זה לכל מי שרק אפשר

רויטל לן כהן: חוץ מלסייעות

תמי אומנסקי: משרד החינוך והשלטון המקומי לחלוטין ביחד בעניין הזה

תמי אומנסקי:  אין לאסור מאף אחד לדבר עם אף אחד

תמי אומנסקי:  בטח לטובת הילדים

תמי אומנסקי:  מי בכלל חושב שצריך לאסור דבר כזה

רויטל לן כהן: מי? המנהלים של בתי הספר

רויטל לן כהן:  מורות, מנהלות ומפקחות

תמי אומנסקי: אוקיי, אנחנו הבהרנו

תמי אומנסקי:  ואם יש צורך אנחנו גם נתווך את המידע הזה בעל פה, אין שום בעיה

רויטל לן כהן: אתם כבר חמש שנים מתווכים אותו

יוסף טייב: תודה רבה

רויטל לן כהן: אגב, אדוני, אתה יודע שהחובה בחוק של הדיווח היא לא זה

רויטל לן כהן:  חובת הדיווח היא על כמה ילדים עברו את הפרוצדורה של הילד המסוכן

רויטל לן כהן:  כמה ילדים עברו את הפרוצדורה של הילד המסוכן?      

אמנון הרשושנים: - - -      

תמי אומנסקי: אנחנו ניתן לכם את הנתונים המפורסמים

צינה יואלי: אנחנו ניתן לך את הנתונים

רויטל לן כהן: לא לי, לוועדה

רויטל לן כהן:  זה כתוב בחוק, חייבים לתת לוועדה

תמי אומנסקי: אין בעיה, אנחנו נגיד לכם עכשיו

יוסף טייב: אוקיי, בהמשך, תמי

יוסף טייב:  תודה

יוסף טייב:  הניה מרמורשטיין, בבקשה

הניה מרמורשטיין: אני מנהלת מעונות היום בעל"ה

הניה מרמורשטיין:  אני רוצה לדבר על שני דברים

הניה מרמורשטיין:  על הכללי, במעונות היום אנחנו משתדלים לקדם את הילדים היותר גבוהים כדי שיוכלו להשתלב אחר כך בגנים רגילים ובבתי ספר רגילים

הניה מרמורשטיין:  אנחנו עובדים על זה מאוד מאוד קשה

הניה מרמורשטיין:  משתפים פעולה עם ההורים ועם הצוות

הניה מרמורשטיין:  ומגיעים להישגים מקסימליים כדי שהם יוכלו להשתלב

הניה מרמורשטיין:  ואז מגישים אותם – אני מדברת על הכללי לא על המוכשר – הם מגיעים לגנים, ופתאום אני מתחילה לקבל טלפונים

הניה מרמורשטיין:  זה לא מה שהבטיחו לי וזה לא מה שהיה

הניה מרמורשטיין:  הילד נסוג והוא עשה כל כך הרבה דברים, והם לא יודעים איך לעשות את זה ולא מקבלים, והם רוצים לחזור לחינוך המיוחד

הניה מרמורשטיין:  אנחנו שומעים את זה הרבה, בשנה הראשונה ואחר כך בשנה השנייה

הניה מרמורשטיין:  הגננות והמורות לא מוכשרות מספיק בחינוך הרגיל כדי שיוכלו לשלב את הילדים האלה ולקבל

הניה מרמורשטיין:  וזה לא משנה, כי הילד היה צריך לקבל את מה שהוא קיבל בחינוך המיוחד כי זה החוק

הניה מרמורשטיין:  אז מדוע זה יורד בכמות? ולמה זה יורד באיכות? ואחר כך הם נפלטים חזרה אחרי שנה או שנתיים לחינוך המיוחד וזה חבל

הניה מרמורשטיין:       לגבי המוכשר, כמה שקשה ברגיל, במוכשר קשה פי ארבע

הניה מרמורשטיין:  אני מקבלת המון טלפונים לקראת השנה החדשה

הניה מרמורשטיין:  לא מצליחים לסדר לילדים את מה שהם צריכים לקבל בכיתות הקטנות

הניה מרמורשטיין:  זה מגזרי וצריך לאסוף את כל הילדים שהם באותה רמה לכיתה קטנה או לשילוב וכולי

הניה מרמורשטיין:  לא מצליחים להשיג סייעות

הניה מרמורשטיין:  אין בכלל מתי"א

הניה מרמורשטיין:  מגיע לילד כל מיני טיפולים ועזרות והילד לא מקבל את זה כי אין

הניה מרמורשטיין:  אני לא יודעת מי מפריע שם ואני לא רואה כאן אף אחד ממשרד החינוך שנמצא כאן שקשור לחינוך החרדי

הניה מרמורשטיין:  איפה יש שליח של החינוך החרדי? אני אישית מקבלת טלפונית, ובגלל שיש לי את הטלפון האישי של רעיה, אני צריכה להתקשר, לסנגר ולבקש תיווך כדי שהילד יקבל את מה שהוא צריך לקבל

הניה מרמורשטיין:  וכשמגיע לקבל הוא לא מקבל את זה כי אין מתי"א ואין שום דבר

הניה מרמורשטיין:  אפילו פחות ממה שיש בכללי

הניה מרמורשטיין:      יש לי נכדה, שהיא עם ADHD היא שולבה והיא הייתה צריכה לקבל סייעת ועזרה

הניה מרמורשטיין:  היא מקבלת את הזכות הזאת, המנהלת קיבלה את מה שהיא צריכה לקבל

הניה מרמורשטיין:  אבל היא לא משיגה סייעת, כי המחיר שנותנים לסייעת לא מצליח לשים סייעת כמו שצריך

הניה מרמורשטיין:  היא משולבת בכיתה קטנה, שלא מתאימה לה כי יש כל מיני ילדים שהם לא דומים לה וזה לא מתאים

הניה מרמורשטיין:  הם גם לא מקבלים את מה שהם צריכים לקבל

הניה מרמורשטיין:  כי במוכשר זה איננו

הניה מרמורשטיין:       הילדה הגיעה למצב שהיא לא רוצה ללכת לבית הספר, היא לא רוצה לקום בבוקר, היא לא רוצה ללכת לישון בלילה

הניה מרמורשטיין:  היא אומרת שהיא רוצה לישון במשך הבוקר כדי שהיא לא תצטרך לקום לבית הספר

הניה מרמורשטיין:  ואז, כשהיא כבר הולכת, היא לא מתנהגת כמו שצריך ומפריעה, ואז אנחנו מקבלים טלפונים

הניה מרמורשטיין:  אני אמרתי למנהלת, יש לך כל כך הרבה דברים לתת לה וכל כך הרבה תוכניות, אני מרימה ידיים, לא מקבלת את זה ולא יכולה לקבל או לתת את זה

הניה מרמורשטיין:       למה? היא כבר בכיתה ז', אנחנו צריכים להכין אותה לתיכון

הניה מרמורשטיין:  הבת שלי דואגת שאם עכשיו היא לא מקבלת אז מה יהיה אחר כך בסמינר? והיא חושבת שאולי עדיך שהיא תשאיר אותה בכיתה ח'

הניה מרמורשטיין:  אבל למה שהיא לא תלך עם הגיל שלה ותקבל את מה שמגיע לה לפי הגיל שלה? גם לא בטיולים

הניה מרמורשטיין:  אני אתן דוגמה, הייתה מסיבה בכיתת האם, הילדה קמה בבוקר ורואה את הכיתה כשהם יוצאים מהבתים עם תלבושת חגיגית, כחול לבן

הניה מרמורשטיין:  ואז אומרים לה, מה לא אמרו לך? המורה בכיתת האם אפילו לא טרחה לדאוג שהילדה שהייתה בשעת שילוב כשהודיעו על המסיבה, תדע על זה

הניה מרמורשטיין:  היא רצה לבית בחזרה כדי להתלבש בבגדים החגיגיים כדי שהיא תהיה עם כל הכיתה

הניה מרמורשטיין:  למה זה צריך להיות?      

