הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 25, פרוטוקול מספר 25, 2023-07-11 00:00

אליהו דלל: שלום לכולם

אליהו דלל:  אנחנו היום נקיים דיון על פי בקשה של שני חברי כנסת מהמגזר הערבי, יוסף עטאונה וואליד אלהואשלה, בנושא של מחסור בגנים ומעונות במגזר הבדואי

אליהו דלל:       אני קראתי דוחות, ובאמת המצב הוא ממש לא מזהיר, אפילו לא סביר

אליהו דלל:  כן, עילת הסבירות

אליהו דלל:  מצד שני, אני קורא גם בדוחות שהמדינה כן בנתה מעונות, אבל הם לא מאוכלסים

אליהו דלל:  יש פה כנראה משהו שמצד אחד כנראה שהיה רצון, נבנו מעונות וחלקם ריקים, וזה מה שקורה בדוח עובדתית

אליהו דלל:  בשביל זה אנחנו פה, נשמע מה קורה, נבין מה קורה

אליהו דלל:  אבל כנראה שיש פה משהו של חוסר תיאום אולי

אליהו דלל:  כתוב כך, בחלק מהיישובים הבדואים נבנו מעונות אך לא אוכלסו

אליהו דלל:  זה חלק מהשאלות שאני צריך לשאול פה ולראות

אליהו דלל:       מצד אחד, אני חושב שהנושא הזה של מעונות, גני ילדים במגזר, אני זוכר שאנחנו פה לפני כשבועיים דיברנו על נושא של גני שעשועים ומתקני משחקים, והייתה פנייה מפה למשרד הפנים בנושא הזה

אליהו דלל:  אני אפילו דיברתי עם שר הספורט בנושא, לתת מתקנים או אפילו קול קורא במגזר הערבי להקמה של מתקני משחקים, או מתקני ספורט אפילו, מגרשי כדורגל וכך הלאה, במגזר הערבי שזה לא עולה, זה סכומים אפילו מעטים, אבל חייבים לטפל בבעיה הזאת

אליהו דלל:       הגיע גם חבר הכנסת איימן עודה, בוקר טוב

איימן עודה: בוקר טוב, סאבח אל חיר

אליהו דלל: סאבח אל נור

אליהו דלל:  אמרתי משהו טוב?      

קריאה: אם אפשר רק לציין באיזה ישובים נבנו, ואחוז האבטלה של אנשים, כאילו התעסוקה, בשביל לראות אם יש קשר בין הדברים

אליהו דלל: דקה, דקה, חברים, חברים

אליהו דלל:  זו אחת הוועדות שאני חושב שהן מאוד מאוד חשובות

אליהו דלל:  אני נותן לדבר לכולם, רק אני מבקש מי שמדבר שיאמר את השם המלא שלו, ויאמר גם מאיזה מגזר או באיזה תפקיד כדי שהדברים האלה יירשמו בפרוטוקול

אליהו דלל:  בסדר? יוסף עטאונה, אני ציינתי אותך קודם שאתה בעצם יזמת יחד עם ואליד את הדיון הזה, ונעניתי לבקשה שלך יחד עם ואליד

אליהו דלל:       אז אנחנו בעצם נקיים את הדיון הזה כדי להבין מה קורה במגזר, כדי להבין איך הממשלה כן בנתה מעונות והם לא אוכלסו, למה לא אוכלסו, מה בסופו של דבר הבעיות, ולפי זה נוכל להבין גם איפה לתת את הפתרונות

אליהו דלל:       בבקשה, אנחנו נתחיל

יוסף עטאונה: תודה רבה כבוד היו"ר על ההסכמה ולקיים את הדיון החשוב הזה

יוסף עטאונה:  אני בא מדיון שפתחנו בו את יום הנגב בכנסת על הכפרים הבלתי מוכרים, ואחד הדברים שנגזרים גם מזה שכפר הוא לא מוכר, זה השלכה על ילדים בעיקר שמהווים בני ערובה שנים רבות בידי הממסד, בכדי ללחוץ על אנשים ולא להכיר בכפרים

יוסף עטאונה:       הדיון מתמקד בשני דברים, זה ילדים בגילאי 3-5 בכפרים הלא מוכרים

יוסף עטאונה:  לפי הממצאים של מרכז המחקר בכנסת, 5045 ילדים נמצאים מחוץ למסגרת חינוך, ובכל הכפרים הבלתי מוכרים מעונות יום לא קיימים

יוסף עטאונה:  בחלק מהיישובים המוכרים אכן אין הרבה מעונות יום, וזה גם מפריע לגבי תעסוקת נשים בעיקר

יוסף עטאונה:  לגבי ההערה שלך שחלק מהם נבנו ולא נוצלו, זה בעיות תקציביות

אליהו דלל: בעיות תקציביות מאיפה? איזה תקציב? של מי?     

יוסף עטאונה: של משרדי הממשלה שבעיקר זה רווחה, ויש לנו את פורום דו קיום שיש לו את הנתונים ויציגו את כל הדברים ויענו על השאלות

יוסף עטאונה:  יחד איתם אנחנו הכנו את החומר

יוסף עטאונה:  הציפייה שלי מהדיון הזה, שלא נסמן וי, שאנחנו נעקוב אחרי הדברים, אני סומך עליך כבוד היו"ר ועל הרגישות שלך, המחויבות שלך לנושאים האלה, שזכות הילדים הבסיסית לחינוך ולמסגרת לא תיפגע

יוסף עטאונה:  אני סומך על החברים שלי שימשיכו את הדיון, גם עאידה, גם איימן מהדו קיום

יוסף עטאונה:  תודה רבה ואני חייב לחזור

אליהו דלל: בסדר גמור, תודה יוסף

אליהו דלל:  תראו, אין ספק, אני התחלתי עם הנושא הזה שבו אמרתי שיש מקומות שנבנו מעונות ולא מאוכלסים, אבל אני אגיד ככה בהצהרה, לפחות אני מאמין שלי – שילד הוא ילד, לא משנה מאיזה מוצא הוא, מאיזה לאום הוא

אליהו דלל:  הוא חי במדינת ישראל, הוא צריך לקבל את כל התנאים של כל ילד שנולד בישראל, ואם יש בעיה כזאת או אחרת, נצטרך כמובן לבחון אותה ולתת לה פתרונות

אליהו דלל:  זה בעצם האני מאמין שלי

אליהו דלל:       בבקשה, בואו נתחיל מחברי הכנסת

דבורה ביטון: כבוד היו"ר באמת תודה שנענית לבקשה, זו בקשה מאוד חשובה

דבורה ביטון:  כפי שאדוני אמר, זה לא משנה מאיזה מגזר או מגדר הקטין נמצא

דבורה ביטון:  בגילאים האלה זה גילאים מאוד מאוד קריטיים לחינוך, להעשרה, ולגדל את הילד כשהוא מעוצב יחד עם חברה, עם חינוך מסודר

דבורה ביטון:  עצם העובדה שהם נשארים בבתים, שכנראה האמהות מן הסתם לא יכולות להשתלב במקומות עבודה, יש לזה גם השלכות כלכליות כנראה לבית שהם גדלים, ולכן יש חובה לעשות את זה

דבורה ביטון:  באמת מטריד שיש מבנים אבל הם לא מאוכלסים, ויכול להיות שיש חוסר, צריך להבין מה הסיפור

אליהו דלל: זאת חידה בשבילי, זה באמת חידה

דבורה ביטון: כן, וגם לבדוק מה זה אומר תקציבית ואם צריך באמת להיענות ולבחון שם

דבורה ביטון:  סביר להניח שתקציבי זה בטח לאייש עם גננות ובשוטף, אבל זה באמת חידה, זה לא צריך לקרות

אליהו דלל: אוקיי

אליהו דלל:  תומא, בבקשה

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה היו"ר

עאידה תומא סלימאן:  אני מברכת קודם כל את חבר הכנסת יוסף עטאונה שהוא יוזם יום דיונים בהרבה ועדות בעניין האוכלוסייה הערבית בנגב, האוכלוסייה הערבית הבדואית, וגם כן את ח"כ אלהואשלה שביחד יזמו את הדיון הזה

עאידה תומא סלימאן:  אני חושבת שזה דיון סופר חשוב

עאידה תומא סלימאן:       כפי שאמרת כבוד היו"ר – ילדים זה ילדים, והם הדבר הכי בוא נגיד נקי, ואם משקיעים בהם אנחנו נוכל לבנות עתיד יותר טוב

עאידה תומא סלימאן:  לצערי הרב המצב של הילדים, של התינוקות גם כן בנגב, הוא מצב מחפיר

עאידה תומא סלימאן:  אחוז התמותה למשל, בין תינוקות ערבים בדואים בהשוואה למה שקורה בארץ, אחוז התמותה הוא כפול 3 אם אני לא טועה

אליהו דלל: בלידה?      

עאידה תומא סלימאן: גם בלידה ובשנה הראשונה

עאידה תומא סלימאן:  זה בגלל גם עניינים של בריאות האמא, וגם עניינים של הסביבה שבהם נמצאים התינוקות

עאידה תומא סלימאן:  ההשקעה אחר כך בעניין מעונות יום, ואני חייבת להגיד שהתעסקתי גם בנושא כשהייתי יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, קיימתי כמה דיונים ואני יודעת למה הבעיה של תפקוד המעונות יום המעטים שקיימים

עאידה תומא סלימאן:  19 מעונות יום שקיימים, לא תמיד פועלים והם לא נמצאים

עאידה תומא סלימאן:       צריך לקחת בחשבון קודם כל את העוני המחפיר שקיים בתוך האוכלוסייה

עאידה תומא סלימאן:  למה אני מזכירה את העוני? כי עוני פלוס אבטלה מאוד רווחת בקרב אנשים, ומחסור במקומות עבודה

עאידה תומא סלימאן:  השיקול הכלכלי בלבוא ולשלם גם כן דמי השתתפות

אליהו דלל: אבל יש סבסוד

עאידה תומא סלימאן: יש סבסוד, אבל בכל זאת צריך לשלם

קריאה: למעונות יום אין סבסוד

אליהו דלל: רגע, רגע, תראו, יש את הנושא של מעונות יום שזה מגיל לידה עד גיל שלוש, ששם למיטב ידיעתי אין סבסוד, למיטב ידיעתי, אני לא בטוח, ומגיל שלוש זה בעצם חובה

קריאה: לא שאין סבסוד, אני חושבת שיש מדרגות

אליהו דלל: רגע, מגיל שלוש זה חינוך חינם חובה

אליהו דלל:  במעונות יש איזשהו סבסוד או דירוג

עאידה תומא סלימאן: כן, לפי המצב המשפחתי, אבל אין פטור

עאידה תומא סלימאן:  בכל זאת יש תשלום

אליהו דלל: רגע, אני רוצה להבין אם מישהו יש לו נתונים למצב

דבורה ביטון: לגבי שבדירוג אם האישה, האמא לא עובדת, והיא לא מראה שלושה תלושים היא לא מקבלת - - -     

אליהו דלל: דקה, מה המצב אם מישהו יודע? כל אחד שיסביר את השם שלו ועם תפקיד

אליהו דלל:  סליחה, תומא אני אתן לך לסיים אבל אני חייב לדעת, בנקודה הזאת אני רוצה לדעת האם יש סבסוד או אין סבסוד, בסדר? אחר כך אני אתן לך להמשיך

רום בר-אב: אני רום בר-אב ממשרד האוצר

רום בר-אב:  בעבור גילאי לידה עד שלוש קיים סבסוד בהתאם למבחן התמיכה של משרד העבודה

רום בר-אב:  מבחן התמיכה הזה מגדיר מי זכאי לסבסוד ובאילו תנאים, וגם מגדיר את דרגות הסבסוד

אליהו דלל: האמא חייבת להיות עובדת כדי לקבל?      

רום בר-אב: שני ההורים צריכים להיות עובדים, רק אני אגיד שני דגשים לגבי זה

רום בר-אב:  א', באוכלוסיות שמוגדרות אוכלוסיות רווחה, הן מסובסדות מטעם משרד הרווחה ולא מטעם משרד העבודה, תחת אמות מידה וקריטריונים שונים ויותר מקלים

עאידה תומא סלימאן: וגם אלה שבמחלקת רווחה צריכים לשלם סכום מינימלי

רום בר-אב: סכום מסוים, נכון

רום בר-אב:  בנוסף, חשוב לי גם לציין שככל שהורה, אב או אם, נכנסים למעגל העבודה במהלך שנת הלימודים, הם יכולים להגיש בקשה ולקבל את הסבסוד מהרגע שהם התחילו לעבוד

אליהו דלל: הבנתי, אוקיי תודה

אליהו דלל:  בבקשה

עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק התחלתי לדבר על זה

עאידה תומא סלימאן:  אין פטור מתשלום

עאידה תומא סלימאן:  יש דרגות, אבל המינימום שזה כמעט 800 שקל

עאידה תומא סלימאן:  אם אנחנו חושבים במושגים של משפחה שחיה מתחת לקו העוני, שהאישה נגיד במקרה הספציפי או הגבר, או שניהם מובטלים, לא עובדים, ואין להם הכנסה סדירה שהיא מעל השכר מינימום, 800 שקל זה סכום עתק בשבילם

עאידה תומא סלימאן:  מה במיוחד, שגם תחבורה סדירה למעונות היא לא קיימת

עאידה תומא סלימאן:  צריך לקחת בחשבון שאפילו בתוך, למשל אני הייתי ברהט וראיתי שיש מעונות יום סגורים

עאידה תומא סלימאן:  אבל להגיע משכונה לשכונה ולהגיע ממקום למקום, בלי אוטו אי אפשר, בלי תחבורה ציבורית אי אפשר

עאידה תומא סלימאן:  אישה שלא עובדת, תעשה חשבון, גם מבחינה כלכלית, גם מבחינת המאמץ בלהגיע למקום, היא בסוף תשאיר את הילד בבית

עאידה תומא סלימאן:  היא תהיה איתו בבית ותשאיר אותו בבית, לצערי הוא לא יקבל את החינוך שכולנו היינו רוצים שהוא יקבל ואת השירותים שהוא צריך לקבל, אבל זאת המציאות

