ועדת הבריאות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 71, 2023-06-29 00:00

אוריאל בוסו: שלום לכולם

אוריאל בוסו:  אני רוצה להודות לראש העיר ולמנהלת בית החולים ולמרכז הרפואי שאתם מארחים אותנו היום כאן

אוריאל בוסו:  גם חברי הנהלת העיר, סגנית ראש העיר, צוות משרד האוצר ומשרד הבריאות, רחב מאוד שהגיע לכאן, נציגי הקופות והנהלת הוועדה והצוותים שעוזרים לנו

אוריאל בוסו:       זה סיור שני של הוועדה, הראשון היה בצפון והשני כאן

אוריאל בוסו:  זו אמירה ששמה את הפריפריה במרכז, את סדרי העדיפויות של הוועדה ושלי באופן אישי גם כשנכנסתי לוועדה

אוריאל בוסו:  כשעלינו לדיון ודיברנו על הפגייה ואז נחשפנו לדברים, השבוע העלינו גם את הנושא האונקולוגי ואז נחשפנו לפערים נוספים

אוריאל בוסו:  ללא ספק ראינו כאן את הדרישות ואני מאמין שמאחר שהחלק הגיאוגרפי של אילת נמצא פיזית במרחק מנותק וזה חלק ממדינת ישראל המרכז הרפואי הזה צריך לקבל את כל הפסיליטיז הרפואי שצריך להיות כאן באילת, מ-א' עד ת', מרפאת כאב אחרי ניתוח, צנתרים כמו שצריך וכוננויות וגם החלק הטכני הפיזי

אוריאל בוסו:       אני רואה שיש דברים שמתקדמים בתכניות, אני חושב שבית החולים נמצא ברמה, אתה צודק ואת צודקת, וזו נקודה שמשרדי הבריאות והאוצר צריכים להבין שקריטריונים כלליים ארציים לא יכולים להתאים למקום הנוכחי מבחינה טכנית

אוריאל בוסו:  להביא את צוותי הרפואה וההכשרה והמסביב שלהם והכמות ולא תמיד זה אומר לפי הצורך וכמה טיפולים יש, כי יש כאן פחות אזרחים, זה לא נכון, יש כאן הרבה תיירים, מעבר לכך אני חושב שאזרח באילת משלם מס בריאות בדיוק כמו מי שמשלם מס בריאות בתל אביב ושם הוא מקבל שירות באיכילוב ופה הוא מקבל את השירות כאן

אוריאל בוסו:  זו התפיסה

אוריאל בוסו:      אנחנו באנו לכאן בשביל להקשיב, לנסות לסייע עד כמה שניתן, ומעבר לכך, גם מה שלא תשמעו היום, אנחנו ללא ספק נביא את הקול שלנו ואת הקול שלכם יותר נכון, בכנסת ובכל מקום

אוריאל בוסו:       אני רוצה להודות גם לחבר הכנסת חילי טרופר, חבר הוועדה, שהצטרף אלינו היום ובעזרת ה' שייצאו מהיום הזה רק דברים חשובים, בהצלחה לכולם

אוריאל בוסו:           (בהמשך הסיור)     

רויטל בר אושר: המבנה החדש הוא בצד השני והמבנה שאנחנו עכשיו בונים הוא פה, המערבי

רויטל בר אושר:  אנחנו תיכף נראה אותו

רויטל בר אושר:  זה המנחת של המסוק, כאן הוא יושב

רויטל בר אושר:  בעצם הוא לא אמור לשבת חשוף, אנחנו צריכים לבנות לו האנגר

רויטל בר אושר:  בינתיים הוא חשוף, אין לנו ברירה

רויטל בר אושר:       ממש עד לא מזמן לא הייתה מעלית בבית החולים

רויטל בר אושר:  אנשים שנפטרו והיה צריך להעביר אותם לחדר מתים, או מביאים אמבולנס בשביל להעביר אותו או שעושים סיבוב בכל בית החולים ומביאים אותו לכאן

רויטל בר אושר:  רק ממש לא מזמן יש לנו מעלית

אוריאל בוסו: בבית החולים לא היה מעלית?      

רויטל בר אושר: עכשיו כבר יש

רויטל בר אושר:  אני רק אומרת איזה דברים שצריך להתמודד איתם, שאפילו לפעמים אתה לא יודע שצריך להתמודד עם המורכבויות האלה

שושי ברדריאן: אפשר לראות את העבודות של המבנה הממוגן שכבר התחילו

שושי ברדריאן:  זה אמור להיכנס לבנייה מואצת, תוך שלוש שנים הוא יעמוד פה

רויטל בר אושר: זה המבנה של תא הלחץ, הוא מיועד לשישה אנשים שיושבים

רויטל בר אושר:  הם יושבים שעתיים שלמות סגורים ויושבת איתם אחות, אם חס וחלילה לא קורה משהו

רויטל בר אושר:  הטיפולים הם ממושכים, זה לא פעם אחת, זה לפחות 30 עד 50 טיפולים וזה עושה פלאים

אוריאל בוסו: מה שעות הפעילות?      

רויטל בר אושר: אנחנו עובדים רק אחרי הצהריים כרגע, כי זה אותם אנשים, אנשים שעובדים בבוקר במחלקה

אוריאל בוסו: אבל אם יש תאונת צלילה?      

רויטל בר אושר: בתאונת צלילה הכול מפסיק, בכל שעה

רויטל בר אושר:  יש לנו רופא, אחות וטכנאי

אוריאל בוסו: אין פה צנתורים?      

רויטל בר אושר: לא, כי צנתורים אתה צריך אנשים מאוד מאוד מקצועיים וגם אתה צריך את המעטפת

רויטל בר אושר:  אם אין לך את המעטפת של מחלקה לניתוחי לב-חזה

אוריאל בוסו: אין לכם מחלקה?      

רויטל בר אושר: ברור שלא, יש רק מעט מאוד בארץ

קריאה: זו הסיבה אגב שיש מסוק

אוריאל בוסו: אבל צנתור זה לפעמים תוך עשר דקות כדי להציל את החיים

רויטל בר אושר: אתה צריך תוך 90 דקות ואנחנו מצליחים עם המסוק להגיע ל-90 דקות

רויטל בר אושר:  מהרגע שהבן אדם מגיע ועד שהוא –      

אוריאל בוסו: מה יש באזור ההוא?      

רויטל בר אושר: מחלקת ילדים ודיאליזה

שולה סלע: יש לנו כבר 50 מטופלים מקומיים, היום אני מקבלת עוד אחד חדש

שולה סלע:  יש לנו 11 עמדות, אנחנו עובדים כל השבוע, מראשון עד שישי

אוריאל בוסו: כל טיפול כמה זמן?      

שולה סלע: ארבע שעות, ארבע וחצי שעות, הם באים שלוש פעמים בשבוע

אוריאל בוסו: אתם יכולים לכל עמדה לעשות שלוש משמרות?     

שולה סלע: שלוש משמרות של מטופלים, אנחנו עובדים בראשון, שלישי וחמישי עד 11 בלילה

אוריאל בוסו: ובן אדם שהיה רוצה לבוא לנפוש באילת יכול לתאם איתכם לפני כן?      

שולה סלע: צריך לתאם מראש וזו הבעיה, כי אנחנו מקום קטן, אז רק על בסיס מקום פנוי

אוריאל בוסו: את לא יודעת מה להגיד לו?      

שולה סלע: אני יכולה לדעת פחות או יותר אם יש לי מקום פנוי אז אני כן מקבלת אותו

אליהו לנקין: אפשר לנסות לתאם, אבל לרובם זה לא מאפשר, לחלק גדול זה לא מתאפשר, זו בעיה

אליהו לנקין:  במקום החדש יהיו 20 עמדות, אז זה כבר יאפשר יותר

רויטל בר אושר: מלר"ד של הילדים, יש לי מקום שלא הייתה לי ברירה, הייתי חייבת, המדינה גם החליטה, ראש הממשלה פנה אליי ישירות להבנות מהיום למחר את החדר האטום, לא הייתה לי ברירה

רויטל בר אושר:  זה גם היה בתקופת הקורונה, אז הכול היה כל כך מורכב

רויטל בר אושר:  יש לי מקום, עכשיו אני מחכה עד שיתפנה המבנה של מרפאות חוץ

רויטל בר אושר:  זה מין שרשרת כזאת

אליהו לנקין: הם מזיזים את החדר האטום

רויטל בר אושר: למרפאות חוץ שמתפנות

רויטל בר אושר:           (בהמשך הסיור)     

רויטל בר אושר: יש לנו 22 עמדות ועוד ארבע של טראומה

אוריאל בוסו: עמדות טראומה או חדר טראומה?      

רויטל בר אושר: חדר טראומה שיש בו אפשרות לארבעה איש, ועוד שני חדרי לחץ

אוריאל בוסו: המקרים הנוראיים שהמיון הזה כולו מלא זה תאונת אוטובוס, דברים כאלה?      

רויטל בר אושר: כן, זה נקרא אר"ן, אירוע רב נפגעים

אוריאל בוסו: ובסך הכול מבחינת הלחץ פה המקום מספיק?      

רויטל בר אושר: יחסית לגודל של המקום לחץ גבוה, וגם יש מקרים מטורפים שאין במקומות אחרים

רויטל בר אושר:  כל מי שבא לפה כרופא אורח אומר שמה שהוא ראה באילת הוא לא ראה בשום מקום כל החיים שלו

רויטל בר אושר:  מקרים ייחודיים, כל מיני טראומות מיוחדות, כל מיני זיהומים מיוחדים, כל מיני מחלות נדירות

דניאל נסים: בשונה ממיונים אחרים שיצא לי לעבוד המיון פה הוא הוליסטי, מטפלים מתינוקות ועד אנשים מבוגרים, מקרים של פציעות וטראומות וקריאות באמצע הלילה מאוד מגוונות

דניאל נסים:  יש פה רופאים צעירים, אבל עם המון מוטיבציה ואני מאוד שמח שהגעתי לפה, יש לי פה הזדמנות לרכוש המון ידע שאין בשום מקום אחר בארץ

רויטל בר אושר: החבר'ה עושים שמונה-תשע תורנויות של 26 שעות, אחרי שהם מסיימים תורנות הם הולכים לישון ואז למחרת עוד פעם

רויטל בר אושר:  זה כל העניין של קיצור תורנויות שמדברים עליו

עומר: אני סיימתי רפואה ברוסיה, עשיתי סטז' בסורוקה שנה

עומר:  אני שישה-שבעה חודשים ואני תמיד אומר שהטיפול 50% זה הגישה למטופל ו-50% זה טיפול תרופתי ואחר

עומר:  צריך להבין את המטופל ולהביא את הנשמה שלי בתור רופא למטופל

אליהו לנקין: וגם למשפחות שנמצאות פה

ליטמן: - - - לפני כחודשיים הייתי בבילינסון 50% ובשאר הזמן - - -      

אוריאל בוסו: בבילינסון איפה?     

בר אושר: במלר"ד, הוא מומחה במלר"ד

ליטמן: לפני כשנה, בעקבות סיוע של בכירים פה התחלתי לתקופות של שבועות ולאחרונה אני מתחיל להתעייף, אז עזבתי את בילינסון ואני פה על תקן של 10%

ליטמן:  אני אוהב לעבוד פה וכיף לי פה

ליטמן:  מה שחסר פה, לדעתי, ואני משוכנע בזה, זה מנהיגות קבועה במקום

ליטמן:  יש רופאים בכירים טובים שמגיעים לפה, אבל כל אחד עם הגישה שלו והצעירים, זה כזה נעצר, אחרי שמישהו אחר מגיע זו גישה קצת שונה

אליהו לנקין: מנהיגות זה יותר רופאים קבועים שיהיו כאן, יציבות

אליהו לנקין:  צריכה להיות כאן יציבות לאורך זמן, לא תחלופה של חודשים

אליהו לנקין:  צריך להיות סדר

ליטמן: קשה לגייס רופאים, היה צוות של ארבעה-חמישה בכירים עם גישה - - - הרפואה פה בגדול היא רפואה טובה, אבל יש אתגרים

אליהו לנקין: זה אמור להיות מיון ילדים והוא יוכל לתת מענה באופן מיידי

אליהו לנקין:  אני אמרתי לד"ר רויטל וגם לד"ר אורלי ויינשטיין, סמנכ"לית שמטפלת בנושא הזה, וגם למנכ"ל הכללית, מבחינתי מיון ילדים זה הדבר הראשון שצריך לקרות כאן

אליהו לנקין:  די, אי אפשר להשלים עם זה, אני מקבל אין סוף פניות בנושא הזה

אליהו לנקין:  זה בית חולים היחיד בארץ בלי מיון ילדים, זה מחר בבוקר

רויטל בר אושר: אבל זה לא רק המקום, צריך אנשים

עדי בכור: גם אם ניתן לילדים את המקום שלהם פה, לילדים ולהורים, להתחיל

רויטל בר אושר: אבל את מבינה שזה מבודד, זה אומר להגדיל איכשהו את כוח האדם

רויטל בר אושר:  אני לא יכולה שאותה אחות שמטפלת במיון תטפל פה, זו הגדרת כוח אדם

רויטל בר אושר:  הדברים האלה נגזרים אחד מהשני, זה לא יכול להיות רק מקום, זה לא שאנחנו מסמנים וי על מקום, חייב להיות כוח אדם

אליהו לנקין: זה ברור לגמרי, זה לא עניין רק של המקום, זה ברור שצריך לתת מענה כולל ומבחינתי לא יכול להיות, לא משנה אם צריך עוד אחות ועוד רופא, זה צריך לקרות

רויטל בר אושר: המדינה צריכה לתקצב את זה

רויטל בר אושר:  אם המדינה לא תתקצב זה לא יילך

אליהו לנקין: המדינה, הכללית, אותי לא מעניין, זה צריך להיות

אליהו לנקין:  זה שאנחנו מתווכחים מי צריך לתת את המענה זה לא יעלה על הדעת

אליהו לנקין:  במרכז הארץ מישהו מעלה על הדעת דבר כזה?      

רויטל בר אושר: אתה עושה משמרות 24/7, אתה צריך אחיות שלוש משמרות, זה לפחות שש אחיות, כי הן לא יכולות לעבוד כל יום

רויטל בר אושר:  חוץ מאחיות אתה צריך רופאים, להביא רופאים לפה, אתם כבר הבנתם איזה אתגר זה, אני צריכה לפחות שלושה רופאים להביא לפה כי הוא לא יכול לעבוד 24/7

עדי בכור: אבל רופא הילדים שבודק את הילד פה הוא יכול לבדוק אותו פה

רויטל בר אושר: בסדר, אבל הוא גם אחראי על המחלקה, הוא אחראי גם על תינוקות ועל הפגייה, על הכול

עדי בכור: היום איפה הוא רואה את הילדים?      

אליהו לנקין: זה צריך להיות בשלבים, חברים

אליהו לנקין:  אבל זה חייב לקרות

אליהו לנקין:           (בהמשך הסיור – גן עוז)     

פלי לבן: אנחנו ממשיכים עכשיו לגן עוז ואחר כך נגיע למכון להתפתחות הילד

פלי לבן:  אנחנו מגיעים עכשיו לגן עוז מימין

מיכל ראש גרשוני: הגיעו הורים של הילדים לבוא ולספר לכם על המשמעות והחשיבות של המקום הזה

מיכל ראש גרשוני:  אנחנו ניכנס לתוך הגן

מיכל ראש גרשוני:  אנחנו נכנסים לתוך גן תקשורת

מיכל ראש גרשוני:  זה פרא רפואי מטעמנו, מטעם העמותה, שנותן את כל הטיפולים תחת אותה קורת גג

מיכל ראש גרשוני:  אתם תראו שמונה ילדים

מיכל ראש גרשוני:  חיצונית לא רואים שיש להם קושי

מיכל ראש גרשוני:  המרחב הוא שמור, כל הזמן לשמור על הילדים, שלא ייצאו

מיכל ראש גרשוני:  הם צריכים השגחה

מיכל ראש גרשוני:       יש פה שמונה ילדים כאן, זאת קבוצה חדשה שהתחילה השנה, כולם מאובחנים באוטיזם

מיכל ראש גרשוני:  זאת הגננת

מיכל ראש גרשוני:  הילדים כל הזמן מקבלים ליווי של תקשורת תומכת שתעזור להם להבין את ההורים ואת הסביבה

מיכל ראש גרשוני:  מדברים איתם כל הזמן בשפה שיהיה אפשר לעזור להם להשתלב חברתית

ענת עקיבא: אנחנו לומדים עכשיו על הקיץ

ענת עקיבא:  זה המפגש

ענת עקיבא:  לכל אחד יש את הכיסא שלו

ענת עקיבא:  ר', תראה איפה התמונה שלך, נכון

ענת עקיבא:  ר' בתחילת השנה היה לו מאוד קשה, הוא לא ישב בכלל במפגש

ענת עקיבא:  וזה שאתם, כל כך הרבה אנשים פה והוא ככה זה בכלל לא מובן מאליו

ענת עקיבא:  ילד מנומס

ציפי אדלשטיין: תודה רבה ליו"ר הוועדה ולחילי, להנהלת העיר, אנחנו מאוד מעריכים את זה

ציפי אדלשטיין:  עמותת 'אותי' היא עמותה שקיימת 33 שנה, אנחנו מטפלים בילדים ונערים מאילת עד מטולה

ציפי אדלשטיין:  אתם דיברתם על הפריפריה כמרכז, אף אחד לא נכנס לשום מקום בארץ חוץ מהמרכז עד שאנחנו הגענו והצבנו גם את אילת על המפה, גם את הצפון הרחוק

ציפי אדלשטיין:  כשהיו 11,000 ילדים מאובחנים על הרצף אנחנו כבר הגענו לאילת כדי לתת את הטיפול מתוך אמונה שכל ילד צריך לקבל את הטיפול המיטבי בין אם הוא גר בתל אביב ובין אם הוא גר באילת

ציפי אדלשטיין:       כל החוזק של העמותה זה באמת שיתופי פעולה מקסימליים, בתוך המגזר השלישי, במערכות החינוך, מערכות הרווחה, אנחנו מאמינים שרק בשילוב של כולם אפשר באמת להצליח לתת את הטיפול המיטבי

ציפי אדלשטיין:       שוב, הרצף, אם פעם דובר על אחד מ-10,000 ואחד ל-2,500 היום אנחנו מדברים על אחד ל-48 בנים שמאובחנים על הרצף, יש נתונים בעולם שמדברים על אחד ל-33

ציפי אדלשטיין:  בישראל השירותים הם פחות או יותר לפי אחד ל-78 עם אבחון, אבל הדבר הזה הולך ועולה

ציפי אדלשטיין:  מירי, מנהלת מינהל החינוך, יכולה להעיד על כמה מסגרות נולדות בכל שנה מחדש, גם בעיר אילת

ציפי אדלשטיין:  הצורך במענים מותאמים כל הזמן ממשיך לגדול בקצב אדיר שקשה מאוד לעמוד בו

ציפי אדלשטיין:       זה רק כדי לסבר את האוזן ואת העין, יש לנו 304 גני תקשורת, תיכף נסביר מה זה גן תקשורת, הם לא שלנו, הם שייכים לרשות המקומית וזה משרד החינוך, שאנחנו נותנים בהם את הטיפול ברמה ארצית

ציפי אדלשטיין:  304 גני תקשורת מאילת ועד מטולה

ציפי אדלשטיין:  יש לנו 11 מעונות לילדים מיד אחרי האבחון, מגיל שנה עד שלוש

ציפי אדלשטיין:  יש לנו 127 כיתות בית ספר ששם אנחנו נותנים את זה יחד עם קופות החולים שנכנסים לתוך הכיתות כדי להנגיש את התכנית גם לכיתות בית ספר

ציפי אדלשטיין:  ארבעה מרכזי טיפול, גם לאבחון וגם לטיפול, טיפול בפרקטיקות מבוססות מחקר

ציפי אדלשטיין:       יש לנו 2,600 מטפלים

ציפי אדלשטיין:  מדובר במטפלים מהתחומים הפרא רפואיים, מרפאים בעיסוק, קלינאי תקשורת, פיזיותרפיסטים, התחומים הרגשיים, עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, יש לנו כ-50 עובדים פסיכיאטריים, נוירולוגים התפתחותיים שנותנים את הטיפול, מדובר בהרבה מאוד השקעה בכל אחד מהילדים

אליהו לנקין: ציפי, תתמקדי בבקשה באילת

ציפי אדלשטיין: חשוב לי, כשאנחנו מדברים על זה, רק שתבינו מה זה ילד עם אוטיזם

ציפי אדלשטיין:  כמה הסחות דעת, כמה צריך תיווך חיצוני כדי שילד עם אוטיזם יוכל להתקדם ולהתפתח

ציפי אדלשטיין:       נדבר על אילת

ציפי אדלשטיין:  ראינו חוסר בחדר מיון לילדים

ציפי אדלשטיין:  אנחנו נותנים כאן חדר מיון לילדים

ציפי אדלשטיין:  רק בזכות זה שיש לנו מטפלים מתחום החינוך, שאנחנו מצליחים להביא את המטפלים הפרא רפואיים הילדים מקבלים את מה שהם צריכים להתקדמות שלהם

ציפי אדלשטיין:  תיכף תשמעו גם את ההורים, מה זה אומר, מה המשמעות של הדבר הזה

ציפי אדלשטיין:  זה ברור, יש מחקרים חד משמעיים שככל שתיתן טיפול אינטנסיבי יותר ככל הקרוב וככל הסמוך למועד האבחנה כך יש סיכוי שהילד ימצה את מרב הפוטנציאל שלו, יצליח להשתלב יותר בקהילה לפי היכולת שלו

ציפי אדלשטיין:  זה משהו משמעותי

ציפי אדלשטיין:      באילת, אנחנו נכנסנו לכאן לפני כ-20 שנה, אנחנו במשך השנים נותנים באילת טיפול ומטיסים את הצוותים בעצמנו

ציפי אדלשטיין:  זה שיש חוסר מטורף בכוח אדם פרא רפואי כולם יודעים, יש דוח כזה של רוה"מ, יש החלטת ממשלה 1140 על תמריצים לכוח אדם וכו', אין רצף להחלטה, הדבר הזה לא בוצע, לא קודם, ובעצם אנחנו כבר לפני מספר שנים, דובר גם על מענקים בסיבוב הקודם, אנחנו לפני כמה שנים גייסנו משאבים ותרומות ונתנו מענקים גדולים למטפלים בפריפריה

ציפי אדלשטיין:  רק בזכות זה שנתנו את המענקים הם הגיעו לפריפריה, בזכות זה שנתנו להם שעות של ביטול זמן

ציפי אדלשטיין:       אתם ראיתם, גם רויטל דיברה על המשמעות של להגיע מחוץ לאילת, על המשמעות של המשפחות והקושי להתנתק מהמשפחות

ציפי אדלשטיין:  רק בזכות זה שנתנו מענקי – כמובן הוצאות של טיסה והלנה ושילמנו את מימון הזמן המטפלים הסכימו לבוא לאילת

ציפי אדלשטיין:  יש לנו היום כתשעה מטפלים באופן קבוע שמוטסים לכאן מדי שבוע, עוד מדריכה רופאה שמוטסת מדי שבוע

ציפי אדלשטיין:  מיכל, אולי תגידי כמה מילים בשתי דקות מה זה אומר לתת טיפול

מיכל ראש גרשוני: קודם כל כשאנחנו מדברים על צוותים פרא רפואיים שעובדים ביחד בתוך גן תקשורת אנחנו חוסכים להורים הרבה ריצות אחר הצהריים לקחת אותם לטיפולים

מיכל ראש גרשוני:  אנחנו מדברים על שונות נוירולוגית שמשפיעה על כל תחומי התפקוד שלא מתפתחים באופן ספונטני ולכן צריך צוות רב מקצועי ממקצועות ההתפתחות שכל אחד עובד על התחום שלו

מיכל ראש גרשוני:  למשל לדוגמה קלינאית תקשורת עובדת על החלקים החברתיים, השפתיים, התקשורתיים, מרפאה בעיסוק תעבוד על כל החלקים של ההסתגלות

מיכל ראש גרשוני:  אנחנו יכולים לראות ילדים שלמשל בגיל חמש עוד לא יודעים לתפוס כדור, לזרוק כדור, והם צריכים את כל המיומנויות האלה כדי שהם יוכלו להשתלב עם בני גילם ולהתפתח

מיכל ראש גרשוני:       ובגלל שתחומי ההתפתחות האלה לא מתרחשים אז מגיעים כל הצוותים המקצועיים, הם מטפלים בילדים בתוך הגן ומוציאים גם מטרות מתוך חדרי הטיפול לגן ועובדים בצורה אינטגרטיבית

מיכל ראש גרשוני:  כל ילד מקבל תכנית אישית, חושבים אותו לעומק, צוותי החינוך והטיפול ביחד

מיכל ראש גרשוני:  כמו שראיתם בתוך אותן הדוגמאות יש התקדמויות מאוד משמעותיות וההורים גם יספרו על ההתקדמויות האלה

מיכל ראש גרשוני:  וזה היתרון המאוד גדול שאנחנו עושים את זה בעצם כולנו ביחד

מיכל ראש גרשוני:       באילת אנחנו נמצאים בארבעה גני תקשורת מתוך שמונה שקיימים היום בעיר, וגם נמצאים במעון שמטפלים בעשרה ילדים ויש עוד ילדים בכיתה נוספת במעון שאנחנו לא נותנים להם שירות, בשנה הבאה יהיה גידול של עוד שני גני תקשורת, אז יהיו שישה גני תקשורת ללא טיפול בריאותי מקדם לעומת ארבעה

אוריאל בוסו: זה טיפול ברמה היומית?     