יוסף טייב: משרד החינוך וגם הממ"מ, אפשר לקבל פילוח של תלמידים שנמצאים בתוך החינוך המיוחד והשילוב במגזר החרדי והערבי? כדי שנוכל להבין את היקף התופעה

יוסף טייב:  ואני רוצה שתיתנו התייחסות על מה שנאמר שבמוכשר מקבלים לכאורה פחות ממה שמקבלים במגזר הכללי

תמי אומנסקי: אין בעיה, אנחנו נעביר

אילן שלגי: התקצוב של שעות שילוב בחינוך הרשמי ובחינוך המוכר שהוא אינו רשמי זהה

אילן שלגי:  הנקודה שהתעוררה היא מתן השירותים באמצעות המתי"א

אילן שלגי:  בחינוך הרשמי חלק מהמשאבים שמיועדים עבור שילוב מרוכזים במתי"א

אילן שלגי:  התפקיד שלה להעסיק מטפלים ואנשי מקצוע בתחום החינוך המיוחד שהיקף העבודה שלהם במוסד חינוך הוא כזה, שאינו מאפשר להם להיות במשרה מלאה במוסד חינוך אחד

אילן שלגי:  אז הם עובדים במתי"א והם מגיעים למוסדות החינוך השונים, שבהם תלמידים משולבים בהתאם לצורך

אילן שלגי:       המתי"א הוא מוסד חינוך רשמי, והעמדה של הלשכה המשפטית של משרד החינוך הוא שמתי"א כמוסד חינוך רשמי לא יכול לתת את השירות במוסדות חינוך מוכרים שאינם רשמיים

אילן שלגי:  לכן, אותו תקציב מועבר באותו שיעור – כמו שהוא קיים ברשמי – מועבר לבעלויות של מוסדות החינוך המוכשר

אילן שלגי:  החובה של הבעלויות של מוסדות החינוך המוכשר הוא להעסיק את כוח האדם הזה בעצמו, ולנתב אותו למוסדות השונים שהם מפעילים

הניה מרמורשטיין: אבל הם לא עושים את זה

יוסף טייב: בסדר

יוסף טייב:  אם הם לא עושים את זה, אנחנו כוועדה נבדוק למה הם לא עושים את זה

יוסף טייב:  עירית גזית יועצת משפטית, ומנהלת קידום מדיניות בעמותת איל"ן

עירית גזית: אני כמו חברתי מיכל, אגיד שבאתי להקשיב

עירית גזית:  אני מתכוננת לישיבה הבאה על ההסעות

יוסף טייב: בסדר, תודה רבה

יוסף טייב:  אמנון הרשושנים, הורה פעיל וחבר הנהלה בקהילה באלו"ט

אמנון הרשושנים:  תודה רבה, אדוני היושב ראש

אמנון הרשושנים:  קודם כול בפתח דבריי, אני רוצה להודות לאנשי המקצוע

אמנון הרשושנים:  אני מצטרף למה שרויטל אמרה, שעם כל הטענות ועם כל ההתנהלות לאורך זמן, בסופו של דבר אנחנו גם כהורים וגם כפעילים זוכרים שמי שעומד מולנו הם בני אדם

אמנון הרשושנים:  יש להם אילוצים, והם גם עושים, ובלא מעט מקרים גם עבודה טובה

אמנון הרשושנים:  אני רוצה להודות לאתי וייסבלאי, זאת לא פעם ראשונה שאני רואה את מה שיוצא מהממ"מ, ובדרך כלל זאת עבודה משובחת וכך גם עכשיו

אמנון הרשושנים:  כאן מגיעה הכוכבית, העבודה היא בדרך כלל ברמת המאקרו, והרבה פעמים זה מפספס את המיקרו

אמנון הרשושנים:  לא רק כמה מגיע לתלמיד וגם את תהליכי הביניים שמתרחשים באמצע

אמנון הרשושנים:  לכן, זה לא משתקף בנתונים מהבחינה הזאת, יש בזה הרבה מאוד הטעיה

אמנון הרשושנים:       אם אנחנו מדברים על נתונים אני אתן לכם דוגמה להשפעה

אמנון הרשושנים:  לא מזמן ישבנו כמה הורים פעילים ודיברנו, ואיפשהו הערכנו כמה עולה לנו השילוב

אמנון הרשושנים:  ונזרקו כל המספרים, לכל אחד ידע מבוסס, אני רק 15 שנה בזה

אמנון הרשושנים:  הערכנו פחות או יותר – הגענו למספר מינימלי – הפסד הכנסות של1

אמנון הרשושנים: 5  מיליון שקל, לא כולל המשך הוצאות על השילוב

אמנון הרשושנים:  זה לא הפסד הכנסות לבן אדם הפרטי, זה הפסד הכנסות מצרפי למשק וזה ממשיך ומשורשר הלאה

אמנון הרשושנים:  כשאנחנו מדברים על אי-שוויון חברתי, אני לא מדבר על מי שמגיע מסוציו-אקונומי בהכרח נמוך, בסופו של דבר, אלה בדיוק המשמעויות

אמנון הרשושנים:       ההורים לוקחים על עצמם יותר, זה משליך גם הלאה על הילדים, על האחים ועל כל הסביבה

אמנון הרשושנים:  אני גם נציג הורים בוועדות זכאות ואפיו

אמנון הרשושנים:  כל מה שנאמר כאן לא רק שהוא נכון, הוא עוד יותר מזה

אמנון הרשושנים:  אני הייתי חבר בצוות ההורים של רחלי אברמסון, מנהלת האגף הקודמת לחינוך מיוחד, שכינסה צוות לטובת כתיבת חוזר המנכ"ל

אמנון הרשושנים:  אני לא רק מכיר אותו על בוריו, אלא גם מכיר את ההיגיון שהיה מאחוריו

אמנון הרשושנים:  אני חייב לומר, אין ועדה אחת שפועלת כמו שצריך לפי חוזר מנכ"ל, אין ועדה אחת

אמנון הרשושנים:  יו"ר הוועדה אמרה לי, תכתוב עלי מכתב המלצה בסוף השנה? אמרתי לה, בשמחה, אני אגיד שהוועדות מתנהלות יותר לפי הוראות החוק

אמנון הרשושנים:  הייתם צריכים לראות את הפרצוף שלה

אמנון הרשושנים:      הוועדות לא מוכשרות לבצע את תפקידן

אמנון הרשושנים:  מה הכוונה? מקצועית כן, יבוא פסיכולוג שפ"ח הוא מקצועי

אמנון הרשושנים:  תבוא מפקחת חנן, סליחה לא תמיד, לא בכל מקום אלא מטעם, כלומר נציגות מתי"א שהן גורם מקצועי לכשעצמן, אבל אין להן את הראייה הכוללת והמתכללת

אמנון הרשושנים:  אותו דבר ברשויות המקומיות, יש רשויות שאין להן כוח אדם, אז מגיעה קבס"ית, היא יכולה להיות מקצועית אבל מה לה ולמערכת חינוך מיוחד או שירותי חינוך מיוחדים? פתאום מגיעה מנהלת מחלקת חינוך מיוחד או חינוך שצריכה לשבת בוועדות, ומבחינתה אין לה השפעה, ועמוס מייצג את העמדה הזאת

אמנון הרשושנים:  הרבה פעמים, כשהרשויות המקומיות איבדו סוג של השפעה, וזאת הייתה גם כוונת המשרד, אז שולחים סוג של נציגים הרבה יותר זוטרים

אמנון הרשושנים:  והחמור מכול הוא שהם לא מכירים את החוק

אמנון הרשושנים:  לא מכירים את חוזר המנכ"ל

אמנון הרשושנים:  מקסימום יושבים, כמה יצא הסל האישי? לא כמה צריך להיות

אמנון הרשושנים:  ומה מספרים להורים? מספרים להורים שהם קודם כול מתסכלים האם התלמיד מתאים למסגרת חינוך מיוחד, לא על תכלית החוק, לא ברוח החוק

