ועדת העבודה והרווחה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 62, 2023-06-13 00:00

ישראל אייכלר: שלום לכולם וברוכים הבאים לישיבת ועדת העבודה והרווחה כ"ד בסיון תשפ"ג, 13/06/2023

ישראל אייכלר:  הנושא הוא הנושא הכי מוכר בוועדה ובציבור, שעוסק בדברים האלה: משבר כוח אדם של מפעילי מסגרות, דיור, תעסוקה ופנאי, לאנשים עם מוגבלות

ישראל אייכלר:      אנחנו נבקש לפתוח את הדיון, בכך שיציג את הנושא הארגון אקים

ישראל אייכלר:  יש פה הרבה ארגונים וכולם יוכלו לדבר, בלי נדר

ישראל אייכלר:  אבל מה שאני מבקש שיקפידו על שתי דקות כדי שכולם יוכלו לדבר

ישראל אייכלר:  סיגל פרץ יהלומי המנכ"לית בבקשה, זכות הדיבור

סיגל פרץ יהלומי: תודה רבה אדוני היושב ראש, על כך שנענית לבקשתנו לכנס את הדיון הבאמת-באמת חיוני וקריטי הזה

סיגל פרץ יהלומי:  אנחנו לפני כחודש, ב-18/05, הקמנו את מטה המאבק להעלאת שכר המטפלים והמדריכים במסגרות הדיור, הפנאי והתעסוקה בגלל שהגענו למצב של קריסה טוטאלית

סיגל פרץ יהלומי:  מסגרות נסגרות, הארכות יום בפתח תקווה סגורות, הורים מקבלים את הילדים בשעה 14:30, כושר ההשתכרות שלהם נפגע, וגם בעוד המון מקומות ברחבי הארץ

סיגל פרץ יהלומי:  יספרו לך כאן תכף הורים, כל אחד מהחוויה שלו, אני אשאיר את זה להם

סיגל פרץ יהלומי:  יש תחלופה מאוד גדולה, עזיבה המונית של עובדים שמשתכרים שכר מינימום

סיגל פרץ יהלומי:  זה השכר שמתוקצב, גם אם זה עם תוספת של 10%, זה אפילו לא בא לידי ביטוי

סיגל פרץ יהלומי:      והמצב מעולם לא היה כל כך קשה, כך שגם אם אנחנו מדברים על כך שב-01/09 מטה המאבק מדבר על השבתה חלקית ואי קבלת אנשים חדשים למרכזי התעסוקה ומרכזי היום ולהארכות היום בחינוך המיוחד, זה כבר קורה בפועל

סיגל פרץ יהלומי:  כבר כעת המצב הוא כזה איום ונורא

סיגל פרץ יהלומי:       אנחנו מדברים היום אתכם בגלל שתי סיבות עיקריות, אדוני היושב ראש, מעבר להחרפה הקשה ולמצב, באמת מצב שיא שהגענו אליו, אנחנו מדברים גם על כך שתקציב המדינה עבר ולא נתן מענה לשכר המטפלים והמדריכים

סיגל פרץ יהלומי:  יש שמה אפס מענה לנושא

ישראל אייכלר: רק במשפט, מה השכר הממוצע היום?     

סיגל פרץ יהלומי: היום, שכר מינימום

סיגל פרץ יהלומי:  ואני רוצה לדבר על הסכם השכר שנחתם עם הסייעות של החינוך המיוחד

סיגל פרץ יהלומי:  הסכם מבורך שכולנו כאן בחדר מברכים עליו שקובע 8,000 ₪ שכר חודשי, אך לא כלל אותנו

ישראל אייכלר: מה זה אותנו?     

סיגל פרץ יהלומי: את כל המטפלים והמדריכים ב-18,000 אנשים עם מוגבלות בדיור, ב-12,000 אנשים בתעסוקה וב-7,500 ילדים במערכות החינוך המיוחד לא כלל אותם

סיגל פרץ יהלומי:  עכשיו לא רק שממילא היה לנו קשה בתקופת הקורונה ובפוסט קורונה, עכשיו עוד יותר קשה לנו כי העזיבה רק תגבר לשכר ראוי יותר

סיגל פרץ יהלומי:  אנחנו מדברים על עובדים באמת-באמת מסורים שלא מגיע להם

סיגל פרץ יהלומי:  גם גילאי חינוך, הארכות היום בבתי הספר, זה של הרווחה מהשעה 14:30 ועד השעה 17:00-18:00

ישראל אייכלר: זאת אומרת שמשעות אחה"צ הם מקבלים רק שכר מינימום?     

סיגל פרץ יהלומי: אי אפשר להעסיק

סיגל פרץ יהלומי:  אני יכולה לספר לך שאנחנו עושים בראשון לציון ובמודיעין, אנחנו נותנים 50 ₪ לשעה

סיגל פרץ יהלומי:  מי משלם את הפער הזה? הציבור בתרומות שאנחנו מגייסים

סיגל פרץ יהלומי:  זה בלתי אפשרי להמשיך עם זה

סיגל פרץ יהלומי:  רק במודיעין עצמה אנחנו מדברים על כ-300,000 ₪ גירעון בשנת הלימודים האחרונה

סיגל פרץ יהלומי:  כדי שאני אחזיק בפסיפס את הארכת היום, הדבר הזה הוא בלתי אפשרי

סיגל פרץ יהלומי:  אנחנו לא יכולים

סיגל פרץ יהלומי:      עכשיו אני רוצה להתייחס לחוק החדש המבורך, גאוות המדינה האהובה שלנו, חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, שאמור להיכנס לתוקפו בינואר 2024

סיגל פרץ יהלומי:  לא נצליח לעשות אותו, ליישם אותו ולהכליל אנשים בקהילה אם לא יהיה לנו צוות שיקבל אותם

סיגל פרץ יהלומי:  אנחנו חייבים את המסד הזה לטפל בו, לתת שכר ראוי

סיגל פרץ יהלומי:  שכר שאחרי שניתן אותו נוכל לדרוש הכשרות, הכרה של הנהלים, ולא כל חודשיים שלושה עובד ייכנס וייצא, עד שהוא הכיר הוא בכלל יעלם מאיתנו

סיגל פרץ יהלומי:       המצב הזה לא יכול להימשך מבחינתנו, מצב של חוסר של 33% בכוח אדם נכון להיום, על פי סקר של מנהל המוגבלויות במשרד הרווחה בקרב הארגונים

סיגל פרץ יהלומי:  זה סקר עדכני

סיגל פרץ יהלומי:  מה שזה אומר זה שאם יש 33% חוסר בכוח אדם אז מטפלים והעובדים עובדים משמרות כפולות, עוברים שחיקה קשה, כאבים פיזיים, מצב שהוא באמת-באמת לא מאפשר לתת – אני לא רוצה להגיד שירות מיטבי כי אנחנו רחוקים משירות מיטבי – אבל שירות מספק

סיגל פרץ יהלומי:  תודה רבה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  יש חבר הנהלה אצלכם ואבא בשם חיים אטדגי, בוא בבקשה

ישראל אייכלר:  תוסיף על הדברים שהיא אמרה

חיים אטדגי: שלום לכולם, שמי חיים אטדגי, אני פה בשם האנשים ובשם הבן שלי נתנאל הבן הבכור שלנו

חיים אטדגי:      (היו"ר יונתן מישרקי)     

יונתן מישרקי: ברוך הבא נתנאל

נתנאל אטדגי: שלום

חיים אטדגי: אז כמו שהבנת, נתנאל, אנחנו חייבים להיות הפה בשבילו

חיים אטדגי:  ואני פה בשביל לייצג אותו ואת האנשים

חיים אטדגי:  ואני בא לכאוב את כאבם בזה שיש לנו בעיה שנתנאל גר בדירה בדיור חוץ ביתי

חיים אטדגי:  ולצערי שתי מטפלות עזבו, ונשארו רק שלושה

חיים אטדגי:  זה אומר שהמטפלות האלה, עכשיו הן צריכות יותר שעות עבודה, קשה להן, ואנחנו בבעיה

חיים אטדגי:  ותכף הדירה הזאת תיסגר

חיים אטדגי:  זה אומר שנתנאל, שזה הבית שלו, הבית לחיים שלו - ייסגר

חיים אטדגי:  זה אומר שאנחנו פוגעים באיכות החיים ובמחיר החיים שלו

חיים אטדגי:      מאז שנתנאל שולב בדירה, הוא מנהל חיים עצמאיים, כמה שהוא יכול

חיים אטדגי:  והוא עושה הרבה דברים שאנחנו במשפחה לא אפשרנו לו את זה, בגלל כמו שאומרים שאנחנו ההורים תמיד מגינים עליהם, על הילדים

חיים אטדגי:  וטוב לו, הוא יגיד לכם

חיים אטדגי:  הוא כל פעם מתגעגע לאחת הסייעות שעזבה

חיים אטדגי:  נתנאל, איך קוראים לה? תגיד להם שישמעו

חיים אטדגי:  את מי אתה רוצה? חשוב שתשמעו אותו ואפילו בקצת הזה, במילים הבודדות שהוא אומר

חיים אטדגי:  אבל חסרה לו המטפלת הזו שעזבה

חיים אטדגי:  ואני מפחד שהוא יחזור הביתה

חיים אטדגי:  ואני באמת מבקש שיימצא הפתרון

חיים אטדגי:      לעבוד בשכר מינימום, אני מאמין שאף אחד פה בחדר לא היה מוכן לעבוד

חיים אטדגי:  אבל אני חושב שבאמת זה תפקיד אימהי

חיים אטדגי:  זה תפקיד שהם באמת עושים את זה מכל הלב

חיים אטדגי:  ואני מאמין שגם שכר אפילו 50 ₪ זה עדיין לא בא וייתן תמורה עבור מה שהמטפלות נותנות ביום יום

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  נעמה לרנר, התנועה לעצמאות

נעמה לרנר: שלום וברכה, אחרי ההצגה של הדברים החשובה והטובה, אני רוצה בכל זאת להביא צד אחר של הדבר הזה

נעמה לרנר:  צד שהוא פחות פופולרי לשמוע אותו, אבל אני חושבת שחשוב שהוא יישמע בוועדה הזו

נעמה לרנר:  חלק לא קטן, גדול, או רוב מ-18,000 האנשים שאמורים לקבל עזרה ממטפלים, מתגוררים במעונות פנימייה ובהוסטלים

נעמה לרנר:  במוסדות ובהוסטלים

נעמה לרנר:  חלק ניכר מאוד מהקבוצה הזו נמצאים בהוסטלים ובמעונות פנימייה

נעמה לרנר:  מוסדות שהמפעילים שלהם הם מפעילים פרטיים

נעמה לרנר:  המפעילים הפרטיים האלה כבר ראינו ונמרח בכל העיתונים בכל השנים האחרונות מה קורה

נעמה לרנר:  אנשים עוברים שם באמת במקומות האלה, חלקם, את הגיהינום, וגם אם ייתנו עוד 10 ₪ למטפל זה לא עומד לעזור

נעמה לרנר:       המקומות האלה, יש בהם בעיות קשות מאוד מאוד

נעמה לרנר:  אחת הבעיות הכי גדולות בהקשר הכספי זה חוסר שקיפות

נעמה לרנר:  מדובר במוסדות פרטיים, מסגרות פרטיות שלא חייבות בשקיפות כלפי הציבור ואפילו לא כלפי משרד הרווחה

נעמה לרנר:  שקיפות כלכלית, הם לא מחויבים בשקיפות כלכלית

נעמה לרנר:  זאת אומרת, מדינת ישראל שמה שם מיליארדים לאורך השנים, ולא ברור לאן הכסף הזה הולך

נעמה לרנר:  לא ברור כמה מתוך זה הולך לרווחים, כמה מזה הולך לשכר של בכירים, כמה מזה סתם נמס באיזה שהוא מקום, ובסופו של דבר השירותים במקום הם מינימליים מאוד מאוד ולא רק בגלל איכות המטפלים, אלא שבסופו של דבר, בסופו של דבר, הכסף לא מגיע אליהם

סיגל פרץ יהלומי: אני רוצה לחזק את הדברים של נעמה

סיגל פרץ יהלומי:  רק בנושא השקיפות, אני רוצה לחזק את הדברים כי שכחתי לומר את זה

סיגל פרץ יהלומי:  אנחנו בעד לוודא שהשכר הזה יילך לעובדים וזה מאוד מאוד משמעותי

יונתן מישרקי: בסדר, אני רק מבקש שלא להתפרץ עוד זה לזה

נעמה לרנר: אי אפשר לתת עוד כסף למסגרות שהן לא שקופות בבסיס שלהם

נעמה לרנר:  לא רק לוודא שהכסף הזה הולך למטפלים, אלא באופן כללי לדרוש שקיפות מכל המסגרות הפרטיות האלה

נעמה לרנר:  לא יכול להיות שמיליארדים הולכים לשם, והם לא נותנים את הדבר הבסיסי הזה

נעמה לרנר:  היו עשרות ישיבות על הדבר הזה בוועדת שקיפות בכנסת, בכנסות הקודמות

נעמה לרנר:  שהיו

נעמה לרנר:  סתיו שפיר, חברת הכנסת לשעבר דרשה את הכספים

נעמה לרנר:  אתה יכול להסתכל בפרוטוקולים

נעמה לרנר:       ישבו שם חברות כמו דנאל, אלאור, רמות, כל החברות האלה שעכשיו מסתתרות מאחורי סיגל פרץ יהלומי המדהימה, ומנהלים מסגרות מזעזעות, והם יקבלו את הכסף ורוב הכסף יילך אליהם והם לא ייתנו מינימום של שקיפות

יונתן מישרקי: הדברים ברורים

יונתן מישרקי:  אז לסיים בקצרה כי יש עוד דוברים רבים שנצטרך לשמוע

נעמה לרנר: דבר אחד נוסף, מדינת ישראל מנסה ללכת היום, רוצה ללכת לכיוון אחר, לכיוון של חיים בקהילה, לכיוון של דיור מוגן בקהילה, ושל חיים בקהילה בסיוע אישי

נעמה לרנר:  הכסף צריך ללכת לשם ולא עוד הפעם ועוד הפעם להצלה של מסגרות כושלות

נעמה לרנר:       אני רוצה להגיד שהשבוע, אליי אישית הגיעו תלונות על התעללות בכפר בני ציון, על גרירה של דיירים על הרצפה

נעמה לרנר:  כפר בני ציון הולך לקבל חלק מהכסף הזה, ויש פה הורים שליבי להם

נעמה לרנר:  ליבי להם באמת שיגידו שהמקום מדהים, אבל אני מוכנה להראות וואטסאפים שקיבלתי

נעמה לרנר:  למסגרות כמו הוסטל בראשית של חברת א

נעמה לרנר: ש

נעמה לרנר: ל פרויקטים שיקומיים, ששם שברה בחורה כתף

נעמה לרנר:  הכסף צריך ללכת למוסדות שיצהירו שהם הולכים לצמצום והולכים לתוכניות בקהילה

יונתן מישרקי: תודה רבה

יונתן מישרקי:  הקשבנו בקשב רב

יונתן מישרקי:  הנקודה ברורה ואני אבקש התייחסות ונשמע עוד מעט לגבי הנושא הזה

יונתן מישרקי:  אבל קודם, חברת הכנסת דבי ביטון, בבקשה

יונתן מישרקי:       (היו"ר ישראל אייכלר)     

דבורה ביטון: בוקר טוב כבוד היושב ראש, בוקר טוב לכולכם

דבורה ביטון:  אדוני זה לא דיון ראשון, ובאמת המחדל הזה זועק לשמיים

דבורה ביטון:  כי אם יש צוות ואנשים שבהחלט מגיע להם תגמול - אלה בעצם אותם מדריכים, מטפלים שמטפלים באנשים הילדים המיוחדים הנוער כי אלה הם האנשים שאנחנו צריכים לחבק ולתמוך

דבורה ביטון:  חשוב לי מאוד להדגיש: ילדים מיוחדים צריכים גם דמויות מיוחדות

דבורה ביטון:  צריכים שיהיה להם רצף של פנים, הם סומכים עליהם

דבורה ביטון:  כל שינוי גורם לטלטלה נפשית וזה דברים מוכחים

דבורה ביטון:       לא יעלה על הדעת שדווקא הסקטור הזה יהיה מוזנח בעוד התקדמו הסכמי שכר מאוד מבורכים

דבורה ביטון:  כמובן, גם לחלק מנושאי התפקידים האלה

דבורה ביטון:  אבל בטח ובטח שמדובר בעובדים, מדריכים אנשי צוות שמתעסקים עם ילדים מיוחדים ונוער

דבורה ביטון:  שחייבים לקבל את התגמול כי זו עבודה - - -     

אברהם יוסף סלומה: גם מבוגרים, גם מבוגרים

קריאה: חשוב שהכסף יגיע אליהם

קריאה:  לא למפעילים הפרטיים שלהם

דבורה ביטון: חשוב מאוד אדוני שהם יקבלו את התגמול

דבורה ביטון:  זו עבודה שבנוסף לזה שהיא פריזית, היא גם רגשית מאוד גם להם

דבורה ביטון:  אדוני לא היה כאן, אבל סוגיית הנושא של המפעילים שמוכרת לנו, שהיא פטורה משקיפות

דבורה ביטון:  ידוע לנו שבסוף זה עסק לכל דבר ולא ייתכן שזה יהיה על גבם של אותם ילדים, של אותם מדריכים, של אותם מבוגרים