עאידה תומא סלימאן:  אני חושבת שהגיע הזמן להסתכל על כל הסביבה הקיימת, ולראות איך זה משפיע על חיי הילדים בנגב

עאידה תומא סלימאן:       וכפי שתמיד אומר חבר הכנסת יוסף עטאונה, הוא יצא כבר, המבחן שלך נגיד איציק – חאלד גדל בכפר נגיד או בעיר, שאין לו את השירותים הקיימים, הוא לא הלך למעון יום, הוא לא הלך בהרבה מקרים לגן

עאידה תומא סלימאן:  אם הוא צריך להגיע לגן חובה הוא צריך ללכת איזה 2-3-5 קילומטר בחורף ובקיץ

עאידה תומא סלימאן:  חאלד לא מקבל אותה הזדמנות שוויונית של איציק, שגדל גם כן יכול להיות בנגב

עאידה תומא סלימאן:  באותו נגב, אבל הוא לא מקבל אותו דבר

עאידה תומא סלימאן:  אני חושבת שזה מצב בלתי סביר, ולא צריכים שבג"ץ יגיד לנו שהמצב בלתי סביר

עאידה תומא סלימאן:  אנחנו כבר רואים את זה, אנחנו מבינים שהחברה וגם המדינה באיזשהו שלב תשלם מחיר על המצב הזה, וצריכים להתחיל להכין

עאידה תומא סלימאן:       אני זוכרת שנאבקתי בשנה הראשונה שנכנסתי לכנסת והיה השר דרעי אז שר הכלכלה, ותחתיו היה העניין של בניית מעונות יום, ושריינו 25% מהתקציב של בניית מעונות יום כל שנה לאוכלוסייה הערבית, ועשיתי ישיבות מעקב כדי לראות איך הם נבנים

עאידה תומא סלימאן:  הסטטיסטיקה מדברת בעד עצמה

עאידה תומא סלימאן:  19 מעונות יום, זה בלתי מתקבל על הדעת

דבורה ביטון: אדוני אני רק רוצה לחדד

דבורה ביטון:  כשהיא מדברת על 800, זה אחרי שקבעו את הדרגה

דבורה ביטון:  בהתחלה ההורים מחויבים לשלם 2500, יעשו להם החזר, אבל עד שהם מקבלים זה לוקח איזה שלושה, הם צריכים להראות שלושה תלושים

דבורה ביטון:  אני פשוט מכירה את זה מעובדת שהייתה לי, ורק לאחר שהיא הראתה את שלושת התלושים האלה, רק אז היא הגישה בקשה לדרגה כדי שיראו שהיא עובדת, רק אז ההחזר

דבורה ביטון:  בתחילה, כשאתה מכניס אותם, זה באמת מאות אלפי שקלים, זה לא בדיוק 800, אז צריך לשים לב לפרט הזה

אליהו דלל: אוקיי, בבקשה ח"כ איימן עודה

איימן עודה: תודה רבה לך כבוד היו"ר

איימן עודה:  אני רוצה לברך את חברי חבר הכנסת יוסף עטאונה על היום החשוב הזה, ואת תרומתו של חברנו חבר הכנסת ואליד אלהואשלה, ששניהם תמיד מעלים את סוגיית הנגב ובצדק

איימן עודה:  אפשר לדבר הרבה על ההזנחה שאנחנו מדברים עליה כל הזמן ובצדק, אבל בהתחלה רציתי להצביע על מקום שיש בו הרבה גאווה, שקורה יום-יום בנגב, בשביל להביע עמדה איך הציבור למרות כל הקושי הוא כן יכול להצליח

איימן עודה:       למשל היום יש בנגב 8500 סטודנטים ערבים באוניברסיטאות

איימן עודה:  אני אתן דוגמה לכפר כמו ערערה שבנגב, שלפני כ-30 היה בו פחות מעשרה רופאים, והיום יש 125 רופאים, ועכשיו באוניברסיטאות יש 150 סטודנטים לרפואה רק מערערה שבנגב

איימן עודה:  זה אומר הרבה

איימן עודה:  זה אומר איך קבוצה למרות כל הקושי, כל ההזנחה, היא מתעקשת להצליח

איימן עודה:  רציתי להביע את העמדה הזו, כי חשוב לדבר גם על אופק וזה שדבר שייתן לכולנו הרבה מוטיבציה והרבה אמונה בבן אדם ובאפשרויות העצומות שהבן אדם יכול להגיע אליהן למרות הכל

איימן עודה:       כבוד היו"ר, אם מדברים על אפליה ועל ההזנחה, אני יכול להצביע על הכפרים הבלתי מוכרים שזה המקום המופלה לרעה הכי הרבה בכל מדינת ישראל

איימן עודה:  אני ערבי, אבל אם תשאל אותי האם אני הערבי החיפאי מופלה לרעה יותר מבן אדם שחי בכפר לא מוכר שאין מים בצורה רשמית, אין חשמל בצורה רשמית, אין מערכת חינוך בצורה רשמית – ברור ששם זה המקום המופלה לרעה

איימן עודה:  ואני רוצה לשאול את כולם, זה לטובת מי? האם זה לטובת היהודים למשל? מישהו יכול לשכנע אותי בדבר כזה? האם זה לטובת המדינה למשל? יש מישהו בעולם שיכול לבוא ולהגיד לי "זה לטובת המדינה, זה לטובת האזרחים היהודיים, זה לטובת הנגב"? אני חושב שזה רק גזענות לשמה

איימן עודה:  רק גזענות לשמה

איימן עודה:  ואני מתבונן ביהודים, ואני אומר דווקא היהודים מימי מצריים עד ימי אירופה, כל הטענות, כל ההשלכות נגד היהודים, בדיוק כך עושים במדינה נגד ערביי הנגב

איימן עודה:  בדיוק כך

איימן עודה:  על המספר שלהם, על איפה הם גרים, על זה שהם רוצים להשתלט על אדמות המדינה

איימן עודה:  כל מה שנאמר נגד היהודים, אותו דבר אומרים אותו כלפי האזרחים הערבים בנגב

איימן עודה:       צריך להכיר בזכותם, כי זו זכות

איימן עודה:  הם אזרחים לכל דבר ועניין, וזה בסופו של דבר לטובת כולנו

איימן עודה:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  אומנם אמרת את שלך, אבל אני חייב לומר

אליהו דלל:  אין פה אפליה מכוונות ואין פה גזענות

אליהו דלל:  שמעתי אותך, לא הפסקתי אותך, אני רוצה להגיד לך דבר פשוט

אליהו דלל:  אני מקיים את הדיון הזה כי אני רוצה באמת, זה לא שעכשיו אנחנו ניכנס ונפתור את כל הבעיות של העולם

אליהו דלל:  לא

אליהו דלל:  אני חושב, ואמרתי את זה בתחילת דבריי, שילד שנולד במדינת ישראל, הוא צריך להיות שווה, ולא משנה איפה הוא גר ומאיזה מגזר

אליהו דלל:  ככה התחלתי את הדברים שלי

אליהו דלל:  שמעתי אותך, ושמעתי פה את כולם בלי לומר מילה

אליהו דלל:       לי מפריע, כשאני מסתכל בדוח, ואמרה את זה גם תומא וצריך פה באמת, אנחנו רוצים לפתור בעיות, אנחנו לא רוצים עכשיו ללכת סחור וסחור

אליהו דלל:  כשאני רואה שהמדינה בנתה מעונות, אבל לא מאכלסים אותם, אז אנחנו צריכים לדעת למה, וצריך לנסות לראות מה עושים כדי לפתור את זה

אליהו דלל:  הלא לא שאין מעונות, הלא מה הייתה בעצם מטרת הדיון היום? הכותרת, וגם מה שבעצם נאמר לי, זה שיש חוסר במעונות ובגני ילדים

אליהו דלל:  זה חוסר

אליהו דלל:  אבל מסתבר שלא מביאים את הילדים למעונות, כי יש בעיה של יכולת

אליהו דלל:  יש בעיה של רווחה, ויש בעיה של סבסוד, ויש בעיה של הרבה מאוד דברים שקשורים מאצ'ינג, של עוני

אליהו דלל:  בזה אני רוצה לדון, ופה אני רוצה לראות איך ניתן לפתור את הבעיה הזאת

אליהו דלל:  בסדר?      

איימן עודה: כבוד היו"ר, אני לא מכיר אותך בצורה מעמיקה, אבל מה שאתה אומר אני מקבל את הגישה של בן אדם שרוצה לפתור בעיה פה ושם

איימן עודה:  אבל אני לא מסכים איתך פוליטית, ואני רוצה להסביר לך למה

איימן עודה:  אתה לא יכול לשכנע ילד ערבי קטן, שמדינה שבנתה 948 ישובים חדשים מאז 48' עד עכשיו, אפס ישובים חדשים לאזרחים הערבים

איימן עודה:  אתה לא יכול לשכנע אף אחד שזו לא מדיניות

איימן עודה:  אין מצב כזה

איימן עודה:  הפילוסופיה של הקמת המדינה, זה של עם אחד, בפועל על חשבון העם האחר

איימן עודה:  בנושא אדמות, זה עדיין תקף עד עצם היום הזה

איימן עודה:  אל תקטע אותי בבקשה

אליהו דלל: אני אתן לך לדבר, אבל יש לי בקשה

אליהו דלל:  אל תהפוך את הדיון הזה לפוליטי

איימן עודה: לא, לא, לא, זה פוליטי, כי הסיפור כולו פוליטי

איימן עודה:  אני רוצה להגיד לך, יש לך כוונות טובות, אני שותף, כולנו שותפים, בוא ניישם מה שאתה דיברת, אני איתך

איימן עודה:  יחד עם זאת, אל תספר לי שלא מכוון ולא כלום, מכוון ואבו אבוה

איימן עודה:  זה מה שרציתי להגיד לך, תודה רבה

אליהו דלל: טוב, אז אני אומר לך אבל אתה לא מכיר אותי

אליהו דלל:  אני נולדתי בשכונה הכי גרועה במדינת ישראל

אליהו דלל:  שם נולדתי, ליד מגרש בני יהודה

אליהו דלל:  ויכולתי להגיד שיש אפליה, מזרחים-אשכנזים וכו'

איימן עודה: דרך אגב יש אפליה עם מזרחים, בטח

איימן עודה:  מה לא ידוע?      

אליהו דלל: לא

איימן עודה: מה, בשנות ה-50 וה-60 לא הייתה אפליה נגד מזרחים?      

אליהו דלל: אנחנו עכשיו הופכים את הדיון למזרחים ואשכנזים? אני לא רוצה להפוך את הדיון

איימן עודה: אתה צודק

אליהו דלל: אמרתי, לא רוצה להפוך את זה

אליהו דלל:  תראו, אני באתי מהשלטון המקומי, ואין אחד בשלטון המקומי או בעיר נתניה, הייתי סגן ראש העיר, ויש שם שכונות שהן שכונות שבאמת לא מתאים להן אפילו, אתה יודע מה, דיברנו על הנגב? משהו בסגנון הזה

אליהו דלל:  ויש גם שכונות, ויש דירות, שרק דירת ארבעה חדרים יכולה להגיע ל-6 מיליון שקל

אליהו דלל:  בסדר, אז יש, ויש ויש

אליהו דלל:      אני היום מקיים דיון בוועדת זכויות הילד, בנושא מסוים שאני לא רוצה לקחת אותו לשום כיוון שחבל כי לא נצא ממנו

איימן עודה: בוא נממש את מה שאתה אומר, אני איתך

אליהו דלל: בדיוק, מאוד חשוב לי, אני חושב שכל מי שמבקש דיון ולא משנה אם חבר כנסת ערבי, דרוזי, יהודי, אנחנו בודקים את הדברים ואנחנו מקיימים דיונים בהתאם

אליהו דלל:  בסדר? זהו, תודה

איימן עודה: אני איתך, בוא נממש, אבל הדרוזים הם חלק מהערבים, ואל תגיד מגזר, תגיד חברה ערבית

איימן עודה:  בוא נשתפר קצת גם בשפה

אליהו דלל: אני יש לי את השפה שלי, עזוב

איימן עודה: אני לא אומר יהודים ומזרחיים, אל תגיד ערבים ודרוזים

איימן עודה:  הדרוזים חלק מהערבים, נקודה

אליהו דלל: טוב, כנראה שאנחנו לא נגיע לעמק השווה

אליהו דלל:  אנחנו רוצים לדבר על המחסור של המעונות ואיך לאכלס אותם

אליהו דלל:  בבקשה

עאידה תומא סלימאן: בזום אאוט להסתכל על התמונה הגדולה, אנחנו חלוקים

אליהו דלל: אני חושב שזה מה שעשיתי

אליהו דלל:  תומא, את כבר מספיק מכירה אותי

אליהו דלל:  זה מה שאני עושה בכל הוועדות, אז לכן אני משתדל באמת להתמקד באותן נקודות

אליהו דלל:  בסדר, איימן תודה רבה שהגעת

אליהו דלל:  בבקשה, כן

אליהו דלל:  אני רוצה פשוט לקיים את הדיון, אז יש אנשים גם בזום? בבקשה ואליד

וליד אל-הואשלה: שלום לכולם

וליד אל-הואשלה:  תקשיבו, אני נמצא כאן בכנסת שבע שנים, ויש כמוני רבים

וליד אל-הואשלה:  התקיימו דיונים רבים על מצב החינוך בנגב, מעונות היום, מחסור בכיתות, ולא התקדם כלום

וליד אל-הואשלה:  יש מדיניות, צריך לטפל בנושא הזה, צריך לשפר את כל ההתנהלות הזאת של משרד החינוך כלפי החברה הבדואית בנגב, וצריך החלטה אמיצה

וליד אל-הואשלה:  אני חושב שאנחנו הגענו למצב שהדיונים האלו לא עוזרים לנו, אנחנו מנהלים פחות או יותר כל חודש דיון על הנושא הזה

וליד אל-הואשלה:  אם זה בוועדת חינוך, אם זה בוועדת בחירות

וליד אל-הואשלה:  ולכן אני חושב שאלי אתה צריך לקחת יוזמה, לפנות ליואב קיש, לראש הממשלה