אמנון הרשושנים:       הוועדה צריכה להסתכל קודם כול, מה צריך לקבל כדי להיות משולב באופן מיטבי, כדי שזה יהיה שוויוני

אמנון הרשושנים:  אין ועדה אחת שזה מתקיים

אמנון הרשושנים:  או איך אומרים בישיבות? אם בא צוות ואומר, כי אם ההורים באים, אז זה הורים אינטרסנטיים, והם גרידים והם רוצים לנצל את המערכת, זאת התפיסה

אמנון הרשושנים:  יש צוותים, בפרטו אני פעם - - - 10%

אמנון הרשושנים:  אני חושב שדווקא צינה תיקנה אותי, היא אמרה 5% באחד מהדיונים

אמנון הרשושנים:       מילה על הצוותים, גילוי נאות, אשתי קלינאית תקשורת במערכת מעל 30 שנה, מעולם לא רצתה הדרכה, ניהול וכולי

אמנון הרשושנים:  אם מישהו קלקל אותה זה אני

אמנון הרשושנים:  הסברתי לה שיש גם חיים מעבר למטופלים שלה

אמנון הרשושנים:  צריכים להבין, בייחוד פארא-רפואי, מי שהולך לשם הם אנשי טיפול, אלה אנשים שזאת המהות שלהם, והם נקרעים ונשחקים

אמנון הרשושנים:  אתמול אתר שווים פרסם – על בסיס מה שהוכן לוועדת שפירא על ידי ראמ"ה – כתבה שהכותרת שלה – מאיר לפני שאתה קופץ – כמעט 70% מהמחנכים לא מעוניינים לשלב תלמיד עם צרכים מיוחדים

אמנון הרשושנים:  זאת כותבת שאני לא אוהב, כי זה גם לא תואם תוכן

אמנון הרשושנים:  אבל אני אגיד את הדבר הבא, בהינתן המחסור בכלים, משאבים, מיומנויות, מקצועיות, זמן, תמיכה, סיוע, אוורור – אני לא סתם אומר אוורור

רויטל לן כהן: כיתות ענק

אמנון הרשושנים: תגמול הולם, בטח שלא ירצו

אמנון הרשושנים:  אני חייב לומר לכם, שכבר שנה שנייה אני רואה דווקא אצל יו"ר ועדות זכאות ואפיון שחיקה מנטלית, הם גמורים

אמנון הרשושנים:  בסוף עונת הוועדות הם פשוט גמורים שחוקים לחלוטין

אמנון הרשושנים:  אם הם רק יושבים, אז מי שביום יום פשוט נשחק לחלוטין

אמנון הרשושנים:       הנושא של הסל האישי

אמנון הרשושנים:  המחשב מוציא את המינימום, מבחינת רוב הוועדות זה המקסימום

אמנון הרשושנים:  אתמול התייעצה איתי אימא שהייתה בוועדה

אמנון הרשושנים:  היא אמרה לי תודה רבה ומי שהיה איתה והכל, ובסוף אמרו לה שהמחשב יחליט לפי רמת תפקוד

אמנון הרשושנים:  אנחנו בעידן של בינה מלאכותית, אני לא חושב שמישהו מבחינה משפטית נתן סמכות למחשב להחליט

אמנון הרשושנים:  ואז אומר לי יו"ר הוועדה, ואומרים לי המפקחים, אתה מתווכח עם החוק

אמנון הרשושנים:  אבל הם לא מוכנים לפתוח את החוק, לא מוכנים לפתוח חוזר מנכ"ל, זה כן כתוב בחוק

אמנון הרשושנים:  בחוק כתוב שצריכים לקבוע לפי הצורך, לפי עוצמת התמיכה

אמנון הרשושנים:  לא ראיתי ועדה אחת שעשתה את זה – ועדה אחת

רויטל לן כהן: או פתחה את המכוון בנספח עשר

אמנון הרשושנים: היו"ר מתווכח איתי, כי כתוב לו במערכת הממוחשבת שמותר לו עד לפי נספח 12(2), ואני אומר לו נספח (2), לא אומר את זה

אמנון הרשושנים:  והוא לא מוכן לפתוח את הנספח, זה יותר מאחד

אמנון הרשושנים:  עם כל הסיפורים, ואותם דברים עם הסייעת, כל הסיפור פה, אם נכמת את הנושא של שירותי חנן, ובייחוד שילוב במילה אחת, אני נותן את זה בשתי מילים, שהיא מילה אחת

אמנון הרשושנים:  מבחינת התלמידים זאת הסללה, מבחינת ההורים והמערכת זה טרללת

אמנון הרשושנים:  שתי מילים זאת רולטה רוסית, כי הורה ששם את הילד שלו בשילוב מהמר והוא צריך להיות להיות דדיקייטד לזה, כשהוא יודע שזה הימור בסיכון גבוה

אמנון הרשושנים:  ובשלוש מילים – לא בבית ספרנו

אמנון הרשושנים:       עוד דבר קטן, אנחנו מדברים על ועדת שפירא, כמו שרויטל אמרה וכולם יודעים, שנתיים מינימום ועוד שנה דיונים על - - - , אולי בעוד ארבע שנים נתחיל לראות התחלת יישום

אמנון הרשושנים:  ואז אנחנו מדברים על התחלה, מחלות ילדות, נניח במקרה הטוב חמש שנים

אמנון הרשושנים:  יש כאן דברים שאפשר לעשות היום

אמנון הרשושנים:  לדוגמה, התוספת השנייה בתיקון 11, לא צריכה תיקוני חקיקה

אמנון הרשושנים:  היא צריכה בסך הכול תיקון של השר, אפילו לא אישור של ועדת החינוך

אמנון הרשושנים:  רק לידוע ועדת החינוך

אמנון הרשושנים:  ולמה אני מזכיר את זה? כי התוספת הזאת היא זאת שבה מוגדר גודל הסל האישי

אמנון הרשושנים:  יש כאן שתי בעיות

אמנון הרשושנים:  בעיה אחת, שלשון החוק בתיקון 11, לא תואמת ללשון שבה מדברת המערכת הממוחשבת

אמנון הרשושנים:  שבה המסמכים, כתב ההחלטה והפרוטוקול שההורים מקבלים על גודל סל אישי, אם אתה שם את זה ליד זה, מי שלא מבין את ההמרה לא יודע על מה מדובר, אותו דבר בבתי ספר

אמנון הרשושנים:       הובטח לנו על ידי רחלי אברמסון, ליותר מגורם אחד, שתוך כמה ימים יוצאת טבלת המרה

אמנון הרשושנים:  זה היה בינואר 2020

אמנון הרשושנים:  אם אני אתן לך, אדוני היושב-ראש, את הטבלה הזאת, ואני אתן לך מסמך החלטה או את אותו נוהל סודי, למה סודי? כי אחת מהיו"ריות אמרה לי שהיה לי דיון מיוחד במשרד החינוך, עם זה שזה הגיע לגורמים מחוץ למשרד החינוך, אם זה חוקי בכלל, מדהים

אמנון הרשושנים:  קח את אותה טבלה ששלחתי לך שהם טוענים שזה לא מגביל, ממש לא, וקח את התוספת השנייה לתיקון 11

אמנון הרשושנים:  ובוא נראה אם אתה מצליח להבין איך זה מתאים לזה, לא עובד

אמנון הרשושנים:  אתה תראה שמדובר בפורמט הזה גם על חלקי שעות

אמנון הרשושנים:  אבל מערכת החינוך לא יודעת לעבוד בחלקי שעות, ואז מגרזנים

אמנון הרשושנים:       אם יש תוספת, אנחנו נעשה עד

אמנון הרשושנים:  חוזר מנכ"ל מדגיש להשתמש בכל הסל האישי, אבל המערכת לא נותנת

אמנון הרשושנים:  וככה לאט-לאט, המשאבים הולכים ומידלדלים בדרך, ואיפה שיש נזילה, הנזילה הזאת – בואו נאמין שהיא מנוצלת אבל לדברים אחרים – אבל זה תקציב צבוע לתלמיד