דבורה ביטון:  ולכן אדוני, יש ראשית לשאוף מיד להשוות להם את התנאים ובטח ובטח לבדוק מה קורה עם המפעילים האלה

דבורה ביטון:  אנחנו ב-2023 צריך להתקדם

דבורה ביטון:  כספי המדינה, שזה כספי הציבור והמיסים גם מהוריהם של אותם ילדים

דבורה ביטון:  צריך להתחלק לילדים שבאמת מגיע להם וכמובן לכל האוכלוסייה תודה

ישראל אייכלר: זה דבר מובן מאליו בכל המוסדות

ישראל אייכלר:  מהאוניברסיטאות ועד מוסדות התרבות ועד מוסדות השיקום, בכל המוסדות, כל הספקים של המדינה צריכים שקיפות

דבורה ביטון: גם בנושא האלימות, איזה פיקוח יש? מה אנחנו יודעים? אנחנו שומעים כל כך הרבה, למה אין שם מצלמות? אנחנו שומעים כל כך הרבה דברים

ישראל אייכלר: המטרה המרכזית של הדיון הזה, חברת הכנסת ביטון, המטרה המרכזית זה העניין הזה

ישראל אייכלר:  השערורייה שאדם שעובד קשה, עם אנשים במצבים הכי מורכבים - מקבל שכר מינימום

ישראל אייכלר:  זאת שערורייה

דבורה ביטון: זה המחדל שזועק לשמיים

ישראל אייכלר: חברת הכנסת סלימאן, בבקשה

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה כבוד היושב ראש

עאידה תומא סלימאן:  באמת תודה שאתה עוקב אחרי הנושא הזה ומקיים לא דיון אחד אלא יותר

עאידה תומא סלימאן:  ואני חושבת שמה שעלה גם בעניין המצב של המוסדות, מחייב דיון

עאידה תומא סלימאן:  צריך בדיקה

עאידה תומא סלימאן:  אנחנו תמיד צריכים לעקוב על מה שקורה שם

עאידה תומא סלימאן:  אבל בואו נפריד בין שני דברים, בין הזכויות של המדריכים שעובדים ועובדים מאוד קשה ומגיע להם את הזכויות שלהם

עאידה תומא סלימאן:  לא רק למען ולטובת הביצוע העבודה שיהיו באמת יכולים לבצע את העבודה כמו שהם רוצים, אלא בגלל שזאת זכות בסיסית של כל אדם שעובד

עאידה תומא סלימאן:  הוא צריך לקבל את התמורה המתאימה להשקעה שהוא נותן

עאידה תומא סלימאן:      אבל אני חייבת להגיד שבכל העניין של המוסדות, אי אפשר לעבור על זה ולא להגיד על אחריות המדינה עצמה

עאידה תומא סלימאן:  המדינה החליטה שהיא מפריטה את האחריות שלה

עאידה תומא סלימאן:  לא אומרת מפריטה את השירות, אלא מפריטה את האחריות שלה, ומוסרת אותה לידיים של עסקים ושל מיני עמותות וכל מיני דברים, וזה בכל התחומים ולא רק בתחום שאנחנו מדברים עליו

עאידה תומא סלימאן:  והיא הפריטה, למרות שהיא יודעת שאין לה את הבסיס לפקח

עאידה תומא סלימאן:  וזה מה שמדאיג יותר

עאידה תומא סלימאן:  אין את הכוח המתאים לפקח על עבודת המוסדות האלה

עאידה תומא סלימאן:  ובכל זאת אני באה, כפי שידוע אולי לכבודו, שנים עבדתי כמנכ"לית ארגון שהקים מקלטי נשים ונתן כמה שירותים, ואני יודעת בדיוק על מה אני מדברת

עאידה תומא סלימאן:  אבל אני יודעת גם כן שבמכרזים יש דרך של לדווח על איך משתמשים בכספים

עאידה תומא סלימאן:  וזה אמור להיות כן, שהמשרד יודע ובודק ורואה את זה

עאידה תומא סלימאן:       הבעיה העיקרית שאין הסכמים ברורים, והסכמי עבודה ברורים עם המדריכים

עאידה תומא סלימאן:  ואין המדינה מכניסה תנאים ברורים במכרזים, שמדברים על מה תנאי המועסקים

עאידה תומא סלימאן:  לפני שאתם נותנים להם את הכסף הציבורי כדי שישתמשו בו, לפחות תבטיחו את הזכויות

עאידה תומא סלימאן:  אני יודעת איזה תנאים שמים

עאידה תומא סלימאן:  אסור לתת פחות משכר מינימום

עאידה תומא סלימאן:  נו באמת, אסור לתת פחות משכר, זה שאסור לעבור על חוקי העבודה

עאידה תומא סלימאן:  מישהו יודע איך אוכפים אפילו את התנאים האלה שכתובים במכרז? אף אחד לא בודק

עאידה תומא סלימאן:  אף אחד לא יודע אם באמת לא עושים

עאידה תומא סלימאן:  אני יודעת על מוסדות שמוציאים תלושי שכר פיקטיביים למדריכים ודורשים מהם להחזיר כסף

עאידה תומא סלימאן:  אתם יודעים את זה? דורשים מהם להחזיר כסף במזומן

עאידה תומא סלימאן:  מוציאים להם תלוש מסוים, מעבירים להם את הכסף לבנק, אבל הם צריכים להחזיר כסף במזומן המדריכים

אהרון אושיק פורליאן: ומי מפקח על התחום הפרטי?     

עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק מה שאמרתי, אף אחד לא מפקח

עאידה תומא סלימאן:  אני בעד שקיפות, פיקוח, איפה הכסף מנוצל, אבל אי אפשר לקשור את זה

עאידה תומא סלימאן:  תמשיכו לסבול אתם המדריכים, ימשיכו החוסים גם כן לסבול, עד שנפתור את הבעיה הגדולה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  מנכ"לית איל"ן, אורית אילון פרידמן

ישראל אייכלר:  שתי דקות כדי שנוכל לתת לאחרים גם

אורית אילון פרידמן: תודה רבה אדוני

אורית אילון פרידמן:  אני מאוד ארצה שאת הזמן שלי תחלוק איתי רחל, שהגיעה מאחד ממוסדות השיקום שלנו

אורית אילון פרידמן:  אני רק רוצה לומר שלא בכדי התאספנו פה מגוון רחב של עמותות וארגונים

אורית אילון פרידמן:  הבעיה הזאת של השכר הממוצע, ארגון חוצה גיאוגרפיה

אורית אילון פרידמן:  זה נכון במרכז, זה נכון בפריפריה, זה נכון בכל מקום וזו העת לעשות שינוי שבעצם הוא נוגע לכולם ונאמר פה דיברו פה הרבה על נושא הדיור, אבל אנחנו מדברים לא מעט על מרכזי השיקום והתעסוקה

אורית אילון פרידמן:  יש לא מעט אנשים שנמצאים גם שם, והפערים שם הם מאוד גדולים כי זה גם מקומות שבהם קשה לבצע משמרות

אורית אילון פרידמן:  עובד שעובד לאורך כל שעות היממה והשכר שאנחנו רוצים לתת לאנשים שאומרים שהם לא יצטרכו להמשיך ולחפש מקומות עבודה נוספים ולהגיע מותשים בבוקר למרכזי השיקום

אורית אילון פרידמן:      רחל, אני אשמח שתשלימי אותי

רחל פסטמן: שלום, שמי רחל פסטמן, אני בת 46

רחל פסטמן:  אני נמצאת במרכז יום בית אדליס, שמופעל על ידי עמותת איל"ן

רחל פסטמן:  אני נמצאת במקום הזה שנתיים

רחל פסטמן:  המקום, מקום חדש, נפתח לפני שנתיים בירושלים

רחל פסטמן:  הגעתי אליו כי אני באובדן כושר עבודה מלא

רחל פסטמן:  נפלתי על הברך לפני 5 שנים וכתוצאה מהנפילה יש לי את הקרעים במיניסקוס, ואני יושבת על כיסא גלגלים

רחל פסטמן:  המקום הזה ממש טוב לי וטוב לי שיש לי סיבה לקום בבוקר, שיש לי לאן ללכת, שיש לי מה לעשות

רחל פסטמן:       יש לנו שם מגוון פעילויות ויש לנו שם במרכז 4 סייעים

רחל פסטמן:  אם אין לנו סייעים שם, אין מי שיאכיל, אין מי שיפנה לשירותים, אין מי שיעזור במה שצריך

רחל פסטמן:  ואין הרבה אנשים שמוכנים לעשות את העבודה הזאת

רחל פסטמן:  ולכן אני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב, שעל מנת שהם ימשיכו ויעבדו שם, להעלות להם את גובה השכר

רחל פסטמן:  תודה

ישראל אייכלר: תודה רבה, נמצאת פה הניה מרמורשטיין

ישראל אייכלר:  בבקשה

הנייה מרמורשטיין: שלום, שמי הניה מרמורשטיין, אני עובדת בעלה

הנייה מרמורשטיין:  עלה נותן שירותי שיקום מגיל צעיר מאוד ועד גיל מבוגר מאוד

הנייה מרמורשטיין:  יש לנו גם מעונות פנימיים של ילדים עם מוגבלות קשה, סיעודיים, וגם דיור בקהילה

הנייה מרמורשטיין:  יש לנו גם ילדים שמגיעים מהבית ומקבלים את שירותי אחר הצהריים של הרווחה, וגילאי 21+ שזה לא ממש תעסוקה, כי אצלינו הם מאוד מוגבלים, אז יותר שהייה ומה שצריך לעשות איתם

הנייה מרמורשטיין:  בכל המקומות יש לנו בעיה מאוד מאוד קשה, הילדים שלנו סיעודיים מאוד מאוד קשים

הנייה מרמורשטיין:       ואם לא ייגש מישהו לתת להם לאכול, הם לא יאכלו

הנייה מרמורשטיין:  ואם לא ייגש מישהו לחתל, או לרחוץ או כל מה שצריך לעשות בטיפול באוכלוסייה הזאת - אז זה לא ייעשה

הנייה מרמורשטיין:  גם כמות המטפלים שקבעו לנו בחוק היא 1 ל-6 זה שזה ממש בלתי אפשרי

הנייה מרמורשטיין:  כי אז חלק מהילדים לא יאכלו, חלק לא יתרחצו וחלק לא יטופלו בכלל

הנייה מרמורשטיין:  ופה גם צריך להוריד את הרף, ולתת לפחות מטפל 1 ל- 3 ילדים

הנייה מרמורשטיין:  וגם כמובן השכר שניתן

הנייה מרמורשטיין:  העבודה היא קשה מאוד, היא תובענית מאוד ויש לנו מטפלים שעובדים אצלנו הרבה שנים כי הם פשוט נותנים את הנשמה שלהם ורוצים לעשות את זה

הנייה מרמורשטיין:  אבל כל אחד צריך לבוא הביתה עם איזושהי משכורת

הנייה מרמורשטיין:  ועכשיו במיוחד בשנים האחרונות מאז הקורונה, שקשה שיותר לנדיבים שיבואו

הנייה מרמורשטיין:  וגם נדיבים אומרים סליחה, המדינה צריכה לדאוג לאוכלוסייה הזאת

ישראל אייכלר: יש לי שאלה, כשעושים מכרז, וסליחה שאני לא יודע, אולי נלמד במשך הזמן, במכרז מופיע תקצוב למדריכים ולסייעים?     

סיגל פרץ יהלומי:  מופיע באוהדה, בחלוקה של האוהדה

ישראל אייכלר: אני מדבר מבחינת התקצוב של המשרד הממשלתי

סיגל פרץ יהלומי: שכר מינימום פלוס 10%

סיגל פרץ יהלומי:  מדריכים בשכר מינימום

קריאה: רק לא מוודאים שזה אכן מגיע למדריכים בסוף

עאידה תומא סלימאן: והם צריכים לדווח

ישראל אייכלר: אני מבקש תשובה ממי ששאלתי

הנייה מרמורשטיין: השכר לא מתחשב בוותק, לא מתחשב בעובדים שעובדים לילה

הנייה מרמורשטיין:  יש עובדים שעובדים שבתות ויש אשפוזים בבתי חולים

הנייה מרמורשטיין:  זה אני מתכוונת למעונות הפנימייה ולדיור

ישראל אייכלר: על זה המדינה משלמת את השכר?             

הנייה מרמורשטיין: יש איזשהו אחוז קטן שמוסיפים שהוא לא מספיק בגלל שהוא מינימום

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  רשות הדיבור לאיגוד מדריכי ומדריכות שיקום, ערן כהן

שרון מזרחי: שלום לכולם, אני שרון מזרחי, ואני גם מהאיגוד

שרון מזרחי:  אז כרגע כיום אני בעצם רכזת יחידה במרכז יום, ואני רכזת מועדון פנאי בעמותת שקל ישראל

שרון מזרחי:  אני עובדת כבר 10 שנים בתחום

שרון מזרחי:  זאת אומרת, אני עובדת גם עם בוגרים על הרצף האוטיסטי וגם עם בוגרים עם מוגבלות שכלית התפתחותית בשילוב מוגבלויות פיזיות

שרון מזרחי:  קודם כל אנחנו מברכים מטעם האיגוד, אנחנו מברכים על הדיון החשוב הזה ואנחנו מודים על ההזדמנות שסוף סוף שמים אותנו במרכז

שרון מזרחי:      אני רוצה לספר על אחד העקרונות בעבודה שלנו

שרון מזרחי:  אחד העקרונות בעבודה עם מקבלי השירות זה נקרא 'לא עלינו ובלעדינו'

שרון מזרחי:  ואני אסביר למי שלא יודע מה זה אומר: זאת אומרת, המטרה היא והדבר הזה זה בעצם שאנחנו הצוות, אחראים לעזור להם – למקבלי השירות – לקבל את ההחלטות שלהם בחיי היומיום

שרון מזרחי:  אם זה משהו בקטן כמו לבחור מה הוא רוצה בסנדוויץ', ואם זה משהו בגדול איזה עבודה הוא רוצה לעשות

שרון מזרחי:  ובעצם כרגע המאבק שהתחלתם, ששוב, הוא מבורך - הוא עלינו המטפלים

שרון מזרחי:  אבל בעצם אף אחד לא הזמין אותנו

ישראל אייכלר: מי זה אף אחד? אנחנו אף אחד? כי אנחנו הזמנו אתכם

שרון מזרחי: לא, אבל אני פניתי מטעם עצמי

ישראל אייכלר: רגע אבל לא הוזמנת?     

שרון מזרחי: הוזמנתי, אבל לא מטעם האיגוד או מטעם מטה המאבק, לא אמרו לנו וואלה בואו תשמיעו את הקול שלכם

שרון מזרחי:  אני חושבת שאתם מדברים על הקול שלנו

שרון מזרחי:  אני באתי לפה כדי להשמיע את הקול שלי

ישראל אייכלר: אבל בכל אופן, הוועדה הזמינה אותך

שרון מזרחי: הוועדה הזמינה אותי, ברור

שרון מזרחי:  אבל אני מדברת על הגורמים החיצוניים, אף אחד לא אמר לנו בואו תשמיעו את הקול שלכם

שרון מזרחי:  ששוב, מטה המאבק כוח האדם - אני כוח האדם, אנחנו

ישראל אייכלר: איך אתם מסתדרים עם שכר מינימום? או שאתם מקבלים תוספת?      

שרון מזרחי: שכר מינימום

שרון מזרחי:  זהו

שרון מזרחי:  יש מי שעובד שעשה כל מיני קורסים מטעם משרד הרווחה והוא מקבל תוספת

שרון מזרחי:  אבל אני לא יודעת כמה אחוז מהעובדים, אבל זה לא הרבה

שרון מזרחי:  ואני יודעת ומכירה הרבה עובדים שעוזבים

ישראל אייכלר: כמה משמרות אתם עושים?     

שרון מזרחי: אני עובדת במרכז יום, אז אני עובדת ראשון עד חמישי

שרון מזרחי:  עבדתי בעבר גם ראשון עד שישי

שרון מזרחי:  העבודה שלי הייתה רק במרכז יום והייתי צריכה להשלים הכנסה, אז הייתי עובדת גם בהוסטל בעוד משמרת של שישי או שבת

שרון מזרחי:  שוב, כי כדי להצליח באמת להתפרנס בכבוד

שרון מזרחי:      ועם כל זה, בסופו של דבר אנחנו רוצים לצאת מפה עם שתי קריאות

שרון מזרחי:  אז קודם כל למטה המאבק: אנחנו מבקשים שתצרפו אותנו לדיאלוג, לשאר הדיונים שלכם, ובאמת תבררו איתנו מה יביא אותנו לעבודה ובסופו של דבר גם מה ישאיר אותנו לעבודה, ולאורך זמן

שרון מזרחי:  וכמובן כשנדון על זה, אנחנו באמת נדבר כמו שאתם אומרים פה על התגמול הכספי שמבחינתנו התגמול כמובן, לא בהכרח פר שעה, אלא הוא יכול להתחלק באופנים שונים

שרון מזרחי:  אם זה הבטחת העתיד שלנו על פתיחת קרנות השתלמות, על תוספות סיכון, תמיכות רגשיות

שרון מזרחי:  יש בתקופות של חגים וחופשות קיץ שהמרכז סגור ובעצם הצוות יושב בבית ולא מקבל על זה שכר

ישראל אייכלר: זאת אומרת לא חודשי אתם מקבלים? רק שעתי יומי?      