ציפי אדלשטיין: ברמה של טיפול יומיים בשבוע כאן, כולל הלנה

מיכל ראש גרשוני: בלעדיהן אנחנו לא נוכל לתת את הסל המיידי המקדם, כי אלה מקצועות ליבה שמשרד הבריאות קבע שהם בסל המיידי המקדם

מיכל ראש גרשוני:       אז בעצם היום יש 36 ילדים בגני תקשורת שמקבלים שירות לעומת 36 ילדים שלא מקבלים שירות

מיכל ראש גרשוני:  בשנה הבאה כבר יהיו 52 ילדים שלא יקבלו את השירות בגנים, עוד שישה ויותר פעוטות, זה אומר שבסך הכול מינימום 58 ילדים ופעוטות לא יקבלו את השירות בשנה הבאה, שירות שהם זכאים לו ולא יוכלו לקבל אותו בעיר הזו אם הם לא נמצאים בשירות הציבורי

אליהו לנקין: אתם רואים גם את חיסרון הקוטן, אבל גם את מה שמובן מאליו לגמרי במרכז הארץ כאן זה לא מובן מאליו

אליהו לנקין:  צריך להטיס לכאן את האנשים, אני כמובן הייתי רוצה שזה יהיה כאן קבוע באילת, זאת המשימה וזאת השאיפה של כולנו כי אנחנו מבינים את מה המשמעות של להטיס, אבל גם כשמדברים על הטסה אז כשמדברים על חוסר של מאות אלפי שקלים אני צריך לפנות בפניות אישיות לשר הבריאות ולמנכ"ל משרד הבריאות כאילו זה לא מובן מאליו שגם לילדי אילת מגיע

אליהו לנקין:      גם לילדים שעל הרצף האוטיסטי באילת מגיע את אותם שירותים שניתנים במרכז הארץ

אליהו לנקין:  זה לא צריך להיות שאלה, לא צריך לפנות אליי בחזרה בשאלה של מה העירייה נותנת ומה – לא שואלים את חולדאי מה הוא נותן בתל אביב, זה מובן מאליו שילדי תל אביב יקבלו, אין שאלה בכלל

אליהו לנקין:  אז אני נותן דברים מעבר, אנחנו נותנים את קורת הגג, אנחנו נותנים את הבית, אנחנו נותנים את כל מה שצריך, אז בשביל מאות אלפי שקלים שואלים אם לאילת

אליהו לנקין:  אני לא מצליח להבין את זה, למה לילדי אילת זה לא מגיע באופן מובהק וברור? למה זאת שאלה בכלל? למה זאת שאלה, אלוהים ישמור?      

חילי טרופר: אולי ההורים רוצים לדבר?      

הורה לילד בגן: אני דורון, יש לי ילד בן ארבע וחצי על הרצף, יש לי שני ילדים גדולים, בני 24 ו-21

הורה לילד בגן:  ל' נמצא פה בגן ארבעה חודשים, הוא עבר מגן ללא טיפולים, היינו נאלצים כל אחר צוהריים, חמישה ימים בשבוע, לקחת אותו באופן פרטי וחלק מהטיפולים בבאר אורה, היינו צריכים לצאת מאילת לטיפולים בבאר אורה

הורה לילד בגן:  היום הוא מקבל את הטיפולים בגן, הפסקנו את כל הטיפולים חוץ מטיפול אחד שהוא מאוד אוהב, שחייה, והשינוי, הילד יותר פנוי, הילד פנוי להיות ילד אחרי הגן במקום להעסיק אותו בעוד עבודה, לעבוד איתו עוד אחרי הגן כשגם בגן הוא עובד

הורה לילד בגן:  הוא מגיע הביתה

הורה לילד בגן:  במקום לבוא הביתה, לשחק בצעצועים

הורה לילד בגן:       חווינו פה שינוי מטורף, באמת, בארבעה חודשים

הורה לילד בגן:  הטיפולים האלה לקחו את הילד מילד כביכול כבוי לילד מחייך

הורה לילד בגן:  יש לנו פה בית חם, אני הרגשתי שהגעתי לפה לגן הזה לסוג של נחלה

הורה לילד בגן:  יש לו עכשיו שלוש שנים פה

הורה לילד בגן:  היא מלווה אותי תקופה ארוכה, היא יודעת מה אני עובר, גם אלי יודע, אנחנו עברנו ביחד תקופה מסוימת, הגענו לנחלה, אבל אני לא רוצה שנוותר על גנים אחרים

הורה לילד בגן:  יש לנו פה עוד גנים, אני רואה את הילדים האחרים בגנים שהילד שלי היה שם, הם לא מקבלים טיפולים

הורה לילד בגן:  יש שם אנשים קשי יום שידם לא משגת לעשות טיפולים אחרי הגן ואני מכיר אותם

הורה לילד בגן:       זהו, באמת, חייבים להרים את הכפפה ולתת פוש נוסף

הורה לילד בגן:  כמו שראש העיר אמר, אילת זאת עיר בפני עצמה, אנחנו צריכים לקבל הכול, כמו תל אביב, אותו דבר, כמו מדינת תל אביב

הורה לילד בגן: אני פטריק, הבן שלי ר', יש לי שלושה ילדים

הורה לילד בגן:  בשנה שעברה ראינו שהוא על הרצף

הורה לילד בגן:  הוא היה בגן רגיל וחצי שנה לא יכולנו להעביר אותו בשנה שעברה לכאן וכל דבר הילד לא היה אוכל, לא היה זמן בגן רגיל, הוא היה תמיד ילד שנמצא בצד, כל הפעילויות שהיו בגן שם הוא היה בצד, הוא לא היה משתתף כי לא היה זמן להתעסק איתו

הורה לילד בגן:  וכאן משהוא נכנס, למרות שחשבנו אם להכניס אותו או לא להכניס אותו, אבל בסופו של דבר כשהוא נכנס ראינו התקדמות עם הילד

הורה לילד בגן:  הילד מתקשר, הילד עושה, הילד מקשיב, מתקשר איתנו ויש לו מענים ממש טובים

הורה לילד בגן:       לפני כן חיפשנו קלינאי תקשורת באופן פרטי, חצי שנה, שבעה חודשים, שמונה חודשים קדימה, ופה יש לו את זה ביום יום, הוא מקבל את כל מה שהוא צריך

הורה לילד בגן:  אני חושב שצריך לחזק את זה ולהמשיך ולדאוג לאילת

הורה לילד בגן:  אנחנו לא צריכים לנסוע לתל אביב ולמקומות אחרים בשביל לגדל את הילד שלנו, אנחנו רוצים להישאר פה באילת, אנחנו אוהבים את העיר הזאת ואנחנו רוצים להתקדם פה

הורה לילד בגן:  ככל שיהיו יותר מענים כך יהיה לנו קל יותר, גם להורים וגם לילדים האלה

הורה לילד בגן:  סך הכול אלה מלאכים קטנים

הורה לילד בגן:  מי שאומר שהם על הרצף, אני חושב שאנחנו על הרצף, אלה הדור הבא

ציפי אדלשטיין: אני רק אגיד שבמקרה הזה זה לא ישים להסיע את הילדים למקום אחר, זה עשר וחצי שעות ישירות של טיפול

ציפי אדלשטיין:  זה לא ללכת לטיפול פעם בשבוע, זה באופן קבוע רציף כל השבוע

ציפי אדלשטיין:  גם יש לזה משמעות שזה בגן, זה בגן, כל הצוות החינוכי ממשיך את העבודה ואת האג'נדה הטיפולית במהלך הגן

ציפי אדלשטיין:  זאת אומרת אותן עשר וחצי שעות ואותן פעילויות וטיפולים, עשר וחצי השעות האלה הן הרבה יותר

ציפי אדלשטיין:  ומה מדובר מבחינת כספים? אנחנו מדברים על 800,000 שקל, אז עמותה צריכה לגייס את הכספים האלה ומדינת ישראל לא יכולה לתת סכומים כאלה לילדי אילת?      

מיכל ראש גרשוני: אלה טיפולים שמשנים גורלות

רות בוקר: אני רק רוצה להעיר בשם משרד הבריאות שהמשרד בוחן באופן מאוד רציני אפשרות לתקצב הלנה והטסה של אנשי צוות, אבל אני חוששת שהוא לא יוכל לעמוד בתקצוב זמן של אנשי הצוות האלה

רות בוקר:  זה דבר אחד

אליהו לנקין: לא הבנתי, למה - - -     

רות בוקר: אני לא מתווכחת על זה שיש ביטול זמן, אני בסך הכול אומרת - - -     

אוריאל בוסו: היא אומרת שיש את ההלנה ויש את ההטסה וברוטו יש - - -     

קריאה: אבל מקובל לשלם לאנשים שמגיעים לאילת, למרצים, על ביטולי זמן

רות בוקר: אני בסך הכול מספרת לכם מה המסר של משרד הבריאות, שהוא בוחן ברצינות רבה אפשרויות לתקצב את ההלנה ואת ההטסה של אנשי הצוות, אבל כנראה שאת האלמנט של ביטול הזמן הוא לא יעמוד בזה

רות בוקר:  אבל אני אומרת משהו אחר, בכאב רב, שמעבר לזה שאפילו יהיה את התקציב אנחנו יודעים שקשה מאוד מאוד להשיג את אנשי המקצוע

רות בוקר:  זה בכל הארץ, ועל אחת כמה וכמה באילת

רות בוקר:  אז גם אם יהיה תקציב אני לא רואה - - -     

אליהו לנקין: בוא נתחיל מזה שיהיה תקציב

מיכל ראש גרשוני: אנחנו דואגים לאנשים

מיכל ראש גרשוני:  אנחנו הצלחנו לאייש שבעה גנים באופן מלא

מירי קופיטו: אנחנו עובדים בסינרגיה מהממת ביחד עם העמותה ועם משרד החינוך ואנחנו יודעים לייצר שיתופי פעולה כדי לתת את המעטפת הראויה עבור ילדי אילת

מירי קופיטו:  כל הדיון מתמקד בפער התקציבי על ארבעה גנים, אבל לי כמנהלת אגף החינוך יש קושי רציני לתת שירות של גם עם טב"מ וגם בלי טב"מ, למי אני משבצת איפה

מירי קופיטו:       אני מייצרת איפה ואיפה בשירותים ועל כן הבקשה לאור הגידול המטורף שאני רואה אותו באילת, כשאני נכנסתי לתפקיד שלי היה גן אחד, הגן הזה, היום בתשפ"ד אני עומדת לפתוח עשרה גנים, המטרה שלנו לתת להם פוש טיפולי רציני כדי שאפשר יהיה בעתיד לשלב אותם בתוך כיתות רגילות

מירי קופיטו:  הרי בסופו של יום זאת הרפורמה שאנחנו שואפים אליה בחינוך, לשלב את הילדים עד כמה שניתן

מירי קופיטו:       ילדים כאלה, אם אנחנו נותנים להם פוש טיפולי, מטפלים בחלק השפתי, בחלק של הריפוי בעיסוק, אנחנו מסוגלים חלק גדול מהם לשלב בכיתות רגילות

מירי קופיטו:  אנחנו משלבים כבר היום למעלה מ-150 ילדים בכיתה א' ועד י"ב שזה מספר מרשים מאוד

אליהו לנקין: תודה רבה

אליהו לנקין:         (בהמשך הסיור – המכון להתפתחות הילד)     

אליהו לנקין: אנחנו בשכונה הוותיקה של אילת, השכונה הראשונה שנבנתה בשנות ה-90, היא מתחילה לשנות את פניה בהתחדשות עירונית

אליהו לנקין:  זו השכונה הראשונה שנבנתה, היא נקראת שכונה א', בלשון האילתים שכונת המאפייה

אליהו לנקין:  המאפייה הראשונה היא כאן

אליהו לנקין:  זו הולכת להיות שכונה כמו נווה צדק בתל אביב, לאט לאט כל השכונה משנה את פניה

אליהו לנקין:  גם מלונות יש כאן, גם מגורים חדשים

אליהו לנקין:  יש תנופת פיתוח של בתי מלון חדשים, 1,200 חדרי מלון בהקמה עכשיו

קריאה: רשתות בין-לאומיות?     

אליהו לנקין: גם, גם רשתות בין-לאומיות

אליהו לנקין:  חילי, אני מכיר את הרגישות שלך

אליהו לנקין:  אמרתי, אין דבר כזה, זה לא יכול להישאר ככה

אליהו לנקין:       שלום לכם

אליהו לנקין:  ד"ר רפפורט מנהלת את המכון

אליהו לנקין:  בבקשה

יעל כהן רפפורט: אולי נדבר תוך כדי הסיור

יעל כהן רפפורט:  המכון פה פועל 30 שנה, המכון במקום החדש שלו פועל כשבע שנים

יעל כהן רפפורט:  יש פה טיפולים של כל מקצועות הבריאות, פסיכולוגיות, עו"סיות, מרפאות בעיסוק, קלינאי תקשורת, פיזיותרפיסטיות

חילי טרופר: איזה גילאים?      

יעל כהן רפפורט: אפס עד תשע, זה סל הבריאות נותן כאשר מרבית האבחונים והטיפולים זה לאפס עד שש, יש עוד סל מצומצם בין שש לתשע

אוריאל בוסו: מה הזמינות?      

יעל כהן רפפורט: זמינות מצוינת

אוריאל בוסו: כמה ילדים במאגר כאן? מה שעות הטיפול, בעיקר אחרי צוהריים?      

יעל כהן רפפורט: אנחנו פתוחים מהבוקר עד הערב, משמונה בבוקר עד שבע בערב

יעל כהן רפפורט:  יש לנו צוות שעובד עד הערב, יש לנו צוות שחלקו מקומי שכיר וחלקו מוטס , ספקים שמשלמים להם לפי שעות

חילי טרופר: איך את מצליחה לפתור את בעיית המחסור בכוח אדם? איך מביאים לפה אנשים?      

יעל כהן רפפורט: אנחנו מצליחים לגייס

יעל כהן רפפורט:  יש פה עבודת צוות מאוד גבוהה, יש פה הרבה השתלמויות, יש פה הרבה ישיבות, מגיעים אלינו אנשים שעבדו הרבה שנים במרפאה פרטית

אוריאל בוסו: כמה ילדים - - -     

יעל כהן רפפורט: כל שנה בערך 1,500, משהו כזה

יעל כהן רפפורט:  זה החדר שלי

יעל כהן רפפורט:  פה זה החדרים של העובדות הסוציאליות שמקבלות את המשפחות ומלוות אותן בהדרכות

רויטל בר אושר: המבנה הוא של העירייה ואנחנו שיפצנו ואנחנו עכשיו משלמים שכר דירה לעירייה

יעל כהן רפפורט: שאלתם על תורים

יעל כהן רפפורט:  התורים משתנים

יעל כהן רפפורט:  אנחנו עשינו עבודה מאוד מאוד גדולה בצמצום תורי המתנה כאשר כל אדם שמבטל טיפול אנחנו מכניסים במקומו, זאת אומרת אנחנו לא משאירים שעות ריקות, בזה צמצמנו את תורי ההמתנה לאבחון, שכמעט אין

יעל כהן רפפורט:  ולטיפול זה משתנה לאורך השנה, אבל תורי ההמתנה הם בין חודש למקרים דחופים לבין שלושה עד שנה, תלוי בעונת השנה

יעל כהן רפפורט:       קלינאיות תקשורת זה התור הכי ארוך, טיפול בדיבור, כאשר אחד הפתרונות שאנחנו מציעים לתור הארוך הזה זה טיפול הדרכתי, אנחנו מזמינים אותם לטיפול חודשי, שהורים מקבלים הדרכה ויכולים לטפל בילדים בבית עד שמגיע התור לטיפול שבועי פרטני

יעל כהן רפפורט:       אנחנו יוזמים כל מיני פרויקטים כדי לקדם את הטיפול ושאנשים לא יחכו במדבר בלי שום התייחסות שלנו לאורך חודשים, אלא יקבלו כל הזמן תשומת לב, אם זה בהדרכה ואם זה בטיפול

אוריאל בוסו: מה עושים ילדים של קופות אחרות?      

יעל כהן רפפורט: הם מקבלים אצלנו אבחונים בכל הגילאים

יעל כהן רפפורט:  היות שזה התחיל כמכון עירוני ואין לאף קופה אחרת מכון באילת הם מקבלים אצלנו את השירות האבחוני במלואו ללא הגבלת גיל

יעל כהן רפפורט:  עם קופת חולים מכבי יש לנו סיכום מזה שנתיים-שלוש שטיפול הם יספקו אחרי גיל שלוש

יעל כהן רפפורט:  עד גיל שלוש הם מקבלים את הטיפולים אצלנו, מגיל שלוש הם צריכים לדאוג

אוריאל בוסו: זו השאלה שתמיד צריך לשאול באילת, על הקופות האחרות

יעל כהן רפפורט: הם הורידו מטפלים

יעל כהן רפפורט:  הם עמדו בתכנית והם הורידו לכאן מטפלים והטיפולים ניתנים במכבי אחרי גיל שלוש

יעל כהן רפפורט:  הילדים המורכבים ביותר אנחנו מכינים להשמה לגני החינוך המיוחד של העירייה ושם הם אמורים לקבל את הטיפולים הפרא רפואיים

חילי טרופר: שם היינו

יעל כהן רפפורט: ביקרתם בגן אחד

ציפי אדלשטיין: אנחנו עושים המון שיתופי פעולה ואיגום משאבים

ציפי אדלשטיין:  זאת אומרת אם כן אפשר לייעל את התהליך אז אנחנו יכולים לשאול עובדים מהם כדי שלא תהיה עלות הטסה פעמיים ולמקסם את היכולת של העובדים

אוריאל בוסו: אתם עושים את זה?      

יעל כהן רפפורט: יש עובדים שעובדים גם פה וגם בעמותה

ציפי אדלשטיין: כן, אנחנו עושים את זה עם כל הגורמים האפשריים שעובדים גם פה וגם פה, כדי לעשות את המיטב מבחינת הטיפולים לילדים

יעל כהן רפפורט: נכון, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם כל גוף שקשור לתחום שלנו בעיר

אוריאל בוסו: תודה רבה לכם

אוריאל בוסו:           (בהמשך הסיור – הקריה האקדמית אילת)     

אליהו לנקין: סיכמתי עם קרית אונו והם ילמדו פה מקצועות פרא רפואיים

אליהו לנקין:  עכשיו התחילו ללמד פה

אוריאל בוסו: מה הם עושים פה עוד?      

אליהו לנקין: משפטים, ראיית חשבון, הרבה

אליהו לנקין:  יוסי מלול ועוד יוסי, שניהם אחראים על השדרוג של המקום הזה והפיכתו למקום יפהפה כמו שאתה רואה

אוריאל בוסו: העירייה לקחה על עצמה את החלק הפיזי?      

אליהו לנקין: כן

אוריאל בוסו: זה לא היה חלק מהעסקה עם אונו?      

אליהו לנקין: זה לא חלק מהעסקה, אנחנו משכירים להם

אליהו לנקין:  כמו שעשיתי במכון להתפתחות הילד

אליהו לנקין:  אם אתה לא לוקח אחריות זה לא קורה

אליהו לנקין:  זה היה בית ספר שנבנה בשנות ה-60

אליהו לנקין:  עדיין בונים עוד חלקים

אליהו לנקין:  יש כבר 50 סטודנטים שלומדים פה משפטים

אוריאל בוסו: מי שילמד פה רפואה גם יישאר פה בסוף

אליהו לנקין: קודם כל הוא עושה פה סטז'

פיליפ אזרד: יש פה שתי כיתות עם הכנה למעבדות, כיתות מחשבים

פיליפ אזרד:  זה החלל שמיועד לרפואה, למטה יש קומה, בקומה הראשונה, יש חדר גדול ועוד חדר הרצאות למכינה לרפואה, זה מה שאנחנו עכשיו עושים, באוקטובר מתחילים

אוריאל בוסו: מי ייתן לך את ההכשרה הרפואית?      

פיליפ אזרד: סורוקה

אליהו לנקין: אנחנו עושים שיתוף פעולה עם שתי אוניברסיטאות בחו"ל, עם אוניברסיטת צ'רלס בפראג ואוניברסיטת הומניטס במילנו

אליהו לנקין:  כבר סגרנו את הפרטים, חתמנו הסכמים

אליהו לנקין:  יהיה לי בעיות עם המל"ג, עוד לא סגרנו את הפרטים עם המל"ג באופן סופי

אוריאל בוסו: בארץ אין מי שיכול לעשות את זה? שלוחת אריאל למשל?      

אליהו לנקין: זו בעיה

אוריאל בוסו: למה?      

אליהו לנקין: תשמע, מנסים פה במשך שנים

חילי טרופר: בצפת, האחרון שהצליחו

אוריאל בוסו: אבל זה נורמלי שאדם מישראל צריך לחפש שלוחות מחוץ לארץ?      