וליד אל-הואשלה:  המצב מאוד חמור

וליד אל-הואשלה:  יש לנו 11 בתי ספר, מעל ל-1000 תלמידים, תתקני אותי עאידה אם אני טועה, ויש לנו מעל 60 בתי ספר, מעל 800 תלמידים שנמצאים באותו בית ספר

וליד אל-הואשלה:  ולכן המצב הזה צריך להיות מטופל ונמצא בראש סדר העדיפויות של משרד החינוך

וליד אל-הואשלה:  << יור >>      אני חושב שהגיע הזמן להפסיק עם הוועדות האלה, לקבל החלטה על ידי שר החינוך, ראש הממשלה, להקים צוות שיטפל בנושאים האלה

וליד אל-הואשלה:  החברה הבדואית מוזנחת מזה שנים רבות, וצריך לשים דגש על הנושא הספציפי הזה

וליד אל-הואשלה:  פורסם דוח מבקר המדינה לפני כמעט חודש, על הצעירים הבדואים בנגב

אליהו דלל: סליחה, מי ממשרד החינוך נמצא פה? יש פה מישהו ממשרד החינוך? אה יש, בסדר גמור

אליהו דלל:  סליחה

וליד אל-הואשלה: מכל אחד משלושה צעירים בחברה הבדואית, בין הגילאים 18-24, הוא לא נמצא באקדמיה ולא בשוק העבודה, ולכן צריך לשים דגש על כל נושא הצעירים בנגב, כל הנושא של מחסור בכיתות, כל הנושא של פיקוח על בתי הספר, על מערכת החינוך, ואני חושב שצריכה להיות החלטה ולא דיון בנושא הזה

אליהו דלל: ואליד קודם כל תודה רבה שאתה מעלה את זה

אליהו דלל:  אני חושב שיש פה באמת בעיה לא פשוטה כנראה של הרבה מאוד שנים, ולכן גם כשמסתכלים על הפשיעה במגזר הערבי, כנראה יש בו חלק מהנושא של החינוך שהוא באמת לא מספיק כנראה ניתן בצורה נאותה, ואין לו כנראה את המסגרות

וליד אל-הואשלה: אלה בנגב אחוז הנשירה הכי גבוה במדינה

וליד אל-הואשלה:  פשוט אני אומר לך, אני אגיד לך את זה על השולחן – נמאס לנו מהדיונים האלה

וליד אל-הואשלה:  אם זה בוועדת חינוך, ואם זה בוועדות של זכויות הילד

וליד אל-הואשלה:  גם לפני שתגיע לוועדה, הגיע הזמן לקבל החלטות

אליהו דלל: יכול להיות שאנחנו נצטרך לעשות דיון הרבה יותר רחב, או אפילו פגישה עם שר החינוך, כי אני עוד פעם, אני זה דיון ראשון אצלי, אני חייב לומר

אליהו דלל:  קשה לי מאוד לשפוט על דיונים קודמים, ואני מבין לפעמים את התסכול שיש, כשיש כמו שאתה אומר הרבה מאוד ועדות

אליהו דלל:  אם זה במשרד ועדות החינוך, והבריאות, ואחרים, והפנים, ולא תמיד יש בזה תועלת, ויכול להיות שבאמת צריך לקבל החלטות ברמה של ממשלה וברמה של שר

אליהו דלל:       אני בכל מקרה, כבר אני אומר לך, אני אדבר עם יואב קיש

אליהו דלל:  כבר אני אומר לך

אליהו דלל:  אבל בכל מקרה, אנחנו חייבים גם להבין איפה הבעיות, וזאת המטרה גם של הוועדה, כדי לדעת בדיוק באיזו נקודה הוא יתמקד, בסדר?          

חיאם קעדאן: חיאם קעדיאן, סמנכ"ל מרכז שלטון מקומי

חיאם קעדאן:  טוב, קודם כל שלום לכולם, ותודה על יוזמי ומבצעי הדיון

חיאם קעדאן:  סליחה שאני חוזר על הדברים, אבל זה מטבע הדברים

חיאם קעדאן:  אני כבר בתפקידי בערך 12 שנה, ואני אומר לך כל שנה יש את הדיון עם אותם נושאים, עם אותן בעיות, עם אותם חסמים, עם אותן צרות

חיאם קעדאן:  ולצערי אנחנו שוכחים שיש כאן אוכלוסייה גדולה מאוד שחיה בדרום וממשיכה לסבול

חיאם קעדאן:  אנחנו דנים פה, מעלים את הדברים, מציפים אותם ואין מעש

חיאם קעדאן:  לא נעשה כלום

חיאם קעדאן:  או מה שנעשה, זה המעט ביותר

חיאם קעדאן:       אתה צודק במה שאמרת, צריך לקחת את המושכות בידיים בצורה חזקה ורצינית, ולבוא ולהשקיע בכל תחומי החיים

חיאם קעדאן:  אם זה בחינוך, תרבות, תחבורה, כל מה שקשור

חיאם קעדאן:  כי איפה שלא תיגע, יש שם בעיה, יש שם מחסור אדיר, יש שם פיגור של עשרות שנים יחסית לישובים אחרים במדינה

חיאם קעדאן:  אני מקווה שבאמת תעלו את הדברים בצורה מאוד רצינית, אני לא יודע מה השיטה או מה הדרך, ובאמת להביא להשקעה ביישובי הדרום ובאוכלוסייה שמתגוררת שם

חיאם קעדאן:  תודה

אליהו דלל: מאה אחוז, תודה קעדאן

אליהו דלל:  ממשרד החינוך ניר שמואלי

חגי פורגס: ניר ומתי יצאו לדיון השני

אליהו דלל: אוקיי, מי אתה?      

חגי פורגס: אני חגי פורגס

אליהו דלל: בבקשה חגי

חגי פורגס: אני בעיקרון במשרד אחראי על בינוי מעונות יום, ואני אשתדל לתת מענה מהמידע שידוע לי על בתי ספר וגני ילדים

אליהו דלל: אוקיי, אז זאת אומרת אתה לא עוסק בזה

חגי פורגס: אני לא עוסק בזה

אליהו דלל: אוקיי, בוא נעשה ככה לפני זה, רציתם להציג מצגת נכון? מי רצה להציג פה? אנחנו נחכה, בינתיים אם יש מצגת תציגו אותה בבקשה

הודא אבו עביד: אוקיי, שמי הודא אבו עביד, אני מהפורום לדו קיום בנגב, ואנחנו עוקבים אחרי הנושא של מעונות יום כבר תקופה די ארוכה בנגב

הודא אבו עביד:  לא רק המצב מבחינת גיל רך ומעונות יום הוא מאוד מאוד קשה, יש מחסור, והוא מחסור מאוד אדיר

הודא אבו עביד:  אני רוצה שפשוט נעבור לשקף השני

הודא אבו עביד:  גנים יש בנגב 756, מעונות יום בכל הקהילה הבדואית יש רק 19, 19 מעונות יום

הודא אבו עביד:  אני אגיד את זה בהשוואה

הודא אבו עביד:  קריית מלאכי גרים שם 26 אלף תושבים, יש 10 מעונות

הודא אבו עביד:  באופקים גרים 36 אלף תושבים, ויש שם 14 מעונות

הודא אבו עביד:  בנתיבות יש 47 אלף תושבים, ויש להם 18 מעונות

הודא אבו עביד:  בקריית גת יש 65 אלף תושבים, ויש להם 29 מעונות יום

הודא אבו עביד:  אצל הבדואים בנגב יש 300 אלף תושבים, שיש להם רק 19 מעונות בלבד

עאידה תומא סלימאן: המשפחתונים, יש 300 משפחתונים? זה כפול חמש?      

הודא אבו עביד: של חמש

הודא אבו עביד:  זה משפחתונים של מטפלות משפחתונים מהבתים

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה, כן

עאידה תומא סלימאן:  אבל זה אומר חמישה ילדים בכל משפחתון, וזה בעיקר ילדי רווחה בדרך כלל

הודא אבו עביד: נכון

הודא אבו עביד:  החלטה 922 ו-550 העדפה מתקנת, מה שחברת הכנסת עאידה תומא הזכירה לפני כן, 25% מסך כל ההקצאה הארצית יועבר לרשויות הערבית

הודא אבו עביד:  בפועל אין מימוש, יש חסמים בהשתתפות בתקצוב, בקרקעות, בתכנון, ואם יש פה מישהו מהתכנון של מעונות היום, אז מוזמן אחר כך להגיד לנו

הודא אבו עביד:  מצוקה כלכלית ואבטלה, גם חברת הכנסת עאידה התייחסה לזה לפני כן

הודא אבו עביד:  אנחנו מדברים על 80% מהילדים שנמצאים במשפחות תחת קו העוני

הודא אבו עביד:  80% מהילדים הבדואים

הודא אבו עביד:  רק 25% מהנשים הן נשים עובדות, רובן בפחות משכר מינימום, ואנחנו מדברים על ממוצע משכורת של 4140 שקל לאישה שעובדת, שזה פחות משכר מינימום

הודא אבו עביד:  אנחנו מדברים על שכר ממוצע של גבר 6651 שקל, שגם זה משכורת בעייתית, וזוג שמתקיים משתי משכורות כאלה, שזה בערך 11 אלף שקל, לא יכול לשלם אם יש לו שני ילדים או שלושה ילדים, 800 שקל למעון יום של ילד, לא של ילד אחד, זאת אומרת שלושה ילדים

ד"ר מנאל חריב: ד"ר מנאל חריב מהפורום לדו קיום, מנהלת מרכז המחקר

ד"ר מנאל חריב:  אנחנו גם מדברים על מגמה של עלייה מ-2010 ועד 2019 באחוז המשתכרים מתחת לשכר מינימום בחברה הבדואית

ד"ר מנאל חריב:  כך נגיד ב-2010 זה היה 52%, ובנתונים האחרונים שנמסרו על ידי הלמ"ס, אז 56

ד"ר מנאל חריב: 5% מהשכירים בחברה הבדואית משתכרים מתחת לשכר מינימום

ד"ר מנאל חריב:  יש מגמה של החרפה שבולטת

ד"ר מנאל חריב:  אחוזי האבטלה ביישובים הבדואים הם הגבוהים בארץ

אליהו דלל: ביקשנו ממשרד החינוך או נציג משרד החינוך להיכנס לפה, מתי נכון?      

ניר שמואלי: מתי וניר

ניר שמואלי:  שמי ניר שמואלי, סגן מנהל מחוז דרום, משרד החינוך

ניר שמואלי:  אנחנו תכף עוברים לוועדת החינוך והכנסת, גם שם הולכים לדון בבתי ספר גדולים ומחסור בכיתות, כך שזה דיון חופף, אבל אנחנו נתייחס

ניר שמואלי:  קודם כל, אני רוצה לתת קצת נתונים ואחר כך נתייחס למחסור

ניר שמואלי:       לגבי החמש שנים האחרונות, אנחנו פתחנו 175 כיתות גן, גילאי 3-6 טרום חובה וחובה בחברה הבדואית

ניר שמואלי:  הכיתות היותר רחבות שפתחנו זה באמת בפזורה הבדואית במרכזי השירות

ניר שמואלי:  צריך לזכור שמשרד החינוך עובד לפי תוכנית תמ"מ/40, שאושרה על ידי משרד הפנים, תוכנית המתאר, ואנחנו למעשה יכולים להציב מבנים אך ורק במרכזי השירות הקיימים

ניר שמואלי:  בשנה החולפת, נפתח מרכז שירות חדש בחשן זנה, כביש באר שבע דימונה בשטח השיפוט של מועצה אזורית נווה מדבר, ופתחנו שם גם בית ספר יסודי

הודא אבו עביד: אדוני רק תגיד שזה מבנים יבילים וזה לא באמת מבנים

ניר שמואלי: אני אמרתי, מרכזי שירות אנחנו יכולים אך ורק משרד החינוך להציב מבנים, משרד החינוך הוא לא משרד הפנים, הוא לא מנהל מקרקעי ישראל והוא לא רשויות התכנון

ניר שמואלי:  אנחנו מבחינתנו משרד חוקי שבונים איפה שאפשר ברשויות הקבע, כסייפא, לקיה, תל שבע - - -      

הודא אבו עביד: בלקיה יש לך מעל 100 כיתות גן שהן במבנים יבילים

הודא אבו עביד:  מעל 100

ניר שמואלי: גברתי את אולי לא בקיאה בנתונים, בלקיה אין להם כיתות גן

אליהו דלל: סליחה רגע יש לי בקשה, אנחנו פה מנהלים את הדיון הזה, ואני מבקש שלא כל אחד יתפרץ לדברי השני

אליהו דלל:  תרשמו את הדברים ואני אתן לכולם לדבר

אליהו דלל:  בבקשה ניר

ניר שמואלי: אז מבחינתנו, אנחנו בכל מקום שיש צורך אנחנו פותחים

ניר שמואלי:  אין ספק שגן ילדים ברהט, שהוא בגן קבע שבו אנחנו בונים את הגנים יחד עם הרשויות, וכל הרשויות הקבע באותן שבע רשויות בחברה הבדואית, ובשתי המועצות האזוריות שבישובים שלהם, כן עדיין אפשר לבנות ביישובי הקבע, אנחנו בהעדפה כזאת

ניר שמואלי:  אין לנו פרויקטים זמינים לתקצוב היום על שולחן משרד החינוך שלא תוקצבו

ניר שמואלי:  יש כרגע 99 פרויקטים שנכנסו עכשיו בחודשיים האחרונים שהם זמינים לתקצוב

ניר שמואלי:  הוועדה הקרובה תהיה מיד אחרי פתיחת שנה, והם יתוקצבו

ניר שמואלי:  אין פרויקט זמין בחברה הבדואית

ניר שמואלי:  יש קושי באמת עם רשויות התכנון, יש קושי מהרגע שאנחנו מכירים צורך עד שאנחנו מקימים בגלל תביעות- - -      

אליהו דלל: מי רשות התכנון באזור?      

ניר שמואלי: יש כמה גופים

ניר שמואלי:  יש את הרשות להתיישבות הבדואים בנגב, יש את מנהל מקרקעי ישראל

אליהו דלל: לא, אבל מי נותן נניח היתר לבניית כיתת גן או מעון?      