שרון מזרחי: כן, כן

ישראל אייכלר: אין לכם שכר גלובלי למשל 5200 שזה השכר מינימום החודשי, אלא 30 ₪ שזה השעתי

שרון מזרחי: כן, כן

שרון מזרחי:  גם זה יכול להגיע כאילו לא להגיע באיזשהו מקום לשכר מינימום, ואז צריך לעשות עוד ועוד ועוד משמרות

ישראל אייכלר: תודה רבה

שרון מזרחי: רגע לא סיימתי את הקריאה השנייה

שרון מזרחי:  זאת אומרת הקריאה הראשונה מה שאמרתי שהיא מטה המאבק שיצרפו אותנו בעצם לדיונים, ואנחנו נוודא בעצם שבאמת מדריכים חווים שקיפות

שרון מזרחי:      הקריאה השנייה אליכם לוועדת העבודה והרווחה, בעצם תוודאו באמת שאנחנו מוזמנים להשמיע את הקול שלנו ובסופו של דבר גם שהשיח הזה מתקיים באמת תוך הקשבה אלינו

שרון מזרחי:  ודבר אחרון אני פונה בעצם מי שרואה אותנו לכל המדריכים, תצטרפו אלינו, לאיגוד מדריכות ומדריכי השיקום

ישראל אייכלר: תודה רבה, עכשיו נעבור לשקל, שירותים קהילתיים

רחל פסטמן: ברשותך אני רק רוצה להוסיף עוד משהו בהקשר של מה שהיא אמרה, גם אצלנו במרכז יום, הסייעים נאלצים לעבוד בעוד עבודות נוספות

רחל פסטמן:  והרבה פעמים הם מגיעים שחוקים ועייפים, כי השכר שהם מקבלים הוא לא גבוה

רחל פסטמן:  וחלקם נשואים ויש להם ילדים, ולכן הם נאלצים לעבוד בעבודות נוספות

רחל פסטמן:  וכשהם מגיעים לעבודה הרבה פעמים מגיעים מותשים ועייפים

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  יולי כהן, מנהלת תחום פנאי בשקל שירותים קהילתיים

יולי כהן: שלום לכולם, שמי יולי כהן ואני מנהלת תחום פנאי בעמותת שקל ישראל

יולי כהן:  קודם כל, ברצוני להודות לכם על עצם הדיון והנכונות להקשבה

יולי כהן:  אני עובדת מעל עשור עם אוכלוסיות מיוחדות

יולי כהן:  התחלתי את דרכי בתור מדריכה בהוסטלים, ובעשור האחרון הקדשתי את חיי לתחום ולמקצוע

יולי כהן:  לאורך השנים אני וחבריי למקצוע נלחמים על תוספות לשכר שלנו

יולי כהן:  כשברוב המקומות עדיין השכר הוא מינימום

יולי כהן:  שכר מינימלי שניתן לעובדים שמקדישים את חייהם לטובת אוכלוסייה שברובה שקופה בעיני רוב העם והממשלה

יולי כהן:  אנחנו מתמודדים על בסיס יומיומי עם מצבים חריגים וקשים, גילויי אלימות לא פעם מצד מקבלי השירות ללא שום תוספת סיכון בשכר

יולי כהן:  זמינים לאורך כל שעות היממה בשביל מקבלי השירות שלנו והוריהם, ללא שום תוספת שכר על שעות לא הגיונית שבהם אנו זמינים

יולי כהן:       זוהי עבודה שאני לעולם לא מניחה בה את העט כשאני מגיעה הביתה

יולי כהן:  רובנו עובדים בעבודה הזאת כי הלב שלנו נמצא שם

יולי כהן:  אנחנו לא רואים ולא יכולים לדמיין את עצמנו עושים משהו אחר

יולי כהן:  נושמים את המקצוע ומנגד לא מקבלים תגמול ראוי

יולי כהן:  לא מקבלים מספיק הדרכות מקצועיות, נלחמים על תוספות שכר מזעריות ואמורים לבלוע את זה כי אנחנו יודעים שאם לא אנחנו, אז מי יטפל באותם ילדים שהחברה מנסה להסתיר מעיני כולם? מי יקדם את המבוגרים בתעסוקה נתמכת בשוק החופשי?     החברה שלנו נמדדת בכוחה לעזור לחלשים

יולי כהן:  החברה שלנו נמדדת באיך אנחנו מתייחסים לאותם אנשים שבין אם נרצה ובין אם לא נוגעים בחיי כולנו

יולי כהן:       לכל אחד מאיתנו יש עדיין צרכים מיוחדים במשפחתו, או מכירים אחד כזה

יולי כהן:  האם באמת ראוי להפקיד את גורלם בידי אנשים שמרוויחים שכר זעום, ודרישות התפקיד מסתכמות באם לאדם שמולי יש דופק

יולי כהן:  שכר זעום ונמוך, גורם לאנשים הטובים באמת במערכת לברוח למקצועות אחרים, רק כדי שיוכלו להתפרנס להתקיים בכבוד בסיסי במדינה שלנו

יולי כהן:       חברה מתוקנת דואגת ומרימה את החלשים, לא הופכת אותם לשקופים יותר

יולי כהן:  חברה מתוקנת מבינה שהדרך שלהם להצלחה היא על ידי שילובם בחברה

יולי כהן:  ממשלה תומכת מבינה שכדי לקיים את כל התנאים האלה, שכר סביר ומתגמל, זו הדרך שלנו להמשיך להרים את הראש ולבצע על הצד הטוב ביותר את תפקידנו

יולי כהן:  לגייס עובדים ראויים למערכת ולבצע שינוי מהותי בתפיסת החברה והאוכלוסייה הכללית

יולי כהן:  תודה לכם

ישראל אייכלר: תודה רבה לך

ישראל אייכלר:  התנועה לעצמאות, רוני גיל

רוני מילוא: נעים מאוד, שמי רוני, אני אחות ליעל

רוני מילוא:  מה שהצגתי לך בתמונה - בצד השמאלי של התמונה רואים את יעל כשבוע אחרי שהיא יצאה ממוסדות הרווחה

רוני מילוא:  5 שנים 4 מסגרות

רוני מילוא:  המצב הבריאותי שלה היה על הפנים, הייתה השמנה

רוני מילוא:  וגם בבדיקות הדם שלה ראו הפרעה בתפקודי כבד ומחסור בוויטמין D בגלל שהיא פשוט הייתה כל היום בתוך ההוסטלים

רוני מילוא:  בתמונה הימנית רואים את יעל שנה אחרי שיצאה מהמוסדות

רוני מילוא:  ויעל היום גרה בדיור בקהילה, כמו שהחוק שהעברנו בקיץ רוצה להראות

רוני מילוא:  היא גרה עם מטפלת צמודה

רוני מילוא:  יעל לא יכולה להיות דקה לבד והיא גם לא בתפקוד גבוה

רוני מילוא:  אם מישהו חושב ככה

ישראל אייכלר: איפה היא גרה? בהוסטל או בבית פרטי?     

רוני מילוא: היא גרה ברעננה בבית פרטי שאנחנו שוכרים בשבילה עם מטפלת צמודה

רוני מילוא:  את הכל אנחנו מצליחים לממן מהקצבאות של ביטוח לאומי

רוני מילוא:  ובעצם מה שאנחנו נתקלים בקשיים זה כל העניין של שעות הפנאי אחר הצוהריים

רוני מילוא:  להביא מדריך שמדבר עברית, שיעבוד איתה ויתמוך בעצמאות שלה, גם, דרך אגב, דרך המסגרות של הג'וינט של דיור נתמך, לא הצלחנו למצוא מדריכים במשך כמעט שנתיים, כי אף אחד לא מוכן לעבוד בשכר כל כך נמוך

רוני מילוא:  ואני רוצה לבקש היום מכל מי שיושב כאן, שישקיעו בצד הימני של התמונה

רוני מילוא:  כי רואים את יעלי בריאה ומושקעת

רוני מילוא:  ואנחנו רוצים שהמדינה שלנו תשקיע בזה ולא במוסדות שצריכים להיסגר

ישראל אייכלר: תודה רבה, המסר ברור

ישראל אייכלר:  את אומרת שהמוסד זה לא מקום טוב להיות שם, עדיף להיות בבית

רחל פסטמן: אני רוצה להגיד בהקשר של מה שהיא אמרה עוד משהו

רחל פסטמן:  אני כבר 20 שנה גרה בפרויקט של עמותת שלהבת בירושלים

רחל פסטמן:  והפרויקט הזה זה הפרויקט הראשון מסוגו של שילוב נכים בסביבה רגילה

רחל פסטמן:  אנחנו לא מקבלים תמיכה כספית מהמדינה, והרבה כספים זה מתרומות

רחל פסטמן:  יש לנו עכשיו, למשל בעיה עם המעליות בבניין

רחל פסטמן:  אין לנו כסף למעליות חדשות

רחל פסטמן:  אין דירות בקהילה בכלל לעבור אליהם בירושלים

רחל פסטמן:  אין תקציב לדיור הציבורי

רחל פסטמן:  אני למשל, גרה בדירת שני חדרים

רחל פסטמן:  יש לי מטפלת במשרה חלקית

רחל פסטמן:  אין לי גב כלכלי

רחל פסטמן:  אין לי תמיכה מההורים

רחל פסטמן:  אין להורים אפשרות לתמוך בי

ישראל אייכלר: והארגון הזה שלהבת שאת מדברת על זה, זה ארגון פרטי?      

רחל פסטמן: כן, זו עמותה פרטית

ישראל אייכלר: והיא לא מתוקצבת על ידי המדינה? כלום?      

רחל פסטמן: לא מקבלת תמיכה מהמדינה

רחל פסטמן:  ואני גרה בדירת שני חדרים ואני רוצה לעבור לדירה יותר גדולה כי אין לי מקום למטפלת

רחל פסטמן:  וגם אין לי אפשרות באופן כלכלי להחזיק מטפלת במשרה מלאה

רחל פסטמן:  המדינה הפכה אותנו, את בעלי מוגבלויות, למעסיקים

רחל פסטמן:  השכר השעתי עולה והקצבאות נשארות אותו הדבר

ישראל אייכלר: כן, זאת בעיה ידועה ואני מודה לך על שהעלית את זה על השולחן, שכל אדם שזקוק לעובד סיעודי בבית, ולא משנה באיזה גיל, אבל בעיקר אצל קשישים - הפכו למעסיקים וצריכים להגיש דוחות וסיפורים שלמים

ישראל אייכלר:  אדם שהיה שכיר כל חייו, פתאום נהיה בעל עסק, והעסק זה העגלה שלו והמטפל שלו

ישראל אייכלר:  אז הבעיה קשה מאוד שמשרד הרווחה יצטרך לתת את הדין, את הדעת על זה

רחל פסטמן: וגם העניין של הדיור הציבורי

רחל פסטמן:  לא יכול להיות שאין דירות ואין תקצוב לדיור הציבורי בירושלים

ישראל אייכלר: לא רק בירושלים

ישראל אייכלר:  בכל מקום

ישראל אייכלר:  תודה

ישראל אייכלר:  בבקשה אברהם יוסף סלומה

אברהם יוסף סלומה: אני אברהם יוסף סלומה, יו"ר אנשים-ארגון נכי שיתוק מוחין

אברהם יוסף סלומה:  אין פה את צדיקים בעסק הזה

ישראל אייכלר: כתוב 'ועמך כולם צדיקים'

אברהם יוסף סלומה: אין צדיקים

אברהם יוסף סלומה:  כולם קורבנות

אברהם יוסף סלומה:  גם המדריכים, גם המטפלים, וגם המטופלים

אברהם יוסף סלומה:  המסגרות והמוסדות אינן נותנות מענה מלא משני הצדדים

אברהם יוסף סלומה:  בגלל השכר

אברהם יוסף סלומה:  הם מקבלים פחות משכר מינימום

אברהם יוסף סלומה:  והייתי מעדיף שהיו נותנים לכל נכה את העלות האמיתית שעולה לו להחזיק מטפל באופן מלא בבית במקום המוסדות

אברהם יוסף סלומה:  העלויות האלה מגיעות ל-14,000 ₪ בחודש כולל כל ההוצאות

אברהם יוסף סלומה:  הבעיה היא שהמדינה מעדיפה לתת את ה-14,000 ₪ למוסדות

אברהם יוסף סלומה:  עלות מטופל במוסדות מגיע עד 25,000 ₪

ישראל אייכלר: אתה אומר שעל המדינה כדאי לתת לכל נכה את התקצוב שלו, שהוא יוכל בעצמו להשיג מטפל

ישראל אייכלר:  מאשר להחזיק אותו במוסד שעולה למדינה יותר כסף? אתה בטוח בחשבון?     

אברהם יוסף סלומה: בדיוק: בקהילה, לא במוסדות

אברהם יוסף סלומה:  מה שקורה עכשיו - להביא עובדים מחו"ל זה ליצור לחוסים חומות שתיקה

אברהם יוסף סלומה:  כיוון שרוב החוסים אינם מדברים שפה זרה, והמטפלים אינם מדברים עברית

אברהם יוסף סלומה:  זה פשוט ליצור לכולנו חומות שתיקה

אברהם יוסף סלומה:  חבל על הזמן, אם רוצים להרוג אותנו, שיהרגו אותנו אבל למה ליצור לנו את כל הבעיות הללו?     

ישראל אייכלר: טוב, תודה רבה

ישראל אייכלר:  תודה רבה, אנחנו עוברים לעידית סרגוסטי, 'בזכות'

עדית סרגוסטי: תודה רבה

עדית סרגוסטי:  אני רוצה להמשיך לדבר על דברים שכבר עלו כאן

עדית סרגוסטי:  קודם כל ברור לנו שצריך שם את האנשים המצוינים ביותר במקומות האלה, ולשם כך צריך קודם כל לדאוג לזכויות שלהם ולדאוג לתנאי העסקה ראויים

עדית סרגוסטי:  בזה אני חושבת שאין ספק ויש הסכמה בין כל האנשים שיושבים מסביב לשולחן הזה

עדית סרגוסטי:  אבל - ופה בא אבל גדול - אנחנו לא יכולים לנתק את הדיון הזה על תנאי ההעסקה של העובדים במסגרות, מהתמונה הכוללת של מה שקורה בשירותים ובמסגרות שמשרד הרווחה מקיים

עדית סרגוסטי:  ובהקשר הזה קרו שני דברים משמעותיים בשנה האחרונה

עדית סרגוסטי:       אחד זה חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, שהדיון בו נערך בוועדה הזו והחוק הזה קובע בצורה ברורה את זכותם של אנשים לחיות בקהילה

עדית סרגוסטי:  זה דבר אחד

עדית סרגוסטי:  ודבר שני, פורסם דוח מאוד מאוד נוקב ועדה ציבורית שמשרד הרווחה עצמו הקים בראשות שופטת בדימוס שולמית דותן

עדית סרגוסטי:  הדוח הזה פורסם לפני כשלושה חודשים והוגש לשר הרווחה, ושר הרווחה הודיע שהוא מאמץ את הדוח

עדית סרגוסטי:  אני מקווה שיתקיים כאן בוועדה הזאת דיון גם על הדוח

עדית סרגוסטי:  כי הדוח מציג תמונה מאוד מאוד קשה לגבי מה שקורה

ישראל אייכלר: יש בדו"ח גם הצעות לפתרון?     

עדית סרגוסטי: יש בדו"ח הצעות ברורות מאוד לפתרון

עדית סרגוסטי:  מאוד מאוד ברורות

עדית סרגוסטי:  אני רוצה לקרוא כמה משפטים מתוך הדוח של הוועדה, אני אקרא שניים עיקריים: "במסגרות דיור חוץ ביתיות, בעיקר במעונות ובהוסטלים, ניתן למצוא תופעות מזעזעות מאין כמותן

עדית סרגוסטי:  בלתי נסבלות ובלתי מתקבלות על הדעת או על הלב"

ישראל אייכלר: והפתרון?     