אליהו לנקין: אבל מה אנחנו עושים? מי ילמד פה באילת? אתה יודע מי ילמד פה באילת? מי שלומד בצ'רלס היום ולומד בהומניטס, הרי ים של ישראלים יוצאים ללמוד בחו"ל, הם ילמדו בצ'רלס באילת, זה הרעיון

אליהו לנקין:  יהיה צ'רלס באילת

אליהו לנקין:  פה יהיה צ'רלס

אליהו לנקין:  פה בהתחלה, אחר כך הם בונים בניין, הם בשלבים מתקדמים של תכנון

אליהו לנקין:       אני אסביר אולי לכולם

אליהו לנקין:  ילמדו פה כבר השנה מכינה לרפואה

אליהו לנקין:  יהיו כאן כנראה בסביבות 30 סטודנטים שיתחילו ללמוד השנה באוקטובר, כדי להגיד אנחנו כאן, קודם כל

אליהו לנקין:  הרעיון הוא שכמובן אילת תלמד לימודי רפואה, הרעיון הוא ללמד את זה ביחד עם שתי אוניברסיטאות בחו"ל, צ'רלס בפראג כרגע והומניטס במילנו

אליהו לנקין:       היום אנחנו נדבר, אם יהיה לנו קצת זמן, רבע שעה עם ד"ר משה כהן שהוא הבעלים של 'מדיקל דוקטור' שזו החברה ששולחת סטודנטים ישראלים ללמוד רפואה בכל מיני מקומות בעולם ואיתם אנחנו עושים, ביחד עם האוניברסיטאות הבין-לאומיות, אנחנו נלמד כאן, ככה אני מקווה, ככה אני עובד כדי שזה יקרה, כדי להצמיח מכאן רופאים

אליהו לנקין:       אותו דבר כאן בקומה למטה ילמדו מקצועות פרא רפואיים

אליהו לנקין:  אונו ילמדו כאן קלינאות תקשורת, ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, סיעוד

אליהו לנקין:  זה יקרה כבר בשנת הלימודים הקרובה

אליהו לנקין:  אנחנו בשלבים אחרונים עם המל"ג

אליהו לנקין:  דווקא בנושאים האלה אין לנו הרבה בעיות

אליהו לנקין:  בנושאים האלה המל"ג זורם איתנו וזה אמור לקרות כבר בתחילת שנת הלימודים הקרובה באוקטובר

אליהו לנקין:       מתוך מה שראיתם היום, הרי מה ראיתם היום? ראיתם מצוקה אדירה של רופאים, ראיתם מצוקה אדירה של מקצועות פרא רפואיים, ראיתם את זה, אנשים זועקים, בוכים, ולכן מפה אם נצמיח רופאים שילמדו כאן תוך הסכם שהם יישארו כאן לפחות חמש שנים, ואותו דבר עם מי שילמד פה מקצועות פרא רפואיים, אגב גם אילתים, אבל גם מחוץ לאילת, ניתן להם מלגות לימודים בחינם, המלגות יהיו האינסנטיב שלהם להגיע לכאן ולהישאר כאן

אליהו לנקין:  מי שיחתום כאן לחמש שנים מקבל מלגת לימודים בחינם

אליהו לנקין:  אנחנו יודעים להביא את הכסף, מן היקב ומן הגורן, מה שנקרא, אבל אנחנו יודעים

הדס ארנון שרעבי: איזה מקצועות ילמדו כאן?      

אליהו לנקין: מה שילמדו כבר באוקטובר זה קלינאות תקשורת וסיעוד וספורטתרפיה ובהמשך ילמדו גם ריפוי בעיסוק ומכינה לרפואה תתחיל כבר השנה

אליהו לנקין:  כבר יש נרשמים וכבר השנה אנחנו מתחילים מכינה לרפואה

אליהו לנקין:       אנחנו מנסים לתקוע יתד מה שנקרא ולנוע קדימה

אליהו לנקין:  התקווה שלי זה שהממשלה תלך איתנו בעניין הזה, שלא תקשה עלינו, שתאפשר

אליהו לנקין:  אנחנו הפריפריה הרחוקה במדינת ישראל, יש כאן יוזמה שכל מה שצריך זה רק לזרום איתה, לא ביקשנו כסף, לא ביקשנו שום דבר, לזרום עם היוזמה הזאת, לאפשר לנו לעשות את זה וזהו

אליהו לנקין:  לאפשר ולעזור לנו

חילי טרופר: אתה מול משרד הבריאות?      

אליהו לנקין: אני מול משרד הבריאות, הצגתי את זה למנכ"ל, עם השר עוד לא נפגשתי, אבל שוחחתי איתו גם על זה

אליהו לנקין:  הזמנתי איתו אגב כשהיו פה שבע אוניברסיטאות מחו"ל שאמרו רוצים אנחנו

אליהו לנקין:  התכנסו פה שבע אוניברסיטאות מחו"ל שאמרו שהם רוצים ללמד פה לימודי רפואה באנגלית

אליהו לנקין:  אגב זו הסיבה שאנחנו התחלנו ללמד כאן כבר בשנה שעברה מגיל הגן אנגלית

אליהו לנקין:  אצלנו לומדים אנגלית מגיל הגן, כי אנחנו עיר תיירות, אנחנו עיר בין-לאומית, אנחנו מסתכלים קדימה

אוריאל בוסו: האוניברסיטאות האלה יודעים להביא את כוח האדם, את המרצים?      

אליהו לנקין: כן, האוניברסיטאות מתחייבות כמובן להביא את המרצים, הרעיון הוא בסוף, יש לנו בית חולים, בית החולים יכול לתת שדות קליניים נוספים

אליהו לנקין:  יש מצוקה אדירה בארץ גם של שדות קליניים וכאן יש הזדמנות של ווין-ווין לכולם, המדינה תרוויח, אנחנו נרוויח

אוריאל בוסו: היום השדות הקליניים פה, מי מתפעל אותם?      

גיל אדמון: בשביל זה אתה צריך לעמוד בדרישות של ההתמחות של המועצה המדעית

אוריאל בוסו: הם לא בלופ של השדות הקליניים?      

אליהו לנקין: אבל זה הרעיון, כי את השדות הקליניים אתה צריך רק בשנה הרביעית

אליהו לנקין:  אתה יכול להתחיל עד השנה הרביעית - - -     

אוריאל בוסו: ואתם בינתיים מצליחים לעשות בנייה

אליהו לנקין: זה פרויקט שנעשה עם הכללית אגב

אליהו לנקין:  הכללית מחויבים לפרויקט הזה, הם חלק מהפרויקט

אליהו לנקין:  מה הרעיון כאן בעצם? זה שבאמצעות התהליך הזה אנחנו נשדרג את בית החולים

אליהו לנקין:  אתה חייב לשדרג את בית החולים, אתה צריך לעמוד בכללים, אתה חייב לעשות את זה עם שלוש-ארבע מחלקות לפחות וזה ישנה בתכלית את ה –      

חילי טרופר: והאוניברסיטאות האלה הן שתיים שאתם יודעים שבתי החולים בארץ כבר קולטים סטודנטים שלמדו שם?      

אליהו לנקין: בטח, בוודאי

אוריאל בוסו: הם מוכרים

אוריאל בוסו:  הם ברפורמת יציב

אוריאל בוסו:  אלה פקולטות שמאושרות

אליהו לנקין: זה שתי אוניברסיטאות שהעובדים שלהם מלמדים בארץ

קריאה: והמקצועות האחרים מאיפה יהיו המרצים?      

אליהו לנקין: מאונו

פיליפ אזרד: אונו כבר עובדים למטה

פיליפ אזרד:  אונו כבר עובדים כאן

אליהו לנקין: חלק באים מציונות, ממש באים מציונות, חלק אחר מבין שפה אפשר להתחיל משהו מהיסוד

פיליפ אזרד: בכל הבניין יש כמובן שירותי נכים, יש שירותים

אליהו לנקין: תחשבו על זה שאנחנו עושים את זה בשכונה הוותיקה של אילת, יש בזה מסר גם

אליהו לנקין:  כל זה זז מכאן, זה כיבוי ומד"א, זה הולך צפונה מכאן, משהו כמו כמה מאות מטרים מכאן

אוריאל בוסו: ופה מה הולך להיות?      

אליהו לנקין: פה המינהל יקים בניינים

אוריאל בוסו: מאיזה כסף?      

אליהו לנקין: חלק מזה זה כספי פיתוח, חלק מזה מפעל הפיס

פיליפ אזרד: כל הבניין, זה מקלחות ושירותי נכים, כל הדברים

אליהו לנקין: רוב העיר עם גגות סולריים

אליהו לנקין:  מי שלא יודע אילת מובילה בתחום הזה לא רק את ישראל, גם בעולם, אנחנו היום מייצרים 100% מצרכי האנרגיה של העיר בשעות היום מאנרגיית השמש

אליהו לנקין:  100% מצרכי האנרגיה של העיר כולה בשעות היום מאנרגיית השמש

אליהו לנקין:  עד 2028-2027 אילת תהיה העיר הראשונה בעולם שתהיה עצמאית אנרגטית מבוססת אנרגיה אחת, אנרגיה סולרית

אליהו לנקין:  כל העיר

אוריאל בוסו: במשך היום, מיזוג?      

אליהו לנקין: היום 100% כבר, הכול הכול הכול

אוריאל בוסו: לא חברת חשמל?      

אליהו לנקין: שום דבר

אליהו לנקין:  אנחנו מוכרים את החשמל לחברת חשמל, בינתיים אנחנו לא מתנתקים מהרשת

חילי טרופר: אפשר לנתק אתכם מהמדינה סופית

אליהו לנקין: כאן זה הקומה של מכללת לוינסקי וינגייט, זה כל הקומה שלהם

אליהו לנקין:  המכללה למינהל למעלה

אליהו לנקין:  כבר השנה כולם נכנסים

אליהו לנקין:  לוינסקי וינגייט מלמדים פה, הם מלמדים פה כבר הרבה זמן, רק עכשיו סיימו 150 בוגרות ובוגרים תואר ראשון ותואר שני

יוסי מלול: כמובן שמתוכנן פה להיבנות בקומת המרתף חדר כושר, מועדון סטודנטים, פילטיס

יוסי מלול:               (בהמשך הסיור – מרפאת הדקל)     

רחל פביס ישר: ברוכים הבאים למרפאת הדקל, מרפאה לבריאות הנפש באילת

רחל פביס ישר:  בגדול זו המרפאה שלנו, היא קטנה, חמודה, חדרי טיפול

אריאל שרון: יש לנו 11 חדרי טיפול, חדר אחות

אוריאל בוסו: למה זה נקרא שירותי סיעוד?      

רחל פביס ישר: גם בבריאות הנפש יש אחות פסיכיאטריה, יש לנו פה טיפול

רחל פביס ישר:  אלה חדרי הטיפול של הצוות

אוריאל בוסו: איך זה הולך? דרך מה המעגל?      

אריאל שרון: דרך הפניה של רופא משפחה או הפניה של רופא ילדים, אנחנו מקבלים את ההפניות ומזמינים אותם לאינטייק

חילי טרופר: איזה גילאים אתם משרתים פה?      

רחל פביס ישר: בגדול מאפס עד 120

אריאל שרון: גם מגיל הינקות

רחל פביס ישר: תיכף אנחנו נדבר, אנחנו הכנו את הכול

אריאל שרון: שלום לכולם

אריאל שרון:  אני ד"ר אריאל גאון, אני פסיכיאטר, מנהל המרפאה, התפקיד שלי גם פסיכיאטר מחוז אילת מטעם קופת חולים כללית

אריאל שרון:  התחלתי את התפקיד שלי ב-2019

אריאל שרון:  אני רוצה לספר לכם ככה בקצרה כדי שנוכל להגיע לנתונים על מה אנחנו עושים כאן במרפאה

אריאל שרון:       המרפאה לבריאות הנפש כאן באילת, מרפאת הדקל, היא המרפאה היחידה שמקבלת את כל הקופות, אנחנו מקבלים את כל הקופות, ואנחנו נותנים שירות לכל הגופים

אריאל שרון:  אנחנו מקבלים את המטופלים למרפאה, אני כפסיכיאטר נותן גם ייעוץ לבית החולים, למחלקות בבית החולים וגם לחדר המיון, עבודה עם בית המשפט, אם צריכים הערכה פסיכיאטרית, עם שירות בתי הסוהר כשמביאים את העצורים והאסירים לכאן להערכה

אריאל שרון:       זה מקום עבודה שלנו 24/7

אריאל שרון:  הצוות שעובד במרפאה הוא צוות מדהים

אריאל שרון:  אני קורא להם גיבורים, תיכף אתם תראו את המספרים ואתם תבינו גם למה

אריאל שרון:  גדלנו השנה, יש אחות שמקבלת מטופלים ועושה את המעקב של טיפול מרפאתי כפוי, צו מרפאתי כפוי, בדיקות דם וכדומה, עובדים סוציאליים, מרפאה בעיסוק שמגיעה יום בשבוע, צוות מדהים

אריאל שרון:       מבחינת המספרים, לקחנו את 2022-2021

אריאל שרון:  ב-2021 ראינו 2,065 מטופלים, ב-2022 טיפל'ה פחות

אריאל שרון:  כשאני לוקח את הביקורים ואני עושה השוואה בין רבעון של 2022 לרבעון של 2023 אנחנו גדלנו משמעותית בכמות המטופלים שאנחנו מקבלים

אריאל שרון:  כאן ביקורים היו 1,943 וגדלנו ב-25% כמעט, שבעצם זה אומר שהיו הרבה יותר ביקורים

אריאל שרון:  תיכף אתם תראו את כמות המטפלים שיש, כי גייסנו גם מטפלים, גם כמות הצוות גדלה, אבל הגדילה היא ממש משמעותית, אבל העניין הוא כמות ההפניות

אריאל שרון:      שאלת איך מגיע מטופל לכאן, הוא מקבל הפניה מהרופא המטפל או עם הפניה של חדר מיון מגיעים למרפאה, ההפניה מגיעה למרפאה ואנחנו נותנים תור למטופל ל-X זמן לאינטייק ואחר כך מעקב

אריאל שרון:  הגדילה של כמות ההפניות היא של מעל 100%

אריאל שרון:  אם קודם הממוצע היה 152 הפניות לחודש, אנחנו בהשוואה בין הרבעון הראשון של 22' לרבעון הראשון של 23', אנחנו עם 260 הפניות חדשות

חילי טרופר: זה ילדים ונוער ומבוגרים או שזה לכל - - -     

אריאל שרון: אני כרגע לוקח אותם ביחד כפול והמשמעות של הדבר הזה, מבחינת כמות הצוות אמרתי שגדלנו, כאן היה 6

אריאל שרון: 9 משרות, גדלנו ב-4

אריאל שרון: 15

קריאה: כמה זמן המתנה לכל רופא?      

אריאל שרון: הנה המשמעות של הדבר הזה

אריאל שרון:  האינטייק למבוגר הוא 60 יום, חודשיים, האינטייק לילד 90 יום

אריאל שרון:  המעקב, כלומר ראיתי את המטופל לאינטייק אני אראה אותו בעוד 90 יום וילד, שעבר אינטייק, הרופא הפסיכיאטר, בן אדם מדהים, ד"ר ארז ברנע, שיהיה בריא, הוא מגיע פעם בשבוע אלינו, הוא יראה את הילד בפעם הבאה אחרי 270 יום, תשעה חודשים

רחל פביס ישר: יש פסיכיאטר אחד שמגיע מהמרכז בפעם בשבוע והוא רואה 500 ילדים

רחל פביס ישר:  יש לו כרגע פול של 500 ילדים שהוא צריך לראות אותם

רחל פביס ישר:  המצב הוא שכרגע הילדים במצבים לא טובים, מגיעים למיונים, אפילו ילדים בני שמונה מגיעים למיון אחרי מצבים אובדניים

רחל פביס ישר:  גם את זה צריך לשים על השולחן

אליהו לנקין: היו לנו כמה מקרי אובדנות, לצערי, בשנתיים האחרונות

אליהו לנקין:  בכלל בשנים האחרונות יש גידול במקרים האלה וזה חלק מהעניין, זה חלק מאי הטיפול, מחוסר היכולת לתת טיפול

אריאל שרון: ההמתנה לטיפול רגשי אצל מבוגר זה שנה וחצי ואצל ילד זה שנה

קריאה: כמה אתם רופאים פה במרפאה?      

אריאל שרון: אני במשרה מלאה, ד"ר חוסאם במשרה מלאה, הוא במבוגרים, יש רופא שמגיע יום בשבוע מאזור המרכז ויש שני רופאים חדשים חדשים חדשים שגייסנו עכשיו

רחל פביס ישר: אנחנו בתהליך, אנחנו הופכים את כל הארץ כדי למצוא מי שיהיה מוכן להגיע לפה

אריאל שרון: ד"ר מרגולין בן 75, הוא עדיין עובד איתנו

אריאל שרון:  קצב העבודה השונה –      

אוריאל בוסו: איך אתה מפתה רופא לבוא לפה?      

אריאל שרון: אנחנו נגיע לזה

אריאל שרון:  מבחינת הגיוסים, זה מה שאנחנו מצפים שיהיה

אריאל שרון:  הגיעו אנשי צוות חדשים, אין לנו מבנה לקלוט אותם

רחל פביס ישר: חשוב כן לשים, כרגע אנחנו נמצאים במצב שהפכנו את כל הכללית, כל מקום שאפשר, כדי שנוכל לגייס פה תקנים חדשים

רחל פביס ישר:  גייסנו את התקנים, עכשיו אנחנו מחפשים אותם בכל הארץ ואנחנו באמת עושים עבודה מאוד מאוד קשה

אריאל שרון: היה גיוס משמעותי

רחל פביס ישר: היה גיוס והכפלנו את כמות המטפלים במרפאה, פי שניים, תיכף תראו את זה

ציפי אדלשטיין: זה אנשים שהגיעו מחוץ לאילת?     

רחל פביס ישר: מחוץ לאילת, בתוך אילת, אנחנו ממש עושים עבודה טובה, אבל כרגע אנחנו נתקלנו במצב שאין לנו איפה לשים אותם

רחל פביס ישר:  יש בסך הכול מרפאה אחת בכל העיר הזאת, 12 חדרים, אין יותר איפה לשים

ציפי אדלשטיין: פיזית

אריאל שרון: כלומר יש את הגיוס, גייסנו

אליהו לנקין: זאת אומרת צריך לפנות לכם גם מקום של העירייה

אליהו לנקין:  היינו במכון להתפתחות הילד, לא הספקתי להראות לכם שם, הייתה מצוקה של מקום, הייתה שם למעלה מחלקה של העירייה, הם באו ואמרו שהם הצליחו לגייס אנשי מקצוע אבל אין להם מקום, הוצאתי את העירייה משם, אמרתי זה קודם כל

אליהו לנקין:  קודם כל שיהיה לזה

אליהו לנקין:  הוצאנו מחלקה שלמה, שמונה עובדים יש שם

רחל פביס ישר: אז, אלי, אנחנו פה

אליהו לנקין: אז בואו תשתלטו לנו גם על המשרד שלנו

אריאל שרון: אני רוצה לציין שני דברים

אריאל שרון:  הדבר הראשון, ד"ר רויטל וד"ר מתי זיו עשו ועושים מאמץ עצום, אני אומר תודה על כל יום כי באמת המאמץ הוא מאוד גדול, אם כי קודם כן הייתה את האופציה לשלם את הכסף, אבל אנשים לא רצו להגיע לכאן

אריאל שרון:  בסופו של דבר התחלנו ליצור קשר, התחלתי וכל אחד מאיתנו ליצור קשר עם כל האנשים בארץ כדי שאנשים יגיעו

אריאל שרון:  אז אנשים לאט לאט מגיעים

אריאל שרון:  גייסנו גם שני מדריכים, דבר שיאפשר לנו לעשות התמחות קלינית לפסיכולוגים

אריאל שרון:  ?      אבל יש משהו שהוא די ברור, ברור שאם אין איזה שהוא תמריץ להציע לאנשים להגיע לכאן זה יהיה בלתי אפשרי, זה יהיה קצר

אריאל שרון:  מה העניין? שאם היום אני כפסיכולוג אני אקבל אותה משכורת אם אני עובד על יד הבית שלי או אם אני מגיע לאילת אין לי סיבה להגיע לכאן

אריאל שרון:  פסיכיאטרים של הילד, המצוקה היא בכל הארץ, זה לא סימן שאלה

אריאל שרון:  הבעיה כאן באילת שאם היום יש לי תור לעוד 90 יום ואני רוצה לקחת את הבן שלי לפסיכיאטר באופן פרטי אין באילת

אריאל שרון:  אין פסיכיאטר של הילד פרטי באילת

אליהו לנקין: זאת אחת הבעיות הגדולות שקיימות

אוריאל בוסו: אחד הדברים שאתה יכול לעשות פה, שיהיה לו גם מעבר לעבודה במרפאה אפשרות לתת ייעוץ פרטי

גיל אדמון: דרך השב"ן

אליהו לנקין: חברים, תבינו, במרכז הארץ אם אתה לא מצליח לקבל טיפול דרך קופות החולים ודרך האמצעים הרגילים אז יש לך אפשרות של רופאים פרטיים ומרפאות פרטיות, כאן אין, לא כדאי להם, אין כדאיות לגודל ולכן אין את הפתרון הזה

אליהו לנקין:       המקום הקרוב ביותר, בואו נזכור כולנו, זה 240 קילומטר מכאן, זה באר שבע

אליהו לנקין:  זה המקום הקרוב ביותר

אליהו לנקין:  זה לא כמו שאתה גר ברמת גן ויכול לקבל שירות בתל אביב או בגבעתיים או בחולון או בראשון

אליהו לנקין:  זה הסיפור של המיוחדות של אילת, את זה צריך להבין

אליהו לנקין:       כשמדברים על שירותי בריאות הנפש, נכנסה בדיוק ד"ר רויטל, בבית החולים הייתם, אין מחלקה פסיכיאטרית, אין מחלקה סגורה ואין מחלקה פתוחה, זה הדבר היחיד

אליהו לנקין:  אין מיון

חילי טרופר: יש לי שאלה, סיטואציה של מישהו שצריך אשפוז

חילי טרופר:  סיטואציה קשה בכל מקרה

אליהו לנקין: אתם יודעים כמה משפחות יש עכשיו בבאר שבע ובמרכז הארץ של אילתים? זה לא רק בריאות הנפש, זה הכול

אליהו לנקין:  מאות ולפעמים אלפי משפחות שקורסות גם תחת נטל כלכלי קשה, אבל עזבו את הנטל הכלכלי הקשה, זה לעזוב את המקום

אליהו לנקין:  אני עזבתי לשלושה חודשים את המקום בשביל אבא שלי ז"ל, שלושה חודשים עזבתי, זה היה מזמן, אבל זה היה כי לא היה אפשר לקבל פה שירותים, כי אי אפשר היה לנתח אותו כאן, כי אי אפשר היה לטפל בו

עדי בכור: שאלת שאלה חשובה, משפחות הרבה פעמים מתפרקות

חילי טרופר: אם הילד שלך עכשיו מאושפז שם

אליהו לנקין: אתה עוזב, כן

רחל פביס ישר: ולפעמים הם בוחרים לא להתאשפז כדי לא לעשות את זה לילדים שנשארים בבית ולטובת המשפחה כולה

אליהו לנקין: בשירותי בריאות הנפש זה הופך להיות – אי אפשר

אריאל שרון: הבעיה היא לא רק זה, אין לך משהו ביניים

אריאל שרון:  כלומר אני יכול לעזור לאנשים אם יש לי את האפשרות לתת איזה שהוא טיפול אינטנסיבי של שלוש-ארבע פעמים בשבוע לראות את המטופל, לעשות התערבות מיידית, אין לי את האופציה הזאת