ניר שמואלי: תלוי איפה, אם זה ברשויות קבע זה הרשות להתיישבות הבדואים בנגב יחד עם רשויות התכנון, ואם זה בפזורה זה הליך הרבה יותר מורכב יחד עם משרד הפנים ורשויות תכנון נוספות, זה הרבה יותר מורכב

ניר שמואלי:  אבל ברשויות הקבע איפה שיש מסמכי קרקע, איפה שהוכר הצורך ויש אדמה חומה לבנייה, אנחנו בונים באופן מידי

אליהו דלל: מה שאתה אומר, שאין בעיה של תקציב?      

ניר שמואלי: אין בעיה של תקציב

אליהו דלל: זאת אומרת אם עכשיו אני באמת מנסה להבין את הבעיה, המחסום זה בנושא של היתרי הבנייה והתכנון וכך הלאה?      

ניר שמואלי: כל הליך התכנון

אליהו דלל: החסמים באיזה משרדים הם נמצאים?      

ניר שמואלי: תראה, יש את רשות להתיישבות הבדואים בנגב

אליהו דלל: היא כפופה לאיזה משרד?      

ניר שמואלי: היום היא למשרד השר שיקלי, היא כפופה היום למשרד שווין חברתי

אליהו דלל: אני רוצה לשאול את השאלה הבאה שאומרת דבר פשוט – האם יש מה שנקרא צוות של מנכ"לים שיכול לפתור את החסמים האלה? זאת השאלה

ניר שמואלי: אני לא יודע לענות לך על השאלה הזאת

ניר שמואלי:  אני יודע שיש ועדה לחסמים שהיא מטפלת בדברים האלה, אבל אני לא יכול להגיד לך

אליהו דלל: הנושא הוא לא נושא תקציבי, אלא נושא של חסמי בירוקרטיה

אליהו דלל:  כשאני מבקש מהמשרדים שמטפלים בנושא הזה שיהיה צוות מנכ"לים שיוציא את החסמים האלה

אליהו דלל:  אם זה לא בעיה של תקציב אז מה? אנחנו מפגרים? באמת, משהו פה לא הגיוני

אליהו דלל:  לא סביר

אליהו דלל:  אני לא רוצה להשתמש במילה הזאת

אליהו דלל:  בבקשה יוסף

יוסף עטאונה: תודה כבוד היו"ר

יוסף עטאונה:  גילוי נאות – גם ניר שמואלי וגם מתי אנחנו גם מכירים וגם עבדנו שנים ארוכות ביחד לקידום מערכת החינוך

יוסף עטאונה:  לגבי המחסור בכיתות לימוד בגילאי 3-5, אני אתמקד הכי ממוקד בעניין

יוסף עטאונה:  מבחינת הנתונים של משרד החינוך, גם מבחינת מרכז המחקר והמידע בכנסת, יש כ-5000 ילדים שאין להם מסגרת בכפרים הלא מוכרים, ובעיקר במועצה אזורית אל קאסום וגם נווה מדבר

יוסף עטאונה:  אני מסכים איתך שהבעיה היא תכנונית, אבל יש חסם אחד שכן אתם כמשרד חינוך, ואני העליתי את זה גם בעבר כמה פעמים, שאתם יכולים להסיר אותו

יוסף עטאונה:       כשבאים למנהל הביטוח ויש צורך ומציגים את הנתונים לפתוח גנים בכפרים הבלתי מוכרים, עד לפני שנתיים משרד החינוך לא היה מתנה הצבת מבנה יביל לגן ילדים בהיתר בנייה

יוסף עטאונה:  בשנתיים האחרונות משרד החינוך לא משחרר למועצות האזוריות, גם לנווה מדבר וגם אל קאסום, מבנים יבילים לגני הילדים, בעיקר ל-5000 הילדים האלה שמתנים את זה בהיתר

יוסף עטאונה:  ולהשיג היתר בכפרים הבלתי מוכרים בתקופה הזו, בתקופה שהייתה גם בשנה שעברה, זו משימה בלתי אפשרית כי גופי התכנון בלחץ של עמותת רגבים, מקשים לקבל היתרים

יוסף עטאונה:  ולכן משרד החינוך, בכדי לצאת ולהיות אמיתי וכן לטובת הילדים האלה, צריך לשחרר את המבנים היבילים למועצות ללא התניה בהיתר בנייה, כי גם אני יודע ואתה יודע וגם מתי יודע, מנהל המחוז יודע, ששום אפשרות בעולם לא תתן היתר - - - לגן ילדים

יוסף עטאונה:  זה משימה בלתי אפשרית

יוסף עטאונה:  אתה אומר אני יש לי הכל זמין לתקצוב, אבל מצד אחר אני לא יכול לממש

יוסף עטאונה:  לפחות אתה כמשרד החינוך תעזור לי בלשחרר את המבנים האלה ולהציב אותם, לפחות בהתחלה איפה שיש ריכוזים ובתי ספר קיימים

יוסף עטאונה:  על זה אני מבקש תשובות, כי אין משחררים את החסם הזה ממשרד החינוך, לפחות 1 בספטמבר או אוקטובר אפשר להחזיר מאות ילדים למערכת החינוך ולקלוט אותם

יוסף עטאונה:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה יוסף

אליהו דלל:  תראו, נושא של היתר יכול להיות גם עם תנאים, ואני מבין שלפעמים כשאתה רוצה לבקש היתר, אתה צריך להוכיח גם מי הבעלים של הקרקע, ומי יושב שם וכך הלאה

אליהו דלל:  עכשיו, מאחר ולא מדובר פה על מבנה קבע, אלא מבנים יבילים, אני חושב שמשרד החינוך יכול במקרה הזה לשנות את המדיניות שלו, ואני אסביר

אליהו דלל:       אני הייתי יו"ר הוועדה לתכנון ובנייה בנתניה, ואם על כל דבר הייתי צריך לבדוק, הלא אתה צריך לבנות על שטח חום ולבדוק שיש בו את התוכניות וטבעות וכך הלאה

אליהו דלל:  אבל באים ואומרים תשמעו, יש פה בעצם ישובים שהם לא מוסדרים, ומאחר ומדובר פה על מבנים יבילים, יכול להיות שאפשר להקל על התנאים להוציא היתר

אליהו דלל:  מה זה אומר להוציא היתר? אפשר להוציא היתר גם בלי לדגדג בבעלות על הקרקע, שהוא בטיחותי, שיודעים שיש בו מתקני תברואה, שהוא לא מסוכן

אליהו דלל:  להיכנס לדברים שהם לא קשורים להיתר עצמו מבחינת הקרקע או מכשולים אחרים, אבל להתייחס לנושא של הבטיחות, ואולי זה יקל, כי אחרת אנחנו נמצאים באיזשהו סחור סחור, ובסוף יש תקציב ואין מעונות, ואנחנו רואים מה קורה, ואין גנים, ואנחנו לא רוצים בעצם לפגוע באוכלוסייה הזאת, שבעצם אותם ילדים שלא יקבלו היום את המסגרת ואת החינוך, בעוד 10-20 שנה אנחנו ניתקל בבעיות הרבה יותר חמורות, ואז גם תקציבים שיהיו פי עשר לא יפתרו את אותן בעיות של הילדים והנוער שהגיעו כבר לגילאים אחרים

ניר שמואלי: אדוני אני רוצה להשיב

ניר שמואלי:  חברי יוסף, חבר הכנסת יוסף עטאונה הספיק לצאת, אז ככה

ניר שמואלי:  יש בקשה רשמית של משרד החינוך לוועדת חסמים לאשר את ההיתר הזה, הבקשה של יוסף היא בקשה צודקת ואנחנו כמשרד תומכים בה, והגשנו בקשה רשמית לוועדת חסמים לאשר להציג את המבנים ללא היתר, כי כרגע כל מרכז השירות הוא ללא היתר

ניר שמואלי:  הבקשה הייתה להחריג את המבנים החדשים, זאת אומרת רק על המבנים החדשים לעשות היתר

ניר שמואלי:  זה משימה כמעט בלתי אפשרית, ולכן הבקשה של משרד החינוך לוועדת החסמים זה לאפשר להציב

ניר שמואלי:  כי אין בעיה של תקציב מבחינת המשאבים, הם קיימים

ניר שמואלי:  אנחנו בעניין הזה מחכים לתשובה, ואנחנו לוחצים כדי שנוכל להיות ערוכים לפתיחת שנה

אליהו דלל: קודם כל אני שמח על מה שאתה אומר כרגע

עאידה תומא סלימאן: מתי הגשתם את הבקשה אם אפשר לדעת?      

ניר שמואלי: הנושא הזה כבר בדיונים חודשים רבים

ניר שמואלי:  הבקשה מונחת כבר מספר חודשים, יש התקדמות בעניין הזה, אני מקווה מאוד שבזמן הקרוב נקבל גם תשובה בעניין

אליהו דלל: תומא, את רוצה להחליף אותי?      

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להחליף אותך, אני רוצה פשוט מאוד לשאול שאלה

עאידה תומא סלימאן:  אני כבר מחכה איזה חצי שעה לשאול שאלה

אליהו דלל: דקה

אליהו דלל:  מה לוח הזמנים?      

ניר שמואלי: אנחנו הבהרנו שאנחנו בעטיה של פתיחת שנה ואנחנו צריכים את התשובה באופן מידי על מנת להתארגן להציב את המבנים

ניר שמואלי:  אני מקווה מאוד שבזמן הקרוב, צריך לזכור זה לא ועדה שיושבת במשרד החינוך

אליהו דלל: המבנים קיימים? הלא זה מבנים יבילים

ניר שמואלי: להציב את המבנים הרשויות יודעות, התקציב קיים, אנחנו בשיח עם הרשויות, אנחנו יודעים גם כמה להציב ואיפה

אליהו דלל: כשאני אומר לוח זמנים, זה אומר פתיחת שנת הלימודים

אליהו דלל:  זה מה שאתה אומר לי

ניר שמואלי: נכון

אליהו דלל: אוקיי

אליהו דלל:  אנחנו יכולים לקבל איזשהו לוח זמנים, מה שנקרא לוח גאנט? שלא נבוא בתחילת השנה, שנת הלימודים, ונגיד חבר'ה לא יודעים

אליהו דלל:  אז אם אני מקבל שבעוד שבוע יש את האישור הזה, בעוד שבועיים יש אישור כזה, בעוד שלושה ימים מגיעים המנופים או לא יודע מה, אז אני אדע שמה שאתם אומרים לי אני יכול לעקוב אחרי זה

אליהו דלל:  מי ראש ועדת החסמים?      

ניר שמואלי: אני לא יודע להגיד לך

ניר שמואלי:  אבל אני חוזר ואומר, למשרד החינוך יש לוח גאנט סדור לפתיחת שנה

ניר שמואלי:  אנחנו יכולים להציג את לוחות הזמנים, לחלקם אנחנו לא שולטים

ניר שמואלי:  אנחנו יכולים לשלוט במה שנמצא בשולחן שלנו מול הרשויות המקומיות, אבל לא בוועדת חסמים

אליהו דלל: ניר יש לי בקשה, תראה

אליהו דלל:  גם מה שאתה לא שולט תעבירו לנו, ואני יודע גם מה לעשות

אליהו דלל:  אז לכן אני מבקש ממך כמה דברים

אליהו דלל:  אחד, מי יו"ר הוועדה של החסמים או מי חברי וועדת החסמים, לאיזה משרדים הם נמצאים, זה אחד

אליהו דלל:  שתיים, לוח גאנט

אליהו דלל:  את זה אני מבקש לקבל, היום אנחנו יום שלישי, עד סוף השבוע

אליהו דלל:  בסדר? אתה מעביר את זה לתמי ברנע

אליהו דלל:  אוקיי תומא, בבקשה

עאידה תומא סלימאן: למרות שחלק מהשאלות כבר עבר זמנן, אבל אני רציתי לשאול דבר אחד

עאידה תומא סלימאן:  אני מאוד מכבדת שאתה אומר אין בעיה תקציבים והמשרד מוכן לכל וזה, אני לא שואלת כאילו מה אתם עושים ומחכים שיהיה אישורים עליהם, אני שואלת האם הילדים האלה נמצאים בתוכנית פעולה סדורה אצל המשרד שאתם יוזמים להסיר את החסמים? הרי אתם משרדי ממשלה, הדיבורים ביניכם הם הרבה יותר קרובים מאשר שאנחנו נבוא כמחוקקים ונתערב בעניין הזה

עאידה תומא סלימאן:  העניין של הגשנו כבר בקשה של כמה חודשים, האם 5000 הילדים האלה נמצאים על סדר היום שאומר – בספטמבר אתם צריכים כבר להתחיל להפעיל? אי אפשר לחכות כמה חודשים

עאידה תומא סלימאן:  מה נעשה כדי להסיר את החסמים האלה? האם התקיימו ישיבות?      אני ההרגשה שלי, להגיד את האמת? וזה מה שקורה לאורך השנים, התקציבים הקיימים אותו דבר עם בניית מעונות יום

עאידה תומא סלימאן:  יש הקצאה של 25% מהתקציב, אבל בפועל זה לא מתממש

עאידה תומא סלימאן:  למה? כי מחכים שאולי יהיה תכנון, יהיה הקצאת קרקעות, וזה לא קורה מלעצמו

עאידה תומא סלימאן:  אם אתם לא באים ואומרים 'זה העדיפות שלנו עכשיו, אנחנו אמורים לתת את השירות הזה לילדים ונהפוך עולמות ונסיר חסמים', זה לא יקרה חבר'ה

עאידה תומא סלימאן:  הרי אתם יודעים, שלחנו מכתב, שלחנו בקשה, נו באמת

עאידה תומא סלימאן:  שלחנו בקשה? של כמה חודשים?      