אמנון הרשושנים:       משפט אחרון ואני אסיים, דובר על המוכשר

אמנון הרשושנים:  המוכשר, זה לא בהחלטתי,  אני יושב בהמון ועדות במגזר החרדי, מה שתואר קטן מזה

אמנון הרשושנים:  דווקא במקומות שיש מחלקות חינוך חזקות, ושפ"ח חזק, ואני מעלה כאן את המנהל ההתיישבותי, ששם מי שרוצה להיות על נפשי בשילוב, אומרים לו תוריד את ההבחנה, אנחנו מקבלים אותך

אמנון הרשושנים:  מוכשר קיים בכל התיכונים, מי שאומר שהעיריות, והרשתות מגייסות את כוח האדם מטעה וטועה

אמנון הרשושנים:  גרוע מזה, הפיקוח של משרד החינוך לא נכנס לשם

אמנון הרשושנים:  המנהל לא נותן לנו להיכנס, אתם צודקים, אבל המנהל לא נותן לנו להיכנס

אמנון הרשושנים:       אם נסכם, משרד החינוך מדבר בתקציבים, מדבר קצת בתהליכים, אבל טועה בהבנת ההשפעות

אמנון הרשושנים:  תמי, תאמיני לי, קחי מומחה לכלכלה התנהגותית

אמנון הרשושנים:  כי מה שאתם עושים משפיע בסופו של דבר על ההתנהלות של כל המערכת

תמי אומנסקי: אנחנו יודעים את זה

אמנון הרשושנים: העובדה שבניגוד למה שנאמר בהליכי החקיקה, שהסל האישי הוא תוספתי, והעובדה שמטרת התיקון הייתה לקצץ בתקציב, זה בסדר גם לבוא ולומר שהתקציב גדל מידי

אמנון הרשושנים:  זה שהכניסו את המוגבלויות בשכיחות גבוהה, שזה מונח נורא, זה מונח שמדבר תקציבית לא מדבר צרכים

אמנון הרשושנים:  בסוף באו ואמרו, שזה נלקח מהסל המוסדי, גורם לכך שבפועל בתי ספר מסרבים, חוסמים להעלות תלמידים

אמנון הרשושנים:  מה זה משנה מבחינתי כמנהל? בסופו של דבר זה מגיע לי מאותו כיס, ולכן תבטלו את זה דבר ראשון

אמנון הרשושנים:  זאת הפגיעה הכי גדולה בתלמידים האלה

תמי אומנסקי: מהסל המוסדי?      

אמנון הרשושנים: מהסל המוסדי

אמנון הרשושנים:  זאת קביעה של משרד החינוך שבכלל לא קשורה לחוק

אמנון הרשושנים:  אם מסרסת את החוק

אמנון הרשושנים:  תודה רבה

יוסף טייב: הערה חשובה מאוד, אמנון

יוסף טייב:  ואני רשמתי אותה לקראת המסקנות

יוסף טייב:  הדס ארנון-שרעבי, עמותת אותי

הדס ארנון-שרעבי: אני מנהלת קשרי ממשל מעמותת אותי

הדס ארנון-שרעבי:  תודה, אני אומר רק הערה קטנה שעומדת בבסיס כל הדברים

הדס ארנון-שרעבי:  כדי ששילוב יהיה אפקטיבי ומוצלח צריך שני דברים

הדס ארנון-שרעבי:  דבר ראשון, ואמרה גם תמי, שינוי השיח ושינוי החשיבה

הדס ארנון-שרעבי:  והשני, הקצאת משאבים

הדס ארנון-שרעבי:  נדרש לייצר אג'נדה של שינוי חשיבה לצורך ההכלה והשילוב

הדס ארנון-שרעבי:  בעצם, להכשיר ולהכין את הקהילה, את הסביבה הלימודית, הסביבה החברתית, שידעו להכיל ולהחזיק את כל הרעיונות שבבסיס השילוב

יוסף טייב: אני אשאל לפני זה, האם הצוות החינוכי שבסוף נחשף לאותם תלמידים, עובר הכשרת חובה?      

רויטל לן כהן: בדיוק לא

הדס ארנון-שרעבי: זה בדיוק מה שנדרש

יוסף טייב: אני יודע מה אני עושה, תמי, מקבלים?      

תמי אומנסקי:  אני לא מכירה את הכול

תמי אומנסקי:  אני יודעת שכשנכנסו למהלך, שקראו לו הכלה והשתלבות, היו הרבה מאוד הכשרות

תמי אומנסקי:  להגיד לכם שזה טוב? להגיד לכם שזה מה שעשה את ההבדל? לא, לא, רק שניה

תמי אומנסקי:  אני חושבת שהתסכול המאוד גדול זה הפער, בין כמות ההשקעה שלכאורה עשו במהלך, לבין, בפועל החוויה וסקר ראמ"ה מראה את זה

תמי אומנסקי:  אין מה להתווכח עם הנתונים

תמי אומנסקי:  המורים מאוד מאוד רוצים, הם מרגישים שאין להם את הכלים ונדרש כאן לפצח

תמי אומנסקי:       אחת מתתי הוועדות בוועדת שפירא, ואני יודעת שקשה לשאת ולחכות לוועדת שפירא, היא סיפור האתגרים וכוח האדם

תמי אומנסקי:  מה שצריך להיות בשיח שם, זה לא רק מחסור בכוח אדם, זה כול סיפור ההכשרה

תמי אומנסקי:  גם במכללות, אני בכלל לא בטוחה שאם יהיו עוד ועוד הכשרות זה מה שיעשה את הסיפור

תמי אומנסקי:  אני חושבת שאנחנו עוד לא פיצחנו, אמיתי, מה נדרש כאן כדי שמורה ירגיש שהוא נמצא בתחושת מסוגלות ויהיו לו את הכלים

תמי אומנסקי:  זה לא קורס שנכנס מפה ויוצא מפה, נדרש כאן משהו, זאת לא חוכמה כרגע לשים המון משאבים על הכשרה

תמי אומנסקי:  צריך לפצח את זה, ואני חושבת שפה אנחנו צריכים הרבה מאוד אנשים לפיצוח הסיפור

קריאה: תמי, אני חוזרת למכללות

קריאה:  זאת לא הכשרה זה קבלה למכללות

הדס ארנון-שרעבי: ליווי מתמשך

רויטל לן כהן: ליווי מתמשך בתוך בית הספר, לא מגיה שמגיע פעם בחודשיים שלושה

יוסף טייב: רויטל, אני הבעתי את דעתי, שאלתי שאלה וקיבלתי תשובה

יוסף טייב:  האם התשובה מספקת אותי ואני מסכים אליה, זה לא הסיפור כרגע

יוסף טייב:  הדס, תמשיכי

הדס ארנון-שרעבי: תמי, תודה רבה על התשובה הכנה והחשובה

הדס ארנון-שרעבי:  כמו שאמרה רויטל, אני מצטרפת, אנחנו חושבים שצריך ליווי מתמשך

הדס ארנון-שרעבי:  כמו שאת אומרת הכשרה לא תספיק

הדס ארנון-שרעבי:  צריך ליווי מתמשך, מתמיד ומתכלל

הדס ארנון-שרעבי:   דבר נוסף שצמוד לזה, זה לייצר את התנאים הפיזיים שיאפשרו

הדס ארנון-שרעבי:  גם כמובן תקציבים להגדלת סל השילוב בהתאם לצרכים, וגם כמובן קשר בין כל המשרדים כדי שיצליח השילוב

הדס ארנון-שרעבי:  אבל לפני הכול תנאים כמו כיתות קטנות, הסעה שנייה גמישה

יוסף טייב: סיפור ההסעות בדיון הבא

הדס ארנון-שרעבי: נכון, אבל זה חלק מהעניין

רויטל לן כהן: זה חלק מחסמיי השילוב

הדס ארנון-שרעבי: בדיוק, חלק מחסמיי השילוב

הדס ארנון-שרעבי:  כדי לתת לילדים להגיע למועדוניות תומכות שילוב

הדס ארנון-שרעבי:  לתת גם את הליווי של ההדרכה ושינוי השיח המתכלל, ולכן אמרתי מראש קהילה, הסביבה הלימודית, החינוכית והקהילה