אריאל שרון:  אין לי משהו באמצע

אריאל שרון:  המקום הכי קרוב זה בית חולים בבאר שבע

אריאל שרון:  אנחנו בתוך תהליך של לנסות כן לבנות טיפול יום, אבל עוד פעם, אנחנו לא שם

רויטל בר אושר: הרפורמה של בריאות הנפש הייתה ב-2015 כשבעצם מה שאמרה הרפורמה של בריאות הנפש, שכל שירותי בריאות הנפש עוברים לקופות החולים

רויטל בר אושר:  הייתה לזה משמעות מאוד מאוד גדולה, זה באמת שיפר בצורה דרמטית את שירותי בריאות הנפש וזה גם הפך את זה למשהו יותר מונכח ולא משהו שהוא מאחורי הקלעים

רויטל בר אושר:  עדיין יש הרבה דברים בתחום בריאות הנפש שלא באים לידי ביטוי בצורה מקסימלית בגלל כל מיני עניינים שקשורים לתקציבים וגם עניין שקשורים לכוח אדם פסיכיאטרי, בריאות הנפש וכו'

רויטל בר אושר:       כל הדברים האלה, כמו שאמרנו כל היום, מועצמים הרבה יותר כאן

רויטל בר אושר:  אנחנו צריכים פה לתת את השירותים עד אשפוז

רויטל בר אושר:  ברגע שאנחנו ניתן את השירותים עד אשפוז אנחנו נצמצם, בסופו של דבר היום המערכת הולכת לקראת זה שלא רוצים שיהיו אנשים מאושפזים, האשפוזים הפסיכיאטריים הולכים ומצטמצמים, זה הטבע בכל העולם וגם במדינת ישראל

רויטל בר אושר:  האמירה היא שאנחנו רוצים כמה שפחות לאשפז, אפילו אנחנו מדברים על אשפוזים בתוך הבית, אשפוז פסיכיאטרי בבית, שזה באמת משהו מאוד מאוד חדשני

רויטל בר אושר:  אז אנחנו חושבים שאם יהיו פה טיפולים מקסימליים, טובים ביותר, עד אשפוז, זה ימזער את נושא האשפוזים וייתן מענה מאוד מאוד טוב ואיכותי למטופלים

רויטל בר אושר:       דבר נוסף, הנושא הזה של ערבוב של רפואת מבוגרים ורפואת ילדים

רויטל בר אושר:  כמו שדיברנו במיון, גם פה, ופה זה עוד יותר משמעותי

רויטל בר אושר:  אנחנו חייבים לעשות את ההפרדה הזאת לשירות של ילדים ושירות מבוגרים

אליהו לנקין: פה לילדים אין כלום

אריאל שרון: אותם המטפלים מטפלים גם בילדים וגם במבוגרים, אין הפרדה

רחל פביס ישר: חשוב לציין, כמו שאמרנו, יש פה עצורים שהם מופנים להסתכלויות, תחשבו שיש יום ילדים, יש ילדים שנמצאים ויש מישהו שמגיע ומתחיל לזרוק על הקירות

רחל פביס ישר:  אתם לא יכולים להבין מה זה להיות פה ביום כזה

רחל פביס ישר:  אני סוגרת דלת אחת, רגע, שלא יראו, אבל עדיין

רויטל בר אושר: כי אין להם מענה אז הם באים לפה

רויטל בר אושר:  אין להם מענה בשום מקום אחר

רויטל בר אושר:  כל מי שזקוק לבריאות הנפש באילת ובסביבה, ואל תשכחו שהרבה פעמים אנשים בורחים לאילת כשיש להם מצוקה, אז זה גם לאו דווקא אנשים שהם אורגניים שלנו

רויטל בר אושר:  הם באים לאילת כדי להתפרק, כדי לעשות איזה שהוא רילקס והרילקס הזה להיפך, קורה זה

אוריאל בוסו: או שהם גם לוקחים דברים - - -     

רויטל בר אושר: גם, ממש, בכלל לא נכנסתי לעניין הזה, וזה גם מתחבר לעניין של החדר האקוטי

רויטל בר אושר:  כשבאים לאילת, כל הקטע הזה של אנשים שבאים לאילת, הם הולכים לקיצוניות של דברים שהם לא היו מרשים לעצמם לעשות במקום אחר

רויטל בר אושר:  אני לא מדברת רק על בני נוער, אני מדברת גם על אנשים בני 50 ו-60 שפתאום באים לאילת ומרשים לעצמם לנסוע בטרקטורון בלי קסדה ומפסיקים לקחת את התרופות שלהם לכל מיני דברים, גם תרופות פסיכיאטריות, ומערבבים שתייה עם סמים וכו' ואז הם לגמרי יוצאים מאיזון ואנחנו צריכים להתמודד עם הדברים האלה

רויטל בר אושר:       לפי דעתי השירות הפסיכיאטרי בכללותו צריך להיות פה הרבה הרבה יותר חזק וגם דיברנו על זה שיש פה הרבה יותר אוכלוסיות מוחלשות

רויטל בר אושר:  למרות שהמדד הסוציואקונומי של אילת הוא יחסית לא רע, עדיין יש קיצוניות מאוד מאוד גדולה ואנשים שנמצאים במדד הסוציואקונומי במקום נמוך הם האנשים באמת באמת בתחתית המדרגות שלנו

אריאל שרון: והם הצורך בטיפול

אריאל שרון:  התדירות לטיפול לאנשים כאלה היא הרבה יותר גבוהה ואין לי את האופציה הזו

רויטל בר אושר: ואין שירות פרטי

חילי טרופר: ואחרי שהילד חיכה שנה מה הוא יקבל? כמה מפגשים ובאיזה תדירות?     

אריאל שרון: פעם בשבוע

אריאל שרון:  תלוי במקרה

חילי טרופר: מה קופת החולים בדרך כלל נותנת? על פי הצורך?     

רויטל בר אושר: יש כמה סוגים של טיפולים

רויטל בר אושר:  אנחנו נותנים ייעוץ של פסיכיאטר ויש טיפולים למיניהם, טיפולים פסיכולוגיים, טיפולים באמנות

אליהו לנקין: בואו נודה על האמת, יש מאות שלא מטופלים בכלל

חילי טרופר: כשהילד שלך במצוקה אתה לא תחכה שנה

אליהו לנקין: ברור, אז הם לא מטופלים

קריאה: אבל אין להם לאן ללכת

אליהו לנקין: המצב שלהם רק יילך ויידרדר

אריאל שרון: זה אומר בעצם, מטופל שחיכה חמישה-שישה חודשים, ילד במצוקה יחכה וזה בעצם נותן - - -      

אליהו לנקין: יש דברים שהם מאוד מאוד דחופים

אריאל שרון: אני מחפש עוד מטפל

אריאל שרון:  נכון, זה לפי הצורך, אבל - - -     

קריאה: מישהו במצב פסיכוטי לא בא למרפאה, נכון?     

רחל פביס ישר: הוא מגיע לפה

קריאה: הוא לא הולך למלר"ד?      

אריאל שרון: לא

רחל פביס ישר: הוא מגיע לפה

רחל פביס ישר:  הוא יכול ללכת גם למלר"ד, אבל הוא הרבה פעמים - - -      

אוריאל בוסו: כמה צוות כולל יש במקום?      

רחל פביס ישר: כרגע יש 26 בכל מיני חלקיות משרה, יש כאלה ברבע משרה, יש כאלה בחצי משרה

אליהו לנקין: סך הכול זה 14 תקנים

אריאל שרון: זה 14 משרות

אריאל שרון:  ב-2022 היו - - -     

רחל פביס ישר: אנחנו הכפלו את עצמנו ועדיין אנחנו לא עומדים בזה

קריאה: אתם עושים טיפולים גם מרחוק? יש לכם איזה שהיא גרסה של טלרפואה?      

אריאל שרון: אנחנו בתוך כללית כן

רויטל בר אושר: כמו שסיפרתי לכם בבוקר אנחנו עושים הרבה שיתופי פעולה עם כל מיני בתי חולים של כללית וגם דרך אגב לא של כללית, גם את זה למדנו לעשות

רויטל בר אושר:  השירות הזה של טל ליאזון מול שלוותא, ד"ר מטי מוביל אותו והוא ממש בשלבים אחרונים של טיפול

רויטל בר אושר:  אוטוטו זה עובד

קריאה: מה עם התמכרויות?      

קריאה: אני רוצה לתת דוגמה

קריאה:  עכשיו הכשרנו מחדש את המרפאה להתמחות בפסיכולוגיה, אנחנו מנסים לקלוט פסיכולוגים שכרגע סיימו להתמחות כאן ואנחנו עמלים על השאלה מה אנחנו יכולים להציע להם יותר מאשר במרכז הארץ בשביל לגרום להם להגיע ברילוקיישן לאילת ועוד אין לנו תשובות

קריאה:  זאת אומרת בכמה אני יכול להציע לו יותר, אני עוד לא יודע, עוד אין לי מקורות מימון ולא ברור לי איך אני יכול לפתות אותם

קריאה:  יש אנשים שכבר אנחנו בשיח איתם והם שואלים מה אנחנו מציעים להם

חילי טרופר: נגיד האוצר שואל מה התחום שבגינו – אתה לא יודע להגיד

תמר צ'ין: יש עכשיו פיילוט שממש מתחיל, רק לוודא שאתם מחוברים אליו, שמשרד הבריאות מוביל, של להביא מתמחים בפסיכולוגיה לדרום עם בדיוק הדלתא הזאת שלא אנחנו חשבנו עליה

קריאה: מעמדי כוכבים, אבל בפסיכולוגיה?      

קריאה: לא, אנחנו לחלוטין לא מודעים

קריאה:  אחת

קריאה:  ושתיים, יש פסיכיאטר ילדים שנשוי לרופאת ילדים באזור באר שבע שבחודשים האחרונים אני בתקשורת איתם

קריאה:  אם הייתי יכול להציע לכל אחד מהם על מעבר לאילת מענק הולם הייתי מעביר לפה גם פסיכיאטר ילדים וגם רופאת ילדים

תמר צ'ין: להביא זוג זה הכי

תמר צ'ין:  גם במרכז חסרים פסיכיאטרים, צריך להגיד, פסיכיאטרים חסרים ממש בכל הארץ

גיל אדמון: אבל מה עם אפשרות שהם יעבדו דרך השב"ן? אפשר לעשות את זה

אוריאל בוסו: עושים את זה במרכז

גיל אדמון: זה ווין ווין, גם בשביל וגם זה יביא לזמינות של ההורים

אוריאל בוסו: אבל זו פעולה אחרת שלא קשורה אליו ואני עכשיו פועל על עבודה מסוימת, בשביל לחזק את מערך הרופאים בפריפריה, להיכנס לרשימת הרופאים הפעילים בשב"ן ובקופות החולים ולדעת איך זה מחולק ואיך הפריסה

אוריאל בוסו:  זה לא שאנחנו נותנים - - - והם מחליטים לעשות מה שהם רוצים, אני אחליט, אם אתה רוצה כן להיות אז יהיה מקום - - -     

קריאה: אפשר להכריח אותו, נכון

אוריאל בוסו: בדיוק

אוריאל בוסו:  זה דבר שיכול לתת תמרוץ ראשוני

רויטל בר אושר: בתוך כל הכאב הזה אני רק רוצה להגיד שאנחנו כן מסתכלים קדימה

רויטל בר אושר:  יש רופא שלנו שעבד באילת ואני שלחתי אותו להתמחות בפסיכיאטריה של הילד, על חשבון המחוז, ובעוד ארבע שנים הוא חוזר לפה פסיכיאטר של הילד במשרה מלאה, שזו בשורה נהדרת

רויטל בר אושר:  נכון שחושבים שארבע שנים זה המון זמן, אבל אני רוצה להגיד לכם שזה כבר קרה לנו עם רופאים אחרים ששלחתי והם חוזרים אלינו והם נותנים שירותים, כמו ברפואת כאב, כמו ברפואת עור

אוריאל בוסו: אלה דברים שהם SOS

רויטל בר אושר: נכון, בינתיים אנחנו צריכים לפתור בכל הפטנטים שאתם אמרתם כולכם

אליהו לנקין: שני דברים שאנחנו מנסים לקדם עכשיו בנושא הזה זה קודם כל טיפול יום, שזה מאסט

אליהו לנקין:  כמו שאנחנו מדברים עכשיו על מיון ילדים ודברים דומים, זה מאסט

אליהו לנקין:  ובית מאזן

אליהו לנקין:  אלה דברים שיעזרו לנו להתמודד עם החולים

אריאל שרון: זה ייתן לאילת איזה שהיא יציבות

חילי טרופר: בית מאזן, משרד הביטחון גם בגלל נכי צה"ל הולך להקים

חילי טרופר:  אם תציעו להם אולי שהם יקימו פה, הוא ישרת גם חבר'ה שיגיעו מאזורים אחרים, אבל גם ייתן שירות באילת

אוריאל בוסו: מדינת ישראל כולה מוציאה על - - - מיליון שקל, צה"ל מוציא 70 מיליון שקל

אוריאל בוסו:  צה"ל בשנה מוציא 70 מיליון שקל בשביל מניעת התאבדות

אוריאל בוסו:  את יודעת כמה מדינת ישראל?      

רויטל בר אושר: בסך הכול יש 500 מתאבדים בשנה

אוריאל בוסו: סך הכול

אוריאל בוסו:  כמה מוציאים ברשות לבטיחות בדרכים על 300 הרוגים בשנה?      

רויטל בר אושר: הרבה יותר מאשר על זה

אוריאל בוסו: למניעת התאבדות אם אנחנו מוציאים 100 מיליון שקל אנחנו מצילים חיים, אז אם את תהיי תחת חסות צה"ל תאמיני לי שאת תהיי רגועה

רויטל בר אושר: בינתיים צה"ל מבקש מאיתנו עזרה ואנחנו נותנים עזרה לצה"ל בהמון המון דברים

רויטל בר אושר:  על זה גם לא דיברנו היום, אנחנו נותנים לצה"ל שירותים

אליהו לנקין: אני חושב שזה רעיון לא רע לבדוק עם הצבא

קריאה: בגדול אנחנו צריכים לאחד כוחות כדי לחזק את הקהילה, זו קהילה שהיא פשוט זועקת לעזרה

קריאה: אנחנו צריכים טיפול יום, בית מאזן ללא ספק

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:               (בהמשך הסיור – ישיבת סיכום)     

אליהו לנקין: אחר צוהריים טובים לכולם

אליהו לנקין:  אנחנו שמחים ומתכבדים לארח כאן את ועדת הבריאות של הכנסת, את יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת אוריאל בוסו, את חבר הכנסת חילי טרופר, הם ידידים מצוינים של העיר אילת, יתר חברי הוועדה המקצועיים שיש כאן, יש כאן אנשים ממשרד האוצר, יש כאן אנשים ממשרד הבריאות, יש כאן אנשי מקצוע, כמובן שנמצאים פה נציגי הקופות, נמצאת פה כמובן מנהלת בית החולים, גם ד"ר חנן גינת נמצא איתנו כאן, כל הגופים שיכולים לסייע לנו באתגר הגדול ביותר של העיר אילת, אני אמרתי את זה הבוקר בצורה מאוד מאוד ברורה

אליהו לנקין:       ראשית אני רוצה להגיד לכם תודה ולקדם אתכם בברכה ולהגיד לכם שזה לא מובן מאליו מבחינתנו, וכמו שאמרתי בבוקר בכמה משפטים, זה הביקור החשוב ביותר שלנו בעיר אילת משום שהאתגר הרפואי הוא האתגר החשוב ביותר

אליהו לנקין:  אני הולך לישון וקם עם האתגר הזה, לא פחות

אליהו לנקין:  לראות את תושבי אילת, מאות ואלפים שנדרשים להגיע למרכזים רפואיים כל יום במרכז הארץ תחת נטל אדיר של תחבורה, שזה לא תחבורה בסוף, כשמדברים על טיסות וגם כשמדברים על האפשרות להגיע ברכב או בכל אמצעי אחר, אנחנו מבינים את הקושי האדיר

אליהו לנקין:      אבל עוד לפני שאנחנו מדברים על הסיוט שבהגעה למרכזים הרפואיים חשוב לי לומר, לתושבי אילת מגיעים שירותי בריאות כמו כל תושב אחר במדינת ישראל

אליהו לנקין:  אני אפילו לא רוצה לחשוב על אופציות של פתרונות כאלה ואחרים כי לפעמים אומרים לי, בוא, אנחנו נעזור, כמו שאמרו בהחלטת הממשלה שהתקבלה כאן, אגב, בחדר הזה, אנחנו נעזור בפתרונות של הסעות, תקבלו כסף, תקבלו זה

אליהו לנקין:  לא, זאת לא הבעיה, צריכים לקבל כאן את הפתרונות

אליהו לנקין:  כאן בעיר

אליהו לנקין:  ויש כל כך הרבה חוסרים

אליהו לנקין:       אני שמח שנחשפתם הבוקר לאתגרים הגדולים, לחוסרים, למצוקות

אליהו לנקין:  אנחנו מנסים להמציא יש מאין כדי לתת מענים ככל האפשר שאנחנו יכולים, אבל ברור שאנחנו לא יודעים לתת מענים לכול

אליהו לנקין:  בלי המדינה ובלי הממשלה ובלי הכנסת ובלי ועדת הבריאות ובלי משרד הבריאות לא נדע לתת פתרונות להרבה מאוד סוגיות

אליהו לנקין:  ואפשר, אפשר, זו לא גזרה משמים

אליהו לנקין:  אפשר לעשות את זה

אליהו לנקין:  יש הרבה מאוד דברים ש – לפעמים נוסעים למרכז הארץ יום שלם בשביל לעשות בדיקת עיניים

אליהו לנקין:  זה לא יאומן

אליהו לנקין:       נחשפתם הבוקר לעובדה שבית החולים יוספטל, שאני חייב לציין שד"ר רויטל עשתה שירות אדיר לבית החולים, אין מה לדבר, עשתה עבודה נהדרת וקידמה את בית החולים, אבל עדיין אי אפשר להסכים בשום פנים ואופן עם עובדה שאין חדר מיון ילדים בבית החולים

אליהו לנקין:  אני לא יכול להבין את זה

אליהו לנקין:  בית החולים היחיד במדינת ישראל שאין חדר מיון ילדים

אליהו לנקין:  בלתי אפשרי לחשוב על זה

אליהו לנקין:  אני לוחץ על כולם ואני לוחץ על הכללית ואני לוחץ על ד"ר רויטל, אבל עדיין אנחנו בלי מיון ילדים

אליהו לנקין:       אי אפשר להסכים עם העובדה שאין כאן רופאים מומחים במיליון תחומים, אי אפשר להסכים עם זה

אליהו לנקין:  אי אפשר להסכים עם זה, ראיתם, אני לא רוצה להתחיל למנות, ראיתם את הדברים

אליהו לנקין:  סיימנו כאן בבריאות הנפש, ראיתם את המצוקה האדירה של מטופלים או מתמודדי נפש שפשוט מוותרים על השירות

אליהו לנקין:  המשמעות של זה היא הידרדרות אדירה

אליהו לנקין:  אלה דברים שבשנת 2023 אי אפשר להסכים איתם, אי אפשר

אליהו לנקין:       התושבים, אם הייתם שומעים – אגב כשאנחנו עושים סקרים לשמוע מה מעיק על התושבים הנושא הזה נמצא תמיד בראש סדר הדברים

אליהו לנקין:  זה הנושא שמעיק על תושבי אילת יותר מכל דבר אחר ואני מבין אותם

אליהו לנקין:  למה שתושב אילת יסכים לחיות בעיר שתוחלת החיים של התושבים שלה היא הנמוכה ביותר במדינת ישראל

אליהו לנקין:  ולמה זה קורה? זה לא סתם

אליהו לנקין:  זה לא בגלל שאילת היא כזו, זה בגלל ששירותי הרפואה הם כאלה שבסוף מביאים לתוצאה הזאת

אליהו לנקין:       אני אומר לכם, אדוני היושב ראש, עוד מעט תפתח את הישיבה באופן רשמי, אבל אני חייב באמת לזעוק מדם ליבי בעניין הזה

אליהו לנקין:  אני אומר לכם, עם התופעות האלה אנחנו חייבים להתמודד, חייבים לעשות כאן שינוי ושינוי מהיר ושינוי דחוף

אליהו לנקין:  יש כמה דברים, צריך לקבוע סדר עדיפויות, ולהגיד מה מחר בבוקר, מה עושים, מה עושים מחר בבוקר

אליהו לנקין:  צריך לדבר על שיתופי פעולה בין הקופות כאן, כי אנחנו עיר מיוחדות

אליהו לנקין:       קופות החולים, כולם כאן, אני אומר, תשתפו פעולה, תפסיקו לריב על לקוח כזה או לקוח אחר, בסוף יש כאן פוטנציאל של 56,000 לקוחות, זה מה שאתם יודעים

אליהו לנקין:  קצת יותר, לא חשוב

אליהו לנקין:  בסוף זה לא העניין, המטרה היא פה לתת שירותים בעיר מבודדת, בעיר רחוקה

אליהו לנקין:  אין עיר שהמרכז הרפואי הראשון להגיע אליו הכי קרוב נמצא במרחק של 240 קילומטר, אין דבר כזה בכל הארץ

אליהו לנקין:  אני יודע שיש מצוקות במקומות אחרים, אבל לכל אחד יש מרכז רפואי במרחק של 20, 30, 40, 50 קילומטר לכל היותר

אליהו לנקין:  לאף אחד אין 240 קילומטר לנסוע או לטוס

אליהו לנקין:       את הדבר הזה חייבים לסיים, חייבים לעשות משהו, גם אם בצעדים של קביעת סדר העדיפויות ולראות איפה אפשר להתקדם צעד אחרי צעד

אליהו לנקין:  בדברים החשובים לטפל מיד

אליהו לנקין:  אין סיבה שמחר בבוקר לא תצא מוועדת הבריאות אמירה מאוד ברורה, חדר מיון ילדים מחר בבוקר

אליהו לנקין:  לא מעניין אותי אם זה הכללית, לא מעניין אותי אם זה משרד הבריאות, מלר"ד ילדים מחר בבוקר

אליהו לנקין:       שמעתם במיון את המצוקה הגדולה, אומרים לכם הרופאים שם בחדר המיון, אנחנו רואים את הילדים ביחד עם מבוגרים, כולם מתערבבים שם

אליהו לנקין:  אתם מבינים את המשמעות, ילדים שמקבלים טיפול יחד עם מבוגרים וגם רופאים שמטפלים בילדים כשהם לא רופאי ילדים

אליהו לנקין:  לך תוציא דם לילד

אליהו לנקין:  אני הייתי עם הנכד שלי בבית החולים לילה שלם כדי לראות איך מוציאים לו דם כשארבע פעמים, חמש פעמים, לא יודע כמה פעמים דקרו אותו, ובסוף מגיע לבדיקה לבדוק ואז הם נזכרים שהם שכחו כמה בדיקות לעשות, כי זה לא רופאי ילדים, ואז הם דוקרים אותו עוד פעם בארבע בבוקר

אליהו לנקין:       אני מספר לכם סיפורים אמיתיים ואני יכול לספר לכם עוד הרבה סיפורים

אליהו לנקין:  את הדברים האלה אי אפשר לסבול, זה בלתי נסבל

אליהו לנקין:  אילת היא לא מדינת עולם שלישי, אנחנו שואפים להיות במקום אחר

אליהו לנקין:  אנחנו שואפים להיות עיר אחרת

אליהו לנקין:  אנחנו משקיעים הרבה מאוד, אילת היא עיר תיירות מובילה

אליהו לנקין:  אגב, כשמדברים על מספר התושבים, גם לא לוקחים בחשבון, אמרנו, את עשרות האלפים שנמצאים בכל רגע נתון