ניר שמואלי: גברתי זו לא בקשה, אנחנו מעת לעת מגיעים לוועדה הזאת ומציגים את הצרכים שלנו כמשרד החינוך ואת החסמים

ניר שמואלי:  בסוף צריך לזכור כמו שאמרת, זה מספר גופים, מספר משרדי ממשלה ששותפים, שצריכים כולם להתכנס ולקבל את ההחלטות

ניר שמואלי:  אנחנו לא אחראיים על חוק תכנון בנייה

ניר שמואלי:  בסופו של דבר אנחנו כמשרד, כגוף ממשלתי, יכולים להציב מבנה רק - - -      

עאידה תומא סלימאן: אתם אחראיים על החינוך של הילדים

ניר שמואלי: נכון, נכון

ניר שמואלי:  אבל עוד פעם, יש חוק לימוד חובה, ויש חוק תכנון ובנייה

ניר שמואלי:  השאלה על איזה חוק עוברים, ולכן אני אומר, אנחנו כמשרד עושים את כל המאמצים

ניר שמואלי:  וכשאני אומר אין בעיה של תקציב, כי אנחנו ערוכים לתקציבים האלה, כדי להציב את המבנים האלה, כדי לתת את השירות

ניר שמואלי:  אנחנו בעד שיינתן השירות גם במקום מונגש

ניר שמואלי:  בסופו של דבר לוועדה הזאת יש חשיבות עליונה

ניר שמואלי:  וגם אדוני היו"ר אם אתה תוכל גם לעזור בעניין הזה וללחוץ, את הנתונים אתה תקבל מאיתנו עד סוף השבוע, כולל המספרים

אליהו דלל: האמת היא שאני מרגיש לא טוב

אליהו דלל:  לא טוב

אליהו דלל:  כי זה כאילו שאתם שלחתם מכתב שגר ושכח

אליהו דלל:  מדברים פה שאתם ביקשתם לפני מספר חודשים, ושום דבר לא קרה, וכולנו נרדמנו, ואם לא היינו מקיימים את הדיון הזה יכול להיות שגם לא הייתי יודע, ואף אחד אחר לא היה יודע, ומגיעים ל-1 בספטמבר ואין כיתות, ואין מורים אולי, גם זה יכול להיות

אליהו דלל:  אף אחד לא יודע

אליהו דלל:  כי אין מבנים, בטח לא בטוח שיש מורים, אז אולי ישימו את המבנים ומחר יגידו שחסר מורים אז לא יפתחו

אליהו דלל:       חברים, זה באמת לא מתאים למדינת ישראל

אליהו דלל:  לא מתאים למשרד חינוך, בכלל למשרד ממשלתי במדינת ישראל

אליהו דלל:  זה לא יכול להיות דבר כזה

אליהו דלל:  לא יכול להיות

אליהו דלל:  אנחנו מדברים פה באמת על כמות כזאת של תלמידים, שהם רוצים את המינימום שבמינימום שבמינימום, ופה מדברים על חסם כזה או אחר שאנחנו גם לא יודעים מה החסם

אליהו דלל:  באמת אני מופתע, לא יודע מה להגיד, זה לא הגיוני

אליהו דלל:  אתם צריכים לצאת מפה עכשיו וללכת ולעשות באמת כל מה שאפשר כדי שייפתחו פה הכיתות האלה, המבנים

אליהו דלל:  זה באמת לא הגיוני

אליהו דלל:  זאת אומרת, אנחנו בעצם בעצמנו עוברים על החוק

אליהו דלל:  הלא אם יש חוק חינוך חובה, אנחנו בעצם עוברים על החוק, תבינו

אליהו דלל:  מה היה קורה אם הורה היה משאיר ילד בבית? היו עוצרים את ההורה

אליהו דלל:  אז אנחנו במו ידינו, אז את מי יעצרו? את משרד החינוך? את המנכ"ל? אותכם? אותי? את מי? באמת, זה זלזול, ובמיוחד כשאין בעיה של תקציב

אליהו דלל:  אנחנו כל הזמן דנים פה על זה שיש חוסר בתקציב, זאת אומרת אין ישיבה שאני לא דן פה במשהו שיש בו בעיה של תקציב

אליהו דלל:  אבל פה זה רק בירוקרטיה? חבל

אליהו דלל:  באמת חבל

אליהו דלל:  אני מצר על כך, אני מאוד מבקש מכם בכל לשון של בקשה, זה נמצא אצלכם בידיים, תעשו מה שצריך

אליהו דלל:  נתקלתם בבעיה דברו איתי, אני אדבר גם עם השר, אבל זה באמת לא הגיוני

אליהו דלל:  ואני מבין את הכעס של המשפחות, של ההורים, של היישובים

אליהו דלל:  זה לא הולך כך

אליהו דלל:       נמשיך עם המצגת, איך קוראים לך?      

מעיגל אלהואשלה: אלהואשלה מעיגל, אני ממועצה אזורית לכפרים הבלתי מוכרים, אני רכז שטח ואני מכיר טוב מאוד את הסוגייה

אליהו דלל: מאה אחוז, עוד מעט ניתן לך, בסדר? בבקשה כן, את המצגת

אליהו דלל:  << יור >>  << יור >>     

הודא אבו עביד: כן, היינו במצוקה הכלכלית והאבטלה, והזכרנו את זה שהמשפחות מתקשות לממן השתתפות של ילדים במעונות היום, ולכן ההמלצה שלנו של הפורום לדו קיום, אני אזכיר שלמשרד ראש הממשלה ושל המועצה הלאומית לכלכלה, היה ניסוי בחורה ובכסייפה לגבי המעונות יום שבהם הם סבסדו מעונות יום, ואני הייתה לי שיחה עם מנהלת מעון יום בחורה, שאמרה לי אלמלא הסבסוד הזה, לא היה אף הורה שהיה שולח את הילדים שלו

אליהו דלל: אז בעצם מה אתם ממליצים?      

הודא אבו עביד: אנחנו ממליצים על סבסוד מלא של מעונות היום האלה

הודא אבו עביד:  אנחנו מדברים על גילאים של שלושה חודשים עד שלוש שנים

אליהו דלל: יש לכם מושג על איזה תקציב מדובר?      

הודא אבו עביד: כרגע אני לא יכולה להגיד לך

אליהו דלל: אז יש לי בקשה, תבדקו על איזה תקציב מדובר וננסה לבדוק אם זה אפשרי או חלקו

אליהו דלל:  בסדר?      

הודא אבו עביד: בהחלט

הודא אבו עביד:  מדובר בגדול בחברה הבדואית על 49 אלף ילדים בגילאים האלה

אליהו דלל: את מדברת על חלק ובאיזה צורה

הודא אבו עביד: בוא נתחיל לממן את ה-19 מעונות הקיימים

אליהו דלל: אז יש לי בקשה, תראו, בואו נלך צעד צעד

אליהו דלל:  הלא אנחנו לפעמים כשמדברים יותר מידי גבוה, אנחנו מפסידים לפעמים את הדברים שאנחנו באמת רוצים לדעת מה קורה היום, או מחר בבוקר

אליהו דלל:  קודם כל יש מעונות שהם קיימים, וראינו אותם בהתחלה

אליהו דלל:  ואז הבנו שללא סבסוד, לא מאכלסים אותם

אליהו דלל:  אז אני מבקש ככה, קודם כל תבדקו על איזה סכום מדובר כדי לאכלס את מה שקיים

אליהו דלל:  וגם הלא כשמדברים על סבסוד, אני יכול להבין שלא כל המשפחות באותו מצב, אז צריך להיות בטח איזשהו דירוג כזה או אחר

אליהו דלל:  אני מאוד הייתי שמח שאם תעבירו לנו איזשהו נתון, או כמה נתונים שאומר תשמע, אנחנו נצטרך לסבסד בין לבין איזשהם סכומים, ואז נסתכל גם בצורה הרבה יותר רחבה וארוכת טווח

אליהו דלל:  בסדר? יש עוד שקף אחד או שאתם סיימתם?      

הודא אבו עביד: כן יש עוד שקף

אליהו דלל: בבקשה, בקצרה

הודא אבו עביד: המלצות דחופות

הודא אבו עביד:  זה הדרישה העיקרית, להסיר את החסמים ולבנות מעונות

הודא אבו עביד:  ברגע שנבנים מעונות, אז אפשר לדחוף שהמעונות האלה ייפתחו ושיהיה שם אנשים שיעבדו ויתפעלו את המעונות האלה

הודא אבו עביד:  אני אגיד עוד משפט אחד, אני גרה ביישוב שנקרא לקיה, 16 אלף תושבים, מוכר, מועצה מקומית, יש בתי ספר, יש תכנון

הודא אבו עביד:  יש לנו בניין של מעונות יום, מעון יום, סגור כבר שנתיים

הודא אבו עביד:  אני אם הייתי אמא, הייתי מאוד שמחה להביא את הילדים שלי לשם

הודא אבו עביד:  אבל זה סגור כבר שנתיים ואני לא יודעת למה, באמת

הודא אבו עביד:  וכחלק מהדיונים שקורים פה בכנסת, אני מאוד רוצה שגם המועצות המקומיות הבדואיות יזומנו

אליהו דלל: רגע דקה, מי נמצא פה מהמועצה של לקיה? יש לי בקשה אלייך, תוציאו מכתב לראש המועצה בלקיה

הודא אבו עביד: שתכף יתחלף אולי

אליהו דלל: בסדר, עם העתק אליי

אליהו דלל:  לומר חבר'ה תראו יש פה מעון סגור, אנחנו מבקשים לדעת למה, ואני אדבר איתו ונשמע, ואם יש בעיה של חידוש, תחזוקה, בואו כי באמת מצד אחד, תראו, אני רוצה לעזור

אליהו דלל:  אבל נניח לרגע שאני בא עכשיו ואומר חבר'ה בואו תבנו מעונות, יגידו חבר'ה קיים אבל לא מאוכלס

אליהו דלל:  אז יש פה כאילו איזשהו משהו של הפוך על הפוך

אליהו דלל:  מה אתה רוצה ממני? יש מעונות

אליהו דלל:  אז בואו נעשה דבר פשוט, אני רוצה באמת שכל אחד מאיתנו ייקח על עצמו משימה, תעבירו לנו העתקים מאותן נקודות, ואם צריך לדבר עם ראש המועצה ואם זה בעיה נניח של חשמל או לא סיימו, יכול להיות שגם לא טיפל טופס 4

הודא אבו עביד: זה בעיה פוליטית, זה קיבל טופס 4 וזה מוכן וזה הכל

אליהו דלל: מה זה פוליטי?      

הודא אבו עביד: פוליטי, ראש המועצה לא רוצה לפתוח

הודא אבו עביד:  זה כבר סיבות שאני לא יכולה להתערב בהן

אליהו דלל: אתם מבינים? תומא את מבינה מה שהולך פה לפעמים?      

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אם היה פיקוח של משרד החינוך בא ואומר, אני בניתי, יש ילדים שלא מקבלים את השירות, יש חובה במדינה לחינוך לגיל הרך, אתם חייבים

עאידה תומא סלימאן:  במקרה כזה אם ראש המועצה הוא זה שמעכב מילוי החוק, הוא זה שצריך - - -      

אליהו דלל: בקשה קטנה, את מוציאה מכתב, את לא מבקשת הרבה בקשות

אליהו דלל:  את אומרת חבר'ה יש פה מעון, יש פה מתקן, הוא נבנה, הוא לא בשימוש, אנחנו מבקשים לדעת למה ומתי אם בכלל ייפתח

אליהו דלל:  העתק מזה תעבירי אליי

הודא אבו עביד: אין שום בעיה, נשלח מכתב ונעביר העתק

הודא אבו עביד:  אבל זה מקרה אחד

אליהו דלל: ברור לי, בסדר

הודא אבו עביד: הדרישה היא לבנות מעונות, ולאכלס אותם, ולממן אותם

אליהו דלל: את ההשקף של ההמלצות תשאירי אותו רגע, אני רוצה פשוט שיהיה לנו

הודא אבו עביד: אדוני זה בהשוואה לישובים היהודים

אליהו דלל: בסדר, עוד פעם, ברור לי ראיתי את ההשוואה

אליהו דלל:  מה שחשוב לי זה את המסקנות, ואם תשלחו לנו את המצגת עצמה אני אשמח

הודא אבו עביד: בכיף, אנחנו גם שלחנו נייר עמדה בנושא הזה שיש בו פתרונות, ויש בו גם ניסיונות לפתרונות של בעיות התכנון

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  אלהואשלה בבקשה

אליהו דלל:  עוד פעם את השם המלא וגם את התפקיד

מעיגל אלהואשלה: מעיגל אלהואשלה, רכז שטח במועצה אזורית לכפרים הבלתי מוכרים בנגב

מעיגל אלהואשלה:  למען האמת, לפני 18 שנה משהו כזה, בכפרים הבלתי מוכרים לא היו גנים, ואז כשפנינו למשרד החינוך וגם לשר החינוך אז יוסי שריד, אז הוחלט להקים 39 גני טרום חובה

אליהו דלל: אתה מדבר לפני 20 שנה, יוסי שריד

מעיגל אלהואשלה: כן

מעיגל אלהואשלה:  עכשיו, היום לפני שנתיים בדיוק, היינו בוועדה והיו הילדים שאין להם מסגרת, ילדי גיל 3-4, היו כ-5000, ונשארו אותו דבר

מעיגל אלהואשלה:  שום דבר לא זז

מעיגל אלהואשלה:  אני רוצה לתת דוגמה לשני כפרים בלתי מוכרים שיש בהם גנים

מעיגל אלהואשלה:  אחד מהם, ביר אל חמאם, והשני אל ערה

מעיגל אלהואשלה:  באל ערה שם יש 160 ילדים שהם בלי מסגרת

מעיגל אלהואשלה:  יש גנים, אבל הגנים האלו אין להם היתר

מעיגל אלהואשלה:  משרד החינוך מממן את זה, משרד החינוך מממן את הגנים האלו שיש בכל כפר ארבעה גנים

אליהו דלל: חגי, תעביר, מה שאומר אלהושאלה, שיש גנים שאין בהם היתר, ומשרד החינוך אחראי עליהם

אליהו דלל:  תקחו את הדברים האלה, תיכנסו יותר לעומק ותראו מה קורה

אליהו דלל:  תעשו איזשהו מיפוי, כי באמת אנחנו מבזבזים פה כסף, כי כשיש מבנה שהוא סגור, אחר כך להשקיע בו, לפתוח אותו, זה עולה גם כסף