הדס ארנון-שרעבי:  ומצד שני את התנאים, לתת את האפשרויות, גם התקציביות, וגם את המענים שיאפשרו את התנאים ושיאפשרו את השילוב, רק את שניהם ביחד

הדס ארנון-שרעבי:       הבסיס של זה, אדוני, עוד משפט אחד

הדס ארנון-שרעבי:  אם היינו הולכים צעד אחורה ועושים את הדברים האלה, הרבה מאוד מהאתגרים שהיו כאן, היו מובנים לכולנו מאליו

הדס ארנון-שרעבי:  לא היינו צריכים לעמוד פה ולהעלות אותם כאילו זה דבר שהוא לא מוכר

הדס ארנון-שרעבי:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  יצחק פרינץ, מועצת התלמידים והנוער הארצי

יצחק פרץ: בוקר טוב לכולם, תודה על רשות הדיבור

יצחק פרץ:  יש לי שני דברים להגיד

יצחק פרץ:  אני אתחיל מהערכים בסוף

יצחק פרץ:  כשעושים שילוב זה מביא שני יתרונות לשני הכיוונים

יצחק פרץ:  אנחנו מקבלים יתרון מצד אחד, לנוער הרגיל שהוא מקבל ערכים ודברים שהוא לא היה מקבל במסגרת שונה

יצחק פרץ:  הוא לא היה מקבל את האנשים ששונים ממנו, ואת האנשים שהוא לא מכיר

יצחק פרץ:  וכנ"ל ההיפך, הם מקבלים כלים איך להשתלב בחברה, כשהם נכנסים לזה

יצחק פרץ:       נראה לי שכולנו פה במטרה אחת, לעזור לאנשים ולעזור לכולם

יצחק פרץ:  ראיתי את השיח מהצד, שלפעמים היה שיח מתלהם, ואני יודע שכולם פה בסוף למטרה אחת ובמטרה לעזור

יצחק פרץ:  ואני לא נכנס ישירות לאנשים כי לא נראה לי שזה נכון, כי בסוף אנשים באים פה מעומק רגשי ולא באים לעשות רעש

יצחק פרץ:  בסוף אנחנו מחנכים למשהו מסוים, אני מחונך לערכים של שיח מכבד, של זכות דיבור, של לדעת לקבל דעות שונות שאני לא מסכים איתם

יצחק פרץ:  ולראות פה התלהמויות ושיח כזה, זה קצת חורה לי

יצחק פרץ:  כשהחלום שלי להיות פה וזה מה שאני רואה, וזה מה שאני צריך לעבור כדי להילחם

רויטל לן כהן: כשיהיו לך ילדים ויקפחו את הזכויות שלהם, תזכור את מה שקרה פה

יוסף טייב: רויטל, בסוף אנחנו צריכים להוות פה דוגמה

יוסף טייב:  לתלמידי ישראל בכלל ולחברה הישראלית

יצחק פרץ: אני לא בא נגדך, חס וחלילה

יצחק פרץ:  אני חושב שאת צודקת

יצחק פרץ:  אבל בעיניי, בסוף, יש צורה להגיד את הדברים

רויטל לן כהן: כשיהיה לך ילד, שאף אחד לא רוצה להכניס אותו לבית ספר, נדבר

יוסף טייב: רויטל, רויטל

יוסף טייב:  רויטל, לא

יוסף טייב:  כן, יצחק, תמשיך בבקשה

יצחק פרץ: אני אישית הייתי בחינוך מיוחד, אני משולב

יצחק פרץ:  הקושי שאני חוויתי ביסודי, חוויתי גם אלימות וחוויתי הרבה מאוד דברים

יצחק פרץ:  חוויתי חרם לא מעט, המציאו שירים והצקות

יצחק פרץ:  אבל ההיכנסות לתוך כיתה רגילה, זה הדבר שעשה לי את השינוי

יצחק פרץ:  אתה לומד בדרך הקשה, אבל זה התהליך הנכון

יצחק פרץ:  בבית הספר שלי לפחות, קיבלתי את מלוא תשומת הלב

יצחק פרץ:  קיבלתי שעות פרטניות, ביקשתי שעה מסוימת הביאו לי באותו שבוע שעה נוספת, ביקשתי עוד ועוד דברים והביאו לי כל הזמן

יצחק פרץ:  נתנו לי בחופשיות

יצחק פרץ:  אני מאמין שזה לא ככה בכל בית ספר

יצחק פרץ:  יש לי בית ספר שמאוד מאמין בעזרה ונתינה, וזה נראה לי לא מובן מאליו

יצחק פרץ:  אני רוצה להגיד שיש גם נקודות זכות בנושא הזה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  עידו משה, הנהגת ההורים הארצי

עידו משה: בוקר טוב, תודה

עידו משה:  אני אדבר ממש בקצרה

עידו משה:  חלק מהדברים כבר נאמרו, אני רק אדבר על כמה בעיות עיקריות,שמונעות מהשילוב להצליח

עידו משה:   מספר התלמידים בכיתה גדול, המורה לא מצליחה להגיע לתלמיד או לתלמידים המשולבים, ומסיבה זו, היא לא מסוגלת לתת להם מענה ראוי

עידו משה:  דיברנו על הנושא של ההכשרה, הצוותים המקצועיים לא עוברים הכשרה כמו שצריך

עידו משה:  ההכשרות כבר היו אמורות להסתיים, אבל זה לא קרה לצערנו

עידו משה:       יש מחסור ניכר, במטפלים פארא-רפואיים וסייעות מתאימות, זאת נקודה שפוגעת

עידו משה:  הוזכר גם הסל האישי, שלפעמים זה רק על הנייר, ובסוף לא ניתן להוציא את זה לפועל

עידו משה:  בעיות של כוח אדם, בפועל במקום שילוב יש הסללה לכיתות חינוך מיוחד ולמוסדות חינוך מיוחד כוללניים, לצערנו

עידו משה:       משפט אחרון, בסופו של דבר, השילוב עובד רק במקרים מסוימים

עידו משה:  לרוב התלמידים אינם משתלבים, אלא בעצם שורדים במערכת, לצערנו

עידו משה:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  רחל רייס, בבקשה

רחל צברי: הדיבור על שעות וועדות מתורגם לשטח והוא מתורגם בדמות הסייעת המשלבת, ובדמות המטפלות הפארא-רפואיות

רחל צברי:  אני תומכת חינוך משלבת, אני משלבת את אותו ילד מגיל הגן

רחל צברי:  היום הוא מסיים כיתה ה'

רחל צברי:  המציאות העגומה של תפקיד השילוב, שהוא קו ראשון לילד, והוא לא מוגדר כמקצוע במדינת ישראל

רחל צברי:  ודאי לא כפרופסיה

רחל צברי:  דיברו פה על ההכשרות, אין מנוס מזה שתומכת חינוך תקבל הכשרה ראויה, אקדמית וכלים כדי לעבוד עם הילד

רחל צברי:  אנחנו סובלות ממש כמו הילדים מאי-היציבות

רחל צברי:  הם סובלים מאי-היציבות בשעות, וזה פוגע בנו באופן ישיר

רחל צברי:  אין שנה שלא השתנו לי שעות העבודה, גם כשהייתי מטופלת בטיפולי פוריות

רחל צברי:  זה אומר שאנחנו לא מוגנות בחוק, פשוט מופקרות בעיניי

רחל צברי:      שכר נמוך אחרי הרפורמה, גם אחרי הסכם השכר שיבוא עכשיו

רחל צברי:  57% מ-7,000 יהיו שווים 3,990 שקלים

רחל צברי:  זה ילד שמתוקצב ב-24 שעות שבועיות

רחל צברי:  העבודה מחייבת חלקיות משרה

רחל צברי:  וימי החופש או ימי פגרת משרד החינוך, אנחנו צריכות להיות תמיד במקום שאנחנו חוששות, אני אעשה על זה חיוב בשכר? אני אשמור לי את הימים האלה ליולי אוגוסט? הם לא מספיקים