אליהו לנקין:  עכשיו, תוך כדי שאנחנו מדברים יש פה עוד 60,000 איש באילת, לפחות, אולי יותר

אליהו לנקין:  זאת אומרת שאילת מכפילה את עצמה, בכל רגע נתון יש את המספרים האלה

אליהו לנקין:       כפי שראיתם, אדוני היושב ראש, חבר הכנסת, אנחנו עושים באמת מאמץ גדול

אליהו לנקין:  כל מה שקשור בנו כעירייה אנחנו עושים מאמץ אדיר, אנחנו מביאים פתרונות מן היקב ומן הגורן, מנסים בכל כוחנו לתת מענים למצוקות

אליהו לנקין:  וגם כשאנחנו כבר מביאים כמה פתרונות שהם פתרונות טובים ואמרנו בואו נלמד כאן מקצועות פרא רפואיים, גם בזה אנחנו נתקלים בקשיים

אליהו לנקין:  גם בזה עושים לנו קשיים, זה לא פשוט

אליהו לנקין:  אז מה רוצים, שאילת תהיה עיר של חוטבי עצים ושואבי מים? לא, אנחנו לא רוצים להיות שם

אליהו לנקין:  אנחנו רוצים להיות במקום אחר ויש אפשרות שנהיה במקום אחר

אליהו לנקין:  יש אפשרות שאילת תהיה במקום אחר

אליהו לנקין:       זה לא האתגר היחיד של אילת, לאילת יש עוד הרבה אתגרים

אליהו לנקין:  לאילת יש גם הזדמנויות אדירות

אליהו לנקין:  אילת יכולה להגיע למקום אחר לחלוטין עם פוטנציאל אדיר

אליהו לנקין:  אתם יודעים, כל התכניות שביקשנו מהממשלה רובן בלי תקציב, רק תנו לנו לממש את הפוטנציאל האדיר של אילת

אליהו לנקין:  אילת תצמח ותצמח נכון, לא רק על בסיס התיירות אלא על בסיס של מגוון מקורות תעסוקה ואוניברסיטה מתקדמת

אליהו לנקין:  אפשר לעשות כאן עיר אחרת לחלוטין, מה שאנחנו רוצים זה רק את החכות

אליהו לנקין:  לא רוצים דגים, רוצים את החכות שיעזרו לנו עם החכות, יעזרו לנו עם מה שצריך

אליהו לנקין:  לא יכול להיות שאני אתחנן למנכ"לית המל"ג בשביל לאשר לי ללמד כאן מקצועות פרא רפואיים

אליהו לנקין:  למה לא? אז לך תביא לי קודם את הפתרונות לשדות הקליניים

אליהו לנקין:  אז יש

אליהו לנקין:       כל דבר בקשיים אדירים, בקשיים מטורפים, למה אני צריך מלחמות כל הזמן? למה צריך להילחם? בוועדת הבריאות הקודמת, אדוני היושב ראש, נלחמתי בשביל ה-MRI, בפעם הראשונה אני שומע הבוקר שה-MRI עדיין חסר בתקציב

אליהו לנקין:  למה אני צריך לדאוג לו לתקציב? איפה בבית חולים אחר דואגים לגייס כספים מתורמים? מישהו השתגע פה?      אמרו לי אז ש-MRI זה הולך לפי כמות האנשים וזה 104,000 נפש ל-MRI אחד

אליהו לנקין:  אבל יש לנו רק 70,000 נפש, אז מה אני אעשה? אני אמציא עכשיו תושבים? מה אני יכול לעשות? מה אנחנו יכולים לעשות? אז לא מגיע MRI? אז אנחנו נחכה לניידת שתבוא אחת לחודש? למה? למה לאנשים ולנשים שלנו אין את השירותים שהם יכולים לקבל? למה? למה יש גזרה כזאת שאנחנו צריכים להסכים איתה? זה לא יעלה על הדעת

אליהו לנקין:  זה פשוט לא יעלה על הדעת

אליהו לנקין:  בסוף אישרו MRI ועכשיו אני שומע שזה ייקח שנה וחצי, למה? למה?      סליחה

אליהו לנקין:  בבקשה, אדוני היושב ראש

אוריאל בוסו: אדוני ראש העיר השמיני של העיר אילת, חברי חבר הכנסת חילי טרופר, חבר הוועדה, סגנית ראש העיר, סגן ראש העיר, ראשי המועצות שבאו להשתתף, נציגים של משרד האוצר, משרד הבריאות, הנהלת הוועדה, מנכ"ל העירייה וכל מי שליווה אותנו

אוריאל בוסו:       אל תיקח את המילים שלי כלקראת בחירות, אבל אני אתחיל קודם כל בכבודה של אכסניה

אוריאל בוסו:  אני בא מהמוניציפלי, מי שלא יודע, אני הייתי 14 שנה ממלא מקומו של ראש עיר פתח תקווה, זה היה הליבה של העשייה בחיים הציבוריים שלי

אוריאל בוסו:  גם אני וגם חבר הכנסת טרופר היום, מהבוקר ראינו ראש עיר שמלווה אותנו, בכל מקום קודם כל חי את הבעיות, מכיר אותן לעומק, מדבר מנהמת ליבו

אוריאל בוסו:  לא מסתובב בשביל להגיד שזה צריך וזה צריך, בסיכומו של יום אני ראה שמדובר בראש העיר ששם את הבריאות בראש סדר העדיפויות, ללא ספק

אוריאל בוסו:       זו הנקודה הכואבת ביותר שאתה הצגת ואני קודם כל מסיר את הכובע בפניך ואני יודע שאתה גם תצליח כי ראינו שלקחת אותנו גם לאקדמיה, לבנייה, בגיל הרך, בכל מקום שאתה עושה אתה קודם כל אומר חבר'ה, אני אעשה, אתם תשכרו, אבל בוא נתחיל לעשות פעולות בשביל עוד דבר

אוריאל בוסו:  ואני יודע מה זה מצוקות של ראש עיר שצריך להתמודד עם מסחר מול ארנונה של מגורים ותרבות וחינוך

אוריאל בוסו:       ללא ספק צריך להסתכל על אילת בקריטריונים שונים, גם האוצר וגם הבריאות, ביחס לאופי של העיר אם אנחנו רוצים להיטיב עם הבריאות

אוריאל בוסו:  אמרנו בתחילת היום ואני אומר את זה כל פעם, מס הבריאות שמשלמים באילת משלמים גם בתל אביב, בתל אביב אתה משלם מס בריאות ואתה מקבל איכילוב, מקבל שיבא, מקבל בילינסון ומקבל ומקבל ומקבל, רק תבחר מכל הבא ליד

אוריאל בוסו:  פה אתה משלם מס בריאות ואתה מקבל אולי 10% ממה שמקבל תושב במרכז

אוריאל בוסו:  למעשה אנחנו רואים פה את הנייר, לא מדובר במשהו של מאות מיליונים, לא מדובר במשהו שלא בהישג יד

אוריאל בוסו:  ללא ספק

אוריאל בוסו:       מנהלת בית החולים, אנחנו קודם כל מודים לך

אוריאל בוסו:  ראינו את המסירות שלך, הבאת את בית החולים למקום אחר

אוריאל בוסו:  אני מוכרח לומר שחלק מצוות הוועדה שביקר פה בעבר לפני 12 שנה, הם הסתובבו הפעם ואמרו שללא ספק הם הופתעו

אוריאל בוסו:  רואים מסירות

אוריאל בוסו:  לא היה פעם דיאליזה ולא היה אונקולוגיה ולא היו פונקציות נוספות, אני מסתכל גם על מרפאת כאב שצריך לתת פה

אוריאל בוסו:  אני חושב שבית החולים יוספטל באילת צריך שיהיה לו את כל הפסיליטיז הרפואי שבית חולים במרכז מקבל, והפוך, אתה יכול בארץ להחליט שתיאורטית בילינסון יטפל רק באונקולוגיה ושיבא יטפל רק בפנימיות ובילדים כי הכול באותו אזור ואנחנו יודעים שלבית חולים אחד יש הכול

אוריאל בוסו:       לבית חולים יוספטל צריך שיהיה לו את כל הפונקציות הרפואיות שקיימות, אורתופדיה, אונקולוגיה, מרפאת כאב, צנתורים, ניתוחים, מ-א' עד ת', בגלל שמדובר פה בחיים ומוות

אוריאל בוסו:       אני נהג אמבולנסים מתנדב, אני גם חובש, תמיד הייתי אומר לאנשים שלי בפתח תקווה, תעריכו מה המשמעות שבהישג יד אתה מגיע לבית חולים במרחק שבע דקות נסיעה, לא משנה איפה אתה נמצא, בנסיעת חירום

אוריאל בוסו:  אבל כשאתה היום מחשבן שלדברים הבסיסיים, לצנתור צריך להטיס אנשים וגם מחשבנים, אם הוא עומד ב-90 דקות כדי לטפל את הטיפול ואתה מבין שפעולות כאלה יכולות להידרדר

אוריאל בוסו:       כפי שראש העיר אמר, תוחלת החיים של תושב כאן ותושב במרכז היא לא דומה

אוריאל בוסו:  זה נתון שהוא נתון, זו עובדה, אבל עם מציאות כזאת לנו כנבחרי ציבור, כמדינה, אסור להשלים לעולם

אוריאל בוסו:  אז אנחנו קודם כל מבטיחים לך שיצאנו עם הרבה תובנות

אוריאל בוסו:  אנחנו מבטיחים לתושבי העיר ולך וכמובן למנהלת בית החולים, אנחנו נהיה השגרירים שלכם

אוריאל בוסו:       כפי שציינתי בבוקר בבית החולים, זה הסיור השני שלי, הראשון היה בצפון, ובחרנו, למרות שזה הקרבה ומסירות וזה יותר קשה, אבל אני מאמין בזה

אוריאל בוסו:  הרב אריה דרעי כשהוא לקח את תיק הבריאות, על דבר אחד הוא הסתכל, הוא אמר שצריך לצמצם את הפערים בין הפריפריה למרכז

אוריאל בוסו:  אנחנו לא נגיע אף פעם לאוטופיה, אבל לצמצם זה דבר שחייב לעמוד בשאיפה

אוריאל בוסו:  אני חושב שגם משרד הבריאות וגם משרד האוצר הם עם לב פתוח וקשוב לעזור ולסייע

אוריאל בוסו:       אתה נגעת גם בנקודה נכונה, שצריך לשבת במעגל אחד עם כל הקופות, לצערי יש רק בית חולים אחד של כללית ועוד שירותים, גם בריאות הנפש, שראינו את עבודת הקודש שהם עושים שם, צריך לתת שם תגבור אמיתי, אבל בסוף שיתוף הפעולה הוא הכרחי במקרה הזה למען התושבים כי ברגע שיש עובדה שקוראים לה העיר אילת, ויש עובדה שיש בית חולים אחד, ויש עובדה נוספת שיש מבוטחים בארבע קופות, אז צריך לקחת את המעגל הזה ולרבע אותו בצורה כזאת או אחרת כדי שאף אחד לא ייפגע ואף אחד לא יחסר

אוריאל בוסו:       היה לי דיון השבוע בנושא האונקולוגיה ונחשפנו למצוקות של האנשים שצריכים לעבור טיפולים כימותרפיים, אשפוזים, מה הם עוברים ולאן הם נוסעים, מצפון לדרום, אלה דברים שאי אפשר לעכל אותם

אוריאל בוסו:  אני בוועדה נחשף מפעם לפעם לדברים שלא חלמתי

אוריאל בוסו:      אז אנחנו רואים פה את הנייר, ראינו את כל המקומות, בריאות הנפש עושים עבודת קודש

אוריאל בוסו:  אני חושב שפריצת הדרך שאתה עושה בקריה האקדמית, שמעתי שבכל הארץ צריכים להתחיל לארגן את אותה השיטה

אוריאל בוסו:  אנחנו נעמוד גם מול המל"ג בצורה מאוד ברורה כדי שהדברים האלה יאושרו

אוריאל בוסו:       כמובן שאר הדברים שאנחנו נשב ואנחנו מקווים שנהיה אנשי בשורות בעניין הזה

אוריאל בוסו:  תודה

חילי טרופר: שלום לכולם

חילי טרופר:  קודם כל תודה רבה על ההזמנה

חילי טרופר:  אני מצטרף לדברים שהיושב ראש אמר, חנן, מאיר, כולם, מכובדיי, כדי שנספיק עוד לדון אני אחסוך בכל המכובדים וזו הזדמנות להגיד תודה על כל המסירות

חילי טרופר:  יש הרבה אנשים מסורים פה בעיר, שעובדים בתנאים לא תנאים

חילי טרופר:       אגב, מערכת הבריאות היא תמיד מערכת רעבה, בכל הארץ היא בחוסר ואיפה שלא תשימו את האצבע יש בעיה, אבל המקום הראשון שצריך להתחיל לטפל בחוסר זה בעיניי באילת ודומיה

חילי טרופר:  אנחנו באים, גם אוריאל וגם אני, קודם כל עם מחויבות ערכית, זו תפיסת עולם

חילי טרופר:  לפני הפרקטיקה, אני רוצה לומר את זה לאוריאל, אנחנו יוצאים ממחויבות קודם כל לפריפריה

חילי טרופר:       היה לנו דיון על הפגייה, משם זה נולד

חילי טרופר:  מישהו סיפר לי שאין פה פגייה ועשינו דיון ואז כבר ראש העיר אמר שנבוא ונראה, שזו לא הבעיה הכי גדולה שלו

חילי טרופר:  אז באנו לראות ואין טוב ממראה עיניים, או אין כואב ממראה עיניים לראות את הכאבים מקרוב

חילי טרופר:  גם שם בדיון אמרתי שאי אפשר למדוד את הדברים רק מפרמטר כלכלי

חילי טרופר:  אם אתה בודק את זה במספרים ובכלכלה אז גם הפרויקט הציוני הוא לא פרויקט משתלם

חילי טרופר:  הוא לא שווה, לא שווה להקים מדינה, זה בלגן גדול

חילי טרופר:  אבל אם מדינת ישראל רוצה שאנשים יגורו באילת היא צריכה לתת להם את כל השירותים הבסיסיים הכי טובים שיש

חילי טרופר:       כמו שאני גר במטה יהודה, חלילה אם הילד שלי ייפול אני יודע תמיד איפה יש הדסה, שערי צדק, רק תבחר, יש טרם שפתוח 24 שעות, זה בבריאות וזה נכון לכל דבר אחר

חילי טרופר:  זו המחויבות שלנו

חילי טרופר:  לא נפתור את זה ביום אחד, יש הרבה מאוד צרכים, חלק מהדברים כבר במהלך היום דנו בהם, אני מניח שאנחנו יוצאים פה לאיזה שהוא מסע, אבל מחויבות עמוקה יש

חילי טרופר:       אני רוצה להגיד לכולכם תודה, רוב הדברים כבר ראינו בעיניים, אני מניח שאנחנו נדון בהם עוד קצת, אז תודה רבה לכולם

אוריאל בוסו: נציגי הקופות

אליהו לנקין: אולי קודם ה –      

אוריאל בוסו: מועצות אזוריות, נכון

חנן גינת: צוהריים טובים וברוכים הבאים

חנן גינת:  אני ד"ר חנן גינת, אני רופא של סלעים, לא רופא של אנשים, ד"ר לגיאולוגיה

חילי טרופר: עם החוסר פה ייקחו אותך גם

חנן גינת: אז רק להגיד, אני חושב שבערבה יש 10,000 איש, לפחות בערבות, ואנחנו, נוסיף למה שאלי דיבר, ואני מסכים עם כל מילה, עוד את המרחק שלנו, בטח ובטח גם להגיע ליוספטל ולשירותים שמקבלים שם או למרחקים גדולים

חנן גינת:  אני חושב שזה חלק מהעניין והמועצה שלנו, מאיר אולי גם יוסיף אצלו, היא בצמיחה, התחדשות, התבגרות, אבל כן, הראשונים שהגיעו ליוטבתה הם כבר בני 85 והמספר הזה גם הוא משמעותי לצד משפחות צעירות והרבה משפחות צעירות שבאות לשבת בערבה

חנן גינת:       אנחנו מאוד זקוקים, ופנינו על זה, להגדלת המרפאה

חנן גינת:  האוכלוסייה שלנו הכפילה את עצמה תוך פחות מ-20 שנה ולצד כל הדברים שאמרתי קודם, אנחנו במרפאה של קופת חולים כללית, ואנחנו מאוד מקווים, היה לנו שיח, היה בזמנו בפעימה הראשונה של החלטת הממשלה סביב פינוי שדה דב, בסופו של דבר זה לא קרה ואני מאוד מקווה שאנחנו נוכל לעשות את זה, כי זה מתן שירות

חנן גינת:  לשמחתי יש מרפאה מצוינת בחבל אילות, אבל ביכולת של כוח אדם וגם ביכולת של המיקום צריך לפעול

חנן גינת:  אנחנו כמובן בקשר על זה גם עם רויטל כמנהלת מחוז ואני מאוד מקווה שזה יקרה

חנן גינת:       אנחנו קידמנו לא מעט, האמת זה היה לפני הקורונה, את הטלרפואה, מתוך ידיעה שבחלק מהשירותים הרפואיים אנחנו יכולים, הרופאים יכולים לתת, ואני חושב שזה משהו שצריך לחזור ולחזק

חנן גינת:  זה תפס תאוצה קצת בקורונה בגלל המציאות שהייתה ואני חושב שנכון מאוד לעשות את זה, לחזק את זה ולראות איך אנחנו פה נותנים

חנן גינת:       וגם מה שאלי הזכיר, אני חושב שאין מצב שאנשים, בטח בטיפול אונקולוגי או בכל טיפול אחר, צריכים להתגלגל, לטוס, או לא יודע מה, עד תל אביב, ולכן החשיבות הכול כך גדולה של השירות הרפואי המדהים שיש פה

חנן גינת:  יש לנו מרפאה מצוינת, אבל אותה צריך לחזק ולעבות

מאיר זורע: שלום, תודה לכולם

מאיר זורע:  הוא צמחים, אני חקלאי, אז מי שרוצה זה טיפול אחר

מאיר זורע:  קודם כל באמת תודה רבה שאתם באים הנה לראות וזה לא מובן לנו מאליו

מאיר זורע:  אני רוצה להגיד שאנחנו בכלל נמצאים שעה וחצי מכל בית חולים, הערבה התיכונה

מאיר זורע:  זאת אומרת אנחנו אם חס וחלילה קורה משהו צריכים לנסוע שעה וחצי

מאיר זורע:       קודם כל אני רוצה להגיד ביושר וצריך גם לדעת להגיד תודה, זה בעיקר קופת חולים יחד עם משרד הבריאות בשנים האחרונות

מאיר זורע:  יש לנו שירות הרבה יותר טוב, מרפאה שפתוחה כמעט כל היום, בהשקעה גדולה מאוד יש לנו רופאים מומחים שמגיעים

מאיר זורע:  בסך הכול אני חייב להודות על זה שיש לנו שיפור מאוד משמעותי

מאיר זורע:       יחד עם זאת כל מה שקשור לרפואה דחופה אנחנו חייבים לחזק כדי לתת את הדברים הבסיסיים וחס וחלילה כשקורה משהו

מאיר זורע:  רוב הפעמים שאנחנו נתקלים בדברים של SOS זה לא תושבי הערבה אלא זה המטיילים וחיילים והכביש

מאיר זורע:  אנחנו תמיד הראשונים להגיע, אבל זאת עיקר הבעיה ובהחלט צריך לחשוב על מקום באמצע הדרך שתהיה נקודה כזאת שיכולה להיות מצילת חיים, לפי דעתי זה ראוי למדינת ישראל

מאיר זורע:  תודה רבה

אוריאל בוסו: תודה לכם שמצאתם לנכון להיות בנושא הזה, אבל כפי שאמרתם, חינוך זה חשוב, תשתיות זה חשוב, כל דבר זה חשוב, אבל בסוף בסוף בסוף בראש סדר העדיפויות שלנו אם אדם מגיע למצוקה אין משהו אחר שיכול לתת מענה

אוריאל בוסו:  תודה רבה

תמר ארדסטני: שלום לכולם

תמר ארדסטני:  דיברתם על משאבים, על כסף, צריך להבין שבמסגרת הסכמי הייצוב שהקופות מקבלות יש סעיף שנקרא, דיברת קודם על תמיכה בבתי חולים מרוחקים שממוקמים במרחק של 250 קילומטר לפחות מכל בית חולים אחר ואנחנו יודעים שמדובר למעשה ביוספטל

תמר ארדסטני:  התמיכה הזו התחילה ב-2020 ב-87 ותפחה ב-21' ל-93 ובשנת 2022 אנחנו כבר מדברים על 165 מיליוני שקלים שהמדינה הקצתה

תמר ארדסטני:  עכשיו אני שואלת איפה הכסף כי בסופו של דבר זה כסף שמגיע לכללית

תמר ארדסטני:       אני רוצה לציין, במסגרת מה שנקרא המנגנון הזה של מבחני תמיכה אז משרד הבריאות יודע לבדוק תפוקות, יודע לבוא ולהגיד שהוא מקצה כסף אבל הוא רוצה לראות פירות, הוא רוצה לראות ביקורים, הוא רוצה לראות טיפולים, הוא רוצה לראות אפילו outcomes, זאת אומרת הוא רוצה לראות מדדי תוצאה לא רק מדדי תהליך

תמר ארדסטני:  במסגרת התמיכות האלה של הסכמי הייצוב אין שום הוכחה, זאת אומרת אנחנו לא יודעים איפה הכסף

תמר ארדסטני:       אם אני מדברת על אוכלוסיית מכבי, אנחנו 35% מתושבי אילת, התוצאות מדברות בעד עצמן, לא מורגש שינוי דרמטי

תמר ארדסטני:  אתם מדברים על כך שחסרים שירותים, אין זמינות, אז איפה הכסף? אני חושבת שהפתרון יגיע מכך שדבר ראשון, אם ההחלטה היא לתת לבית החולים, אז לוודא האם באמת הכסף ממומש ואיך הוא ממומש

תמר ארדסטני:  האם המשאבים בסופו של דבר מגיעים לכל קופות החולים, האם כל קופה זוכה עכשיו לזמינות טובה ב-CT? בגסטרו? You name it

תמר ארדסטני:       אז אני חושבת שצריך לעשות איזה שהיא בדיקה של המסלול הזה מחדש

תמר ארדסטני:  אנחנו עכשיו לפני הסכמי ייצוב של 2023, בואו נחשוב על איך מחלקים את הכסף הזה אחרת

תמר ארדסטני:  אני חושבת שזה היה נכון לייצר איזה שהוא מבחן תמיכה של שיתוף פעולה, לראות איך מעבירים לקופה כנגד ביצועים, לא בהכרח להעביר לכללית, שיכול להיות שזה בכלל הולך למרכז הארץ

תמר ארדסטני:       אני חייבת לציין נקודה שחשוב לשים אותה על השולחן, ראיתי בתכנית של הסיור היום שהייתם בכמה מתקנים של הכללית

תמר ארדסטני:  נשמח שלכשיהיה סיור נוסף גם תגיעו למתקנים שלנו

תמר ארדסטני:  אחד מהמתקנים של הכללית בתחום התפתחות הילד, וזה אפרופו שיתופי פעולה, בינואר 2022 הכללית החליטה שמבוטחי מכבי, שהיה איזה שהוא סטטוס פה שמטופלים - - -     

אליהו לנקין: רק שתביני, המקומות שביקרנו בהם היום אלה מקומות שנותנים שירותים לכל הקופות

תמר ארדסטני: אז אני רוצה לדבר על אחד השירותים שנותן שירות לכל הקופות

תמר ארדסטני:  בינואר 2022 הכללית החליטה שמטופלי מכבי, שעד כה הגיעו מטופלים, גם מורכבים, גם ילדים - - -      

אליהו לנקין: אני רק התייחסתי לעובדה שציינת שאנחנו לא הגענו

אוריאל בוסו: שזו נקודה נכונה

אוריאל בוסו:  אני לא ידעתי מה שייך לקופות ומה לא

תמר ארדסטני: אז אני רוצה ממש לדבר על זה

תמר ארדסטני:  באותו מתקן ממש עד ינואר 2022 הילדים שלנו, ילדים מגיל אפס עד גיל שש, ילדים מורכבים וילדים לא מורכבים, הגיעו לאותה מרפאה, אבל מינואר 2022 הדברים השתנו ורק הילדים המאוד מאוד מורכבים המשיכו לקבל שם טיפול, אפס עד שלוש, זאת אומרת שלוש עד שש היינו צריכים בכלום זמן להתחיל לחפש פתרונות, והאבחונים היום הם רק לילדים מורכבים אפס עד שש

תמר ארדסטני:  זה משהו שפתאום, אם עבדנו בשיתוף פעולה והיה איזה שהוא סטטוס קוו זה הופר

תמר ארדסטני:  צריך לחשוב על זה

תמר ארדסטני:      בסוף יש פה משאבים, צריך לראות איך הם עובדים וצריך לראות שאנחנו יודעים לממש את המשאבים האלה ולמקסם אותם

תמר ארדסטני:  ברגע שלא ממקסמים אותם וכל קופה עכשיו צריכה להתחיל להטיס ולינות ולשלם על אובדן זמן של רופאים וכו' וכו', המשאבים שלנו מתבזבזים והמבוטחים לא מקבלים את הרפואה שיכלו לקבל אם היינו מצליחים באמת למקסם

אליהו לנקין: אחד הדברים שאמרתי זה בדיוק בנוגע לזה, שיתופי פעולה, חברים, ושיתופי פעולה זה לא רק צד אחד, זה כולם ביחד

אליהו לנקין:  זה זה נותן לזה

אליהו לנקין:  בעיניי כשמגיע רופא עיניים ובסוף מגיעים ארבעה רופאי עיניים ביום אחד ובימים האחרים אין בכלל רופא עיניים זו תקלה

אליהו לנקין:  אם היה תיאום בין הקופות אז היה רופא שנותן מענה גם לחולים של מכבי ולחולים של הכללית ולחולים של מאוחדת ולאומית וכולם

אליהו לנקין:  כאן צריך לדבר על שיתופי פעולה באופן אחר מאשר מדברים בכל מקום אחר

אליהו לנקין:  אם זה לא יקרה אתם תמשיכו לריב ותושבי אילת ימשיכו לסבול, זה הסיפור

אליהו לנקין:  תפסיקו לריב

תמר ארדסטני: אני חושבת שהמנגנון הוא מבחני תמיכה, שבאמת ייצרו את זה

תמר ארדסטני:  אפשר לעשות את זה

אליהו לנקין: יש פה את אנשי משרד הבריאות

שלי לוי: אבל מה הקשיים בשיתוף הפעולה? למה הקופות לא מצליחות לשתף פעולה באילת?      