עדית סרגוסטי: "הוועדה מצביעה על כך ששורש הבעיה הוא בעצם השימוש של משרד הרווחה בשיטה המוסדית"

עדית סרגוסטי:  כלומר, מעצם העובדה שמשרד הרווחה בוחר לשכן אלפי אנשים במסגרות מוסדיות זה שורש הבעיה

עדית סרגוסטי:  לא מצלמות, לא כל מיני פתרונות אחרים שנעשו לאורך השנים, פיקוח וכו'

עדית סרגוסטי:  זו לא הבעיה

עדית סרגוסטי:       "הוועדה קובעת כי מעצם השימוש בשיטה המוסדית והתופעות המזעזעות שאנחנו רואים, נובע מעצם השימוש בשיטה המוסדית לצורך מגורים של אנשים עם מוגבלות, וכי מציאות זו תשתנה רק כאשר תהיה תכנית אסטרטגית אשר תביא לסגירת כלל המוסדות וההוסטלים לאנשים עם מוגבלות

עדית סרגוסטי:  הוועדה ממליצה למשרד הרווחה לגבש תוכנית שתביא לסגירת המוסדות האלה

עדית סרגוסטי: "      

ישראל אייכלר: סגירת המוסדות זו לא הבעיה, עושים את זה ביום אחד

ישראל אייכלר:  אבל מה הפתרון - - -     

עדית סרגוסטי: שירותים בקהילה לאותם אנשים - - -     

סיגל פרץ יהלומי: שירותים בקהילה עם צוות מתוגמל

סיגל פרץ יהלומי:  שירותים בקהילה זה המענה

עדית סרגוסטי: ומכיוון שכך כשאנחנו מדברים - - -     

ישראל אייכלר: מי מפעיל את השירותים בקהילה? גם עמותה? הרי אדם פרטי לא יכול לעשות את זה

עדית סרגוסטי: מפעיל? – אקים למשל

סיגל פרץ יהלומי:   אי אפשר להקים שירותים בקהילה אם אין עובדים

סיגל פרץ יהלומי:  תבינו את זה

עדית סרגוסטי: עוד רגע, מה שאנחנו אומרים - - -     

ישראל אייכלר: תנו לעדית סרגוסטי לסיים

אליהו סויסה: אני דיירת במעון לנכים, אני 12 שנה - - -     

ישראל אייכלר: רגע, אני אתן לך זכות דיבור, אבל תני לעדית סרגוסטי לסיים

עדית סרגוסטי: מה שאנחנו דורשים זה הדיון על הנושא של תנאי ההעסקה והשכר שאני אומרת הוא דיון סופר חשוב של העובדים

עדית סרגוסטי:  צריך להיות בכפוף לתוכנית כוללת של משרד הרווחה

עדית סרגוסטי:  שמאמצת כמו שהשר הצהיר שהוא מאמץ את המלצות ועדת דותן

עדית סרגוסטי:  ולכן צריכים להתקיים שם שני דברים

עדית סרגוסטי:  קודם כל, מדברים על תנאי ההעסקה של העובדים ועל זכויות העובדים

עדית סרגוסטי:  אם מוסיפים תקציב, צריך לוודא שהתקציב הזה והכסף שמתווסף אכן מגיע בסוף לעובדים

עדית סרגוסטי:  בדוח של הוועדה הם מדברים בצורה מפורשת על זה שאין שקיפות ואין בקרה תקציבית של המשרד

ישראל אייכלר: את הנקודה האחרונה אמרו כבר מספר פעמים

ישראל אייכלר:  תודה רבה

ישראל אייכלר:      בבקשה גברת עליזה סוויסה

אליהו סויסה: תודה רבה

אליהו סויסה:  אני דיירת כבר 12 שנים במעון נכים גילה

אליהו סויסה:  היום המעון 3 שנים כבר מופעל על ידי חברה פרטית

אליהו סויסה:  קורים דברים קשים מאוד בתוך המעון הזה

אליהו סויסה:      אני דומה לעוד 5 אנשים ברמה, להבדיל מרוב הדיירים במעון

אליהו סויסה:  שהם במצבים אחרים לגמרי, הרבה יותר קשים

אליהו סויסה:  המקום הזה לא מתאים לי

אליהו סויסה:  אני זכאית לדיור ציבורי

אליהו סויסה:  אני סובלת במקום הזה, לראות את החברים שלי סובלים התעללויות שלא מספיק מפוקחות על ידי משרד הרווחה ולא על ידי החוק

אליהו סויסה:  אני רואה דברים שאני לא מאמינה

אליהו סויסה:  אני אמא לילדים, אני יודעת מה זה אחריות

אליהו סויסה:  לא ייתכן מה שקורה במעון נכים גילה

אליהו סויסה:  ושאני אמשיך לגור שם כשיש לי זכות לדיור ציבורי

אליהו סויסה:       מדוע לא מיישמים את הדבר הזה? לשם צריך ללכת הכסף

אליהו סויסה:  כמה שאתם תתנו למוסד כזה אתם לא תצליחו לפתור את הבעיה

אליהו סויסה:  העובדים לא ברמה

אליהו סויסה:  וגם אם תתנו להם עוד 20 ש"ח זה לא ישנה את הרמה שלהם

אליהו סויסה:  הרמה היא לגרום לנו סבל

אליהו סויסה:  חלק מהעובדים הם ממש ברמה קשה מאוד

אליהו סויסה:       אני בחמש בבוקר הייתי צריכה לקום בשביל לבוא לפה, להיות נוכחת כדי שתוכל לשמוע את הקול שלי ואולי גם לראות את הדמעות שלי

אליהו סויסה:  בשביל זה באתי לפה

אליהו סויסה:  שהחברים שלי סובלים שם שאני מדברת יש פה נציגות של משרד הרווחה שהייתה שלשום בישיבה

אליהו סויסה:  ואין מענה אפילו טיפולי כמו שצריך

אליהו סויסה:  אין כוח אדם

אליהו סויסה:  יש פה נציג של משרד הרווחה שמודע להכל

אליהו סויסה:  אבל אנחנו לא רואים שקיפות

אליהו סויסה:       כשאנחנו פונים למשטרה, אנחנו לא מקבלים יחס כמו שכאשר מנהל מעון פונה למשטרה

אליהו סויסה:  אנחנו נופלים בין הכיסאות בכל הכיוונים

אליהו סויסה:  יש לי עוד 5 חבר'ה במוסד הזה

אליהו סויסה:  מדוע לא יכולים לדאוג לזה? אני מבינה שיש אנשים שקשה להם, אבל יש אנשים שרוצים

אליהו סויסה:  אני יכולה באופן עצמאי לחיות בקהילה

אליהו סויסה:  מדוע לא עושים כלום?      

סיגל פרץ יהלומי: את כל כך צודקת

סיגל פרץ יהלומי:  הדרך החשובה לעשות את זה, זה להציב צוות בקהילה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אני מבקש שתשתי קצת מים, תירגעי

אליהו סויסה: אני לא יכולה לשתות מים כי אני לא יכולה ללכת בכוחות עצמי לשירותים

אליהו סויסה:  אתה מבין שמ-5 בבוקר אני קמה, ולמה? כדי לשתות כוס מים שאני אוכל לרוקן אותה ולבוא לפה בלי לחץ

אליהו סויסה:  את זה אתה מבין? זה החיים של אנשים נכים שמבחוץ לא רואים שום דבר

אליהו סויסה:  צריך להיכנס פנימה ולראות

אליהו סויסה:  אותו דבר מתנהל המעון נכים הזה

ישראל אייכלר: לפני זה המעון היה מוסדי לפני שהוא נהיה פרטי?     

אליהו סויסה: גם לפני כן היו בעיות

אליהו סויסה:  זה טבעי שיש בעיות

אליהו סויסה:  אבל בעיות לא מתופעלות כמו שצריך זה לא בסדר

ישראל אייכלר: זאת אומרת זה שזה פרטי או שזה מוסדי, זה לא עוזר לך

אליהו סויסה: לא

אליהו סויסה:  זה שהוא פרטי, זה הרבה יותר גרוע

אליהו סויסה:  גרוע הרבה ממוסדי

אליהו סויסה:  גרוע מאוד

אליהו סויסה:  ניסיתי את שניהם ואני ואמרת לך זה גרוע

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אנחנו נעבור עכשיו לארגון נוסף

ישראל אייכלר:  ארגון אלו”ט, אפרת עציון פאר בבקשה

אפרת עציון פאר: קודם כל, אני נורא שמחה שאני מדברת אחרי, כי אני רוצה להחזיר את הנושא שלשמו באנו

אפרת עציון פאר:  אני אפרת עציון פאר

אפרת עציון פאר:  אני בתפקידי יו"ר דיור ותעסוקה באלו”ט, אבל אני קודם כל אמא של זוהר

אפרת עציון פאר:  הוא בן 33 על הרצף האוטיסטי

אפרת עציון פאר:  הוא מתגורר בבית לחיים בתל אביב

אפרת עציון פאר:  לא במוסד, בבית לחיים של 24 חברים

אפרת עציון פאר:       אני רוצה כן בשלוש מילים להגיד ששמעתי מה שהן אומרות הנשים האלה ולא בכל הדברים האלה מייצגות את הורי אלו”ט

אפרת עציון פאר:  אוקיי, אנחנו לא מסכימים ל 90% מהדברים שהן אומרות, למרות שהן אומרות שהן מייצגות את ההורים

אפרת עציון פאר:  אבל זה לא האישיו

ישראל אייכלר: בדיוק כל אחד אומר את דעתו ואנחנו שומעים

ישראל אייכלר:  תגידי את דברייך

אפרת עציון פאר: האנשים על הרצף האוטיסטי, הדבר הכי חשוב להם בחיים זה שמירה על קביעות, על שגרה, עם כמה שפחות שינויים בחיי היומיום שלהם

אפרת עציון פאר:  בזמן האחרון זה לא יכול להתבצע

אפרת עציון פאר:  מפני שאין לנו מדריכים

אפרת עציון פאר:  העבודה היא לא קלה, היא אפילו קשה

אפרת עציון פאר:  אבל הגמול שנותנים למדריכים האלה הוא פשוט מעליב

אפרת עציון פאר:  אז המעט שבאים, באמת מעט מעטים

אפרת עציון פאר:  עכשיו הילדים שלנו, רובם לא יכולים לדבר ולא יכולים לצעוק

אפרת עציון פאר:  הם לא יכולים להגיד, אנחנו רוצים לחיות בכבוד, ובלי מדריכים אנחנו לא יכולים לחיות בכבוד

אפרת עציון פאר:  אני רוצה לומר פה, אני יושבת כאמא - - -     

קריאה: 24 זה מוסד

אפרת עציון פאר: שמעתי מה הוא אומר, זה לא 24 אנשים בדירה, זה שמונה אנשים - - -     

ישראל אייכלר: אני לא שמעתי

ישראל אייכלר:  מה שהוא רוצה לומר ש-24 אנשים זה מוסד? אז מה השאלה?     

אפרת עציון פאר: אז הבתים האלה הם 8 חברים בדירה, כשכל הבית כולו הוא 24

ישראל אייכלר: זה של אלו"ט, כן?     

אפרת עציון פאר: כן

אפרת עציון פאר:  תראו, אני באמת לא אכפת לי מי ירים את הכפפה, אם משרד הרווחה או משרד האוצר, אני לא רוצה להיכנס לזה

אפרת עציון פאר:  אני כן חייבת להגיד שמישהו חייב להרים את הכפפה הזאת ומהר

אפרת עציון פאר:  אנחנו צועקים את הצעקה הזאת כבר המון זמן

אפרת עציון פאר:  תראו, אני מבקשת להרים, אבל אני גם אומרת - אני כאמא של זוהר יחד עם עוד הורים אנחנו לא נשתוק יותר

אפרת עציון פאר:  לא יכול להיות שהילדים שלנו לא נותנים להם לחיות בכבוד

אפרת עציון פאר:  לא יעלה על הדעת

ישראל אייכלר: את מדברת רק על שכר המדריכים נכון?     

אפרת עציון פאר: אני מדברת אך ורק על שכר המדריכים

אפרת עציון פאר:  אני חושבת שמדריך זה התפקיד הכי קשה

ישראל אייכלר: את רוצה ששכר המינימום שלהם יעלה למה? תגידי מה ההצעה שלך

ישראל אייכלר:  את מייצגת מוסד גדול מאוד אלו”ט

אפרת עציון פאר: אתה רוצה שאני אגיד מה ההצעה שלי? תראה, אני יודעת שפה מטה המאבק מבקש להצמיד את זה ל-8000 ש"ח

אפרת עציון פאר:  אני לא בטוחה שזה מספיק

אפרת עציון פאר:  העבודה של המדריכים שלנו - - -     

ישראל אייכלר: זאת אומרת כפול משכר מינימום?     

אפרת עציון פאר: כן

איריס ברלה: סליחה שאני מתערבת - - -     

ישראל אייכלר: לא צריך להתערב

ישראל אייכלר:  אם היא לא רשומה תרשמו אותה שהיא מבקשת זכות דיבור ואתן לה

ישראל אייכלר:      תודה רבה לנציגת אלו"ט

איריס ברלה: אני יושבת ראש ועד ההורים לדיור תומך

איריס ברלה:  אני אחיינית של אדם אוטיסטי

איריס ברלה:  גם כן הוא רוצה לגור בקהילה ואין לו לאן לעבור

אליהו סויסה: תשאירו לנו את חיפוש הדירות, ושיממנו אותם זה הכל

ישראל אייכלר: אני מבקש שיהיה שקט

ישראל אייכלר:  אני מבקש את הארגון אוהל שרה, נמצאת פה מלכה וינברג, מנכ"לית אוהל שרה בבקשה

מלכה וינברג: בוקר טוב

מלכה וינברג:  אני מלכה וינברג, מנכ"לית של ארגון אוהל שרה בבני ברק, נותן שירותים של חינוך, דיור ותעסוקה, לכ-800 ילדים ובוגרים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, אוטיזם והתנהגות מאתגרת

מלכה וינברג:  אני לא חושבת שיש לי הרבה מה להוסיף על מה שאמרו פה, כי באמת אנחנו מספיק אינטליגנטים להבין מה המשמעות של היעדר כוח אדם משמעותי, כמו שחברתי סיגל מציינת על 33% ואני חושבת שזה עוד הרבה יותר עמוק מזה

מלכה וינברג:  רק אתמול ניגשה אליי אחת מהמנהלות ואומרת לי מלכה אני סוגרת את המועדוניות של אחרי צוהריים ושולחת את כולם הביתה

מלכה וינברג:       אני מראיינת עובדות, אני מחזיקה את המסגרת ב-50% של נוכחות של צוותים

מלכה וינברג:  לצד באמת עבודה פיזית שאנחנו נדרשים לתת במרכזים שלנו

מלכה וינברג:  אנחנו גם בהחלט נדרשים לתת עבודה סופר מקצועית, כדי לעמוד בכל הנהלים ובכל ההנחיות המקצועיות, ואי אפשר לדרוש מבן אדם שמקבל שכר מינימום לעשות עבודה כל כך משמעותית

מלכה וינברג:  אז באמת אני חשוב לציין את הנקודה הזאת

מלכה וינברג:  אני גם רוצה להתחבר למה שאמרו פה קודם, ואתה כבוד הרב, דיברת על המוסד, אולי עדיף לסגור את המוסדות כמו ההמלצות של ועדת דותן וברוח החוק

מלכה וינברג:  ואכן, יש מקום בהחלט לאמץ את ההנחיות ולפעול בשום שכל, זה לא דבר שאפשר לעשות אותם ביום אחד

מלכה וינברג:  זה תהליך

מלכה וינברג:  לתוך העניין הזה, צריכים להצטרף עוד ועוד משרדי ממשלה

מלכה וינברג:       אבל יחד עם זאת אני רוצה לציין להשאיר ילדים בבית, ופתרונות בבית הם פתרונות, שהלוואי וכולם יכלו להישאר בבית

מלכה וינברג:  ולחיות בבית בקרב המשפחה, אני חושבת שזה הדבר הכי מומלץ

מלכה וינברג:  אבל אני כאחות לאחות עם מוגבלות, ששהתה חמישים שנה באחת מהמסגרות שהמנהלת שלה יושבת פה איתי, מסגרת מעונית מדהימה

מלכה וינברג:  באמת, ולשמוע את הדברים של הגברת שנמצאת במוסד כזה

מלכה וינברג:  אני גם יודעת שיש מקומות אחרים

מלכה וינברג:  זה לשפוך את התינוק עם המים

מלכה וינברג:  יש מסגרות מצוינות

מלכה וינברג:  ואני בדידי עובדה ואני חבה תודה עצומה לאחותי שנפטרה לפני כמה חודשים על עשרות שנים של שירות מיטבי במעון מצוין

מלכה וינברג:  אני יודעת אני הייתי שם

מלכה וינברג:  ביקרתי שם

מלכה וינברג:  אני מכירה שם

מלכה וינברג:  זאת החוויה שלי ויש המון המון משפחות שלא מסוגלות להחזיק את הילדים בבית

מלכה וינברג:       ובקורונה, אנחנו באוהל שרה שיש לנו דיור בקהילה, ל-200 אנשים דירות בקהילה

מלכה וינברג:  ואנחנו דוגלים בדיור בקהילה ואוהל שרה פתחה את הדירה הראשונה לפני 50 שנה, כמעט בקהילה

מלכה וינברג:  עוד לפני שבכלל המושג הזה היה קיים

מלכה וינברג:  ואנחנו מאמינים במודל הזה, פתחנו 4 דירות לילדים עם אוטיזם והתנהגות מאתגרת, שההורים לא הצליחו ולא היו מסוגלים להמשיך להחזיק אותם בבית

מלכה וינברג:      אבל מכאן צריך להפריד באמת את הדיון וצריך קודם כל להפסיק לדבר ועוד פעם לעשות שולחנות עגולים ולדבר על מאבק כי באמת אנחנו נמצאים יחד עם הקולגות שלי שיושבים פה במעגל השני, שיח ארוך, ארוך ונוקב בעניין של העלאת שכר

מלכה וינברג:  וגם שכר המטפלים המוסמכים שדיברו עליהם פה, הוא אחרי תהליך ארוך של למידה ושל קורסים ובמודלים שונים

מלכה וינברג:  וגם עכשיו, בעקבות ההעלאה של חוק של שכר מינימום, הוא גם נשחק ודרשנו גם בשיח האחרון שהיה לנו במשרד הרווחה להעלות אותו בהתאמה, ולא להישאר בפיקס פרייס, וגם זה תהליך

מלכה וינברג:  אנחנו צריכים כאן ועכשיו

מלכה וינברג:  אם כולנו רוצים להיות מחויבים לילדים האלה, הבוגרים האלה לתת את הפתרון בכאן ועכשיו

קריאה: אני רוצה גם להגיד שלא כל אחד מתאים לדיור בקהילה

ישראל אייכלר: ברור, ברור, הכול ברור

קריאה: צריך להתאים את הדיור לאנשים, ולא להתאים את האנשים לדיור

רוני מילוא: את אל תדברי בשמי

קריאה: לא מדברת בשמך, אני הוצאתי לקהילה אנשים עם מוגבלות מאוד קשה, הם צריכים התאמת השירות אליהם, ולא אותם לשירותים