רחל צברי:  22 ימי צבירה בשנה לא מספיקים

רחל צברי:  והכסף שמועבר לילדים מהמשרד הוא ל-12 חודשים מלאים, גם אם עכשיו פסח

רחל צברי:  בוודאי ובוודאי, שהמחויבות שלי ללוות את הילד שלי בקייטנת פסח

רחל צברי:  אבל אם יום לפני פסח כבר אין קייטנה, אני מצפה לפחות על השש שעות האלה, לקבל כסף, זה כסף ואוכל לילדים שלי

רחל צברי:       בעיניי, השילוב צריך להיות דינו כדין הנגשה

רחל צברי:  הילדה שלי כבדת שמיעה, אני לא מתארת לעצמי שיגידו לה בכיתה ה', את יכולה להסתדר רק עם שלושה ימי הנגשה

רחל צברי:  לא חמישה ימים ולא שישה ימים

רחל צברי:  אותו ילד על הרצף אוטיסטי, אותו ילד שיש לו קושי נפשי, הוא צריך את הדבר הזה כהנגשה

רחל צברי:  לכן, אני מבקשת להפסיק לשחק עם השעות של הילד, ולהפסיק לשחק איתנו ולגרום לנו לחוסר יציבות תעסוקתית

רחל צברי:      הדבר הזה צריך להיות מקצוע שיש לו עיגון של מסלול לימודים

רחל צברי:  יש לו יציבות תעסוקתית ושעות קבועות

רחל צברי:  צריך להסדיר את שבוע החינוך, המשרה המלאה שלי לא יכולה להיות 42 שעות, זה לא הגיוני, אני עובדת במוסד חינוכי

רחל צברי:  וגם להסדיר את ימי הפגרה כמו שאמרתי

רחל צברי:  צריך להיות שכר הולם ופילוח השעות בעיניי הוא לא נכון

רחל צברי:  שיהיה פילוח אחיד, של התרפיסטיות והמשלבות

רחל צברי:  האימא של הילד שלי נאלצה לוותר על טיפול רגשי, כיוון שזה יוריד לה ארבע שעות משלבת, והיא אמרה, הילד שלי לא יסתדר שלושה ימים בבית ספר בלי משלבת

רחל צברי:  למה היא צריכה לוותר על דבר כל כך קריטי, כמו טיפול רגשי? תפרידו את הסל, שיקבל שעות הוראה, שהן שעות טיפול בנפרד, ושעות תקצוב שמתרגמת לשעות משלבת בנפרד

רחל צברי:  אל תשימו את ההורים במצב הזה

רחל צברי:       אני רוצה להגיד, שלא נכון להשוות בין שעת פארא-רפואית לשעת משלבת

רחל צברי:  אני לא יכולה לתת את המענה של פארא-רפואית, גם מורה בחינוך המיוחד לא יכולה לתת את המענה של קלינאית תקשורת

רחל צברי:  בואו תעשו את ההפרדה, בלי המעטפת של נשות המקצוע הפארא-רפואיות

רחל צברי:  אני כמשלבת לא יכולה לעשות את העבודה שלי

רחל צברי:  תדאגו להן בנפרד, לתנאי שכר הולמים, ולנו בנפרד לנאי שכר הולמים

רחל צברי:  אני לא אעמוד בזה שכל שנה הילד בא אליי בסוף שנה, מסתכל לי בעיניים ואומר לי, רחלי, את תישארי איתי שנה הבאה? זה לא הגיוני, אל תעמידו את הילדים במצב הזה, אל תעמידו אותי במצב כזה שאני חושבת האם אני יכולה לעבוד 16 שעות? אני אצטרך להתקשר לאיזה עמותת חסד, כי לקבל אוכל למשפחה שלי? זה לא פייר, זה פשוט לא פייר, לא כלפיי ולא כלפי הילד

רחל צברי:  הזכאות צריכה להיות משהו שמייצר יציבות גם לילד וגם לנו

יוסף טייב: תודה רבה, מנחם גולדין, נציבות שוויון

יוסף טייב:  בבקשה

מנחם בגין: תודה רבה

מנחם בגין:  הדברים נאמרו בהרחבה, אני אגע בכמה נקודות שנאמרו

מנחם בגין:  גם חשוב לדבר על הנושא של הוועדות החריגות

מנחם בגין:  קודם כול, מי שקרא את דוח ראמ"ה, עלה גם משהו חיובי, אולי נגיד אותו

מנחם בגין:  לא בהכרח הייתה קורלציה בין אותם גורמים שחוו קשיים, או איזושהי הרגשה של עומס של תלמידים עם מוגבלויות

מנחם בגין:  לגבי אלה שבפועל במציאות, על פי הנתונים, היו להם יותר ילדים עם מוגבלויות

מנחם בגין:  ואני לוקח את זה כמשהו חיובי

מנחם בגין:  הרבה פעמים עצם העבודה עם ילד עם מוגבלות, מגלה שהסטריאוטיפ הוא לא כהווייתו

מנחם בגין:  זה דבר אחד חיובי

מנחם בגין:      דבר שני שחשוב לי להגיד, הוזכרה פה הקורונה

מנחם בגין:  במהלך הקורונה הוצאו הנחיות מרחיקות לכת, כשהבינו שיש איזשהו מצב חירום או קושי מהותי, שיחררו את כל האפשרויות

מנחם בגין:  אני חושב שיש מקום, גם פה, להתחיל לחשוב שאם זה מצב חירום – ואנחנו גם בוועדת שפירא – והיא בוודאי תעשה את מלאכתה נאמנה

מנחם בגין:  יש הרבה מאוד דברים בשטח שאפשר לשחרר

מנחם בגין:  הרבה פעמים המענים בתוך מסגרות החינוך המיוחד הם איזשהו מובלעת

מנחם בגין:  זאת אומרת, תלמידי השילוב לא תמיד יכולים ליהנות מהם וחוזר חלילה

מנחם בגין:       חשוב לי לציין לגבי הנתונים פה, דיברו הרבה על סל מוסדי, בסל מוסדי אין בחירה להורים

מנחם בגין:  ואני אומר כנציבות

מנחם בגין:  הנתון שרוב התלמידים נמצאים בסל מוסדי, אומר שהם לא בחרו בין חינוך מיוחד לבין שילוב

מנחם בגין:  אני לא יודע מה הנתונים היום, אבל חשוב לציין שתלמידים שאינם זכאים נהנים גם מהסל המוסדי היום

מנחם בגין:  עוד משהו שהוצג פה, וזה חשוב להגיד מבחינת הנתונים

מנחם בגין:  הוצגו פה רמות תפקוד בינוניות

מנחם בגין:  חשוב להגיד שיש קורלציה, הלימה

עמי אסף:  אמרת שיש תלמידים שמקבלים זכאות, למרות שהם לא זכאים

עמי אסף:  אני רוצה לתאר משהו אחר

עמי אסף:  תמיכה מהסל המוסדי, מה שתיאר פה החבר אמנון הרשושנים, הוא תיאר מצב של הטעיה אלגוריתמית שמביאה לכך שחלק מהילדים מוגבלים בתמיכות שהם מקבלים על ידי המחשב, או מוסללים למסגרת כזו ולא למסגרת אחרת

עמי אסף:  מנהלים מראש מה שהם באים ועושים – עובדים עם מה שיש להם

מנחם בגין: אני אענה שוב

מנחם בגין:  ולא במקום משרד החינוך, אני מכבד אותם ולהם יש את הנתונים

מנחם בגין:  אבל צריך להעמיד את הדברים על דיוקם

מנחם בגין:  כאשר מדברים פה על רמות תפקוד זה בהלימה לרמות תמיכה זה מה שמקבלים

מנחם בגין:  כלומר, אם מדובר שרוב התלמידים פה קיבלו - - -      

רויטל לן כהן: לא

רויטל לן כהן:  בתיקון החדש אין הלימה

מנחם בגין: אני אגיד משהו ואז תתקנו אותי

מנחם בגין:  כאשר מציגים פה נתון שאומר שרוב התלמידים בסל האישי קיבלו ברמות תפקוד 3,2,1