תמר ארדסטני: כי יש תחרות

שלי לוי: בסדר, יש תחרות בכל הארץ, אבל פה באמת יש מצוקה ומדברים הרבה על איגום משאבים, למה בעצם זה לא מתקדם?      

אופיר דמרי: איגום המשאבים הזה לא קורה

אופיר דמרי:  יש החלטה קודמת, החלטה 4662, שההחלטה הזאת גיבשה כל מיני החלטות משנה שביניהן היה - - -     

אוריאל בוסו: כמה אחוזים באילת הם מלאומית?      

אופיר דמרי: 6% מהאוכלוסייה

אופיר דמרי:  הייתה איזה שהיא החלטה שאומרת שקופה שתזמין אליה מבוטחים של קופות אחרות לרפואה מקצועית תתוגמל על ידי מבחן תמיכה ב-190% על כל ביקור

אופיר דמרי:  זאת אומרת 100% על הביקור ו-90% תוספת פיצוי

אופיר דמרי:  זה היה אמור ליצור לדרבן שיתופי פעולה, זה לא קרה, אני לא יודע מה הסיבה שזה לא קורה, אין על זה בקרה, אין על זה מעקב

קריאה: אולי זה לא מספיק?      

תמר ארדסטני: לא, ממש לא, צריך להוציא את זה לפועל

חילי טרופר: אבל אם אתה מגיש את הדוח אתה מקבל - - -     

שי נמימי: אף אחד לא עמד במבחן התמיכה הזה

שי נמימי:  היה מבחן תמיכה בעקבות סגירת שדה דב, אף אחד בכלל לא התחיל ולא עמד בזה

רויטל בר אושר: הקופה קודם דואגת לעצמה

רויטל בר אושר:  היא לא מצליחה לדאוג לעצמה אז היא לא יכולה לתת את ההיצע

אופיר דמרי: מה שהכי קשה פה לכולנו, ובעצם לכל מי שמתעסק ברפואה בעיר, לכל מי שמנהל את תחומי הרפואה השונים, זה גיוס כוח אדם

אופיר דמרי:  הייתה עוד החלטה שכל רופא מומחה שנצליח להביא אותו לאילת יקבל מענק של מיליון שקל באישור של ועדה של משרד הבריאות וזה היה אמור לתמרץ רופאים להגיע לכאן

אופיר דמרי:  להגיד שזה מביא לפה רופאים, קשה לי להגיד את זה

אופיר דמרי:       קשה לי מאוד לגייס רופאים ראשוניים ומקצועיים לאילת, קשה עד בלתי אפשרי

אופיר דמרי:  אני לא מצליח לגייס רופא ילדים המון המון זמן לקופה ואין לי דרך לעשות את זה וגם להנהלה שלי אין דרך לעשות את זה

אופיר דמרי:  ולא לדבר על תחומי רפואה מקצועית בסיסיים, אורתופדיה, גסטרו, הרבה זמן לא היו, כירורגיית כלי דם, נוירולוגיה, קרדיולוגיה, רפואת כאב, ראומטולוגיה, דברים שבשבילם בן אדם צריך לנתק את עצמו יום שלם ואולי אפילו יותר ולנסוע או לטוס למרכז, לישון שם, ולחזור חזרה, ומדובר גם בחולים שהם חולים מאוד קשים, חולים אונקולוגיים, שצריכים לעבור טיפולים כימותרפיים וביולוגים

אופיר דמרי:  למרות שהביאו את זה לפני כמה זמן לאילת, רויטל הביאה את זה, ובאמת כל הכבוד על זה, כי מדובר על חולים מאוד קשים, עדיין יש קשיים ועדיין זה לא פועל באופן מושלם

אופיר דמרי:       לדעתי צריך לבנות איזה שהוא מנגנון קצת יותר משופר ממה שבנינו בפעם קודמת כדי באמת להצליח להביא לפה רופאים ומטפלים, שהוא לא מדבר רק על כסף, זאת אומרת שהתמריץ לא יהיה רק כספי, אולי איפה שהוא כבר בתהליך ההתמחות של הרופאים והמטפלים לחייב אותם, להתנות להם את המשך הדרך בזה שהם יגיעו לפריפריה וכחלק מהעניין גם לאילת, וככה להביא לפה יותר רופאים ואז אולי באמת נצליח גם לשתף פעולה ולמזער את הנזקים של התחרות

ליאור שוך: אני רוצה לדבר בשני כובעים, גם בתור אילתי מזה 60 שנה פלוס וגם חדש יחסית בתפקידי, אני ממלא אותו רק שנה

ליאור שוך:  אני רוצה להגיד שמאז שאני זוכר את עצמי הייתה בעיה עם השירות וזה מה שאנחנו שומעים ביוספטל, מבחינת המיון אני מדבר

ליאור שוך:  גם בתור ילד, אם הייתי צריך להגיע, ותפרו אותי די הרבה שם בתור ילד, אז תמיד הייתה שם את הבעיה ואני יודע שלא הצליחו להתגבר עליה כולל היום, למצוא מנהל שם וכדומה

ליאור שוך:       בכובע השני שלי, דיברתם על תחרות, ראשי המועצות וראש העיר, תחרות זה דבר בריא, זה יכול לעשות רק טוב לתושבי העיר

ליאור שוך:  כשיש תחרות בין הקופות נותנים שירותים יותר טובים ומעצימים את השירות, אני חושב שזה יכול לעשות רק טוב כשהתחרות היא הוגנת וכשהתחרות היא בריאה, כשלכולם יש את אותם משאבים, לכולם יש את אותם נתונים ומתחילים מאפס ועושים תחרות

ליאור שוך:      היום כשחולה של מכבי מגיע לבית החולים הוא לא מקבל את השירות שחולה כללית מקבל בבית החולים

ליאור שוך:  כמו שראש העיר, יש לי עוד הרבה סיפורים, אז רק סיפור מאתמול מול אמא שישבה מולי אחרי טיפול הפריה כשלא היה לי באותו יום רופא שעושה מעקבי היריון

ליאור שוך:  ד"ר זאבי, כולן, אני מתאר לעצמי מכירות את השם, שלחנו אותה למיון

ליאור שוך:  נאמר לה במיון, אם היית חברה בכללית יכול להיות שהשירות אולי היה אחר

ליאור שוך:  היא הגיעה אליי אתמול, ישבה מולי, לא היה לי מה להגיד לה

ליאור שוך:  אמרתי לה: אין סיכוי שמישהו אמר לך כזה דבר

ליאור שוך:  אישה בטיפולי הפריה, אני לא מאמין שמישהו יכול היה להגיד לך כזה דבר

ליאור שוך:  היא אומרת לי: חבל שלא הקלטתי, זה מה שנאמר לי

ליאור שוך:  אז כשאומרים תחרות התחרות צריכה להיות תחרות בריאה, לא תחרות כזו שפוגעת בתושבים

ליאור שוך:  תודה

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  יש פה נציג ממאוחדת?      

איגור גנדלב: אני איגור גנדלב, לעומת הגיאולוגים והחקלאים פה אני דווקא רופא, אבל ברשותכם, אני רציתי כמה מילים דווקא על הנושא של השיווק וכל הנושאים שקשורים לזה

איגור גנדלב:  קופות החולים כולן די מתנהלות בצורה כזו שנלמדה בחברות עסקיות

איגור גנדלב:  השיטות של העבודה של קופות החולים מאוד עסקיות

איגור גנדלב:  ייתכן שזה טוב באופן כללי בשביל הארגון שלהם ובשביל הארגונים הארציים, אבל פה בארץ השיטות האלה באות מהתעקשות וקופות החולים לא מסוגלות, בגלל השיטות הבסיסיות של העבודה שלהן, עכשיו לשתף פעולה

איגור גנדלב:      אני חושב שפה יש תפקיד למשרד הבריאות או לוועדות הכנסת, מישהו צריך להגיד לקופות החולים פה לעצור, אולי זמנית, לטווח זמן, באופן גיאוגרפי לרדת מהשיטות האלה כי התחרות היא קשה והתחרות הזאת לא מאפשרת פה שום שיתופי פעולה

איגור גנדלב:  שלא יהיה לאף אחד אשליות, הם לא יהיו עד שלא יתקבלו החלטות

אוריאל בוסו: תודה רבה

מאיר זורע: אגב, במסגרת התחרות מה נחשב לניצחון, כשיש יותר חולים או יותר בריאים? ברצינות אני שואל

קריאה: שיהיו יותר בריאים

מאיר זורע: אז יותר עבודה, יותר פרנסה

מאיר זורע:  זה נראה לי מה זה מיותר

מאיר זורע:  היושב ראש, אם היית יכול לעשות קופה אחת היית משחק אותה

אוריאל בוסו: תחרות טובה כש - - -     

מאיר זורע: למי היא טובה? היא טובה למתחרים, היא לא טובה לאזרחים

שי נמימי: אני פרמדיק לשעבר במקצוע, אני ירדתי לאילת כדי לפתוח ניידת טיפול נמרץ במד"א פה, אני ב-2008 עזבתי את מד"א והקמתי בתור יזם פרטי פה באילת מרכז רפואי שנקרא שר"פ אילת

שי נמימי:  הוא אמנם נקרא שר"פ, אבל נותן שירותים ציבוריים בעיקר לתושבי העיר

שי נמימי:  הקמתי פה מוקד רפואה דחופה והקמתי מכון עיניים ואולטרסאונד ו-EMG ורפואת מומחים

אליהו לנקין: שי מתנדב כחובש מוטס במסוק

שי נמימי: כפרמדיק מוטס ביוספטל גם אני משמש כחלק מהפעילויות שלי

שי נמימי:  אני הקמתי את העסק הזה ואצלי אין דבר כזה אי אפשר, אני תמיד חושב איך אפשר ואני חושב שבאילת כל הקופות וכל הגורמים הרלוונטיים, בעיקר משרד הבריאות, צריכים לחשוב מחוץ לקופסה וצריכים לחשוב קצת אחרת

שי נמימי:      בחודשים האחרונים ביחד עם מכבי הצלחנו לשבור איזה תקרת זכוכית שבאה ואומרת שאני יכול להביא רופא מומחה לעיר

שי נמימי:  חברים, אני יכול להביא כל רופא מומחה לעיר, שאף אחד לא יגיד לי שרופאים לא רוצים להגיע, פשוט צריך לדעת למצוא את הדרך ואת הנוסחה איך מביאים אותם

שי נמימי:  אני הצלחתי להגיע למצב עם מכבי שאני שובר תקרת זכוכית, שאני מביא את הרופא המומחה לפה

שי נמימי:  אני משלם לרופא, אני עושה הסכם מול הרופא ומכבי עושה הסכם מולי וזה כפלטפורמה לסוג של שיתוף פעולה שאני הולך לקדם מול תל השומר, שקידמתי וכבוד ראש העיר פה היה איתי בישיבה בנושא הזה עם הנהלת תל השומר שתיתן לנו באיזה שהוא מקום מעטפת רפואית וטיפולית לעיר אילת

שי נמימי:       הבעיה בעיר אילת, בתור אחד שמתעסק בזה כבר מ-2008, מתחלקת לשתיים, והעלו פה את הנקודות, אחת זה נפח עבודה, שתיים זה הוצאות תפעול מאוד גבוהות

שי נמימי:  נפח עבודה, כמו שציינו פה מנהלי קופות החולים, לאף קופה לא משתלם להעביר רופא לכמות המטופלים שיש לו אותם בקופה

שי נמימי:  אני בתור מרכז רפואי מייצר סוג של אכסניה שהיא ניטרלית לחלוטין שיכולה להביא את המומחים ובעצם ליצור מקום אחד שאני מקבל את כלל הקופות וכל המחשוב, גם של כללית וגם של מכבי - - -     

אוריאל בוסו: טרם?     

שי נמימי: טרם זה רק מוקד רפואה דחופה, יש לי גם את המוקד לרפואה דחופה, אבל אני מדבר עכשיו על רפואת קהילה, על רפואת המומחים השוטפת

אליהו לנקין: אנחנו משתמשים בשירותים גם לרפואת קהילה

שי נמימי: כמוקד רפואה דחופה אני נותן שירותים לכלל הקופות, גם לכללית, מכבי, לאומית ומאוחדת בעיר, וכשהקופות נסגרות זה בסופי שבוע, אבל במהלך היום אנחנו נותנים שירותי אולטרסאונד, EMG ודופלר ועכשיו התחלנו את הקטע של רפואת עור

שי נמימי:  ברפואת עור, עוד פעם, יש את המחשוב והטכנולוגיה של כלל הקופות אצלי במרכז, מגיע מטופל, מעביר כרטיס קופה ומתקבל כאילו בקופת חולים, פשוט מקום אחד ניטרלי שאני נותן מענה לקטע של נפח העבודה

שי נמימי:       הסוגיה השנייה היא הוצאות תפעול

שי נמימי:  כמו שתמר ציינה, הוצאות התפעול של כל הקופות של הבאת רופא מומחה מהמרכז הן מאוד גבוהות

שי נמימי:  אחת, התחשיב שלו אומר למה שאני ארד על אילת כשאת אותו כסף אני יכול לעשות גם מתחת לבית, וזה נכון, הוא צודק, הדבר השני, יש פה הוצאות טיסה, מלון וכל הזמן שהוא מבזבז בדרך

שי נמימי:  לכן יש פה דלתא מסוימת שלפי דעתי פה משרד הבריאות צריך להיכנס לתמונה

שי נמימי:  הקופות מהצד שלהן רוצות לשלם את אותו מחיר שמשלמים הקופות במרכז הארץ, אבל אני מהצד שלי צריך לשלם לרופא יותר

שי נמימי:  צריכים להשלים את הפער הזה והפער הזה הוא לא כזה גדול והוא לא בשמים

שי נמימי:       הזכיר פה אופיר את הסיפור של התקציב בעקבות סגירת שדה דב

שי נמימי:  אז יש מבחן תמיכה כשמבחן התמיכה אומר לקופות חולים שכל אחד שיביא רופא מומחה שיקבל את כלל הקופות באחוזים שווים, לכל תושבי העיר, יקבל תקציב מאיתנו, ממשרד הבריאות, ויכסה את העלות של אותו רופא מומחה

שי נמימי:  אני אומר, חברים, אני יזם פרטי אמנם, אבל בעיר פריפריאלית כמו אילת ובחשיבה מחוץ הקופסה משרד הבריאות צריך לחשוב לתת את המענקים האלה גם ליזמים פרטיים

שי נמימי:  הרעיון הוא שאני נותן מענה לתושבים באופן ישיר, בלי קטע של שר"פים ושב"נים ומושלמים אלא באופן ישיר

אוריאל בוסו: איך אתה משיג כוח אדם?      

שי נמימי: מאוד פשוט

שי נמימי:  קודם כל מהניסיון שלי כל רופא מומחה שפניתי אליו הסכים לבוא לאילת

שי נמימי:  בתל השומר יש לי רשימה של מומחים ברמת מנהלי מחלקות

אוריאל בוסו: במה אתה מתגמל אותם? למה הם רוצים לבוא?      

אליהו לנקין: אני פגשתי אותם באופן אישי

אליהו לנקין:  אני פגשתי אותם, חלק מזה זה ציונות אמיתית

אליהו לנקין:  יש רופאים בארץ שאומרים שהם רוצים להגיע למקומות כאלה כדי לתת שירות

אליהו לנקין:  רופאים מהטובים שיש, גסטרולוגיה

שי נמימי: פרופ' שרון אמר: אני הראשון שארד

שי נמימי:  הוא רוצה להקים איתי ביחד מכון גסטרו באילת בשילוב תל השומר

שי נמימי:  תל השומר יפתחו דרכי, אני אתן להם את האכסניה לפתוח מכון גסטרו והוא אמר שהוא הראשון שיירד

שי נמימי:       אני אזרוק פה משהו, בחזון שלי, חלק אולי יגחכו, בחזון שלי אני רואה את תושבי תל אביב באים לקנות שירותי רפואה בעיר אילת ולא הפוך

שי נמימי:  חברים, זה לא חלום, אלא זה מציאות, כי ברגע שמשרד הבריאות ייתן את התמיכה ואת הגיבוי שלו להביא לפה שירותים רפואיים, אז זה לא 70,000 תושבים, זה גם 300,000 שנכנסים לפה בתקופות ובעונות וזה גם הרבה אנשים שיוכלו לבוא לפה ולקצר תורים ממרכז הארץ פה באילת

שי נמימי:       אני אתן לך דוגמה

שי נמימי:  מהכאב שלי אני בא ואומר, בתור יזם פרטי שמגיש בקשה בשנת 2000 לפתוח מכון CT באילת ומצרף את כל הסיבות הנכונות למה צריך לפתוח פה עוד מכון CT באילת, כי לפעמים קורה מקרה שמכון ה-CT ביוספטל שגם משמש לרפואה דחופה וגם משמש לשגרה תקול מסיבה כזו או אחרת, מאותו רגע כל התושבים באילת מוסטים 240 קילומטר לכיוון סורוקה וצפונה מזה

שי נמימי:  אני אומר שיש פה את כל הסיבות הנכונות להקים פה מכון CT נוסף

שי נמימי:  אז אני מקבל תשובה לקונית אחרי שבעה חודשים מוועדה במשרד הבריאות שאומרת לי שבגלל מספר התקנים בארץ, בגלל שיש מה שנקרא למכון CT מספר תקנים בארץ הם לא רואים לנכון להקים מכון CT נוסף והם לא מתייחסים בשום מצב לעובדה שאילת זה לא עוד מקום נוסף

שי נמימי:       הייתי בוועדה שלך, כבודו, בנושא של הגסטרו, כשהשווינו פריפריה מול מרכז, וגם שם אמרתי שעם כל הכבוד אם לעפולה קוראים פריפריה אז אילת זה סופר פריפריה

שי נמימי:  אז אני אומר, יש לכולם בעיות, אילת צריכה להיות מופרדת בחשיבה של משרד הבריאות, ואני אומר שוב פעם, לחשוב מחוץ לקופסה ולתת ליזמים פרטיים, במיוחד כשהם עובדים עם כל קופות החולים, את הכלים להמשיך לעבוד בזה

אוריאל בוסו: מהקופות, מי רוצה?      

רויטל בר אושר: קודם כל בהחלט אילת צריכה לקבל איזה שהיא התייחסות אחרת, אבל בינתיים המדינה לא מאשרת את זה

רויטל בר אושר:  אני יודעת שהיה דיון גם לגבי מצפה רמון, שמצפה רמון עוד הרבה יותר קטנה, שם יש משהו כמו 5,000 תושבים ולמרות זאת יש שם שלוש קופות

רויטל בר אושר:  לגבי ירוחם גם היה דיון, המדינה לא מאשרת

רויטל בר אושר:  מבחינתם העניין הזה של חופש תחרות הרבה יותר חזק

רויטל בר אושר:       אני בעצמי בסכיזופרניה כי אני גם מנהלת בית חולים, בית החולים נותן שירות לכולם ואני יוצאת בהצהרה הזאת כל הזמן, מישהו שצריך לקבל את השירות בבית החולים והוא יקבל שירות בבית חולים

רויטל בר אושר:  זה פתוח לכולם, זה בית חולים ציבורי

רויטל בר אושר:  במסגרת השירותים הציבוריים שאנחנו נותנים אנחנו נותנים לכולם את השירותים

רויטל בר אושר:  יש מצבים שלפעמים קופות לא רוצות לעשות איתנו הסכם, או גוררות רגליים בהסכמים, ולכן לפעמים השירותים האלה לא ניתנים להם, אבל זה לא נגרע מצדנו

אוריאל בוסו: איזה שירותים למשל?      