מעיגל אלהואשלה: עכשיו הגנים האלו פתוחים, אבל יש 160 ילד שנמצאים באותו כפר שאין להם מסגרת

מעיגל אלהואשלה:  יש ארבעה גנים, שניים חובה, שניים טרום חובה

מעיגל אלהואשלה:  אני באמת ליבי ליבי עם הגננות, הגננות שם ממש סובלות

מעיגל אלהואשלה:  שם יש גנרטור, אין חשמל

מעיגל אלהואשלה:  המים לפעמים מגיע, לפעמים לא מגיע, והם מביאים בקבוקי מים בכדי לתת ולעזור לילדים לשתות מים ולרחוץ ידיים

מעיגל אלהואשלה:  חשוב לנו מאוד באמת, מדינת ישראל מדינה דמוקרטית, ואנחנו באמת רוצים

מעיגל אלהואשלה:  הילדים האלה הם יצמחו ויגדלו, ואנחנו לא רוצים שיגדלו בלי חינוך

מעיגל אלהואשלה:  החינוך הוא הכי חשוב, ושיתוף הפעולה הכי חשוב

אליהו דלל: אין ספק, אני מסכים עם כל מילה שאתה אומר

אליהו דלל:  אם לא נשקיע עכשיו, לא יודע מה יהיה

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי לנצל את הפגרה לקיים סיור בנגב על ההכנות לפתיחת שנת הלימודים, ולראות באיזה תנאים נמצאים הילדים האלה ומה מצב הגנים והמעונות יום

עאידה תומא סלימאן:  אני להגיד לך את האמת, אני הבת של האוכלוסייה ואני נמצאת, אבל כל הסיורים שעשיתי כיו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה אז, הפתיעו אותי

עאידה תומא סלימאן:  כל פעם גיליתי דברים חדשים

עאידה תומא סלימאן:  זה פוקח עיניים

עאידה תומא סלימאן:  אם אנחנו נקיים סיור כוועדה, מתלווה גם כן לנציגי המשרדים, שיתנו תשובות בשטח

עאידה תומא סלימאן:  כי לפעמים המציאות טופחת על פני כל אמת שמביאים בדיונים ככה ממוזגים ויפים

אליהו דלל: בסדר

הודא אבו עביד: זה יכול להיות גם יחד עם ועדת החינוך

אליהו דלל: חברים אני אבדוק את הנושא הזה, כי אין טעם שאני אעשה סיור בלי לשתף את נציגי משרד החינוך, זה ברור, ואנחנו נשתדל לעשות את הדברים האלה במסודר

אליהו דלל:  אני קיבלתי את הרעיון, אנחנו נבחן אותו בצורה מסודרת

אליהו דלל:  כן, מסתבר שלהיות יו"ר בוועדה לזכויות הילד, אתה כל פעם מופתע מחדש בכל נושא שאנחנו נוגעים בו

אליהו דלל:       אוקיי, מי עוד רוצה לומר? בבקשה

חסיה דרורי: עמיחי דרורי, ממרכז לשלטון המקומי

חסיה דרורי:  שתי נקודות שהייתי שמח להתייחס

חסיה דרורי:  דבר ראשון, ברשותך אני אתייחס לא לנושא מעונות היום, אלא לנושא כיתות הלימוד, שנבין מה הפערים

אליהו דלל: זה כמעט אותו דבר, אבל בסדר

חסיה דרורי: נכון, אבל שנבין את הנתונים לגבי הפערים בכיתות הלימוד, אנחנו מדברים על פער של הכרה בצורך של 750 כיתות, ו-100 כיתות שהן בסטטוס 'זמינות לתקצוב'

חסיה דרורי:  עכשיו, אלו נתוני משרד החינוך, זה לא נתוני מרכז שלטון מקומי

חסיה דרורי:  זה פער גדול

חסיה דרורי:  750 כיתות הכרה בצורך, אפשר לעשות את המכפלה בסדר גודל של 30, אפשר להבין על כמה ילדים מדובר – 20 אלף, מדובר על כמות מאוד מאוד גדולה, זה כדי לסבר את האוזן

חסיה דרורי:       עכשיו, חוץ מאשר ממה נובע הפער, אכן נאמר קודם נובע גם מהנושא התכנוני, תביעות בעלות וכו'

חסיה דרורי:  אבל אנחנו סבורים ואנחנו מקבלים את הפידבק הזה ואת האינפוט הזה מהרשויות המקומיות

חסיה דרורי:  יש פה נושא תקציבי

חסיה דרורי:  יש פערים תקציביים

חסיה דרורי:  התעריף שניתן על ידי משרד החינוך פר מטר רבוע, הוא נמוך מאוד

חסיה דרורי:  הנקודה היא שלרשויות מקומיות בכלל ובסוציו נמוך עוד יותר, ובסוציו הכי נמוך עוד יותר, אין מאיפה להעמיד את התוספת

חסיה דרורי:  והדבר הזה הוא למעשה חסם משמעותי להקמת כיתות הלימוד

חסיה דרורי:  לכן יש פה נושא תקציבי, וחשוב להציף אותו, חשוב ללחוץ גם על משרד החינוך וגם על משרד האוצר לתת פה מענה לנושא הזה

חסיה דרורי:  הפער התקציבי קיים

אליהו דלל: יש לך מושג מהו הפער? ב-20%? ב-30%? על מה מדובר?      

חסיה דרורי: הפער להבנתנו הוא לא 20%, הפער מהנתונים שאנחנו מקבלים הוא סדר גודל של 40-50%

חסיה דרורי:  אלו הפערים

חסיה דרורי:  דורשים או מהרשויות להתכנס לסטנדרט הכי מינימלי שיש שכבר היום לא ראיתי - - - במשק, בשנים האחרונות בפרט, כי היו התייקרויות משמעותיות בשנתיים האחרונות כידוע

אליהו דלל: אז למה לא בטוח שמשרד החינוך יבנה ולא המועצה? משרד החינוך מתקצב, שהוא יבנה

חסיה דרורי: בוא נראה אותו מתכנס לסטנדרטים האלה

חסיה דרורי:  זה לא יקרה

חסיה דרורי:  והתעריף בכלל לא עודכן במשך שנים ארוכות, חלק ממרכיבי העלות בכלל לא נכנסים פנימה בתעריף, אבל הרשויות המקומיות כן צריכות להעמיד אותם

אליהו דלל: יש לי שאלה נוספת – האם מפעל הפיס, שזה חלק מהמנגנון לבניית כיתות וגנים, משתתף במועצות שנמצאות? במועצות הבדואיות?      

חסיה דרורי: אין לי נתונים מדויקים, אני מתאר לעצמי שממפעל הפיס כמו שהוא משתתף בכלל הרשויות, אני מתאר לעצמי שהוא גם מקצה חלק מההקצאות שלו לטובת המגזר הבדואי

אליהו דלל: תראה, אני לא אופתע שיכול להיות שגם אין בקשות

אליהו דלל:  הרי מפעל הפיס לא נותן ככה סתם, מפעל הפיס נותן על פי בקשה של הרשות

אליהו דלל:  עכשיו יכול להיות מצב, שהרשות לא מבקשת

חסיה דרורי: אני לא בטוח שזה המצב

חסיה דרורי:  הרי אם יש לנו 100 כיתות זמינות לתקצוב, אז למעשה הם עברו את כל ההליכים, וקיבלו את כל האישורים

חסיה דרורי:  הפער למעשה, מחכים רק להקצאה של משרד החינוך, שגם אם תינתן, לרשויות המקומיות כאמור קשה מאוד, אין להם מאיפה להוסיף

אליהו דלל: בכל מקרה, אני מאוד הייתי מבקש ממך, תבדוק את הנושא של מפעל הפיס

אליהו דלל:  האם באמת הרשויות הבדואיות מקבלות תקצוב, מקבלות עזרה

אליהו דלל:  אם לא, אפשר לנסות לראות איך מפעל הפיס תורם לנקודה הזאת

חסיה דרורי: אני אבדוק את זה

אליהו דלל: מי שלא יודע, מפעל הפיס בעצם הוא שייך לרשויות בסופו של דבר

חסיה דרורי: אני אבדוק את זה, וברשותך כן אני הייתי גם שמח לקריאה לפתור את הנושא התעריפי

חסיה דרורי:  התעריף הנורמטיבי לא משקף את העלויות שקיימות היום, ומהווה מכשול ובעיה

אליהו דלל: מאה אחוז, אוקיי

מור מיטלמן: אני יכולה להוסיף לזה?      

אליהו דלל: כן

מור מיטלמן: מור, אני ממנהל התכנון, מחוז דרום

מור מיטלמן:  אני כן יכולה להגיד בתור מי שמגיעה לישובים הבדואים, שיש מבנים של מפעל הפיס בישובים הבדואים

מור מיטלמן:  גם בלקיה יש מבנה, גם באבו תלול יש מבנה, הם קיימים

מור מיטלמן:  זאת אומרת זה לא ואקום

מור מיטלמן:  אני רוצה להוסיף שהיום הרשות להסדרה מתכננת יישובים בתנאי קרקע וטופוגרפיה לא פשוטים

מור מיטלמן:  זאת אומרת, יש רוב יישובי אבו באס ושתי המועצות האזוריות, הם בתנאי קרקע קשים

מור מיטלמן:  והרבה פעמים זה מוביל לעלויות פיתוח גבוהות

אליהו דלל: מה זה קשים? יותר מהגליל?      

מור מיטלמן: לא, לא אומרת יותר מהגליל

אליהו דלל: אוקיי, אבל מה זה נקרא קשים?      

מור מיטלמן: יותר מיישובי הקבע הקיימים היום

אליהו דלל: הקושי הוא במה? בתנאי טופוגרפיה?      

מור מיטלמן: בתנאי טופוגרפיה וקרקע קשה

מור מיטלמן:  הרבה פעמים מי שמשלמים את המחיר, אלה השטחים החומים, השטחים למוסדות הציבור העתידיים, שבנוסף לעלויות הפיתוח הגבוהות ולעלויות הבנייה הגבוהות, הם גם באים בתנאי שטח קשים שיוסיפו על עלויות הבנייה

מור מיטלמן:  אז אני רק אומרת שזו איזשהי שיטה

מור מיטלמן:  זאת אומרת, זה קיים בהמון המון תוכניות שאנחנו מקדמים בשנים האחרונות

אליהו דלל: זאת אומרת, את אומרת שבעצם הפיתוח הוא בעצם עלות יחסית גבוהה בבניית אותם מבנים

אליהו דלל:  אוקיי

אליהו דלל:  בבקשה

ג'מעה אזברגה: אני רוצה להגיד כמה דברים

ג'מעה אזברגה:  השם שלי ג'מעה אזברגה, חבר הכנסת לשעבר, שלום וברכה

ג'מעה אזברגה:  אולי יתמזל מזלי שאני יכולתי להיכנס עד הכנסת, עד המבנה עם הרכב שלי, כי הכבישים חסומים בחוץ, אבל זה משמח אותנו שחוסמים בשביל דבר גם עקרוני

ג'מעה אזברגה:  עכשיו, אני תושב לקיה ואני מסתכל על הרשימה

ג'מעה אזברגה:  פה יש לנו מעונות יום אפס

ג'מעה אזברגה:  אני רוצה להפנות קצת, אולי הוויכוח, הניתוח, מה שאתה רוצה, למרות שיש 5200 ילדים שהם בגיל חובה עדיין, זאת אומרת בכל מה שנקרא קוראים לזה פזורה, אנחנו קוראים לזה כפרים בלתי מוכרים

ג'מעה אזברגה:  עדיין לא במסגרת חוקית, וזה דבר שנוגד את החוק, ואני חושב אנחנו נמצאים בבית המחוקקים, קצת ממשלה או שרים שמכבדים את עצמם אסור שיהיה מצב כזה במדינה מתוקנת ודמוקרטית לפחות

ג'מעה אזברגה:  זה דבר אחד

ג'מעה אזברגה:       דבר שני, אני רוצה לא רק מעונות יום

ג'מעה אזברגה:  אנחנו מדברים על החלק שנוגע לרווחה, לאו דווקא, לא רק משרד החינוך, משרד החינוך הוא משקיע ומשקיע באמת הרבה, אבל עדיין הפער הוא גדול

ג'מעה אזברגה:  יש לנו בעיה עם המשפחתונים שהיא גם מחסור, לא רק מעונות יום

ג'מעה אזברגה:  וזה מדובר במשרד הרווחה, אולי צריך גם להתערב, ואם כבר אני מציע רעיון, לא רק סיור, שיהיה גם משרד הרווחה

ג'מעה אזברגה:  משרד הרווחה גם העניין של הוויכוח הוא כמעט לא קיים

ג'מעה אזברגה:  עכשיו אנחנו מדברים על עוד נדבך נוסף, שהוא נושא של הבירוקרטיה, אולי היא קצת נגעה בקצה מבחינת התכנון

ג'מעה אזברגה:  היום ראשי המועצות כפופים הרבה בגוף שנקרא רשות ההתיישבות הבדואים, שהם אמורים להתעסק לאנשים שהם לא מוסדרים

ג'מעה אזברגה:  הם התחילו גם להתערב גם בישובים המוכרים

ג'מעה אזברגה:  ראש מועצה אין לו שליטה לא על התכנון, אין לו שליטה על הפיתוח, אין לו שליטה על שיווק מגרשים, אין לו שליטה על כל מה שמתרחש ביישוב שלו, זה מצד אחד

ג'מעה אזברגה:  מצד שני, הרחבות מאיתנו והלאה, הרחבות שהם בסופו של יום, נרצה או לא נרצה, הם קשורים גם במערכות שהזכרנו לעיל

ג'מעה אזברגה:  ואני חושב שהעניין של התקציב נכון חשוב, אבל זה לא הכי חשוב

ג'מעה אזברגה:       אני הייתי מצפה, זאת אומרת, עם ממשלה נורמאלית, שיעבירו סמכויות של ראש המועצה, מה שנוגע לשיכון ישר למשרד השיכון שראש המועצה יהיה מחובר או יש לו נגיעה ישירה למשרד השיכון

ג'מעה אזברגה:  משרד הרווחה שיהיה למשרד הרווחה

ג'מעה אזברגה:  חוץ מהתקציב של החינוך, נגיד בניית בית ספר או בניית גן, חייבת לעבור דרך הגוף הזה

אליהו דלל: אתה אומר צריכה להיות הפרדה בין יישוב מוכר ליישוב לא מוכר

ג'מעה אזברגה: בהחלט, אין טעם, זאת אומרת שראש מועצה שנבחר על ידי ציבור, שהוא בשביל להגיע למשרד השיכון ולתכנן שכונה או לבקש הרחבה שיעבור דרך הגוף הזה, או צינור הזה שנקרא רשות התיישבות הבדואים

ג'מעה אזברגה:  זה דבר לא תקין ולא מתוקן במדינה מתוקנת, לפחות זה לא אמור להיות

ג'מעה אזברגה:  ואני ממליץ אם כבר אנחנו מדברים, שיהיה גם משרד הרווחה בתוך הסיור הזה בנוסף למשרד החינוך, ומשרד השיכון, וכל המשרדים הממשלתיים

ג'מעה אזברגה:  המצב היום בלתי נסבל, ויש לזה תופעות

ג'מעה אזברגה:  אני חושב שזה מקום לדיון ארוך

ג'מעה אזברגה:  אני גם מוכן להשתתף בדיון שאנחנו חושבים באופקים אחרים, מחוץ לקופסה

ג'מעה אזברגה:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה רבה גם לך

אליהו דלל:  עוד מישהו רוצה? רויטל שלום לך, אתם שמעתם את הדיון?      