מנחם בגין:  זאת אומרת, לא לפי נתונים מדויקים של רמות התמיכה שלהם, אלא לפי הבסיס של החוק שהוא נמוך יותר

מנחם בגין:  צריך להגיד את זה, אני קורא את הנתונים

מנחם בגין:  יש שני מסלולים בסל המוסדי

אמנון הרשושנים:  הרוב קיבלו 3, 4  לא 3,2,1

אמנון הרשושנים:  1 ו-2 זה 10%

עמי אסף: צריך להגדיל את הסל המוסדי, הוא לא מספיק

מנחם בגין: אני מדבר על הנתונים של עכשיו

מנחם בגין:  רגע, כל הדברים האלו הם לא סל מוסדי

מנחם בגין:  כאשר מדובר בסל מוסדי, הוועדה יכולה לקבוע סל מוסדי, יש הרבה מאוד תלמידים שלא מגיעים לוועדות, גם בית ספר יכול לנהל את הסל המוסדי

מנחם בגין:  ציינו את המספרים, אבל צריך לזכור שהיום בתוך הסל המוסדי, לפחות לפי ההנחיה האחרונה שאני מכיר, של משרד החינוך, בתוך הסל המוסדי הזה נכנסים גם תלמידים שהם אמורים להיות בסל מוסדי, גם תלמידים שלא אמורים להיות בסל מוסדי

מנחם בגין:  אפשר גם לתת להם 10% מהתקציב

מנחם בגין:  וגם תלמידים בשכיחות גבוהה, למרות שהיום גם אוטיזם צריך לבחון איפה הוא נמצא

מנחם בגין:  הרבה מאוד חיים מאותו סל

מנחם בגין:   מבחינת מענים בהכרח יכול להיות שזה פוחת

מנחם בגין:       לגבי וועדה חריגה, הוספנו את זה כנציבות

מנחם בגין:  אם יש משהו בחוק הזה, זאת הזכות להליך מינהלי של ועדה שבודקת את התלמיד ומה הוא צריך

מנחם בגין:  היא יכולה לקבוע שמגיע לו, היא יכולה לקבוע שלא מגיע לו

מנחם בגין:  כשאנחנו מדברים על ועדות חריגות, או על הקריטריון של מרץ, ואני מציף את זה למשרד החינוך, זה לא שאנחנו אומרים, מגיע להם או לא מגיע להם, אלא האם בכלל נבחן כי מגיע להם

מנחם בגין:  אם החוק, בא ואמר, מגיע אבחון, אני קורא את זה כלשונו, ואני לא ראיתי שם איזה סעיף שמדבר על ועדות חריגות

מנחם בגין:  אומר, מגיע תלמיד עם אבחון, הגורמים צריכים לבדוק אותו, וצריך לבדוק את זה

מנחם בגין:  הם יכולים לקבוע שלא מגיעה לו זכאות

מנחם בגין:       בוועדות חריגות יש קושי אחד, דבר ראשון, בכלל לא בודקים ודבר שני, וצריך להגיד לפי הנוהל, שסף הכניסה להיכנס לוועדה חריגה היא מפקחת שבודקת

מנחם בגין:  לפי החוק המפקחת הייתה צריכה לשבת ביחד עם וועדת הזכאות ולהחליט מה לעשות

מנחם בגין:  היום, יושבת מפקחת ואומרת, יכול להיות שבכלל לא נבדוק את התלמיד

מנחם בגין:  יש עם זה קושי מאוד מאוד גדול

אילן שלגי: היה דיון בבית המשפט העליון, שהסוגיה הזאת עלתה בו

אילן שלגי:  השופט מזוז קבע שאין ספק שצריך לקבוע מועד אחרון להגשת בקשות לוועדת הזכאות ולוועדת השמה

אילן שלגי:  אי-אפשר לקיים את זה כל השנה, זה בלתי אפשרי

רויטל לן כהן: אז תפגעו בילדים שלא קיבלו, ואז שנה הבאה הם יעלו לוועדה

אמנון הרשושנים: עובדה שמערכות ציבוריות אחרות כן יכולות

אילן שלגי: הם לא צריכים לשבץ ילדים בכיתות

מנחם בגין: אנחנו לא נקרא את כל פסקי הדין

מנחם בגין:  אני רק אגיד דבר כזה

מנחם בגין:  השאלה הנשאלת וזה מה שקורה בשטח ויכול להיות שהאנשים המשפטיים צריכים לתת מענה, ולא רק פסקי הדין

מנחם בגין:  אני אומר את זה היום, אני מנהל תחום חינוך, למרות שאני עורך דין במקצועי

מנחם בגין:  בסופו של דבר, הורים מגיעים עם אבחון, הם לא מבקשים כן תיתן או לא תיתן, הם מבקשים תבדקו

מנחם בגין:  החוק כולו אמר, יש קבוצה של אנשים שצריכה לבוא ולהגיד מגיע לא מגיע, כמה מגיע וכולי

מנחם בגין:  נכון להיום, קבעו שתלמידים שאין להם אבחון, כי זו המציאות בשטח, כי אלו הם החיים, כי זה מה שבורא עולם אמר או לא אמר

מנחם בגין:  זה תהליך אבחוני, וגם התהליך האבחוני נמשך אחרי

מנחם בגין:  נוצר מצב שבו מגיע תלמיד, שמה לעשות בורא עולם ככה החליט, שהאבחון שלו הגיע מאוחר יותר

מנחם בגין:  וזה לא שבודקים אותו ואומרים מגיע או לא מגיע, אלא שולחים למפקחת

עמי אסף: אז מה אתה מציע? אני שואל אופרטיבית

מנחם בגין: אני חושב שאם תלמיד מגיע עם אבחון, יכול להיות שבית הספר צריך משאבים, עכשיו או לשנה הבאה

מנחם בגין:  צריך לבחון את כל אותם התלמידים האלה, האם לא צריך לבדוק אותם?      

תמי אומנסקי: זה מה שקורה, יש קריטריונים

מנחם בגין: לא

מנחם בגין:  מה שקורה בפועל, אם הם מגיעים אחרי התהליך, שולחים למפקחת

מנחם בגין:  אני אומר גם לגבי הקריטריונים, בוא נדבר פה ברחל ביתך הקטנה

מנחם בגין:  תלמיד מגיע עם אבחון

אילן שלגי: אבחון לא יוצר את המוגבלות

יוסף טייב: אבל הוא משקף את המוגבלות

רויטל לן כהן: אבל המוגבלות הייתה שם, כי אתם לא נתתם לה מענה בלי אבחון

מנחם בגין: בשביל להגיע לוועדת חריגה, תסלחו לי יצאנו מבית חולים אתמול, נולד לי ילד

יוסף טייב: מזל טוב

מנחם בגין: מגיע תלמיד, שולחים את זה למפקחת שתסתכל, וכדי שהיא תגיד האם לתת למישהו שיבדוק האם הוא צריך או לא

תמי אומנסקי: לא

רויטל לן כהן: כן, כן

מנחם בגין: זה הנוהל

מיטל בק: אף אחד לא עושה את זה, וכל עוד לא נתקן את הקריטריונים, הם לא יכניסו את הילדים האלה

מיטל בק:  זאת בדיוק הבעיה שדיברתי עליה קודם

מיטל בק:  יש בעיה חמורה בקריטריונים

יוסף טייב: אילן, תתייחס בקצרה

רויטל לן כהן: יש הנחיות של היועץ המשפטי לממשלה שחייבים, גם אם זה לא בקריטריונים

יוסף טייב: רויטל, רויטל

יוסף טייב:  אני חייב לסיים הדיון, יש לנו דיון המשך

אילן שלגי: בכל אותם מקרים בוועדות חריגות, שבהם מדובר במוגבלות שנוצרה בשל אירוע פתאומי

אילן שלגי:  נניח: תאונה, השתחררות מהאשפוז, התפרצות של מחלת נפש, והשתחררות מאשפוז פסיכיאטרי

אילן שלגי:  אלה הנימוקים לוועדה חריגה

יוסף טייב: אבחון שהגיע באיחור?      