רויטל בר אושר: למשל בקצ"תים אחר הצהריים

רויטל בר אושר:  אנחנו פנינו מספר פעמים לקופות והם לא הרימו את הדגל

תמר ארדסטני: שירותי CT אנחנו צריכים לקבל בשעות רגילות, לא אחר הצהריים

רויטל בר אושר: בשעות הבוקר, עם כל הכבוד, את יכולה להקשיב רגע למה שאני מסבירה רפואית אז תביני למה זה כן

רויטל בר אושר:  יש בדיקות CT שהן בדיקות מורכבות יותר ומצריכות הזרקה, אותן אנחנו עושים בבוקר, כי זה מצריך גם עוד נוכחות של רופא

רויטל בר אושר:  בדיקות ה-CT הפשוטות יותר אנחנו עושים אחרי הצהריים

רויטל בר אושר:  המטרה היא פה לאגם משאבים ולדרוש מהמכשיר לעבוד כמה שיותר

אוריאל בוסו: זאת אומרת גם למבוטחי כללית אתם עושים את הבדיקות האלה אחר הצהריים?      

רויטל בר אושר: אותו דבר

רויטל בר אושר:  להיפך, בגלל העניין של הקצ"ת נוצרים מצבים אבסורדיים שהמטופלים של כללית - - -     

שי נמימי: זה מחזק שצריך עוד CT בעיר

רויטל בר אושר: זה לא מדויק, שי

תמר ארדסטני: אין לנו בשום בית חולים אחר בארץ קצ"ת אחר הצהריים בכללית, זה משהו שלא קיים

רויטל בר אושר: אז מה? אתם בעצמכם אמרתם שאנחנו צריכים להתייחס אחרת לאילת

רויטל בר אושר:  זו בדיוק הדרך להתייחס אחרת לאילת

תמר ארדסטני: לא קיים

תמר ארדסטני:  המבוטחים שלכם מקבלים בשעות הבוקר

רויטל בר אושר: זה ממש לא נכון

תמר ארדסטני: אם יש את הוויכוח הזה אז צריך עוד CT נוסף בעיר אילת

תמר ארדסטני:  אגב, מכבי ביקשה להפעיל אותו באמצעות אסותא, באמצעות שר"פ, וכאמור סורבנו

רויטל בר אושר: אנחנו כקופה, כל קופה, יש פה נציגים של ארבע הקופות, אנחנו מחויבים לתת שירות למבוטחים שלנו

רויטל בר אושר:  יש לנו מנדט לתת שירות למבוטחים שלנו, זה המנדט שלנו

רויטל בר אושר:  אנחנו מחויבים כלפי המטופלים שלנו

רויטל בר אושר:  זה נכון שכללית לאורך השנים גררה על הגב שלה גם את התפתחות הילד וגם את הפסיכיאטריה ואנחנו ממשיכים את הפסיכיאטריה בגלל המורכבות של המקום, בגלל שזה כל כך קשה, אולם נוצר מצב כזה שאני כשאני מקבלת את הקפיטציה של המטופלים שלי ואני לא יכולה לתת להם שירות בגלל שאני מעמיסה עליי קופות אחרות אני חוטאת לתפקיד שלי

רויטל בר אושר:  חייבים להבין את זה, זה שירותי קהילה

רויטל בר אושר:       אנחנו פנינו, וזה ממש לא נכון שזה היה תוך מעט זמן, אלא לפחות חצי שנה היה להם זמן להתארגן על זה, אין שום סיבה שאני יכולה להביא קלינאית תקשורת מוטסת, אתה ראית אותם היום, והעלויות שלהם הם עלויות מטורפות, זה יוצא 550 שקל לשעה טיפול בגלל שצריך להטיס אותם, בגלל שצריך להשכיב אותם, בגלל שצריך לתת להם ביטול זמן וזה לא מופיע בטופס 17 הדבר הזה, הכול מושת עליי בכללית

רויטל בר אושר:  אם מדברים על שיתוף פעולה שיתוף הפעולה צריך להיות שיתוף פעולה מלא ולא רק אנחנו נותנים ולא מקבלים שום דבר בתמורה, מתוך זה שאני מחויבת קודם כל למבוטחים של הקופה שלי

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  אני אומר לכם, תיכף אני אשאל את משרד האוצר באופן כללי לגבי מבחני התמיכה או דברים כאלה, כי מה שצריך לתת כאן תשובה - - - זאת הטענה, אבל כללי התמיכה לבתי חולים, צריך לוודא, זו נקודה שוודאי נוודא, שזה לא נעצר בכללית וזה מיועד לכאן

אוריאל בוסו:  מדובר ב - - -      כרגע הוא לא נמצא, ליאור ברק, סמנכ"ל משרד הבריאות, אני אשב איתו ואני איפגש איתו לתכנית מסודרת מה הוא עושה לאיגום משאבים והתיאום הכללי, כי עכשיו אני מבין שזו ליבת הבעיה כאן, מלבד הרבה תחומים שצריך לתת לאילת ולבית החולים והכול, אבל קודם כל נדע להשתמש בכלים שיש לנו

אוריאל בוסו:       גם הדברים שאמרת, הם מבורכים ונכונים, לתת את השירותים הללו בלי לפגוע באחר, כי צריך לזכור שמדינת ישראל פועלת בתמחור מסוים של רפואה ושל בתי חולים וקופות חולים, אבל צריך להגדיל ראש באילת ללא ספק, כי כמו שאמרתם, זה אינו דומה לשום דבר

אוריאל בוסו:       מישהו כאן מהתושבים ביקש לדבר

אוריאל בוסו:  עדי ביטון

עדי ביטון: אני עדי ביטון, לצערי הרב איבדתי את אחי בשנה הזו למחלת נפש, זה היה משהו חדש, התפרץ מעכשיו לעכשיו

עדי ביטון:  מבחינת פסיכיאטריה באילת וכל המענה הנפשי אילת קורסת

עדי ביטון:  מה זה אילת קורסת? יש לנו את ד"ר גאון המדהים שנמצא פה שנותן את כל כולו למען הקהילה שלנו, אבל פסיכיאטר אחר, שניים או שלושה לא מספיקים בעיר כמו שלנו

עדי ביטון:  כמות מתמודדי הנפש שיש באילת היא עצומה

עדי ביטון:       לאחרונה פתחתי מקום שנקרא 'פרויקט אדם', על שם אחי זיכרונו לברכה, ביחד עם שירן, יש לנו מעל 41 אנשים שמגיעים כל ראשון ורביעי משבע עד תשע לקבל תמיכה וחיבוק כי אין להם מקום אחר, אין פסיכולוגים באילת שייתנו את השירותים, אין תור לפסיכיאטר

עדי ביטון:  אם אתה קובע תור לפסיכיאטר לוקח הרבה מאוד זמן ואנשים מתאבדים

עדי ביטון:  לצערי הרב אנחנו איבדנו את אחי אחרי אשפוז

עדי ביטון:       את אחי שלחו לבאר שבע וחלק מהפרוטוקול של האשפוז היה קודם כל הגעת לאשפוז תיכנס למחלקה סגורה

עדי ביטון:  אחי התאשפז כשהוא היה עוד במצב סביר, הוא יצא משם חצי בן אדם

עדי ביטון:  שלחו אותו למחלקה סגורה של אנשים במצב קטסטרופלי והוא יצא משם בדאון לחלוטין, דרך אגב עם מכתב שחרור: ללא נטיות אובדניות

עדי ביטון:  חמישה ימים אחרי הוא תלה את עצמו

עדי ביטון:       כשהגענו לאילת עם מכתב השחרור היינו צריכים להמשיך טיפול פסיכיאטרי, התור לפסיכיאטר היה לנו רק לעוד חודש מרגע השחרור של אחי, זאת אומרת גם לא יכולנו להשתמש בשירות הזה

עדי ביטון:  מבחינת פסיכולוג, אנחנו שילמנו באופן פרטי 450 שקל לשעה, פסיכולוגים פרטיים

עדי ביטון:       אילת חייבת בית מאזן, אילת חייבת חצי יום אשפוז דחוף

עדי ביטון:  כמות האנשים שאני פוגשת בעיר, כאילו הפכתי להיות באילת סוג של המנטורית עדי ביטון להחליף את ד"ר גאון לטיפול בנפש

עדי ביטון:  לצערי הרב, כן? מהנסיבות שלי

עדי ביטון:  אילת חייבת מקום לאשפז מטופלים שרוצים להתאבד ואני פוגשת כל יום שלושה, ארבעה ואפילו חמישה שרוצים לשים קץ לחייהם ואני מוצאת את עצמי מטפלת בהם בדרכים, כמו מבקשת עזרה מאלי: אלי, מה עושים? מתקשרת לבית החולים, מתקשרת למשטרה

עדי ביטון:  היה לי בן אדם שסגר את עצמו בתוך מכולה, התקשרתי לאלי, מה עושים? איך מצילים אותו? הוא רוצה למות

עדי ביטון:       אילת חייבת – זה לא בסדר שבן אדם שצריך אשפוז צריך לצאת מאילת, כל הקילומטרים האלה לנסוע, להיות רחוק מהבית, מהמשפחה, גם ככה המצב הנפשי שלו קשה וגם להיות במקום שאנחנו כבני משפחה רק פעם בשבוע יכולים לנסוע לבקר אותו

אוריאל בוסו: תודה על הדברים המרגשים מאוד

אוריאל בוסו:  אגב, כשאת אומרת שיש פה בעיה, קודם כל מהצד האישי שלך, שיש בעיה של מצוקה, זה לא שיש פה בעיות נפשיות יותר ממקומות אחרים בארץ

עדי ביטון: יש

עדי ביטון:  יש כמות אדירה

רויטל בר אושר: יש, חד משמעית

רויטל בר אושר:  אנחנו יודעים את זה לפי נתונים של צריכת תרופות

אוריאל בוסו: זה רפואה גם לתיירות

רויטל בר אושר: לא, מעבר

אוריאל בוסו: זה נתון שלא נחשפנו לו

חילי טרופר: קודם כל היינו היום במרפאה

אוריאל בוסו: הם עושים עבודת קודש, בכלים שיש להם כמובן

עדי ביטון: זה לא מספיק, זה אפילו לא אחוז ממה שאנחנו צריכים

אוריאל בוסו: תודה רבה

הודיה גרוס: אני הודיה גרוס, אני תושבת אילת, הגעתי בתור אמא לילד פג

הודיה גרוס:  רועי נולד לפני ארבע וחצי שנים

הודיה גרוס:  אני אגיד את זה, אם הוא היה נולד פה אני לא יודעת אם הוא היה שורד

הודיה גרוס:  הוא נולד בשבוע 25 ושלחו אותי לאשפוז בסורוקה לפני כן

אוריאל בוסו: ידעת שאת צריכה ללדת ילד פג?      

הודיה גרוס: לא, שלחו אותי בגלל ירידת מים, העבירו אותי מפה באמבולנס, שגם היינו צריכים לחכות לו שלוש שעות כי לא רצו להוציא מפה את האמבולנס

הודיה גרוס:  אבל רציתי לדבר דווקא על ההתמודדות אחרי

הודיה גרוס:  היינו חצי שנה בסורוקה, יש לי עוד ארבעה ילדים, בעלי היה פה ואני הייתי שם בפגייה במשך חצי שנה

הודיה גרוס:  הטיפולים אחר כך והחזרה הביתה, רועי השתחרר עם חמצן, הוא היה במשך שנה עם חמצן בבית

הודיה גרוס:       אני אגיד סיפור אחד קטן, אוהד צריך משקפי חמצן, לא היה פה בגודל מתאים לו, הייתי צריכה להשיג כל פעם שנסענו

הודיה גרוס:  היינו נוסעים לביקורות אחת לשבועיים לסורוקה, זה אומר שבעלי לוקח יום חופש מהעבודה, צריך למצוא סידור לארבעת הילדים האחרים, לנסוע ולחזור, מעבר להתשה של זה

הודיה גרוס:  עד היום, בשבוע הבא אני הולכת להיות שבוע בירושלים כי צריך לעבור ניתוח, אין פה טיפול נמרץ ילדים

הודיה גרוס:  פרוצדורות רפואיות יחסית לא מסובכות הוא צריך לעבור מחוץ לאילת

אוריאל בוסו: כמו מה למשל?     

הודיה גרוס: הוא עושה ניתוח שקדים בשבוע הבא

הודיה גרוס:  השבוע עוד הלכנו לעשות בדיקה אנדוסקופיה בסורוקה, השבוע עוד פעם אני מחוץ לאילת במעקבים רגילים

הודיה גרוס:  אף אוזן גרון, ריאות, עיניים של פגים, אין פה

הודיה גרוס:  אז זה נסיעות

הודיה גרוס:  בהתחלה זה היה כל שבועיים, אחר כך אחת לכמה חודשים ולאחרונה זה עוד פעם חזר להיות אחת לכמה שבועות

הודיה גרוס:       אנחנו פה כי אנחנו אוהבים את העיר, רצינו להישאר פה

הודיה גרוס:  אמרו לנו כשהשתחררו מהפגייה: מה, אין פה טיפול נמרץ ילדים, איך אתם הולכים לחזור לעיר? זה שאלות לא פשוטות, אבל אי אפשר לטלטל עוד פעם משפחה חזרה

הודיה גרוס:  הכול על המאזניים פה, כל הזמן בבדיקה, אם זה נכון לנו פה, אם זה לא נכון, לפי הצרכים שלו

הודיה גרוס:  זהו, תודה על הוועדה החשובה הזאת

אוריאל בוסו: תודה לך על הדברים שאת מביאה

חילי טרופר: היה איזה שהוא סיוע של המדינה בחצי שנה שהיית צריכה להיות שם?      

הודיה גרוס: ביקשנו החזרי נסיעות, אפילו זה לא הביאו לנו

הודיה גרוס:  וגם אני אגיד על קופות חולים, אני לא אגיד את השמות, אבל אני כבר פעם שנייה עוברת קופת חולים בשביל לקבל מענה יותר הולם בשבילו

הודיה גרוס:  ארבעת הילדים האחרים אני לא צריכה כלום, אמרתי את זה לקופות כבר, אני לא צריכה כלום, אני עוברת כי יש לי פה התעסקות

הודיה גרוס:  ברגע שצריך משהו קריטי אי אפשר לשחק, אני לא יכולה לקבל יום אחד רופא כזה ויום אחד – אני צריכה מישהו רציף שיעקוב אחריו, שיראה אותו, שיידע מה הצרכים, מה המענים

חילי טרופר: אבל כלכלית ביקשת סיוע ואמרו לך לא?      

הודיה גרוס: קיבלנו את הדברים הרגילים של הפגים

חילי טרופר: לא, אבל זה שאת חצי שנה מנותקת מהבית שלך?      

הודיה גרוס: לא, זה תשכרו דירה, זה נסיעות

הודיה גרוס:  יש לזה הרבה השלכות והבאנו את הנתונים לוועדה דרך להב, העמותה של הפגים, דרכם הגיעו הנתונים לוועדה

אוריאל בוסו: קודם כל תודה רבה

אוריאל בוסו:  כפי שאמרת חילי, את מזקקת לנו את הדברים וממחישה לנו עד כמה זה חשוב

אוריאל בוסו:  לפעמים, כמו שאמרת, אנשים חושבים שאם פתחת פגייה, אבל את המעבר לכך שהוא דבר מתמשך, את כל המסביב, הוא הרבה יותר – תודה רבה

הודיה גרוס: תודה לכם

אוריאל בוסו: מי שליוותה אותנו במהלך הסיור, גם אותי, מישהו מכם רוצה?      

ציפי אדלשטיין: קודם כל אני מאוד מודה גם לחברי הוועדה, לראש העיר, לצוות הנהלת העיר, שאימצו את הנושא של הגיל הרך וילדים עם צרכים מיוחדים, ילדים אוטיסטיים כנושא כל כך חשוב והוסיפו את התחום הזה במסגרת הסיור

ציפי אדלשטיין:  שמענו כאן רבות על הבעיות של כוח אדם וכו' ובכל זאת אני אומר שעמותת 'אותי' עשתה באמת כמעט את הלא יאומן באמצעות הרבה מאוד שיתופי פעולה בעיר עם החינוך כאן, עם שירותי בריאות כללית, עם זה הצלחנו לאייש חמישה גנים עם צוות מלא של מטפלים, זה הרבה מאוד מטפלים, בטיפול לילדים שהוא טיפול מציל, טיפול מאוד מאוד משמעותי

ציפי אדלשטיין:       ואת כל זה עשינו, וגם את זה שמעתם, על הוצאות הטסה, הוצאות הלנה, על זה שצריך לתת מענקים יותר גבוהים למטפלים כדי שהם יגיעו לכאן, על ביטול זמן אדיר שיש למטפלים, ומשרד הבריאות, דובר עם החשב, החשב אמר שהוא שוקל בחיוב, בודקים איזה שהיא אפשרות לממן את זה, אבל זה באמת מציל חיים

ציפי אדלשטיין:      דובר כאן על אובדנות, עדי דיברה על אובדנות

ציפי אדלשטיין:  אני רק מציינת כרגע על ילדים בגיל הרך, גם באובדנות למשל, על פי מחקר, אנשים עם אוטיזם הם בסיכון של פי שבעה מהאוכלוסייה הכללית לאובדנות

ציפי אדלשטיין:  אז הנושא של אוטיזם, יש הרבה מאוד קומורבידיות בתחום האוטיזם ולכן הנושא הזה של הטיפול המאוד מאוד אינטנסיבי בגיל הצעיר הזה לאוכלוסיית ילדים עם אוטיזם הוא סופר חשוב

ציפי אדלשטיין:       אנחנו לא נוכל להמשיך לממן את מדינת ישראל באמצעות הלנה, הטסה, מענקי פריפריה, הוצאות ביטול זמן לכל כך הרבה מטפלים שאנחנו מטיסים

ציפי אדלשטיין:  אז אנחנו שוב קוראים לכם, חברי הוועדה, שראינו שהנושא באמת נגע לליבכם וראיתם את הילדים, שמעתם את ההורים, גם את זעקתם

אוריאל בוסו: כמה התקציב של 'אותי'?      

ציפי אדלשטיין: 300 מיליון שקלים בערך, כ-290 מיליון שקלים לשנה

אוריאל בוסו: כמה ממקורות ממשלתיים?      

ציפי אדלשטיין: הרוב, כ-90% ממקורות ממשלתיים, חלק מקופות החולים

ציפי אדלשטיין:  אנחנו בעצם ספקי שירותים של משרד הבריאות

ציפי אדלשטיין:  חלק כמובן מגיוס תרומות

אוריאל בוסו: השתתפות הורים?      

ציפי אדלשטיין: השתתפות הורים

ציפי אדלשטיין:  יש כרגע בג"צ בבית המשפט שנדון בנושא של השתתפות הורים

ציפי אדלשטיין:  יש הרבה מאוד פרויקטים שאנחנו עושים באמצעות גיוס משאבים

ציפי אדלשטיין:  כל הנושא של הפיתוח, נושא של כניסה לתחום בתי הספר שאין אף ארגון במדינת ישראל שמכניס את השירותים לתוך בתי הספר

ציפי אדלשטיין:  שוב, הרבה מאוד שנים אנחנו גייסנו משאבים כדי להתחיל את הטיפול הזה בגני תקשורת, אנחנו הראשונים שיצרנו את הטב"מ במדינת ישראל, אנחנו אלה שהגשנו את העתירה שגרמה לכך שכל ילדי מדינת ישראל יהיו זכאים לטיפול הזה

ציפי אדלשטיין:  אנחנו מצפים שתאפשרו לנו לפתח עוד שירותים מיטיבים לטובת האוכלוסייה של אנשים עם אוטיזם

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  תמר צ'ין מאגף התקציבים, משרד האוצר

תמר צ'ין: כמה דברים כלליים שהקופות יתייחסו

תמר צ'ין:  אנחנו מאוד מתחברים לצורך ביצירת תחרות בריאה ואני חושבת שיש איזון בין תחרות בריאה לבין היעדר תחרות

תמר צ'ין:  בסוף התחרות היא על איכות שירות ואנחנו רוצים שתהיה תחרות על איכות שירות כי ככה מביאים שירות טוב לתושבים גם באילת

תמר צ'ין:  שמשרד הבריאות יתייחסו לזה גם, אבל לצורך שלנו כרגולטורים של המערכת להיות מעורבים בשיח ולמצוא פתרונות יצירתיים, כמו שאמרת, איפה שצריך

תמר צ'ין:       גם עלה פה שיש מקומות של דברים עם כסף, אבל לא תמיד הכול הוא עם כסף, בטח בעולם כוח האדם ולכן משרד הבריאות עושה עבודה מאוד מאוד נרחבת בשנה האחרונה שאנחנו שותפים לה מאוד של חשיבה יצירתית על איך מביאים כוח אדם, על איך מייצרים מעטפת, הכשרה, אקדמיה, מחקר

אוריאל בוסו: לכן אתם גם תצטרכו לעזור לנו במה שראינו כאן על לימודי רפואה

תמר צ'ין: אז שם זה צוות אחר אצלנו, אבל צריך לראות איך הכול בא ביחד כדי ליצור מעטפת שמחזיקה לא רק רופאים, גם פסיכולוגים, גם צוותי סיעוד, כל מה שצריך

תמר צ'ין:       ולמה שהיושב ראש שאל, אנחנו בשנה האחרונה של החלטת הממשלה, מבחן התמיכה של המענקים עדיין קיים, ממש לפני כשלושה שבועות ישבתי בוועדה לאישור עוד רופא

תמר ארדסטני: כן, אבל זה בסוף רופא, זה לא מביא את הבשורה, כי זה אחד שהסכים לרדת

תמר ארדסטני:  המענקים הם לא כאלה שמצליחים להוריד רופאים

תמר צ'ין: וזה חוזר לדבר שאמרתי לפני כן שהמענק הנקודתי - - -      

אוריאל בוסו: זה לא כסף

אוריאל בוסו:  לפעמים יש כסף אבל אין את כוח האדם

תמר ארדסטני: לא, אני טוענת אחרת, שדווקא פה במענקים זה כסף

תמר ארדסטני:  כי אם היה כסף משמעותי, זה מה שהרופאים אומרים לנו, שזה לא שווה להם

תמר ארדסטני:  אם היה יותר הם היו בהחלט – בטח אלה שהם בתחילת דרכם, לא כאלה שהם פרופסורים ובנו את הקליניקה

אוריאל בוסו: עשיתם פעם בחינה פנימית שלכם על הרופאים שנמצאים ופעילים בשב"ן למשל, לראות מה אתם יכולים להגדיל בשב"ן, א' ב' ג', ולהגיד להם שאם הם יבואו אליהם תפתחו להם אופציות נוספות?      

מאיה גרברניק: השתתפות עצמית של מטופל, לא להעביר כרטיס, נגיד 200-150 שקל, יכול להיות שזה גם עוזר להביא רופאים?      