רויטל אילתי-ויסמן: כן

אליהו דלל: אז אני מאוד הייתי שמח להתייחסות שלכם, אבל ממש למספר דקות כדי שנוכל לשמוע גם את שאר ההתייחסויות ממשרדים נוספים

אליהו דלל:  תודה

רויטל אילתי-ויסמן: כן, הקשבתי לדיון

רויטל אילתי-ויסמן:  אני מבינה שמדובר במעונות

רויטל אילתי-ויסמן:  אנחנו במשרד הרווחה, אני נציגה של מנהל מוגבלויות, אנחנו אחראיים על מעונות יום שיקומיים

רויטל אילתי-ויסמן:  אצלנו יש כרגע סביבות 20 מעונות יום, לא כולם בתפוסה מלאה

רויטל אילתי-ויסמן:  רוב התינוקות והפעוטות נמצאים במעונות היום, הם מוכרי משרד הרווחה

רויטל אילתי-ויסמן:  התשלום למעון נקבע על פי מבחן הכנסה

רויטל אילתי-ויסמן:  זה בעצם לגבי כל התוכניות שקיימות אצלנו במשרד הרווחה

רויטל אילתי-ויסמן:  אני לא יודעת כמה זה רלוונטי למעונות הרגילים

אליהו דלל: אוקיי תראו, אנחנו דנים מצד אחד במחסור במעונות, ומצד שני את אומרת לי שהתפוסה לא מלאה

רויטל אילתי-ויסמן: זה מה שנמסר לי

אליהו דלל: כן, בסדר, אני מבין שזה מה שנמסר, אבל צריך לנתח את זה

אליהו דלל:  למה זה לא מלא? מה הסיבה? אז בוא נעשה ככה, אם אין תשובה כרגע מידית או מוסכמת, אני מאוד אשמח שתבדקו את הנתון הזה ותעבירו את זה בכתב למנהלת הוועדה

רויטל אילתי-ויסמן: מה הסיבה שהמעונות אינם מלאים, כן

אליהו דלל: בוודאי, בוודאי, מה הבעיה? הבעיה שאין מספיק ילדים? אין מספיק מחנכים? אין מספיק מטפלות? אני רוצה להבין מה הבעיה

אליהו דלל:  זאת אומרת, אם יש מעון כבר, אנחנו צריכים לדעת בדיוק מה הבעיה כי זה לא הגיוני

אליהו דלל:  יש כבר מתקן, יש פה כבר מבנה, כי כל הרעיון היה שחסרים מבנים

אליהו דלל:  בסדר?      

רויטל אילתי-ויסמן: נכון, נכון

אליהו דלל: בסדר, אוקיי תתנו לנו תשובה

אליהו דלל:  חגי אתה פה?      

חגי פורגס: אני פה, אבל אני רק רוצה להבהיר, כל נושא הסבסוד הוא משרד העבודה

אליהו דלל: אני יודע, אבל אני רוצה לדעת מה הסיבה

אליהו דלל:  כרגע היא דיברה איתי על מעונות שיקומיים, וזה לא משנה כרגע

אליהו דלל:  יכול להיות שאין מספיק ילדים, אז בסדר אני מקבל את התשובה

אליהו דלל:  אבל אני חושב שאתם כמשרד החינוך וגם משרד הרווחה, צריך להבין שאם יש מצד אחד חוסר במעונות, מצד שני יש מעונות שבהם אין תפוסה מלאה, צריך להבין ממה זה נובע

תמי ברנע: אני רוצה רגע לעשות סדר

תמי ברנע:  הדיון לא הוקדש מראש לנושא של מעונות יום שיקומיים, וכשאנחנו ביקשנו נציגים ממשרד הרווחה, לא ביקשנו ממנהל מוגבלויות

אליהו דלל: בסדר, לא נורא

תמי ברנע: אז שלחו נציג לא מתאים, וזה לא הנושא, וחגי דווקא ממשרד החינוך הוא ממעונות כלליים

תמי ברנע:  אז הוא יוכל להתייחס לדברים שנאמרו

חגי פורגס: אין בעיה, אני אגיד ככה, ואחר כך אם רום ירצה להוסיף

חגי פורגס:  אפשר לחלק את הסיפור הזה לכמה נקרא לזה חסמים או בעיות, אוקיי? נושא הבינוי שעליו אני אחראי באופן ישיר, הוא קצת מזכיר את הנושא של גנים ובתי ספר, ויש עליו קושי עוד יותר מורכב

חגי פורגס:  הקושי הוא גם בקרקעות זמינות, מחסור בקרקעות זמינות

חגי פורגס:  אחר כך יש עניינים של ביצוע תקציב, שזה כבר שלב אחר שהוא פחות, נקרא לו חסמים מבניים במערכת

חגי פורגס:  על גבי זה יש נדבך מורכב יותר שזה העובדה שחוק חינוך חובה לא חל על גילאי לידה עד שלוש, ולכן עד שיש קרקע זמינה אז כמובן שבסדרי עדיפויות רשות יכולה לבחור להקים בית ספר או גן ילדים, כי היא מחויבת

חגי פורגס:  מעון יום לא

חגי פורגס:  לצערי זה המצב כיום, ולכן בהקשר מעונות יום הבעיה קצת יותר מתחדדת, ונעשית מורכבת יותר

חגי פורגס:       תראו, גם כאן, אין בעיה תקציבית

חגי פורגס:  לפי החלטת ממשלה 550, אנחנו מחויבים לשריין תקציב למגזר הערבי כולו, ובכלל זה גם רשויות בדואיות מהדרום

חגי פורגס:  לא קרתה שנה אחת מאז שהתחלנו את התהליך הזה, שלא נשאר לנו תקציב פנוי מהתקציב שאנחנו משריינים למגזר הערבי

חגי פורגס:  התקציב שאנחנו מעמידים לנושא, מעולם לא נוצל במלואו

חגי פורגס:  תמיד נשארו לנו יתרות שלא קיבלנו בקשות כדי לתקצב

חגי פורגס:  זאת אומרת הקושי גם כאן, הוא לא קושי תקציבי, הוא החסמים שדיברנו עליהם קודם

אליהו דלל: א', חסמים

אליהו דלל:  ב', בא השלטון המקומי ואומר תשמע, אני צריך לתת גם מאצ'ינג, זה לא תמיד

אליהו דלל:  השאלה אם יש מאצ'ינג

חסיה דרורי: הרשויות לא מחויבות לתת מאצ'ינג בכלל

חסיה דרורי:  בכלל לא

חסיה דרורי:  חוק חינוך חובה

חסיה דרורי:  נכפה עליהם לעשות את זה

חגי פורגס: יש פה שני מושגים שונים, יש מאצ'ינג ויש האם הסכום משקף את העלויות בפועל

חגי פורגס:  מאצ'ינג זה משהו שהוא בגני ילדים אין מאצ'ינג, זה 100%

חגי פורגס:  במעונות יום יש מאצ'ינג אבל הוא משתנה, ואפשר לקבל את הכל גם, אפשר לבטל את המאצ'ינג

חגי פורגס:  זה לא הסיפור

חגי פורגס:  הסיפור שמעלים פה כל הזמן זה שמלכתחילה העלויות שמתוקצבות לא משקפות את העלויות בפועל

חגי פורגס:  פה עשינו מהלך ביחד עם משרד האוצר בשנה שעברה ועדכנו את התעריפים לפי מדדי תשומות הבנייה

חגי פורגס:  הסכום עלה באופן משמעותי מאוד

חגי פורגס:  אנחנו מקווים שזה יפתור את החסם התקציבי, למרות ששוב אני אומר, מההתרשמות שלי אני לא חושב שזה הקושי המרכזי

חגי פורגס:  הקושי המרכזי הוא חסם של קרקעות

אליהו דלל: אוקיי דיברנו על זה קודם, בסדר

חגי פורגס: עכשיו מבחינת מעונות לא מאוכלסים, זה סיפור שהוא נידון הרבה מאוד, לפחות מאז שאני בעניינים, שותפים בו הרבה גורמים בממשלה ומחוץ לממשלה

חגי פורגס:  יש הרבה סיבות שהוצעו

חגי פורגס:  הסיבה של התעריף אחרי הסבסוד גם, לא בהכרח שהיא הסיבה הנכונה

חגי פורגס:  יש פה הרבה דברים, יש פה גם עניין תרבותי, יש פה גם עניין של מיתוג ושיוך של המעון

חגי פורגס:  זה לא משהו שאני מבין בו ומומחה בו, אני אומר שאלה סיבות שעלו על ידי אנשים שהם כן מומחים בזה

אליהו דלל: מה זה שיוך? של משפחות שונות בתוך המגזר?      

רום בר-אב: אני יכול להסביר את זה?      

אליהו דלל: כן, כן, בבקשה

רום בר-אב: אני ממשרד האוצר כפי שאמרתי

רום בר-אב:  אנחנו עוסקים בנושא הזה של להעמיק ולבחון את החסמים השונים למימוש הזכאות למעונות יום

רום בר-אב:  יש לנו כמו שתואר פה, תואר פה שיש מעונות ריקים, אנחנו יודעים שיש משקי בית שזכאים לסבסוד ולא מממשים אותו, שזה בוודאי דבר שמאוד מטריד אותנו

רום בר-אב:  זה נושא שנבדק גם אצלנו, גם במשרד העבודה, גם במשרד החינוך, גם בנק ישראל הוציא על זה מחקר בשנה שעברה אני חושב, 2021 או 2022

רום בר-אב:  יש מגוון סיבות שעולות

רום בר-אב:  סיבה אחת שעולה, אומרים שבאמת אולי המחיר יקר יותר גם לאחר הסבסוד

רום בר-אב:  סיבה אחרת שעולה היא, שיכול להיות שהמחיר הוא לא יקר, אבל אובייקטיבית יש מעונות פרטיים שהם יותר זולים

רום בר-אב:  ואז גם אם זה לא יקר לי מידי, יש לי אלטרנטיבה זולה יותר

אליהו דלל: תן לי להבין, זאת אומרת זה כמו משפחתון או לא משנה איך אני אקרא לזה, שהוא פרטי, שהוא יותר זול

רום בר-אב: הוא עולה לדוגמה 500 שקלים בחודש

רום בר-אב:  עכשיו, בעיה נוספת שעולה זה בעיית הלסט מייל, גם עולה פה הסוגייה של אם המעון נמצא 2-3 קילומטר מהבית ואין רכב זמין להסיע את הילד

רום בר-אב:  יש בעיה נוספת שעולה שלפעמים יש בן או בת משפחה זמינים לשמור על הילד, ולכן מוותרים פשוט על שליחה למעון

רום בר-אב:  שוב, זה הראה המחקר של בנק ישראל

רום בר-אב:  אז יש מגוון חסמים

רום בר-אב:  האמת היא, שאנחנו לא יודעים בצורה מספיק טובה מה המשקל של כל חסם, ובהקשר הזה משרד העבודה בשנה האחרונה יצא במחקר, שהמטרה שלו זה בעצם לפנות באופן יזום עם מחקר מלווה לאותן משפחות שהן זכאיות לסבסוד ולא ממשות אותו, וממש לשאול אותן ולחקור אותן – למה אתים עושים את זה, למה אתם מוכנים לוותר על ההטבה על הזאת שהיא בוודאי שווה, יש לה ערך כלכלי מאוד גבוה, ואני מקווה שבסוף השנה הקרובה תהיה לנו הבנה יותר טובה של מה החסמים ונוכל להתחיל לבחון פתרונות בהתאם לזה

ד"ר מנאל חריב: אפשר רק להגיב על זה בבקשה? רק מבחינת הסבסוד הכי גבוה, שמשפחה יכולה לקבל אותו עבור ילד אחד, אני חושבת שאנחנו עשינו, ואם אנחנו לוקחים בחשבון את השכר הממוצע של אנשים בישובים הבדואים, אז הסבסוד הכי גבוה הוא מהווה בממוצע בין 15-21% מהשכר הממוצע, ולהזכיר שאנחנו מדברים בעצם לפי סטטיסטיקות שונות, בין 23-25 נשים עובדות

ד"ר מנאל חריב:  ולכן הנושא של התשלום הוא בהחלט אחד החסמים הכי מרכזיים, כי תחשבו גם מבחינת אנחנו מדברים על אוכלוסייה מבחינת הפריון שלה היא הגבוהה בארץ, וכשמדובר על סבסוד הגבוה ביותר, מהווה כ-20% משכרה של אישה עובדת בממוצע, אם בעצם השכר הממוצע של נשים בדואיות ביישובים, אנחנו מדברים על נתונים שפורסמו על ידי הלמ"ס ב-2019, אז בין 3400 וקצת עד מקסימום 4000, אז כשאנחנו מדברים על 800 שקל סבסוד, הסבסוד הכי גבוה, אז בהחלט - - -      