אילן שלגי: הרי המוגבלויות, זה אחד הדברים שרויטל נוהגת לומר, אני מקווה שאני מצטט את זה נכון, לא מחלימים מאוטיזם

אילן שלגי:  אנחנו מדברים על מוגבלויות שבדרך כלל לא נוצרו באופן פתאומי, אלא ממצב קיים ומתמשך

אילן שלגי:  לגבי תלמידים בגיל שלוש, תלמידים שנכנסים למערכת, זה אחד הנימוקים לוועדה חריגה מתוך ההבנה שלנו שהרבה פעמים עד גיל שלוש, כשהתלמיד לא נמצא במסגרת שבה יש גורם מקצועי שאמון על ההפניה לאבחון

אילן שלגי:  יודע להגיד, התלמיד הזה צריך להיכנס לתהליך אבחוני, זה גם נימוק לוועדה חריגה

אילן שלגי:       כל אותם מקרים פתאומיים שבהם יכול להיווצר, באמצע שנה, בסוף שנה, לא באיזשהו תאריך  שנמצא בתוך סד הזמנים שאנחנו מנסים לבנות אותו

אילן שלגי:  יש אירוע שמצריך אבחון, ויכול להיות שהאבחון יסתיים בתאריך שהוא לא עד ה-31 במרץ

עמי אסף: סליחה שאני מפריע, זה בגלל הצורך לתכנן תקציבית? אולי אפשר לפתור את זה

עמי אסף:  אולי אפשר לעשות תכנון רב-שנתי ולפתור את זה

רויטל לן כהן: אתה מעוות את המציאות, אילן

אילן שלגי: הרבה תלמידים מחדשים, והרוב המכריע הם תלמידים שמחדשים זכאות

אילן שלגי:  ההורים יכולים לפנות מבעוד מועד ולהתחיל את התהליך האבחוני, כדי שבמרץ יהיה להם אבחון

יוסף טייב: אילן, אני שואל אותך שאלה מאוד פשוטה, הורה שלא עושה את התהליך, הילד הזה צריך לשלם מחיר?      

רויטל לן כהן: כן

יוסף טייב: לא שאלתי אותך, רויטל

אילן שלגי: במקרים האלה מורים משתבצים במערכת החינוך, הרוב המכריע שלהם, כמעט 100%, לכיתות עד סוף מאי

אילן שלגי:  כשתלמיד מגיע אחרי התאריך הזה, למצוא לו כיתה, לפתוח כיתה, זה משהו שהוא מאוד מאוד מסובך

אילן שלגי:  במיוחד במצב של המחסור שיש היום

רויטל לן כהן: תנו לו תמיכה בשילוב

רויטל לן כהן:  בכיתה מקבילה יש מקום

מנחם בגין: רגע, זה השילוב

מנחם בגין:  הוא לא יקבל עוד שילוב

תמי אומנסקי: זה גם וגם

רויטל לן כהן: לא

רויטל לן כהן:  אתם - - - בוועדה

אמנון הרשושנים: נניח שאני משתעל תקופה ארוכה וכשאני מגיע למיון אומרים לי שאני על סף התקף לב, ואז אומרים לי תגיע בשנה הבאה

יוסף טייב: אמנון, הרעיון ברור

יוסף טייב:  שמעתי מה אילן אמר

אילן שלגי: גם לשילוב צריך להקצות - - -       

יוסף טייב: אילן, אני רוצה להגיד לך בצורה הכי ברורה שיש

יוסף טייב:  אני מבין את המורכבות, אבל אני לא יכול להשלים עם זה שילד שצריך שילוב, לא יקבל שילוב בגלל בעיה כזו או אחרת

תמי אומנסקי: הוא בכל מקרה נמצא בשילוב

יוסף טייב: בסדר, אבל הוא לא יקבל את המענה

יוסף טייב:  אם הוא לא יקבל את הסל האישי הראוי לו, אז הוא נמצא בשילוב כקישוט

יוסף טייב:  אז מה עשיתי? אני רק פוגע בו ולא עוזר לו

יוסף טייב:  אז מה עשיתי בזה?     

רויטל לן כהן:  בשנה הבאה יזרקו אותו לחינוך כוללני, כי הוא הגיב באלימות את התסכול שלו

יוסף טייב: רויטל, הדברים נאמרו ונשמעו

יוסף טייב:  אני רוצה להודות לכל המשתתפים

יוסף טייב:  גם לגורמים במשרד, לתמי, צינה ואילן, תודה רבה

יוסף טייב:  כל תלמידי ישראל זהים ויש לתת לכל תלמיד ותלמידה את השירותים להם הם זכאים

יוסף טייב:  הוועדה מברכת את שר החינוך על הקמת ועדת שפירא, ועל שקיבל את המלצת הוועדה להשתתף בגופים שונים

יוסף טייב:  הוועדה מצפה לעדכון, תוך כדי ישיבות הוועדה, וכן למסקנותיה הסופיות במהרה

יוסף טייב:  הוועדה מברכת את שילוב התלמידים בחינוך הרגיל

יוסף טייב:  השילוב תורם לתלמידים המשולבים ולמשלבים

יוסף טייב:       סל השירותים בחינוך המיוחד גבוה מסל החינוך המשולב

יוסף טייב:  לכן, הורים בוחרים בחינוך המיוחד ולא בשילוב

יוסף טייב:  הוועדה קוראת למשרד החינוך להעניק לכל תלמיד את הסעד המגיע לו, ללא הבחנה בין מסגרת החינוך

יוסף טייב:  הוועדה קוראת למשרד החינוך לאפשר להגיש מסמכים לוועדת האפיון עבור כל התלמידים

יוסף טייב:  גם אחרי ה-31 במרץ

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להעביר לה נתונים: כמה תיקים הוגשו לוועדות האפיון, כמה בזמן, וכמה במועד מאוחר יותר שעובר לוועדות החריגים

יוסף טייב:       הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להעביר נתונים על וועדות האפיון: כמה ועדות קיימות? מי מייאש אותם? מה המלצות הוועדות? מה גודל הסל שמקבל התלמיד? והאם הוא מקבל את מלוא הסל לו הוא זכאי? הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להעניק כלים לבתי הספר המשלבים, כדי שהשילוב יהיה מיטבי ומוצלח

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לבטל את הסל המוסדי במתכונתו הנוכחית

תמי אומנסקי: אי-אפשר

יוסף טייב: אני אומר במתכונתו הנוכחית

יוסף טייב:  בסדר, אתם אומרים שאי-אפשר? תשבו ותחשבו איך לעשות את זה

יוסף טייב:  לא ייתכן שהתלמידים האלה יפגעו, הסל צריך להיות מותאם לתלמיד ופחות למוסד

יוסף טייב:      הוועדה מבקשת להעביר אליה תלונות, הוועדה תעבירם למשרד החינוך ותדרוש טיפול ודיווח

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לכלול את כלל תלמידי ישראל לזכאות לחינוך המיוחד

יוסף טייב:  כולל במוסדות הפטור, ללא אפליה בין זרמי החינוך

יוסף טייב:  וכן להעניק לתלמידים אלה את כלל השירותים להם הם זכאים

יוסף טייב:  יש נוהל, לפיו אף גורם אינו מונע מלדבר עם הסייעות

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת ממשרד החינוך וממרכז השלטון המקומי, להביא לידיעת כלל הגורמים, כולל ההורים ומנהלי בתי הספר, את קיומו של נוהל זה

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת מהממ"מ לבדוק כמה תלמידים מהחינוך המיוחד ובשילוב, נמצאים בחינוך החרדי ובחינוך הערבי

יוסף טייב:  ומה המענה שמקבלים בעקבות כך

יוסף טייב:  ברשותכם, אני נועל את הוועדה