שי נמימי: יש הבדל גם מבחינת המידע הרפואי של המטופל, בקטע של כאלה שהוא מקבל בטב"מ במסגרת מושלם

שי נמימי:  הדאטה בייס שהרופא מקבל אותו לא נכנס למערכות של קופות החולים בשגרה ולכן זה נכון יותר להביא את הרופאים המומחים שיקבלו באמצעות כרטיס קופה ולתגמל אותם בצורה אחרת

שי נמימי:  אני אומר עוד פעם, יש פה איזה דלתא, ובגלל זה אני אומר, השאלה אם מבחן התמיכה הזה יכול גם לעבור דרך יזמים פרטיים לאותם רופאים

אוריאל בוסו: זה משהו חדשני, מה שאתה אומר

שי נמימי: מה שאני אומר זה שהקופה תשלם את אותו מחיר ליזם כמו שהיא משלמת לרופא העור או האורתופד ממרכז הארץ, אבל את הדלתא, בשביל שאני אעמוד במבחני התמיכה הזה ואני אוכל להשלים לו ואז הוא יקבל את התגמול של ה-150% או 200% אפילו יותר עם כל ההוצאות הנלוות, כל ההוצאות של הטיסה וההלנה, והדברים שדיברו פה, עלייך

שי נמימי:  הרעיון הוא לצאת מהחשיבה שהכול דרך הקופות, במקום כמו אילת צריך לחשוב גם על פתרונות אחרים

תמר צ'ין: רק רציתי להגיד על מבחן התמיכה שגם דובר עליו הבוקר, הוא לא מחולק לפי קפיטציה, הוא מחולק לפי ביצוע, הוא באמת מסתיים עם החלטת הממשלה

רויטל בר אושר: המענקים לרופאים זה לפי קפיטציה, לפי גודל הקופה

רויטל בר אושר:  אחר כך את עושה ביצוע, ברור

אוריאל בוסו: סגני ראש העיר רוצים לומר משהו כאן? תודה לך על הליווי ביום של הביקור

אליהו לנקין: היא יושבת ראש ועדת הבריאות גם

סימה נמיר: תודה רבה לכם ואני רוצה להגיד מילה לקראת הסוף, העיר אילת בראשותו של ראש העיר בתקציב של 700,000 שקל על מנת שאנחנו נעשה פעולות מניעה בנושא בריאות

סימה נמיר:  דיברנו על הרבה מאוד איך אנחנו אחרי שחלינו, אנחנו עושים הרבה מאוד פעולות של מניעה

סימה נמיר:  אנחנו עושים קבוצות נשים, גברים, ילדים, ילדים בצרכים מיוחדים, שאנחנו נותנים להם שירותי ספורט בכל העיר, בים

אליהו לנקין: זה נקרא 'נעים באילת'

סימה נמיר: קוראים לזה 'נעים באילת', נעים זה גם נעים וגם נאים

סימה נמיר:  אנחנו עושים פעולות כאלה מחמש בבוקר, אנחנו עושים את הפעולות האלה בים, אם זה יוגה וכל מיני פעולות של ספורט בכל מיני מתקנים בתוך העיר הזאת

סימה נמיר:  השבוע אנחנו סיימנו את הפעילות – אנחנו לא סיימנו, אלי ראש העיר החליט שאנחנו עושים גם ביולי, כי חשבנו שביולי ניתן להם קצת חופש, אבל היו שם כמעט 300 ילדים, נשים ומבוגרים שסיימנו בתנועה בתוך הפעילות המפוארת הזאת והמדהימה

סימה נמיר:       אחד הדברים שלימדנו את הילדים שלנו בתוך הגנים זה איך אנחנו מעודדים אותם לשתות מים

סימה נמיר:  אנחנו מעודדים לא לשתות שתייה מתוקה

סימה נמיר:  אתם צריכים לראות את הילדים

סימה נמיר:  אנחנו עושים באמצעותה של עדי, עדי יצאה, אבל היא מנהלת המחלקה לבריאות בעירייה, דבר שגם לא היה לפני כן, זה רק אומר כמה אנחנו שמים את הבריאות על השולחן ובחשיבות העליונה ביותר בנושא של מניעה

סימה נמיר:       אנחנו נוגעים גם בנושא של מזון, תזונה נכונה בגני ילדים

סימה נמיר:  אנחנו עושים פעילות מדהימה של איך יודע מה מותר לו לאכול, מה הם אבות המזון, איך הוא מרכיב את המזון שלו לאורך כל היום ואפילו מביא את זה עד הבית

סימה נמיר:       עוד משהו שהכנסנו החודש הזה, כבודו, הכנסנו עוד משהו לקשישים

סימה נמיר:  עשינו מיפוי לקשישים בתוך העיר ובדקנו מה הם הצרכים שלהם על מנת שהם יימנעו מנפילה

סימה נמיר:  אבזרנו את הבתים בכל הדבר הזה

סימה נמיר:       אז תדעו לכם שאנחנו עושים גם מניעה על מנת לתת הרבה מאוד פעילות בריאות בעיר, זה חשוב מעבר לאחרי שחולים

אילנה כהן: אני מנהלת 'בית בלב', קבוצת מכבי

אילנה כהן:  אני המחלקה הגריאטרית היחידה באילת

אילנה כהן:  אני המענה היחידי לגיל הגריאטרי, אני נותנת מענה לכל הקופות, למשרד הבריאות כמובן ולביטוח לאומי, שזה בעצם האזרחים הלא ישראלים והם זקוקים לשיקום

אילנה כהן:  זאת אומרת המענה היחידי באילת זה רק אני

אילנה כהן:       11

אילנה כהן: 2% זו האוכלוסייה הקשישה באילת

אילנה כהן:  כולם דיברו פה על הקופות ועל הרופאים ועל המומחים ואני מדברת על הסיעוד דווקא

אילנה כהן:  אני מתחברת לשטח יותר

אילנה כהן:  אין לנו כרגע אחים, אין לנו אחיות מוסמכות

אילנה כהן:  מה שאני עושה, אני נותנת משמרות כפולות של 12-12 ואני מדברת על 45 מטופלים וד"ר רויטל יכולה להסכים איתי ששני אחים בלבד במשמרת, 45 מטופלים סיעודי מורכב בעיקר, זה נונסנס, זה דברים שהם מורכבים מאוד מבחינת הטיפול, מבחינת איכות ובטיחות הטיפול

אוריאל בוסו: כשיש פחות תקנים הניקוד שלך יורד גם בתמחור?      

אילנה כהן: אני לא מסתכלת כרגע על התקינה, אני מדברת על כוח אדם שהוא חסר, זו הנקודה החשובה ביותר

אילנה כהן:  התקינה, זה דברים רגולטוריים

אוריאל בוסו: שיתוף הפעולה של הקופות?      

אילנה כהן: קיים שיתוף פעולה בין הקופות, אבל אני מדברת על הצוות שצריך להיות אצלי במחלקה, שהוא צריך לעבוד

אילנה כהן:  מטפלים, אני מדברת על כוח עזר בעיקר, שזה אנשים שרוחצים, מאכילים וכן הלאה

אוריאל בוסו: יש לך עובדים נפאליים?      

אילנה כהן: לא, אין לי

אילנה כהן:  זה לא הגיע לאילת

אילנה כהן:  אני משתמשת באנשים שמגיעים לאילת

אוריאל בוסו: אבל את רשת, 'בית בלב' מכבי קיבלו מכסה מסוימת

אילנה כהן: נכון, אבל צריך להלין אותם איפה שהוא

אילנה כהן:  זה מורכב יותר

אילנה כהן:  כמו שכאן אמרו לגבי רפואה, בעיקר הרופאים המומחים שמגיעים לאילת, אתה צריך לתת גם רשת אחרת, נוספת, בין אם זה סינוף אקדמי

אילנה כהן:  רופא מומחה לא יגיע לאילת לעשות עבודה כי אתה משלם לו שכר קצת יותר גבוה, הוא זקוק לרשת תמיכה נוספת

אילנה כהן:  כנ"ל גם האחים המוסמכים, כנ"ל גם הצוותים האחרים, כל מקצועות הבריאות

אילנה כהן:  פה אני מרימה להנחתה - - -     

אוריאל בוסו: העלית נקודה מאוד חשובה

אילנה כהן: בוא נגיד ככה, אנחנו כולנו נזדקן ואנחנו כולנו נזדקק לזה, וגם הרפואה שהיא מתקדמת והחולים הכרוניים, בסופו של דבר זה נושא שהוא מאוד חשוב

אילנה כהן:  כל הנושאים של הרפואה הם נושאים חשובים, אבל תחום הגריאטריה במיוחד

אילנה כהן:  מאחר שאני היחידה כאן בעיר לתת מענה יש לי רשימת המתנה מאוד ארוכה כרגע, זה צריך לעלות על סדר היום

אוריאל בוסו: תודה

אוריאל בוסו:  משרד הבריאות

לבנה עוגני: אחר צוהריים טובים

לבנה עוגני:  קודם כל אני רוצה לומר תודה

לבנה עוגני:  אני לגמרי מסכימה שאין כמו מראה עיניים

לבנה עוגני:  היינו פה לפני שנה ממשרד הבריאות וראינו את הדברים מקרוב וראינו גם היום

לבנה עוגני:  אנחנו חושבים במשרד הבריאות, באגף רפואה כללית, אילת זה אתגר לאומי, זה לא אתגר של העיר אילת בלבד, זה לגמרי אתגר לאומי וכך צריך להתייחס לזה

לבנה עוגני:       סוגיית כוח האדם היא אחת הסוגיות המרכזיות והכואבות ביותר

לבנה עוגני:  השאלה אם יהיה פה מיון ילדים או לא יהיה פה מיון ילדים, התשובה היא ברורה, צריך להיות פה מיון ילדים, השאלה היא מי יאייש אותו

לבנה עוגני:  לאורך השנים ראינו שלהביא אנשי מקצוע מומחים באמצעות מענקים זה לא צלח לאורך זמן, ואני חושבת שחלק מהדברים הועלו היום וזה לא הוכיח את עצמו

לבנה עוגני:       לגבי השירות האמבולטורי, להביא מומחים מחוץ לעיר אילת זה מצוין, לגבי האשפוז זה הרבה יותר מורכב ובעייתי, קשה מאוד לבנות על זה, אני חושבת שאמר את זה מאוד יפה היום הרופא במיון

לבנה עוגני:  צריך יציבות במחלקות, צריך אנשים קבועים במערכת, בוודאי לאורך זמן

לבנה עוגני:       אין ספק שצריך לאחד כוחות, אין ספק שתחרות זה דבר טוב, אבל במקום כזה שהמשאב האנושי הוא כל כך חסר אז צריך לראות איך מאחדים כוחות, ובנוסף צריך להיות יצירתיים וכל מיני פתרונות

לבנה עוגני:  משרד הבריאות, אגף רפואה כללית, חטיבת הרפואה יסייעו בכל מה שאפשר לקדם דברים ואנחנו בעד להרחיב את השירותים, כמו למשל דיאליזה, לגמרי צריך לעשות את זה, ועוד ועוד שירותים שהם לגמרי חיוניים

לבנה עוגני:  צריך להיות פה עם ראש פתוח, כמובן באמצעות תקציבים מתאימים, אבל בסוף צריך לזכור שהמשאב האנושי, כוח האדם, הוא הסוגיה המרכזית פה

לבנה עוגני:  אנחנו נעשה ככל שביכולתנו לסייע בדבר הזה

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  הממונה על השכר במשרד האוצר

דניאל אוסטר: בהמשך לאמירה שכוח האדם זה אתגר מרכזי

דניאל אוסטר:  בתפקידי אני מרכז את העבודה מול קופות החולים וגם בכללי, מול אחיות, רופאים ועובדים בדירוגים של המדינה ובכללית כמובן

דניאל אוסטר:  אני רוצה להגיד שהיום בסיור ראינו את האתגרים השונים

דניאל אוסטר:  הרבה מהפוקוס הולך על המענקים לרופאים ועל הצורך הזה, אבל יש עוד צרכים רבים

דניאל אוסטר:  בסופו של דבר, אם זה בעולמות הגריאטריה שאצלנו עכשיו בפוקוס או בריאות הנפש, כל דיון שיש לנו עם הקופות על הנושאים האלה דורש הרבה יצירתיות בנוגע לאילת

דניאל אוסטר:  תמיד הפוקוס הוא לתת פתרונות קצת שונים

דניאל אוסטר:       אני כן יכול להגיד שמבחינתנו יש סל של כלים, לפעמים הפתרונות צריכים להיות דברים יותר נקודתיים ולא מלמעלה תכנית גדולה

דניאל אוסטר:  ראינו בתכניות הגדולות של המענקים ומחקרים אצלנו שנעשו באגף הכלכלה והרבה נתונים הראו שמי שרצה להגיע למקום מסוים הגיע ולקח את המענק

דניאל אוסטר:  בפועל האימפקט לא היה משמעותי כמו שהיינו רוצים מהסכומים האלה

דניאל אוסטר:  כאשר הייתה רשת וליווי ובעצם התפיסה הייתה הוליסטית יותר וכללה רכיב שכרי משמעותי ראינו אימפקט הרבה יותר גדול

דניאל אוסטר:       לפעמים המחשבה היא אוקיי, בואו נעשה תוספת שכר ונפתור, אנחנו רואים שזה לא עבד

דניאל אוסטר:  הפתרונות הנקודתיים, גם לפי סקטור, גם בגריאטריה יש לנו הסתכלות קצת אחרת על הדברים ואנחנו חושבים שלפעמים צריך לתת שם פוקוס וגם במקומות אחרים, וכמובן יצירתיות וליווי של כל קופה והצרכים שלה, אלה דברים שאנחנו עושים ביום יום

דניאל אוסטר:  מה שראינו שכל פעם עובד זה הכשרה, זאת אומרת מקומות שמכשירים בעצמם

דניאל אוסטר:  מאוד שמחתי שהצגת לנו היום, כבוד ראש העיר, את ההשקעה שאתם עושים פה בהכשרה של צוות מקומי, ראינו שיש לזה אימפקט משמעותי של הישארות לאורך זמן במחקרים אחורה

דניאל אוסטר:  זהו, אנחנו נמשיך ומקווים שזה יעבוד

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  לפני שראש העיר יסכם את הישיבה אני רוצה להודות לכל מי שבא והשתתף על עבודת הקודש שעושים וימשיכו לעשות

אוריאל בוסו:  ראינו פה הרבה צרכים, חבר הכנסת טרופר ואני כוועדת הבריאות אנחנו בהחלט יכולים לומר לך, מנהלת בית החולים, שאת הכסף שחסר ל-MRI בסך ארבעה מיליון אנחנו, ועדת הבריאות מודיעה שאנחנו יכולים בהסכם עם משרד הבריאות והאוצר להשלים את הסכום הזה ויהיה לך MRI

אליהו לנקין: הנה, כבר קיבלת בשורה

אוריאל בוסו: הכוונה היא קודם כל בשלב הזה שיהיה לך - - -     

חילי טרופר: ארבעה מיליון

חילי טרופר:  אגב אם יש לך מקור אחר –      

אוריאל בוסו: בדיוק

אוריאל בוסו:  אם הסתדרת במקום אחר הסתדרת במקום אחר

אוריאל בוסו:  לקבל את ארבעה מיליון שקלים גם לצרכים אחרים וללא ספק הדברים העיקריים שאנחנו נתחיל להילחם עליהם, א', אנחנו צריכים לעשות תיאום הערכות כאן לאיגום משאבים של אגף התקציבים שמגיעים ליוספטל ולא יישארו בקופה

אוריאל בוסו:  דבר שני, כמובן להילחם על הנושא של מיון ילדים, זה דבר שהוא מאסט, כפי שאני מבין

אוריאל בוסו:       בריאות הנפש, אם אתם לא יודעים, אבל זו בעיה ארצית

אוריאל בוסו:  זה לא שבמרכז איך שאתה רוצה יש לך ישר את גהה או מרפאה בתל השומר

אוריאל בוסו:  מזור, מי שהיה שם לאחרונה יודע כמה זה קטסטרופה, וגם כמובן המרפאות בקהילה

אוריאל בוסו:  לפי הנתונים שאנחנו שומעים פה, שזה דבר שלא נחשפתי אליו, אנחנו נבקש גם ממרכז המחקר להכין לנו בדיקה מסוימת אם באמת נושא בריאות הנפש באילת בצורה כזו או אחרת שונה

אוריאל בוסו:  זה דבר שצריך להימדד ולהיבנות ולהתבטא לאחר מכן במבחני התמיכה בפרמטרים האלה ובתקינה ובתקצוב, כי זה נתון שצריך לדעת אותו

אוריאל בוסו:       וכמובן שאר הדברים שאנחנו נבדוק

אוריאל בוסו:  צריך לבנות האנגר למסוק, כדי שהנושא הזה יהיה ויוזנק כמו שצריך בעתים

אוריאל בוסו:  כפי שאמרת, בנייה בשביל שיהיו עוד עמדות דיאליזה, שאנשים יוכלו לתכנן את החופשה שלהם להגיע לכאן ויהיה להם מענה

אוריאל בוסו:       חדרי ניתוח, אנחנו נתחיל לשאוף, אבל נשים את אילת ואת בית חולים יוספטל ושירותי הבריאות באילת באופן כללי על המפה לכלל הקופות

אוריאל בוסו:       ראש העיר, שוב אני רוצה לומר לך, כמו שפתחתי בהתחלה, אני מאמין שאתה מביא את אילת בנושא הבריאות לרמה אחרת, למקום אחר

אוריאל בוסו:  אני פגשתי והתרשמתי, אבל עם חיילים כמוך אנחנו גאים להיות פקידים כמו שאומרים וקח אותנו כשגרירים שלך בכנסת ובשדולה

אוריאל בוסו:  תודה רבה לך

אליהו לנקין: תודה רבה לך

אליהו לנקין:  קודם כל אני רוצה לשוב ולהביע הערכה עמוקה ותודה גדולה לוועדת הבריאות, כמובן בראשותו של היושב ראש חבר הכנסת אוריאל בוסו וכמובן ידידי חבר הכנסת חילי טרופר, לכל הצוותים שהגיעו לכאן

אליהו לנקין:  זה לא מובן מאליו, כמובן אנשי הבריאות, אנשי האוצר, כולם כולם

אליהו לנקין:  לחבריי כמובן ראשי המועצות

אליהו לנקין:  אני מלא הערכה, באמת שאני מלא הערכה, אני לא רואה את זה כמובן מאליו

אליהו לנקין:      מבחינתנו, כמו שאמרתי בתחילת הדברים, הנושא הזה באמת באמת באמת בראש סדר העדיפויות ואני יודע, את רומא לא בנו ביום אחד ואני יודע שלא נמצא את כל הפתרונות מחר בבוקר, אבל אני חושב שעכשיו צריך להתחיל מהלך עקבי שאנחנו יודעים שמתנהל באופן מסודר, ראשון ראשון ואחרון אחרון

אליהו לנקין:  יש דברים דחופים שאי אפשר לחכות איתם ובלתי נתפס, אמרתי את זה, שעיר ואם כמו אילת, אגב עיר שממשלות ישראל לדורותיהן הצהירו שהיא עיר חשובה אסטרטגית במדינת ישראל, מכל מיני סיבות, אבל אם היא חשובה אסטרטגית למדינת ישראל אז צריך להתייחס אליה כך

אליהו לנקין:       אנחנו לא צריכים להתחנן על כל שירות שהוא מובן מאליו במרכז הארץ

אליהו לנקין:  מובן מאליו, שם לא שואלים שאלות, יש את השירותים האלה וזהו

אליהו לנקין:  זאת עובדה

אליהו לנקין:  אז אני יודע, זה ייקח זמן, אני יודע שיש לנו אתגרים מיוחדים, אבל צריך להתחיל

אליהו לנקין:       דיברנו היום על מיון ילדים, על מלר"ד ילדים, זה מחר בבוקר יכול לקרות

אליהו לנקין:  אני קורא לכללית ואני קורא למשרד הבריאות להסדיר את זה כבר מחר בבוקר

אליהו לנקין:  להסדיר את זה, אין זמן, לא טוב שזה קורה

אליהו לנקין:       ראיתם היום, יש את הדברים שהם בסדרי עדיפויות

אליהו לנקין:  אני חושב שעד שנגיע למנוחה ולנחלה, מבחינתי המנוחה והנחלה זה שאני אראה מצב שכמה שפחות, שיהיו בודדים, שיהיו עשרות, שיהיו כמה מאות רק שיידרשו לשירותים רפואיים במרכז הארץ

אליהו לנקין:  אני רוצה לראות ירידה בגרף של מספר התושבים שנדרשים להגיע למרכז

אליהו לנקין:  ואני אומר לכם, לפעמים זה לא על דברים דחופים וקריטיים, לפעמים זה על שטויות, לפעמים זה על בדיקה כזאת או אחרת

אליהו לנקין:  צריך לחשוב איזה ציוד עוד צריכים לקבל פה, איזה מכשירים עוד צריכים להיות כאן כדי לחסוך את זה, ועוד כהנה וכהנה דברים שאפשר לעשות

אליהו לנקין:       אני הצעתי, תיכף נדבר מילה אחת או שתיים על שיתופי הפעולה בין הקופות, כי גם זה קריטי, אבל אני אומר שאפשר שאחד מבתי החולים של הכללית, או לא יודע מה, לקבוע שיש בית חולים אחד או שניים שמאמצים את העיר אילת, שמאמצים את יוספטל, ששולחים לכאן באופן מסודר רופאים מומחים

אליהו לנקין:  בסך הכול יש גם רצון, בוא נתחיל עם זה למשל, שרופאים קבועים, מתמחים וגם רופאים, שיגיעו באופן קבוע למיון

אליהו לנקין:  בית חולים אחד שיאמץ את יוספטל ולא נצטרך להתמודד עם מצבים כמו שיש היום

אליהו לנקין:  תתחילו לשלוח בינתיים רופאים עד שנגיע למצב שיהיו מספיק רופאים באילת

אליהו לנקין:  זאת השאיפה שלנו, זאת צריכה להיות השאיפה, שיהיו מספיק רופאים בכל תחום, אבל בינתיים בואו נתחיל עם משהו

אליהו לנקין:       יש היום מתמחים בבתי חולים בארץ, מתמחים לילדים ולאורתופדיה, שאנחנו צריכים אותם פה במיון

אליהו לנקין:  שבית חולים אחד, שניים, יתחילו לשלוח, שיאמצו את אילת, שיאמצו את בית החולים יוספטל

אליהו לנקין:  אלה דברים שאפשר לעשות ממחר בבוקר

אליהו לנקין:       שיתופי הפעולה, חבריי מהקופות, תתחילו לשבת האחד עם השני

אליהו לנקין:  אני מנסה את זה כבר שנים, אבל תתחילו לשבת האחד עם השני, תחשבו על התושבים, תחשבו על איך משתפים פעולה באופן שתושבי אילת יקבלו שירותים

אליהו לנקין:  אתם יכולים

אליהו לנקין:  אני אומר לכם שאתם יכולים

אליהו לנקין:  תשבו ביניכם, תעשו את הסדר של איך מביאים רופאים שכשמכבי מביאה רופאים כולם יקבלו שירותים והפוך

אליהו לנקין:      זהו, אני רוצה להגיד שוב תודה

סטס דינקין: אני פונה אליכם, לא צריך הוכחה שראש העיר באמת עושה, על כל העבודה שלו באמת אני באמת מודה, אני באמת מודה לכם שבאתם, אוריאל ואתה חילי, אנחנו נבחרי ציבור, הזמן שלנו הוא שונה מהזמן של הפקידה הזאת או של פקיד מתחיל פה, סטטיסטיקות, אתם צריכים לדקדק ולהוריד הנחיות ומהר כי הזמן שלנו הוא שונה, על אחת כמה שמדובר על הבריאות, שכל דקה וכל שעה חשובה

סטס דינקין:  אז פשוט ממני אליכם, תתחילו לחתוך עניינים ולהוריד הנחיות ושהפקידים יילכו לבצע ולא לספר לכם למה אי אפשר וצריך סטטיסטיקות וצריך מחקרים וצריך עוד משהו

אליהו לנקין: תודה רבה

אליהו לנקין:  משהו קטן, שלא תשכח את הביקור באילת, אתה וגם חילי, זה אלבום שמתאר בתמונות ובמילים

אליהו לנקין:  אתם ראיתם היום הרבה דברים לא נעימים, אבל תראו גם את הדברים היפים של העיר, את יופייה הנדיר של העיר אילת ואת סביבת הטבע שלה