קריאה: זה לא הנושא

אפרת עציון פאר: אני יכולה לדבר בשם הבן שלי, איך את מעיזה לסגור דלת לאנשים אחרים

קריאה: אני לא מעיזה, אני לא סוגרת דלת - - -     

ישראל אייכלר: רבותיי, הגברת, אני מבקש מהסדרן, אני מבקש מהסדרן להקפיד על כך שמי שצועק פשוט לומר לו שהוא שותק או שהוא יוצא החוצה

ישראל אייכלר:  לא יהיה פה כיכר צעקות

ישראל אייכלר:  זו ועדה ציבורית ששומעת את כולם ויש לנו כל הזמן שבעולם, ולא יהיו צעקות

ישראל אייכלר:  מי שרוצה לצעוק שייצא החוצה

ישראל אייכלר:      עכשיו אני רוצה לומר משהו

ישראל אייכלר:  אני מאמין בהשגחה פרטית

ישראל אייכלר:  אני נסעתי במשלחת הכנסת להונגריה לפני כמה שבועות

ישראל אייכלר:  ואני מגיע לעיירה בשם קרעסטיר ושם יש קבר של צדיק

ישראל אייכלר:  ושם יש שם איזה הכנסת אורחים

ישראל אייכלר:  פתאום אני רואה אוטובוס של ילדים מיוחדים שאני לא יודע איך מוציאים לחוץ לארץ אוטובוס שלם כזה עם ילדים עם מצבים כל כך קשים

ישראל אייכלר:  ומדריכים מסורים שמלווים כל אחד, ואתם אמרתם בעצמכם, כמה זה חשוב שלא יהיו שינויים בחיים

ישראל אייכלר:  איזה שינוי יותר גדול מאשר לנסוע לחוץ לארץ, לשבת על האוטובוס, לרדת מהאוטובוסים, להיכנס לאכסנייה

ישראל אייכלר:  זה היה נראה לי בלתי אפשרי

ישראל אייכלר:  והמדריכים האלה והמסירות שלהם, והם היו מעט מדריכים יחסית

ישראל אייכלר:  וראיתי את המסירות שלהם לילדים

ישראל אייכלר:  ואיך הילדים רגועים ונהנים

ישראל אייכלר:       פעם לפני 50 שנה, כשאני הייתי נער, חשבנו שיש אנשים שצריכים לשבת במקום אחד כל החיים

ישראל אייכלר:  כך נגזר

ישראל אייכלר:  אבל לא, הם באו ונהנו וחיו

ישראל אייכלר:  ואני אפתיע אותך אם אני אגיד לך שזה היה בדיוק ממוסד אוהל שרה

ישראל אייכלר:  ניגשתי לחבר'ה האלה ושאלתי, מאיפה אתם? אמרו לי אוהל שרה

ישראל אייכלר:  אז יישר כוח למוסד הזה ולפעילות הזו

מלכה וינברג: תודה רבה

ישראל אייכלר: אני מניח שכל אחד מהמוסדות שלכם עושה את הדברים האלה, אבל זה אני ראיתי במו עיניי

נעמה לרנר: אנחנו דיור בקהילה אבל יש לנו גם מסגרת מעונית

ישראל אייכלר: בכל אופן עכשיו נחזור לדיון הקשה, וניתן עכשיו לגברת איריס ברלה, יושב ראש ועד עובדים ארצי לדיור

ישראל אייכלר:  אני מבקש שאף אחד לא יפריע לה

איריס ברלה: תודה רבה

איריס ברלה:  אני אמא של דנה, בת 40 עם מוגבלות שכלית והיא עיוורת

איריס ברלה:  דנה מתגוררת בשלוחה בקהילה של מעון אילנית בפרדס חנה

איריס ברלה:  אני גם יושבת ראש הוועד המעוני, ואני גם יושבת ראש ועד ההורים הארצי

איריס ברלה:  הדברים שאני הכנתי לומר, מתכתבים פה עם כל כך הרבה דברים שעלו פה

איריס ברלה:       הניה, לא ידעתי שאת תהיי פה אבל באחד הדברים שכתבתי לי לומר פה, זה שאני מאמינה שחלק מהאנשים לא לגמרי יורדים לעומק לתחושות שלנו ולחשש הכבד שלנו מהסיטואציה ומהמשבר

איריס ברלה:  לא לפחד לומר משבר: אנחנו במשבר כוח אדם קשה, ולא ממקום רע, אלא ממקום שהחוויה שלנו, שלי כאמא, של אחיות שיושבות פה, של האחים שיושבים פה - היא פשוט רחוקה

איריס ברלה:       ולכן אני חשבתי שוועדה כזאת אולי צריכה בכלל להתכנס ב-'עלה' בבני ברק, ועד ההורים הארצי היה בביקור שם לפני כחודש ימים, או אצל הבת שלי במעון כדי להבין את הצרכים ולהבין את המשמעות של מטפל או מטפלת עבור ילדים כמו הבת שלי

איריס ברלה:  עבורה ועבור כל החברים שלה

איריס ברלה:  מבחינתה זה החיים

איריס ברלה:  גם הבת שלי זקוקה למטפלת צמודה בכל היבט של החיים שלה

איריס ברלה:       לעניין הראשון שדיברו על המטפלים: אני רק רוצה להוסיף שכמה שלא נציג סטטיסטיקות 35% מחסור במטפלים וכו', נתונים סטטיסטיים עדיין משאירים את תמונת המצב סטרילי

איריס ברלה:  לא בעצם נותנים תמונה אמיתית של מה שקורה בשטח

איריס ברלה:  לא בעצם מביאים את המשמעות של מה שקורה בשטח

איריס ברלה:  המשמעות שאין מטפלים זה אומר שיתוק מוחלט של החיים בתוך כל מערכות הדיור

איריס ברלה:  בתוך כל המסגרות שקיימות

איריס ברלה:  פשוט שיתוק מוחלט

איריס ברלה:  זה חוסר תעסוקה, זה חוסר התמודדות עם פנאי, זה הזנחה משוועת של הדיירים

איריס ברלה:       על המצוקה שהעלו פה, זה שאמרו פה מטפלים עוזבים, יש עוד דברים

איריס ברלה:  יש לפחות עוד שני דברים קריטיים

איריס ברלה:  אחד זה שגם אם מטפל מתרשל, לא מותאם, לא מתאים, קשה מאוד היום בימים האלה להחליט להיפרד ממנו

איריס ברלה:  זה דבר אחד

איריס ברלה:  והדבר השני הוא שכמעט כל מטפל היום שנענה למודעה, אם הוא עבר והגיש את המסמכים הבסיסיים של המשטרה - מכניסים אותו

ישראל אייכלר: כי יש מחסור, זה ענין של היצע וביקוש

ישראל אייכלר:  תודה

איריס ברלה: לא סיימתי

ישראל אייכלר: אז בזריזות

איריס ברלה: עוד עניין, אני מתכתבת עם דברייך, מאלו"ט: עלה פה באמת נושא השוואה לשכר הסייעות

איריס ברלה:  אני שואלת מדוע מטפל במוסד ממשלתי שעושה את אותה עבודה מול אותה אוכלוסייה, מקבל כפול? מבחינתי זה שערורייה

ישראל אייכלר: תודה רבה על התובנות

ישראל אייכלר:  יש עוד אנשים, יש פה נער שממתין כבר זמן, ואני מבקש שנשאיר זמן לכולם

איריס ברלה: משפט אחד נוסף: לא בכדי אנחנו פה ולא בכדי יש מטה מאבק ולא בכדי הורים, נפתח פורום תוך יום וחצי מעל 1000 הורים נכנסו לפורום וכולם ערים למאבק הזה

איריס ברלה:  אני אומרת שאם היום לא יימצא – היום

איריס ברלה:  לא נמצא את הפתרון המיוחל, האפשרות האחרת, זה שאני איריס ברלה אמא של דנה, מפקירה את דנה

איריס ברלה:  ולזה לעולם לא נסכים

הנייה מרמורשטיין: סליחה, הזכירו את עלה - - -     

ישראל אייכלר: תודה

ישראל אייכלר:  טומי ברנצקו בבקשה

ישראל אייכלר:  לך אתן לאחר טומי

טומי ברנצקו: זה שאני עם מוגבלות זה לא אומר שאני נער

ישראל אייכלר: סליחה, ככה היה רשום לי פה

טומי ברנצקו: אני אחד ממייסדי התנועה לעצמאות, ואני רוצה לשתף אתכם בדבר הוספת תקציבים למטפלים בהוסטלים

טומי ברנצקו:  עם זאת, חשוב להבהיר שההגברה המבקשת בתקציבים תתבצע תחת תנאים מסוימים הכוללים תוכנית צמצום הדיור

טומי ברנצקו:  יהיה על כל מוסד להציג למשרד הרווחה תוכנית ברורה ומדויקת לצמצום קיבולת הדיור בדירות הוסטל, וכך שבכל דירה יוכלו לגור 4 אנשים בלבד

טומי ברנצקו:       שקיפות מול הציבור והממשלה: יהיה על הארגונים להבטיח שקיפות מלאה לפרסום מידע בנוגע להתנהלותם הכלכלית

טומי ברנצקו:  זו תאפשר לציבור ולממשלה לעקוב אחרי שימוש מדויק בתקציבים, ולוודא שהם מעניקים באופן הוגן ומתאימים לצורכי הדיור בהוסטלים

טומי ברנצקו:       השוואת תקציבים: עלינו להבטיח שהתקציבים הנוספים יושוו בין המוסדות לקהילה, זאת תבטיח ייחודיות ושוויון במטפלים בהוסטלים, מכיוון שכל מוסד יקבל את התמיכה המתאימה לצרכיו ומשימתו

טומי ברנצקו:       לסיום אני רוצה להדגיש כי המאבק להוספת תקציבים, ובמטרה לשפר את המענה והתמיכה למטופלים בהוסטלים, ואין לו קשר להסתמכות ולהדרכות לימודיות בתחום הסיעוד והפיקוח

טומי ברנצקו:  עלינו להבטיח שתמיכה תקציבית תתבצע במקביל לפיקוח ולדרישות המקצועיות הנדרשות למטופלים בהוסטלים

טומי ברנצקו:  בבקשה אל תהרסו לי את האפשרות לחיות בקהילה

ישראל אייכלר: תודה רבה, מרמושטיין מעלה את רצית להגיב

הנייה מרמורשטיין: היא אמרה דוגמא של עלה

הנייה מרמורשטיין:  לנו השכר הממוצע שאנחנו משלמים לסייעות אצלנו הוא 58 ₪, אחרת לא יהיה לנו סייעות ואחרת לא יוכלו לעבוד ולטפל בילדים ככה

ישראל אייכלר: תודה

ישראל אייכלר:  58 ₪ זה כבר יפה, אבל עדיין אני שומע פה שכולם מקבלים 31 ₪, אז יש פער

ישראל אייכלר:  אז אוקיי, רשמנו את זה

ישראל אייכלר:       עכשיו נעבור הלאה לאנשים שביקשו לדבר

ישראל אייכלר:  אח בשם חזי שבת

ישראל אייכלר:  כן

ישראל אייכלר:  בבקשה

ישראל אייכלר:  שתי דקות כדי להשאיר זמן לאחרים

חזי שבת: אני אח של יעקב שבת

חזי שבת:  יעקב אחרי המוסד נווה אירוס והוא בגדול עבר התעללות מאוד גדולה

חזי שבת:  אחי עבר שבעת מדורי גיהינום במוסד נווה האירוס

חזי שבת:  הוא עבר התעללות מאוד גבוהה

חזי שבת:  החלטנו שאנחנו מוציאים אותו ומביאים אותו בעזרת עמותה שנקראת עמותה בזכות לדיור בקהילה

חזי שבת:  כרגע יעקב נמצא בדיור בקהילה

חזי שבת:  הוא נמצא לבד בבית

חזי שבת:       אני הפכתי להיות המדינה

חזי שבת:  אני מממן לו, לא המדינה

חזי שבת:  אני מממן לו את השירותים, את השכירות, כמובן שאני מקבל איזשהו עזרה מסוימת

חזי שבת:  אחי לא במצב טוב

חזי שבת:  אחי במצב בינוני נמוך מאוד

חזי שבת:  עם כל מה שאפשר

חזי שבת:  עם כל הכבוד, עם כל הפוסט טראומה שעבר בנווה האירוס, עם כל הדברים האלה

חזי שבת:  עכשיו, למה אני מממן אותו לבד?      ואני אתן דוגמה ובזה אני אסיים

חזי שבת:  מדינת ישראל משרד הרווחה נתן לאחי 126 שעות, נחיתה רכה כדי שיגיע למרכז יום

חזי שבת:  באתי לעובדת סוציאלית, שאלתי אוקיי, בוא תגידי לי כמה זה שווה הדבר הזה

חזי שבת:  היא הסבירה לי שהם מקבלים 60 ש"ח לשעה, אבל הכסף צריך לעבור דרך חברת כוח אדם

חזי שבת:  אוקיי, הגעתי לחברת כוח אדם, מצאתי עובד

חזי שבת:  כמה עובד מקבל? העובד קיבל 29 ש"ח לשעה

חזי שבת:  אני יכולתי למצוא עובד כזה? חברת כוח אדם לקחה את כל הכסף

חזי שבת:  הוספתי מהכיס שלי

חזי שבת:  ואז עכשיו זה לא רק זה שהוספתי מהכיס שלי, גם על ה-126 שעות האלה הייתי צריך לשלם השתתפות עצמית של 2500 ₪

חזי שבת:  זאת אומרת שאם אני בא ומביא את העובד לבד, אני משלם לו 70 ש"ח לשעה

חזי שבת:  זה הרבה יותר זול מאשר להתעסק איתם

חזי שבת:  וזו רק דוגמא אחת

חזי שבת:  זאת אומרת שהמדינה אין לה עניין שאנשים האלה יהיו בקהילה, שינהלו חיים הכי טובים

חזי שבת:  אחי כל יום נמצא במקום אחר

חזי שבת:  בקאנטרי, מטייל בקניונים, הולך לסרטים, יש לו מטפל

חזי שבת:  אבל מי שבולם אותי זה המדינה

חזי שבת:  זאת אומרת המדינה אילצה אותי היום להביא מטפל

חזי שבת:       עוד מעשה חלם אגיד לכם: ואני מביא היום למרכז יום- מטפל משלי שאני משלם לו 8000 ש"ח על המטפל רגיל בשביל 6 שעות

חזי שבת:  שני ורביעי, יעקב אחי לא יכול להגיע למעון למרכז יום

חזי שבת:  למה? אין מדריכים

חזי שבת:  אני מביא איתו מדריך, אני משלם עליו

חזי שבת:  אני משלם על המדריך

חזי שבת:  אבל המעון – אין כלום

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אנחנו נעבור עכשיו לפי הרשימה

ישראל אייכלר:  אבי בן ז'נו בבקשה

אבי בן ז'נו: אני אקריא מהנייר מה שאני מדבר

אבי בן ז'נו:  שמי אבי בן ז'נו, פעיל חברתי בתנועה התעוררות, ראש מטה לצרכים מיוחדים שבו אני מתנדב במאה אחוז

אבי בן ז'נו:  התעוררות היא תנועה חברתית פוליטית

אבי בן ז'נו:  התנועה מאמינה בכך שכל אדם באשר הוא זכאי לחיות חיים עצמאיים באופן המתאים עבורו כחלק מהקהילה הכללית ללא תלות חיצונית בגורם כזה או אחר

אבי בן ז'נו:  פעמים רבות מעונות הנכים מנסים למקסם את הרווחים הכלכליים שלהם לטובת הגדלה, וטובתנו אינה עומדת בהכרח בראש מעייניהם

אבי בן ז'נו:  הדיירים באותם מעונות חיים תחת פחד מתמיד של אלימות קשה, ללא תנאים חברתיים מתאימים

אבי בן ז'נו:  ללא צלם אנוש

אבי בן ז'נו:       לאור זאת אני מבקש שהכסף שמוקצה לחוק שירותי רווחה למעונות, יוקצה לטובת אנשים עם מוגבלות ברמה הפרטנית

אבי בן ז'נו:  כדי שהנכים יוכלו לגור כחלק מהקהילה הכללית

אבי בן ז'נו:  ולא דווקא במעונות הנכים המנתקים את ציבור הנכים מהחברה הכללית

אבי בן ז'נו:  אדם עם מוגבלות זכאי לבחור עבור עצמו את האופן שבו הוא ישתמש בכספים הללו

אבי בן ז'נו:  מי יטפל בו, באיזה מסגרת יגור, אם בכלל, מה בדיוק הדברים הטובים עבורו, וכיוצא בזה

אבי בן ז'נו:       לסיום, בקשתי היא שתראו את ציבור הנכים כבני האדם ככל דבר ועניין, שלהם זכות מוסרית לקבוע את אורח חייהם ואת המסגרת המתאימה להם, לנו, תוך מיצוי זכויות מקסימלי מהחברה הכללית

אבי בן ז'נו:  אמרו קודם ששכר מינימום בתוך המעונות לא מספיק, אז אני כמעסיק מטפל 24/7, תאפשרו לנו את הכבוד לחיות בכבוד בקהילה

ישראל אייכלר: תודה לך אבי בן ז'נו שהיטבת לבטא את הנושא כולו

ישראל אייכלר:       אני רוצה לעבור לסמנכ"ל איגוד המסגרות הפרטיות

ישראל אייכלר:  ליאור גרו בבקשה

ליאור גרו: שלום רב, תודה

ליאור גרו:  שמי ליאור, אני סמנכ"ל של ארגון בשם מדף שיצא עליו פה קצף

ליאור גרו:  הארגון הזה חברים בו בסביבות 75 מפעילים שמפעילים כמה מאות מסגרות פרטיות ברחבי הארץ