אליהו דלל: שזה 20% מהשכר, בסדר תודה

איילת גבעתי: שלום, צהריים טובים, אני איילת מארגון בטרם לבטיחות ילדים, תודה על היום ותודה על הוועדה

איילת גבעתי:  אני רק אשים פה מידע על השולחן

איילת גבעתי:  קודם כל ילדים מאפס עד שלוש, הם קבוצת הסיכון הגבוהה ביותר - - - זאת אומרת שאנחנו לא מדברים על זה, שהילדים האלה הצעירים, בכלל לא יגיעו להזדמנות או לחוסר ההזדמנות שהועלתה פה בעתיד

איילת גבעתי:  מתוך זה, המקום שנפגעים בו הכי הרבה, הוא הבית

איילת גבעתי:  המקום שבו קורות הכי מעט תאונות, הם מעונות היום

איילת גבעתי:  מעונות היום הם מקום בטוח לילדים כי הוא מותאם להם

איילת גבעתי:  עוד לפני שאנחנו מדברים על תאונות החינוך וההתפתחות, אנחנו מדברים על זה שבטוח להם, שזה מאפשר להם התפתחות מיטבית לגדול ממקום בטוח

איילת גבעתי:       ולכן, היעדר מעונות היום משפיע בצורה ישירה כנראה על היפגעות היתר של ילדים בדואים בישראל, שהם נפגעים פי שש יותר מכל קבוצת אוכלוסייה אחרת

איילת גבעתי:  ולכן הוועדה שעושה פה מהלך מדהים, צריכה להמשיך להילחם כדי לדאוג שמעבר לזה, הם יצליחו להיות בוגרים שטובים לעצמם ולסביבה, הם יחיו

איילת גבעתי:  אז בוא נדאג לזה

איילת גבעתי:  תודה

אליהו דלל: אוקיי, תודה רבה

אליהו דלל:  שלום וברכה שרף חסאן

ד"ר שרף חסאן: שלום לך, אני שרף חסאן יו"ר ועדת המעקב לענייני חינוך ערבי, ועדה שפועלת מ-84' כגוף מקצועי שמטפל בענייני חינוך בחברה הערבית, וכמובן העניין של הנגב הוא אחד הנושאים המרכזיים

ד"ר שרף חסאן:  רציתי להתחיל מהשלכות של המצב בגיל הרך בכלל על העתיד של הילדים

ד"ר שרף חסאן:  לא במקרה המצב של החינוך הערבי בנגב מבחינת ה-OECD, מדורג ממש ממש בתחתית

ד"ר שרף חסאן:  כאילו הילדים הערבים בנגב מבחינת הדירוג של - - - שכולל כ-78 הם בסוף, הם ממש בתחתית של הטבלה הזאת, וזה השורשים של המצב

ד"ר שרף חסאן:  החינוך הוא כמובן מה קורה בגיל הרך, כולל בגיל בין אפס לשש, וגם משלוש עד חמש

ד"ר שרף חסאן:  בדרך כלל הגיל הזה הוא גיל קריטי למערכת החינוך

ד"ר שרף חסאן:  אני הקשבתי לכל הדיון שהתקיים כאן, ברור שאין אף גוף שמנסה לחשוב בצורה הוליסטית, אולי באגף התקציבים במשרד החינוך, אולי שם דווקא יש, אבל חשיבה הוליסטית על טיפול כוללני לבעיה הזאת שיש בה הרבה מרכיבים, לצערי אין

ד"ר שרף חסאן:  לא במקרה היה חיפוש של נתונים - - - ולא התבקשו מגורמים שונים

ד"ר שרף חסאן:  פשוט מאוד, צריך לחשוב בכדי לפתור בעיה כל כך גדולה, וכל כך משפיעה על הילדים, וסך הכל אנחנו לא מדברים מאות אלפים של ילדים, אנחנו מדברים על אלפי ילדים, 5000-6000 ילדים בגיל הזה שאין להם מסגרת

ד"ר שרף חסאן:  אז צריך לחשוב בצורה לדעתי של לתת טיפול שורש הוליסטי

ד"ר שרף חסאן:       אתה הצעת דווקא הצעה טובה של ועדת מנכ"לים שתתן פתרונות לכל החסמים

ד"ר שרף חסאן:  אני מציע כאילו שזה יהיה חלק מההמלצות של הדיון הזה, היו הרבה המלצות לדעתי טובות

ד"ר שרף חסאן:  כי כל פעם להגיד שיש תקציבים ומחזירים את התקציב, כאילו החברה הערבית אשמה, לדעתי לא עובד

ד"ר שרף חסאן:  השורש של הבעיה זה בעיקר קרקעות, בעיקר תכנון ובנייה, אבל זה לא רק ככה

ד"ר שרף חסאן:  צריך גם לעבוד עם ההורים, צריך לעבוד על מרכיבים שונים, חסמים שונים שיש כאן, ולדעתי גם צריך לחשוב אולי יש צורך בפיתוח של מודלים של עבודה, מותאם לחברה הערבית הבדואית בנגב

ד"ר שרף חסאן:  שזה לא דווקא מודל של מעון יום שהופעל בתל אביב, יכול להיות שצריך לחשוב על מודל של מעון יום שמותאם לחברה הערבית בנגב שאולי זה כולל גם עבודה עם הורים, אני לא יודע, כאילו צריך חשיבה שנקודת המוצא שלה איך לתת פתרונות ומענים לצרכים של הקהילה ושל הילדים ושל החברה עצמה, ולפתח בזה מה שיכול באמת לתת פתרונות

ד"ר שרף חסאן:  אני לא רוצה לחזור על המון דברים

אליהו דלל: תודה רבה, אני חושב שאמרת פה דברים נכונים וסיכמת אותם בצורה טובה, אני מודה לך מאוד

אליהו דלל:  מיטל? אחרונת הדוברים, ממש בקצרה

מיטל בק: תודה אדוני

מיטל בק:  אנחנו מברכים על כך שגם בתקופה הכאוטית הזאת הכנסת מתכנסת להעלות על סדר היום את הנושא החשוב הזה

מיטל בק:  אנחנו מדברים פה על הזכות הבסיסית של כל ילד בישראל לקבל שירותי חינוך מיטביים, סטנדרט פיזי לפדגוגי ראוי, ואפשרות זמינה לכל משפחה שרוצה לרשום את הילד שלה למסגרת חינוכית

מיטל בק:  עכשיו, אנחנו יודעים שחברה הערבית ובפרט בחברה הבדואית, הבעיות הן גדולות וקשות עוד יותר כמו שעלה כאן בדיון, ובדיונים קודמים

מיטל בק:  אנחנו רואים בדוח שפורסם לקראת היום שמציינים את יום הנגב, שקצב הגידול של האוכלוסייה הבדואית הוא גבוה במיוחד, ויש שיעור גבוה מאוד של ילדים ובני נוער, וזה מחייב התייחסות מיוחדת לאתגרים ולפתרונות דווקא של החברה הבדואית, ומכאן החשיבות של הדיון הזה

מיטל בק:       אנחנו גם יודעים ששיעור ההשתתפות הוא נמוך מאוד בחברה הערבית ובעיקר הבדואית, ואנחנו גם רואים את זה בנתונים שאנחנו מפרסמים בשנתון שלנו

מיטל בק:  עכשיו, שיעורי ההשתתפות הנמוכים כמו שעלו כאן בדיון, הם בעצם מורכבים מכמה סיבות, וככה זה עלה לאורך הדיון

מיטל בק:  בעצם, לא רק ההיצע המוגבל של המסגרות שמפוקחות, גם קצב הבנייה של המעונות הוא איטי ביחס לגידול של האוכלוסייה, גם חסמים תכנוניים, העדפה של הורים להשאיר את הילדים בשנים האלה בבית, חסמים של נגישות שהם פיזיים, גם חסמים של התניית הסבסוד בתעסוקה של ההורים, חסם נוסף של שעות פעילות מצומצמות ביחס לשעות העבודה, חסמים כלכליים שהמסגרות בעצם יקרות יותר - - -      

אליהו דלל: יכול להיות שהקמת מעונות זה לא מתאים לחברה הבדואית?     

מיטל בק: אני מפנה את הוועדה גם לדוח טאוב שפורסם בשנה שעברה, וגם למחקר של בנק ישראל

מיטל בק:  יש אכן משפחות שמעדיפות לחנך את ילדיהן בבית, ויש לא מעט חסמים כמו שאני אומרת שהם מסבירים את הסיבה שחלק מהמסגרות נשארות ריקות

מיטל בק:  וכמו שהתחלתי לומר, זה גם חסמים כלכליים, גם חסמים תקציביים של הרשויות ועוד ועוד

אליהו דלל: לא, כי אמרו גם איזשהו חסם תרבותי שלא הבנתי

מיטל בק: יש גם חסם תרבותי

מיטל בק:  אנחנו באמת לא יודעים מה השיעור של החסם הזה מול החסמים האחרים

מיטל בק:  ברור שצריך לפתור את כולם באופן כזה או אחר, וכמובן הוליסטי, אבל כל החסמים האלה גם מופיעים במפורט בדוחות שהפניתי אליהם

אליהו דלל: כי אני יודע שבחברה היהודית, האמא אחרי שלושה חודשים רוצה לצאת לעבודה ולהשאיר את הילד במעון

מיטל בק: זה לא בהכרח המצב פה

מיטל בק:  נכון

אליהו דלל: ולכן אני שואל, יכול להיות שיש פה מצב שהוא שונה, ואנחנו לא מודעים לו

אליהו דלל:  אם זה נכון, אני רק שואל

מיטל בק: הוא נכון חלקית

מיטל בק:  אני רוצה רק לומר, שכשאנחנו מדברים על ילדים וחינוך, צריך להבין שהילדים בחברה הערבית נמצאים בקונסטלציה רחבה יותר, גם של שיעורי עוני גבוהים יותר, וגם של בעיות תשתיות, מחסור בתשתיות של בריאות, של חינוך בלתי פורמלי וזה כבר עלה בדיונים קודמים, וכמובן אלימות שמשתוללת, ולכל אלה יש השפעה קריטית על ילדים, וכבר זה מתחיל בשנת החיים הראשונה, וזה משפיע על כל החיים שלהם מכאן והלאה

מיטל בק:  מכאן אני מגיעה להמלצות ועם זה אני אסיים, כל המשרדים והרשויות שקשורים לנושא הזה חייבים לעבוד יחד

מיטל בק:       דובר כאן על צוות בין משרדי, אז הם צריכים להיות חלק מהדיונים מכאן ואילך, הוועדה יכולה לבקש מהצוות הזה להציג דוחות, להבין את לוחות הזמנים לפעילות של הצוות, ונשמח שהוועדה תמשיך לפקח ולעקוב אחרי הנושא בגלל החשיבות שלו

אליהו דלל: תודה רבה לך

אליהו דלל:  טוב, אני רוצה לסכם

אליהו דלל:  קודם כל אני מודה ליוזמים, חברי הכנסת ואליד אלהואשלה ויוסף עטאונה, שיזמו את הדיון הזה ונעניתי לבקשה שלהם

אליהו דלל:  אין ספק שיש פה משהו שהוא קשה מאוד מבחינת התנאים, והשקעה של כל שקל בילדים, במגזר או בפזורה הבדואית, הוא השקעה שאחר כך שווה לפחות מאות שקלים בהמשך מבחינת מניעה של פשיעה, או נושא של השכלה שלא מקבלים, או הנושא של שילוב בתעסוקה וכך הלאה

אליהו דלל:  ולכן המדינה צריכה לראות בנושא הזה כהשקעה

אליהו דלל:       דבר נוסף, צריך להבין גם את הקושי של החברה הבדואית בשימוש במעונות

אליהו דלל:  זאת אומרת, יש פה כנראה איזשהו משהו שצריך להבין אותו, ואם נבין אותו טוב יותר אז נדע אם יש צורך במעונות או לא, ואיך להשמיש מעונות, או איך ליצור מצב של מעונות בתפוסה מלאה, כי אנחנו שמענו שיש מעונות רק לא מאוכלסים, וגם ליצור את הבעיה של השיווק

אליהו דלל:       אנחנו צריכים ליצור באמת, זה כבר נאמר, והדיון מפנה בסוף לגבי נושא החסמים

אליהו דלל:  אני נוטה לקבל שאין בעיה תקציבית, אני נוטה לקבל

אליהו דלל:  כי אם אומר משרד החינוך שאין בעיה, אז אני רוצה להניח שזה בסדר

אליהו דלל:  נכון שיש לפעמים מאצ'ינג ולפעמים גם עלויות ואולי התקצוב הוא בחוסר, אבל אני לא מקבל שבסוף התקציב חוזר חזרה למשרדים, ולא עשינו שום דבר, כאילו אומרים הנה יש לנו כסף, לא ניצלתם אותו, האשמה היא עליכם

אליהו דלל:  זה לא מקובל עליי

אליהו דלל:  זה לא הגיוני, זה דבר שהוא לא נכון אפילו להציג אותו בצורה הזאת

אליהו דלל:       לכן הדבר העיקרי, ואני חושב שאנחנו עלינו על זה באמצע הדיון פה, זה על נושא החסמים

אליהו דלל:  ולכן אני קורא פה לכל משרדי הממשלה, שזה הרווחה, החינוך, תכנון ובנייה, לנסות לבדוק איפה החסמים ולראות איך ניתן לפתור אותם, כי לא יכול להיות שיש כסף והדברים לא מתבצעים בגלל חסמים

אליהו דלל:  זה פשוט לא הגיוני

אליהו דלל:  אנחנו גם פועלים במידה מסוימת שלא על פי החוק, כי מגיל שלוש אני חייב לתת מענה לילדים האלה, ואני שם לרגע את המעונות טיפה בצד

אליהו דלל:  אבל מגיל שלוש זה חובה, ואם אין את זה, אז אנחנו בעצם מועלים בתפקיד שלנו ולא פועלים על פי חוק, שאנחנו בעצם חוקקנו אותו

אליהו דלל:       
     אז תודה רבה לכולם, והמשך יום טוב