ליאור גרו:  כולל הוסטלים וכולל דירות בקהילה

ליאור גרו:  והכנתי להגיד הרבה דברים שכולם נאמרו פה

ישראל אייכלר: תגיד דברים חדשים שלא נאמרו עדיין

ליאור גרו: הנה שני דברים חדשים, האחד שנחקק חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות

ליאור גרו:  חלק מהנהלת המשרד או הנהלת משרד הרווחה לא ראו בנו בניגוד למה שאני, איכשהו, רואה את הרוח פה

ליאור גרו:  לא ראו במסגרות הפרטיות ולא ראו בארגון שלנו אויבים שבעצם המטרה של הדיון או של החוק זה להילחם בהם

ליאור גרו:  ההיפך - אני השתתפתי גם בדיונים בוועדה הזאת כשהייתה יושבת ראש הוועדה הקודמת, וגם מול משרד הרווחה

ליאור גרו:  והם השכילו, אני חושב, לראות במסגרות הפרטיות גוף או כלי שצריך לעבוד איתו בשיתוף פעולה על מנת לאפשר את ההוצאה לקהילה שהחוק הזה כיוון אליו

ליאור גרו:  העבודה הזאת בשיתוף פעולה, וזה מה שהיה אז וזה מה שאני חושב שצריך להיות גם היום

ליאור גרו:       החוק קבע עוד דבר, החוק הבין, וזה נכתב פה במפורש שגם אחרי שיוציאו לקהילה את מי שיכול ורוצה לצאת לקהילה, עדיין יישארו אנשים שצריך להמשיך ולטפל בהם

ליאור גרו:  גם לגבי האוכלוסייה הזאת הוא ראה במפעילים הפרטיים כלי חשוב מאוד לא בלעדי יש גם מסגרות ציבוריות, כלי חשוב מאוד לטפל בהם

ליאור גרו:       אחד הדברים שאנחנו אמרנו אז ומצאו ביטוי בחוק וגם בכל האידיאולוגיה, היה שבלי לתת פתרון תקציבי נכון למהלך של הוצאה בקהילה וגם למהלך של הטיפול באנשים שנשארים מאחורה, המהלך הזה לא יצליח

ליאור גרו:  בסופו של דבר הכל מתחיל, לא נגמר, אך מתחיל בפתרון תקציבי

ליאור גרו:  יש פה אנשים שאני רואה ממשרד הרווחה ואני מניח שיש פה גם משרד האוצר

ליאור גרו:  הם אלה שבלי ההתייחסות שלהם לנקודה הזאת, אנחנו בעצם לא נוכל למצות או להעלות את הדיון לרמה שיהיה לו גם פיתרון מעשי

ישראל אייכלר: הם נמצאים פה

ליאור גרו:  הסיכום של הנקודה הזאת הראשונה היא שאנחנו לא אויב, אנחנו הכלי שצריך לשתף איתו פעולה על מנת לאפשר את ההוצאה על הקהילה ולאפשר טיפול מיטבי גם למי שיוצא לקהילה וגם למי שנשאר

ליאור גרו:      עכשיו, מה יצרה בעצם המדינה, ואני לא מכוון אצבע מאשימה, היא הגיעה להסכמים לגבי חלק מהעובדים שהיא נותנת להם שכר גבוה יותר

ליאור גרו:  התוצאה של ההסכמים האלה, והתוצאה של העובדה שבמסגרתו ממשלתיות מקבלים שכר כפול הייתה פשוטה, ואני מניח שכל כלכלן מתחיל יכול היה לחזות אותה מראש

ליאור גרו:  היא התחילה לפני כן אבל התחזקה תנועה של עובדים שיוצאים לעבוד במקומות שעל אותה עבודה, או עבודה קלה יותר ופשוטה יותר מקבלים יותר כסף

ליאור גרו:  הדבר הזה הוא אקוטי במסגרות הפרטיות

ליאור גרו:  לא רק כי אנחנו מטפלים בכ-8000 איש, אלא לנו אין תרומות שאנחנו יכולים להשלים את החוסרים האלה ולשלם 58 ש"ח כמו שהגברת מרמורשטיין אמרה

ליאור גרו:  אין לנו אפשרות לגייס תרומות

ישראל אייכלר: למה אין לכם אפשרות לגייס תרומות?     

ליאור גרו: כי אנחנו גופים פרטיים, וגם מסיבות חוקיות - - -     

אפרת עציון פאר: ואתם גם לא מחויבים בשקיפות, אז אנחנו לעולם לא נדע מה אתם נותנים ומה לא

ישראל אייכלר: למה את מפריעה, אני ביקשתי לא להפריע

ליאור גרו: הגופים הפרטיים לא יכולים לגייס תרומות גם מסיבות חוקיות, גם מסיבות פרקטיות, סיבות מעשיות כשאתה נותן במטוס את הכסף הקטן הוא הולך לעמותת עלה ולא הולך לגוף פרטי

ישראל אייכלר: רגע, אז אם המוסדות הפרטיים אומרים שהם לא יכולים לעשות את זה ולעמותות כן מביאים תורמים

ישראל אייכלר:  אז אתה רוצה למנוע את זה?     

ליאור גרו: לא לא, חלילה

ליאור גרו:  שיביאו תורמים ושאנשים יתרמו, והם יתרימו - - -     

ישראל אייכלר: אם היית יכול לספק את זה בלי תרומות, הייתי אומר ניחא

ישראל אייכלר:  אבל אתה אומר בעצמך שאתה לא יכול לספק

ליאור גרו: אני תלוי בתקציבים שמשרד הרווחה משלם למפעילים והוא מקבל אותם ממשרד האוצר

ליאור גרו:  אני חי מהתקציבים האלה ואת התקציבים האלה אני צריך לייעד לטיפול באנשים

ליאור גרו:  אני לא יכול להשלים ולהגיד אני נותן למטפל או לסייעת כמו שהם קוראים לזה 58 ש"ח, כי אני חי בדיוק ממה שהמשרד נותן לי

ישראל אייכלר: תודה רבה, אנחנו נעבור לגברת מרים צבייבל, מלווה בחינוך מיוחד

ישראל אייכלר:  בבקשה

מרים צבייבל: אני אמא של אבי אלין, שנפטר בהוסטל לפני כחצי שנה תחת ארגון אלאור הוסטל באור עקיבא

מרים צבייבל:  עד גיל 13 וחצי הבן שלי היה איתי בבית

מרים צבייבל:  אני גרושה הרבה שנים

מרים צבייבל:  הוא היה ילד מאוד חזק וחכם, הוא היה מדבר

מרים צבייבל:  נאלצתי מבחינה פיזית - כי היה לי קשה - למסור אותו להוסטל, אבל לא רציתי

מרים צבייבל:       אני פניתי לרווחה המקומית בקרית חיים, הם דווקא רצו שאני אוציא אותו במקום לעזור לי עם מטפל או עובד זר

מרים צבייבל:  לקח לי יותר משנתיים להחליט את ההחלטה הקשה הזאת, וזה קרה כי היה לי קשה פיזית, הוא ממש נהיה חזק

מרים צבייבל:  ובגלל שאני לבד ולפעמים היו לו התפרצויות בהתנהגות, ולא היה לי עזרה, והתחילה תקופת קורונה, ביקשתי מטפל, התחננתי למטפל ולחונך ולא עזרו לי

מרים צבייבל:  וכסף לעובד זר לא היה לי וגם לא קיבלתי שום הסבר ושום כלום

מרים צבייבל:  כאילו בגלל שאני חיה לבד, ויש לי עוד ילדה בת 18, גם להכניס עובד זר לדירה 3 חדרים, כאם יחידנית, היה לי קשה

מרים צבייבל:  וגם אם הוא הכי טוב, בבית היה לי קשה

מרים צבייבל:  והילד שלי הוא היה עם סינדרום דרווה

מרים צבייבל:  מי שמכיר זה סינדרום מאוד קשה אפילפטי

מרים צבייבל:  היו לו פרכוסים

מרים צבייבל:  הוא היה צריך השגחה מתמדת

מרים צבייבל:      ביום של הקבלה בהוסטל אלאור, הם ידעו את כל זה שהיה צריך השגחה מתמדת, וזה כתוב בדוחות נוירולוגיים הכל

מרים צבייבל:  הם אמרו לי 'אל תדאגי, יש לנו פה רכז, הוא יהיה בהשגחה, אל תדאגי'

מרים צבייבל:  בקיצור אני אגיד שכרגע, יש חקירה במשטרה והתיק בפרקליטות

מרים צבייבל:  הוא נפטר בנסיבות טראגיות ב-12/12/2022

מרים צבייבל:  השאירו אותו לבד, לפי מה שאני יודעת

מרים צבייבל:  ומי שראה את הצילום - הכל תחת צילום שם

מרים צבייבל:  הוא לא הרגיש טוב באותו יום, והוא היה בהסעה לבית ספר 'תדהר' בפרדס חנה, 20 דקות הלוך

מרים צבייבל:  הוא היה מעורפל הכרה כפי שזה התברר אח"כ

מרים צבייבל:  אני לא ידעתי על זה, אמרו לי רק אחרי שהוא חזר להוסטל

מרים צבייבל:  במקום לעזור לו ולהזמין לו אמבולנס ולתת לו עזרה, או איזושהי עזרה רפואית, הם החזירו אותו באותה הסעה בלי שהוא בכלל יצא ממנה

מרים צבייבל:  החזירו אותו בהסעה לכיוון ההוסטל אבל הכניסו אותו להוסטל לא שלו אלא להוסטל השלישי ברחוב קרוב

מרים צבייבל:  כלומר, יש להם 3 הוסטלים באור עקיבא לאותו ארגון, והוא הוכנס להוסטל של הבוגרים

מרים צבייבל:       היו שם שני דיירים בני 21 פלוס

מרים צבייבל:  אחד היה עם חום ועוד אחד

מרים צבייבל:  ואיחדו אותו עם עוד שני דיירים בהוסטל אחר

מרים צבייבל:  הקפיצו רכז של המדריכים שהוא הכיר אותו, והייתה עוד מדריכה

מרים צבייבל:  ומה שאני מספרת זה רק ממה שסיפרו לי אחר כך גם המדריך וגם מנהלת המערך, מי שראה את כל הצילום והכל

מרים צבייבל:  ומה שקרה הוא שהוא אכל, שתה והוא נרדם על הספה בלי כרית, בלי כלום

מרים צבייבל:  ברגע שהוא נרדם, הרכז הלך להפסקה והוא השאיר אותו לבד

מרים צבייבל:  בלי כרית, בלי שיהפכו אותו על הצד שחס וחלילה אם יהיה פרכוס לפחות זה יימנע

מרים צבייבל:  ובצילום - זה כבר אני מספרת מה שסיפרו לי, מה שראו בצילום, כל הצילום במשטרה - רואים שהוא התחיל לפרכס ואף אחד לא היה לידו, והוא נחנק

מרים צבייבל:  הוא היה על בטן ונחנק

ישראל אייכלר: שלא תדעו מצער, וזה רק מראה כמה צריך להיזהר, כל רגע וכל דקה

מרים צבייבל: רק עוד מספר מילים

מרים צבייבל:  אני יודעת שבערך 20,000 ₪ מקבלים על כל ילד

מרים צבייבל:  הוא גם היה על הרצף

מרים צבייבל:  בכסף הזה, אם היו עוזרים לי, עוזרים עם עובד זר, עם תמיכה בקהילה, בתוך הבית

מרים צבייבל:  אני אוהבת אותו, אני הייתי נותנת את החיים שלי עבורו, הייתי מתה במקומו

מרים צבייבל:  אני לא רוצה

מרים צבייבל:  למה הוא קורבן, הוא קורבן הילד שלי

מרים צבייבל:  אני לא רוצה (בוכה)

מרים צבייבל:      הייתי רוצה שבארץ הזאת יהיה פיקוח, אני רוצה שהפיקוח – תעזרו בבקשה למשפחות, שיהיה פיקוח בחוץ

מרים צבייבל:  תכניסו פיקוח, שלא יקבלו את המכות האלה, שהם יקבלו את מה שהם צריכים, בבקשה של כמה שפחות מוות יהיה פה בארץ הזאת

מרים צבייבל:  אני הייתי מתחלפת, הייתי נותנת כאילו שיחיה ואני אמות

מרים צבייבל:  אני רוצה שילדים ואנשים שהם במסגרות לא יעברו את זה

מרים צבייבל:       הם עוברים כל מיני התעללויות ואלימות, וכל מיני דברים שלא מגיעים לתקשורת אפילו

מרים צבייבל:  אם אנחנו כחברה נתעורר ונדאג לחלשים, הרי זה מראה את המהות של החברה, וגם כתוב בספר משלי שאנחנו צריכים לדאוג לחלשים ולאלמנות, בבקשה

מרים צבייבל:  אנחנו אף אחד לא מבוטח מאיתנו

מרים צבייבל:  מי שעשיר לא יודע מה יהיה עד 5 שנים

מרים צבייבל:  אז בבקשה, בואו נדאג לחלשים, למסכנים שהם צריכים שיהיה אפילו אם בן אדם במוסד ואין שם שום אפשרות שיהיה בקהילה

מרים צבייבל:  יש כאלה שהם בלי קרובים בכלל, אז בואו נכניס יותר מתנדבים, יותר פיקוח שזה לא יקרה שם שלא יעברו את האלימות וכל הדברים האלה

מרים צבייבל:  היו שם עוד דברים ושני תיקים על אלימות, שנסגרו בכלל

מרים צבייבל:  היה סיפור ארוך

קריאה: הם זכו במכרזים עכשיו בדיור בקהילה, איך פושעים כאלה זוכים - - -     

ישראל אייכלר: אני משתתף בצערך

ישראל אייכלר:  וכעת אני מבקש לעבור לאבא נוסף ואחריו משרדי הממשלה

ענבל וורטמן שהם: רגע, כבר משרדי הממשלה?     

ישראל אייכלר: כוח הסבל שלנו גם מוגבל

ישראל אייכלר:  שומעים כאלו סיפורים קשה לנו

קריאה: אנחנו גם שומעים וגם חיים את זה כל רגע

ענבל וורטמן שהם: אני מבינה אבל הגעתי מקרית שמונה, ואני דורשת לדבר בקצרה

ישראל אייכלר: תדברי בהמשך, אבל עכשיו אהרון אושיק פורליאן, משפחה של אדם עם מוגבלות, בבקשה

אהרון אושיק פורליאן: תודה רבה

אהרון אושיק פורליאן:  אדוני היו"ר, יש לכם שליחות, ואנחנו שומעים את כל האנשים שמדברים כאן, ואנחנו נקשיב דווקא לגברת שם שבחמש בבוקר קמה ואין מי שיביא לה את הכוס מים

אהרון אושיק פורליאן:  אנחנו נשמע את הבחורים האלה שנמצאים עם מוגבלות ואין מענה עבורם כמעט

אהרון אושיק פורליאן:  הכול דבר אחד: שכר, שכר לאותם המדריכים

אהרון אושיק פורליאן:  ואנחנו צריכים להתמקד בשכר למדריכים והמדריכות

אהרון אושיק פורליאן:  לא הגוף של כן תרומות, לא גוף של לא תרומות, אלא לאותם המדריכה והמדריך שקם בבוקר

אהרון אושיק פורליאן:       ואדוני יושב הראש, אני עד לזה עם המנכ"ל של אקים שיושב כאן, שחצי שנה הוא מחפש מדריכים

אהרון אושיק פורליאן:  ובאה מדריכה - מציעים לה משכורת של 5200 ₪

אהרון אושיק פורליאן:  אז היא מסתכלת עליו והולכת

אהרון אושיק פורליאן:  וככה יש מחסור

אהרון אושיק פורליאן:       אמרת, אדוני היושב ראש, היצע וביקוש

אהרון אושיק פורליאן:  אז באים בנים ובנות ואומרים על 5200 ₪ נבוא ונטפל בנושא? ושוב אני לא נכנס לנושא של אם זה מפעל פרטי או ציבורי

אהרון אושיק פורליאן:  אני נכנס למדריך ומדריכה שצריכים לתת מענה עבור הילדים שלנו והמדינה שצריכה לתת מענה לדבר הזה

אהרון אושיק פורליאן:  ובתוך כל זה נכנס עד כדי כך מצב של השפה, המסורת שלנו, היהדות שלנו אותם אלה שרוצים לקבל במעונות בקהילה

אהרון אושיק פורליאן:  את המענה הזה אין להם את זה, כי זה עובר למה שאמרו מביאים מחוץ לארץ

אהרון אושיק פורליאן:  אני לא ראיתי עוד תאילנדי שיושב בליל שבת לספר לאותם הבחורים והבחורות על נושא של מסורת ישראל, וזה אנחנו צריכים לקחת את זה

אהרון אושיק פורליאן:  ושוב לקחת את הנושא של התשלום למדריך ולמדריכה

אהרון אושיק פורליאן:       ואני מציע פה הצעה, זאת אומרת אנחנו יכולים לדבר, אבל גם צריך פתרון

אהרון אושיק פורליאן:  אחד הפתרונות זה להביא מבחינת שקיפות זה כסף מיועד צבוע

אהרון אושיק פורליאן:  שכר

אהרון אושיק פורליאן:  זאת אומרת שאם השכר הזה נניח מגיע לאקים ירושלים ואם הוא לא מקצה את השכר מספיק, אז יחזיר את הכסף

אהרון אושיק פורליאן:  וככה אנחנו נמנע מנזילות

אהרון אושיק פורליאן:  זו הצעתי לפתרון, תודה רבה

ישראל אייכלר: אנחנו נשאל את משרדי הממשלה מה הם אומרים על זה שהשכר יהיה תקצוב נפרד

ישראל אייכלר:  תודה רבה

ישראל אייכלר:  בבקשה הגברת ענבל וורטמן שהם שהגיעה מקריית שמונה בבקשה

ענבל וורטמן שהם: דבר ראשון, כדי לסבר את האוזן אני מזמינה אח"כ להביט בתלוש המשכורת שלי ביחס למפעילים פרטיים

ענבל וורטמן שהם:  אני מנכ"לית של עמותה

ענבל וורטמן שהם:  כנראה הוא הרבה פחות אבל אין בעיה לראות את התלוש שלי

ענבל וורטמן שהם:  הוא שקוף

ענבל וורטמן שהם:  עמותת אבני דרך החיים

ענבל וורטמן שהם:  השכר שלי הוא הרבה יותר נמוך משל כל המפעילים הפרטיים

ענבל וורטמן שהם:  אני יודעת את זה, אבל את שלי אפשר פשוט לפתוח את האינטרנט ולראות מה השכר שלי

ענבל וורטמן שהם:  כולם מוזמנים לעשות את זה אחר כך

ענבל וורטמן שהם:  אני מניחה שזה נכון גם לגבי השכר של המנכ"ליות האחרות שיושבות כאן איתנו

ענבל וורטמן שהם:  אבל הדיון כרגע הוא לא על מפעילים פרטיים או לא פרטיים

ענבל וורטמן שהם:  זה כן חשוב, כי זה שאפשר לראות דברים ושיש שקיפות - זה קריטי במתן שירות

ענבל וורטמן שהם:  זה דבר אחד

ענבל וורטמן שהם:       דבר שני אני לא ארחיב על דברים שכבר נאמרו פה, אבל בתור מפעילה כי אני המפעילה הראשונה שמדברת כאן בקול קצת שונה

ענבל וורטמן שהם:  אני חושבת שחובה כן חובה להעלות את שכר המינימום, אבל גם חובה לכרוך אותו בשני דברים קריטיים

ענבל וורטמן שהם:  עידית הרחיבה על זה, אז אני לא ארחיב, אחד זה ועדת דותן

ענבל וורטמן שהם:  אי אפשר לצאת לדרך גדולה כל כך עם ההמלצות הכל-כך חשובות שהיו בוועדה ולא לחייב - מומלץ לקרוא לכל מי שלא קרא - ולא לחייב את כל המפעילים להראות תוכנית אופרטיבית איך פועלים בדרך הזאת

ענבל וורטמן שהם:  ואני מזמינה כרגע אין בזמן הקצר, אבל אני מזמינה את כבוד היו"ר ואת כל מי שרוצה לראות

ענבל וורטמן שהם:  אני מזמינה לבוא ולראות באמת איך אפשר לתת שירות בקהילה לאנשים עם מורכבויות

ענבל וורטמן שהם:  אבני דרך עושים את זה, אבל לא רק אבני דרך

ישראל אייכלר: איפה אתם נמצאים?     

ענבל וורטמן שהם: יש לנו פריסה ארצית, בעיקר במחוז צפון אנחנו פועלים

ענבל וורטמן שהם:  אנחנו עובדים הרבה עם אנשים עם מוגבלויות שקופות מורכבות

ענבל וורטמן שהם:  אבל נראה לי זה פחות הדיון כרגע

ענבל וורטמן שהם:  כשעושים תהליך כל כך ארוך ואנחנו באמת כרגע באיזה מאני טיים כזה כולנו, שיש לנו כאן הזדמנות לחולל שינוי באיך של שירותים חברתיים נראים, אז אי אפשר ללכת רק על מרכיב השכר

ענבל וורטמן שהם:  הוא חשוב, אבל זה פרט אחד בתוך משהו הרבה-הרבה יותר גדול וזה חייב להיות מחובר לרוח החוק החדשה

ענבל וורטמן שהם:  השירותים היום לא דומים לרוח החוק החדשה

ענבל וורטמן שהם:      והדבר הנוסף הדיון היום באמת מדבר לא על השכר

ענבל וורטמן שהם:  בכותרת שלו כתוב שהוא על מחסור בכוח אדם

ענבל וורטמן שהם:  מחסור בכוח אדם נגרם לא רק בגלל שכר נמוך

ענבל וורטמן שהם:  צריך להעלות אותו, אבל צריך לחשוב על הרבה פרקטיקות, על הרבה פרקטיקות שמשמרות עובדים

ענבל וורטמן שהם:  אם אנחנו חושבים שרק עוד כמה שקלים יביאו לנו את כוח האדם האיכותי אנחנו טועים

ענבל וורטמן שהם:  אני גאה לומר שכל אנשי הצוות שלנו, ואני אומרת את זה לא בשביל להשוויץ, אלא כי זה אפשרי

ענבל וורטמן שהם:  הם אנשים בעלי תארים רלוונטיים, אין אחד שלא, עד אחרון משמרות הלילה, וזה הצוות שצריך להיות

ענבל וורטמן שהם:  כפי שאני לא אלך לרופא ללא תואר ברפואה, אני צריכה לקבל שירות מאנשים שהם אנשי מקצוע

ענבל וורטמן שהם:  וזה לא משנה כרגע אם מדובר בילדים ומבוגרים במסגרות תעסוקה, פנאי, דיור

ענבל וורטמן שהם:  אני רוצה להגיע למכרזים

קריאה: חלק מהבעיה שמטפלים רוצים לקדם את עצמם להכשרות

ישראל אייכלר: אמרת את זה

קריאה: לא, עכשיו אמרתי

ענבל וורטמן שהם: עכשיו אני רוצה להגיע למכרזים, כי אם צריך שיהיה את כל המרכיבים הנוספים האלה, שהם לא רק שכר

ענבל וורטמן שהם:  ואגב, שכר המדריכים מופיע במכרזים

ענבל וורטמן שהם:  זה צריך להופיע במכרז

ענבל וורטמן שהם:       למשל, לא ייתכן שפר ראש צוברים את זה לאיזה 75% מדריך

ענבל וורטמן שהם:  אנשים לא עובדים ב-75%

ענבל וורטמן שהם:  עובדים ב-100%

ענבל וורטמן שהם:  לא ייתכן שמכרז לא לוקח בחשבון חפיפת משמרות ומחלקים את היממה בדיוק שנותנים כיף כשנגמרת משמרת

ענבל וורטמן שהם:  מישהו משלם את זה וזה המפעילים

ענבל וורטמן שהם:  במקרה הזה אני יודעת שאני משלמת על השעות האלה

ענבל וורטמן שהם:  לא ייתכן שבנאדם ייתן שירות 9 שעות רצופות ביום לאנשים שדורשים את השירות הכי איכותי, בלי שיהיה לו באמצע היום הדרכה, וישיבת צוות רב מקצועית

ענבל וורטמן שהם:  ואת כל הדברים האלה כשמדברים על איך לשפר את השירות שהם הרבה-הרבה יותר חשובים, לא במקום, אבל הם הרבה יותר חשובים ובסיסיים בשימור, בשימור מוטיבציה של עובדים, חייבים להכניס למכרזים

ענבל וורטמן שהם:  ומה שלא יהיה במכרז, תמיד יקום וייפול על טוב ליבו של המפעיל, ולא כולנו טובים

ענבל וורטמן שהם:  בואו נזכור את זה, ראינו את זה בכותרות מרוח

ישראל אייכלר: תודה רבה, לילך רון לוי

ישראל אייכלר:  בבקשה

לילך רון לוי: תודה רבה

לילך רון לוי:  אני לילך רון לוי, אמא של שחר בן 22 עם אוטיזם שמתגורר בכפר פרח, לשעבר מעון בני ציון, בראש העין

לילך רון לוי:  לפני יותר משנה וחצי ישבתי כאן בוועדת העבודה והרווחה, כשהתפוצצה פרשת ההתעללות בדירה 15

לילך רון לוי:  הדירה של שחר

לילך רון לוי:  המשטרה מצאה 600 מקרי התעללות בחודשיים, וזה רק החומר שהם מצאו במצלמות, כי זה מה ששמרו אחורה

לילך רון לוי:  הפרשה הזאת הוגדרה אז כרעידת האדמה וקו פרשת המים, אבל חודשיים לאחר מכן נפטרו 3 דיירים במעון בית דפנה

לילך רון לוי:  זה כנראה רק קצה הקרחון

לילך רון לוי:  הבנתי שאין ברירה וביחד עם אימהות ואחיות הקמנו את עמותת אמא ארגון משפחות ארצי למען זכויות לאנשים עם מוגבלות בדיור חוץ ביתי

לילך רון לוי:       העמותה עם יוזמי הקמפיין, לאן נעלם המדריך שהכיר את הבן שלי? מי מכיר את הבגדים שלו? מי מכיר את מצב הרוח שלו? מי מכיר את הטריגרים שלו לפני התפרצות? מי מכיר את השירים שהוא אוהב? מי מכיר את תחומי העניין שלו? וגם אם יש כבר מישהו כזה אז הוא לא מחזיק יותר מדי זמן יותר מכמה חודשים

לילך רון לוי:  אז לאן באמת נעלם המדריך, לאן הוא נעלם? זו אחת העבודות הקשות והשוחקות, ומצד אחד הכי לא מתגמלות

לילך רון לוי:  אין אדם שירצה לעבוד עם אוכלוסיות מאתגרות ומורכבות בעבודה של שעות רבות, שוחקות, ושל משמרות כפולות

לילך רון לוי:  מי יכול גם לקלח, גם לנגב, גם להחליף בגדים, גם להחליף טיטולים צריך, גם לקבל מכות בזמן התפרצות ואי שקט, וגם לדאוג להעשרה ולקידום

לילך רון לוי:  במדינת ישראל במסגרות הדיור ישנה תחלופה יומיומית של מדריכים ומטפלים

לילך רון לוי:       קשה למצוא מטפל וקשה להשאיר אותו

לילך רון לוי:  וצריך להבין אנשים לא יבואו לעבוד לשם שמים, גם לא בדיור בקהילה

לילך רון לוי:  אז מה צריך לעשות? נכון צריך להעלות את שכר המטפלים, אבל זה פלסטר על שבר מדמם

לילך רון לוי:  והצעדים של העלאת השכר, אם לא יבואו במקביל עם ראייה כוללת של המצב לאשורו - לא יקדמו את מסגרות הדיור

לילך רון לוי:       וההצעות שלנו זה קודם כול פחות אנשים בדירה, השוואת תקנים של המטפלים, ביום ובלילה

לילך רון לוי:  השוואת התקנים בין אוטיזם ומשה, שקיפות של המפעילים

לילך רון לוי:  הסדרת תפקיד מטפל ומדריך שיהיו מקצועות מוכרים

לילך רון לוי:  שיהיו להם תנאי קבלה, סינון, השתלמויות, הדרכות, הסדרת הפיקוח

לילך רון לוי:  הגדרתה אולי כעבודה מועדפת

לילך רון לוי:  לכולם מגיע חיים בכבוד, והפתרון צריך להיות כולל לכולם

לילך רון לוי:  לא אחד על חשבון השני ולא אחד נגד השני

לילך רון לוי:  תכבדו את הצרכים של בני המשפחות שלנו

לילך רון לוי:  אנחנו נאבקים על איכות החיים שלהם, ועל מינוף ילדינו ואנחנו צריכים פתרון היום, היום

ישראל אייכלר: תודה רבה, אנחנו נפנה עכשיו להסתדרות

ישראל אייכלר:  תמי כהן, הסתדרות הלאומית

תמי כהן: שלום לכולם, נעים מאוד

תמי כהן:  שמי תמי כהן אני עובדת הסתדרות העובדים הלאומית

תמי כהן:  אני מדברת בשם איגוד עובדי מכרזי בעלי מוגבלויות בהסתדרות

תמי כהן:  מכל מה ששמענו פה היום וגם מדברים שאנחנו מקבלים אצלנו באיגוד, עובדי המכרזים אותם עובדים שבעצם נכנסים תחת המכרזים ולא יכולים לבוא ולשפר את תנאי השכר שלהם בעקבות המכרזים שמצמידים את השכר לשכר המינימום

תמי כהן:  מה שקורה היום בעצם המכרזים כמו שאנחנו קראנו ולמדנו, הם נותנים מענה יותר לנושא המסגרת של המפעיל ופחות התייחסות לנושא שכר, פחות התייחסות למהות התפקיד, מה נדרש מאותם עובדים

תמי כהן:  ובדרך שאיך שזה מיוצר בסופו של יום זה בא כלפי כל מה ששמענו פה היום

תמי כהן:       אנחנו בעצם באים פה ומזהים את הבעיה

תמי כהן:  כי העובדים הללו הזכות שלהם בעצם מגבילה אותם מלהתאגד, כי הם כפופים למעין מכרז

תמי כהן:  לא ניתן שם לתת מענה במכרז הזה לתוספות שכר ולמנגנוני שכר, לא ניתן לתת מענה להשוואת תנאים כאלה או אחרים, לא ניתן לתת מענה לנושא של ותק, לנושא של קרן השתלמות

תמי כהן:       המכרזים הללו ישנים ובעצם לא מסייעים

תמי כהן:  אנחנו פה בעצם חושבים שהפתרון - וגם אמרה אותו חברת הכנסת תומא - שהבעיה המרכזית שאין הסכמי עבודה ואין התייחסות לתנאי שכר במכרזים

תמי כהן:  ואם אני לוקחת את הדברים של אדוני פה שיושב ממול שבא ואמר שהשכר התקצוב צריך להיות בנפרד והשינוי שיכול להתחולל הוא באמצעות הסכמי עבודה

תמי כהן:  אז פה המקום שלנו של ההסתדרות, ההסתדרות באה לתת פה פתרון אמת מהותי שהוא הוסדרה באמצעות הסכם ענפי השירות

תמי כהן:  המענה לכל הבעיות האלה במסגרת

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  נעבור לחנן פריצקי שהוא במשרד הרווחה והביטחון החברתי, סמנכ"ל וראש מנהל תקצוב וכלכלה

ישראל אייכלר:  אתה בטח שמעת בשעה וחצי-שעתיים האחרונות, ואתה מכיר את הנושא

ישראל אייכלר:  אני רוצה רק תשובות

ישראל אייכלר:  את הבעיות שמענו

חנן פריצקי: טוב אז

חנן פריצקי:  אנחנו נמצאים בעיצומו של משבר שכר, משבר תעסוקת כוח אדם, משבר שמאז סיפור הקורונה רק הולך ומחריף

חנן פריצקי:  אנחנו נמצאים במצב שבו הדברים שעלו פה לא חדשים

חנן פריצקי:  זה סיפור באמת שאנחנו עובדים עליו תקופה מאוד ארוכה

חנן פריצקי:  ובתקופה האחרונה נעשו גם מהלכים בשוק התעסוקה כאלה שגם כמו שאמרו פה אחרים די הניעו את המטוטלת לכיוונים שונים

חנן פריצקי:  כמו סיפור שנחתם עם הסכם הסייעות בחינוך המיוחד והסכמים אחרים

חנן פריצקי:  אנחנו מהבחינה הזאת דווקא חושבים שאנחנו לא יכולים להמשיך ולתת את היד להסכמים נקודתיים

חנן פריצקי:       ולכן אנחנו הולכים פה על פתרון רוחבי של כל ספקי השירותים במשרד הרווחה

חנן פריצקי:  אנחנו גם עובדים על כך שהשכר שלנו שנמצא במכרזים, יהיה זהה באומדנים שלו לגבי כל השירותים

חנן פריצקי:  בניגוד למה שאמרו פה זה הוזכר ואחרי זה, זה לא הוזכר, אבל כל התעריפים שלנו מבוססים על שכר מינימום פלוס 10%

חנן פריצקי:  מעבר לזה יש את כל התנאים הסוציאליים, מעבר לזה יש את כל תנאי ההבראה, ביגוד, במעונות יש גם משמרות ודברים אחרים

חנן פריצקי:  הוזכר פה גם שכר סייעות מוסמכות לאחר תקופות ההכשרה, והמהלך הוא מורכב ובעיקר בעלות תקציבית מאוד ניכרת

חנן פריצקי:  אנחנו צריכים להבין שמדובר בתעריף שבעצם חותך את כל השירותים החברתיים

חנן פריצקי:  אנחנו מדברים על תוספות של מאות מיליוני שקלים

ישראל אייכלר: מתי זה יהיה?      

חנן פריצקי: אנחנו נמצאים במגעים הדוקים עם משרד האוצר כבר תקופה ארוכה

חנן פריצקי:  אנחנו כמו שאתם יודעים, יש לנו את סיפור מעונות יום שיקומיים שנפתרו, שאיתם היה איזה סוגיה ספציפית, כי הם צמודים לסייעות בחינוך המיוחד

חנן פריצקי:  ואנחנו נמצאים במגעים עם משרד האוצר כבר מספר שבועות לנסות לפתור את הבעיה הזאת ולהגיע לשורש של העניין

חנן פריצקי:  מעבר לזה אין לי פתרונות

ישראל אייכלר: אני רק רוצה תאריך

ישראל אייכלר:  ברגע שבניתם, איזושהי מסגרת של סייעות בחינוך מיוחד, אז יש לכם כבר למה להשוות

חנן פריצקי: גם אני רוצה תאריך

חנן פריצקי:       אז אנחנו אנחנו יודעים, אנחנו יודעים למה להשוות

חנן פריצקי:  אנחנו יודעים למה אנחנו שואפים

חנן פריצקי:  אנחנו יודעים גם מה אנחנו רוצים

חנן פריצקי:  אבל בסופו של יום זה עניין של גם מו"מ וגם עלויות תקציביות

חנן פריצקי:  אמרתי, אנחנו מדברים על סדר גודל של מאות מיליוני שקלים

חנן פריצקי:  ואותם אנחנו צריכים לפתור

חנן פריצקי:  לצערי הרב אני לא יכול לתת תאריך מכיוון שזה תלוי במשא ומתן כמו שאמרתי עם משרד האוצר

ישראל אייכלר: מי זה המשא ומי זה המתן? זה הממשלה

ישראל אייכלר:  זה האוצר והרווחה, אז מה השאלה?     

חנן פריצקי: ברור

חנן פריצקי:  בין האוצר ובין הרווחה

חנן פריצקי:  זה המשא ומתן

קריאה: כשם שמשרד החינוך יודע להביא את הכסף - - -     

ישראל אייכלר: סליחה לא להפריע

ישראל אייכלר:  נושא נוסף שעלה פה חוץ מהשכר, שיכול להיות שאת העלות - אם הייתם נותנים לאנשים פרטיים שיביאו מטפל פרטי, לאנשים שנמצאים בבית נכים

ישראל אייכלר:  זה היה עולה לכם יותר זול ולמשפחה יותר טוב, וגם לנכה

ישראל אייכלר:  מאשר שהוא ייכנס למוסד

ישראל אייכלר:  יש מצבים שאדם חייב להיות במוסד שהמשפחה לא יכולה, שהקהילה לא יכולה

ישראל אייכלר:  אבל השאלה היא האם יש איזה חשיבה אצלכם על העדפת תקצוב לקהילה מאשר למוסדות

ישראל אייכלר:  שהמוסדות יהיה ברירת המחדל האחרונה

קריאה: החוק מאפשר – יותר מזה: הוא מחייב את זה

חנן פריצקי: במסגרת החקיקה של חוק המוגבלויות, ישנם הרבה מאוד מהלכים לכיוון ההעברה לקהילה

חנן פריצקי:  המשרד עובד על זה הרבה מאוד זמן ואנחנו פועלים בכיוון

חנן פריצקי:  אנחנו מזכירים שהחוק ייכנס לתוקפו ב- 01/01/2024

חנן פריצקי:  החוק מקבל תהליך הדרגתי - - -     

ישראל אייכלר: כמובן הדרגתי אבל מתי מתחילים?     

חנן פריצקי: אני אומר מתחילת 2024 מדברים על תהליך אינטנסיבי של העברה לקהילה, הוא גם תוקצב - - -      

קריאה: גם בקהילה תוקצב באופן חלקי

קריאה: לא יהיו מדריכים גם בקהילה

ישראל אייכלר: על השכר דיברנו

ישראל אייכלר:  ואני רוצה לומר לכם: הדיון הסתיים בעיקרון וכעת אני מסכם עם משרד הרווחה ומשרד האוצר, ואז סיכום סופי

ישראל אייכלר:  אני מבקש לאפשר לדבר למי שרשות הדיבור ניתנה לו

חנן פריצקי: כמו שנזכר פה, השכר הוא נמצא חיצונית לעניין

ישראל אייכלר: על השכר דיברנו

ישראל אייכלר:  תכף נבקש גם ממשרד האוצר תשובה

ישראל אייכלר:  אולי ביחד נעשה את המשא ומתן פה

ישראל אייכלר:      לגבי התהליך של חוק שרותי הרווחה שעבר בכנסת, התקנות כבר מוכנות? כי הוועדה מוכנה לדון בתקנות מתי שתביאו את זה

חגי מויאל: קודם כל לגבי הנושא של יישום החוק

חגי מויאל:  אני חגי, אני מנהל את השירות לדיור תומך במשרד הרווחה

חגי מויאל:  העבודה לתקנות נמצאת בעיצומה

חגי מויאל:  יש ועדות שעובדות על התקנות ואנו נמצאים בתהליכי גיבוש וכתיבה

חגי מויאל:  אני רק רוצה לציין שבלי קשר לכניסת החוק בתחילת שנת 2024, אנחנו ביצענו ומבצעים בימים אלה מהלכים נוספים שמקדמים את כל הנושא של התנועה של דיירים לקהילה

חגי מויאל:  שזה כולל תוכניות שלא היו, כי מה שצריך בסופו של דבר לעשות זה לבנות איזשהו סוג של רצף שירותים, שגם אפשרות הבחירה של הדיירים של בני המשפחות שלהם תתקיים, ואנחנו מבצעים את זה גם לאוכלוסיות שבעבר היו אוכלוסיות שיועדו אך ורק למסגרות של מעונות, למסגרות בקהילה

חגי מויאל:       אני רק רוצה להדגיש כאן, משרד הרווחה לא יכול להיות לבד בתהליך הזה

חגי מויאל:  יש כאן מהלכים מאוד גדולים שצריכים להיעשות בקהילה

חגי מויאל:  גם במשרדי ממשלה אחרים, למשל נושא שירותי הבריאות במערכת הבריאות במדינת ישראל

חגי מויאל:  כשאנחנו מוציאים דיירים עם רמות תמיכה מרובות, עם מורכבויות בריאותיות כאלה ואחרות, ואנחנו בונים את המטרייה שהיא מטרייה שמיועדת לשירותים בקהילה, צריך שגם קופת החולים השכונתית תוכל להכיל את המורכבות הזו

חגי מויאל:       כלומר, יש כאן דברים שהם דברים מאוד מורכבים ואני משער שבתוכנית החומש שאנחנו בונים אותה אנחנו נצטרך לתת מענה לכל התהליכים האלה

חגי מויאל:  יש לנו תוכנית לחמש שנים הקרובות לגבי קצב צמצום המעונות

חגי מויאל:  אבל ברור לנו שנכון לעכשיו, השירותים שניתנים במעונות לאוכלוסיות מסוימות עם רמות תמיכה מרובות שזקוקים למעטפת תמיכה משמעותית, הם חלק מרצף השירותים שאנחנו נותנים

ישראל אייכלר: מתי נקבל תקנות שנוכל לדון בהם?      

חגי מויאל: אני לא יודע לדייק בזמנים, אבל אני משער שבחודשים הקרובים כבר הגיבוש של התקנות יסתיימו

חגי מויאל:  אני מוכן לחזור לוועדה עם מועדים מדויקים

ישראל אייכלר: אם אתה יכול זה מאוד יעזור לנו, כי אנחנו מוכנים לשבת פה ימים ולילות כדי לאשר את זה

ישראל אייכלר:  רק תגידו לנו מתי

חגי מויאל: אנחנו נעביר לוחות זמנים ככל שניתן בזמן הקרוב

ישראל אייכלר: טוב, אז עכשיו אנחנו מגיעים למשרד האוצר

ישראל אייכלר:  גברת שירה, תגידי רק מה השם והתחום

ישראל אייכלר:  בבקשה

שירה עמיאל: אני שירה, אני רכזת רווחה באגף תקציבים משרד האוצר

ישראל אייכלר: לגבי המשא ומתן עם משרד הרווחה בעניין השכר, תתחילי בזה קודם: האם אתם בעד לסמן, לצבוע במכרזים מה שהוצע כאן שמתקצבים את השכר ומתקצבים את המפעיל כדי שיהיה ברור שהשכר הולך לעובדים

שירה עמיאל: עושים בקרה, הבעיה הגדולה היא הבקרה

חנן פריצקי: ברשותכם אתייחס, צריך להבין שמשבר השכר לא נוגע רק למטפלות ולסייעות, משבר השכר נוגע לכל - - -     

ישראל אייכלר: אתה מדבר על התחום הזה?     

חנן פריצקי: כן

ישראל אייכלר: גם אני מדבר על התחום הזה

ישראל אייכלר:  לא אמרתי שתפתור את כל בעיות השכר בענפי התעופה ונמלי הים

חנן פריצקי: לכן אמרתי שזה לא נכון מבחינתנו להפריד את שכר מטפלות מתוך שכר אחר בתוך מגוון העובדים שנמצאים בתוך שירותי הרווחה

אהרון אושיק פורליאן: למה לא?     

חנן פריצקי: עוד פעם, תפקידנו לעשות בקרה, תפקידנו לוודא שהשכר ניתן

חנן פריצקי:  אבל במשבר השכר אתם רואים שבפועל השכר ניתן וניתן אפילו שכר יותר גבוה ממה שאנחנו נותנים, מכיוון שהשוק דורש שכר גבוה יותר

חנן פריצקי:  ועם זה אנחנו צריכים להתמודד

ישראל אייכלר: אז על מה המשא ומתן ביניכם?     

חנן פריצקי: המשא ומתן הוא על הגדלת שכר מדריך בתוך מודל סל השירותים

חנן פריצקי:  זה המשא ומתן

חנן פריצקי:  אבהיר: התחשיב הבסיסי למדריך \ מטפל בתוך מודל סל השירותים - הוא שכר מינימום +10%

חנן פריצקי:  על זה אנחנו מנהלים משא ומתן - להגדיל אותו מעבר לעשרה אחוז

איריס ברלה: מה ערך השעה? שאגב, זה גם כן מושג שכתוב בתוך תלושי המשכורת

קריאה: אפשר במילה?     

ישראל אייכלר: לא, סליחה, לא להפריע

ישראל אייכלר:  עכשיו אנחנו עם נציגת משרד האוצר

שירה עמיאל: בעניין הנושא שהזכרתם אז נאמר שמבחינתנו ובעינינו כמו שאמר חנן, הנושא של הפרדה של חלקים מה התעריף הוא משהו שייצר רק יותר עיוותים ביחס לתעריף הנוכחי, ובהחלט כחלק מהמצב בשוק של מחסור בעובדים באופן כללי, לא רק בנושאים האלה, ולמעשה באופן חוצה מגזרים

שירה עמיאל:  אז אנחנו באמת מכירים את הבעיה הזאת באופן רוחבי

שירה עמיאל:  אני אגיד מהצד השני שיש לנו גם את נושא האינפלציה שמעסיק אותנו מאוד

שירה עמיאל:  ושחלק ממה שהופך אינפלציה לדביקה ולא מאפשר ללחום בה, הוא בעצם העלאה של שכר

שירה עמיאל:  אז נאמר שאלה שיקולים שהם כולם נלקחים בחשבון

שירה עמיאל:       כמו שהציג פה משרד הרווחה יש משא ומתן, ומשרד הרווחה הציף את הבעיה הזו אלינו

שירה עמיאל:  מטבע הדברים כשנושאים כבדי משקל כאלה מוצפים אחרי אישור התקציב, ואחרי בעצם קביעת התקציב בממשלה, יש יותר בעיה לתת להם מענה

שירה עמיאל:  והנושא נמצא בעבודה של משרדי הממשלה

קריאה: עבודה

קריאה:  זה לא עוזר לחסרי הישע

ישראל אייכלר: סליחה, תני לה לסיים משפט

שירה עמיאל: ובאופן טבעי ככל שתרצו לקבוע דיון מעקב בנושא בעוד זמן מה אנחנו נבוא ונציג את מה שיהיה המצב

קריאה: בכמה מעלים את השכר, זה מה שאנחנו שואלים

ישראל אייכלר: לא, שנייה, אף אחד לא מדבר כעת

ישראל אייכלר:      לגבי העניין של השכר: אני לא מתעלם מזה שיש הרבה בעיות, אנחנו גם בוועדת העבודה יודעים כמה בעיות שכר יש

ישראל אייכלר:  פה מדובר על משהו ספציפי שאתם מתקצבים ספקים חיצוניים, ולא על זה שהמדינה מחזיקה מוסדות

ישראל אייכלר:  עכשיו אני מדבר על המוסדות החיצוניים

ישראל אייכלר:  כשאתם מתקצבים מישהו, אתם אומרים לו תשמע - על אוכל עולה לך ככה, שירותים עולים ככה, ביגוד עולה ככה

ישראל אייכלר:  יש מרכיב שנקרא שכר

ישראל אייכלר:  האם אתם יכולים לצבוע את זה שהמרכיב ככל שהוא יהיה, ככל שאתם תגיעו לאיזושהי מסקנה, שזה יהיה שלא יוכלו לשחק עם הכסף שצריך להגיע לעובד?     

שירה עמיאל: כמו שהציג חנן קודם, אנחנו לא צובעים את הכסף לצורך הזה

שירה עמיאל:  כן יש פיקוח שרואה שהכסף מוקצה למטרה

שירה עמיאל:  משרד הרווחה עורך פיקוח על המסגרות

ישראל אייכלר: מה אתם מתכוונים לעשות בעניין השכר?     

שירה עמיאל: אז כמו שאמרת, אנחנו יודעים על בעיית הכוח האדם הכוללת, וגם אנחנו יודעים על בעיות נוספות ונושאים נוספים שעולים בין השאר בוועדה הזו

שירה עמיאל:  הדברים נמצאים בעבודה

שירה עמיאל:  וככל שתרצו בעוד כחודש נגיע לפה לתת דיווח נוסף

קריאה: חודש זה המון זמן

קריאה:  הקריסה היא מיידית

ישראל אייכלר: זה לגבי השכר, שמענו את הצעת האוצר לעשות ישיבת מעקב בעוד חודש

קריאה: עוד חודש לא יהיה כלום

קריאה:  מורחים אותנו

ישראל אייכלר: סליחה לא להפריע

ישראל אייכלר:      שאלה נוספת, לגבי העברת החוסה ממוסד, לפרטי, לקהילה

ישראל אייכלר:  אני יודע שזה תהליך ארוך, צריך להכין דיור ולהכין מבנים ולהכין צוות ולהכין הכל

ישראל אייכלר:  האם החוק הזה של שירותי רווחה שעבר בכנסת, אתם כמשרד האוצר מוכנים להזרים כספים, להכין מבנים, להכין מקומות, בקיצור להיכנס עם דחפור ולעבוד על זה ולדעת להגיד לנו שתוך שנה, ואנחנו נהיה פה בעזרת השם, שתוך שנה אנחנו רוצים להעביר אחוז X ממוסדות

שירה עמיאל: אז אני אגיד בקצרה ואני חושבת שכדאי שמשרד הרווחה יתייחס

שירה עמיאל:  אבל החוק שעבר פה בוועדה כולל תוספת תקצוב מאוד משמעותית

שירה עמיאל:  כפי שדיווחנו גם 2

שירה עמיאל: 15 מיליארד שקלים לחמש שנים

שירה עמיאל:  בפריסה עולה כפי שדיווחנו גם פה בוועדה, משרד הרווחה תוקצב ב-2024 שהיא השנה שבה יתחיל היישום של החוק, בנתח לשנת 2024

שירה עמיאל:  עצם הדבר הזה מתחיל בפעולה, כמו שדיווחו, יש דיונים מאוד משמעותיים בניהול של משרד הרווחה ביחד עם גורמים רבים, שחלקם גם נמצאים פה להתקנה של התקנות, כדי בעצם ליישם את זה

שירה עמיאל:  ואנחנו כמשרד האוצר מן הסתם מלווים את התהליך הזה, שותפים לו

ישראל אייכלר: תני לי כמה מספרים

ישראל אייכלר:  אמרת 2

ישראל אייכלר: 15 מיליארד ל-5 שנים

ישראל אייכלר:  אז כמה זה לשנה?     

קריאה: היושב ראש אני מחכה בסבלנות להגיד איזה משפט אם אפשר

קריאה: אבל בלי כוח אדם לא יהיה כלום

שירה עמיאל: 438 מיליון שקל נוספים בכל שנה

קריאה: זה לא מכסה את המדריכים

ישראל אייכלר: רגע אני בשאלה של תהליך העברה ממוסדות לקהילה      

שירה עמיאל: החוק זה חלק משמעותי בתכלית שלו, ולכן זו הפלטפורמה שבה הדבר הזה ייעשה

ישראל אייכלר: השאלה האחרונה שמעסיקה את כל האנשים פה - תוכלו להשוות את עניין השכר למשל לסייעות של חינוך מיוחד?     

שירה עמיאל: כמו שאמרתי, אנחנו עובדים על הדברים האלה

שירה עמיאל:  כבוד היו"ר, אני אומר שלהבטיח שתהיה תשובה, אני לא יודעת

שירה עמיאל:  אנחנו בכל מקרה נגיע לפה ונעדכן במצב

שירה עמיאל:  אבל רק שיהיה ברור שאני לא יודעת להתחייב על מועד שבו תהיה תשובה

קריאה: בקיצור אין תשובה

קריאה:  הילדים שלנו ימשיכו לחיות ללא כבוד, והשירותים ימשיכו ייסגרו

רן קונפינו: תראו שניה, הסכם ענפי עושה בדיוק את כל זה

רן קונפינו:  הוא צובע את הכסף, הוא נותן שקיפות, הוא מעלה את השכר, הוא עושה את כל זה בבת אחת

רן קונפינו:  וזה נוגע לכל הסקטורים שהם בתחום

רן קונפינו:  זאת אומרת לעובדים

ישראל אייכלר: טוב, בסדר, אני רוצה להגיע לסיכום הדיון

ישראל אייכלר:  חוק שירות רווחה שעבר בכנסת הקודמת מדבר על זכותם של אנשים לחיות בקהילה

ישראל אייכלר:  אנחנו מבקשים כוועדה, שיהיה מעבר הדרגתי אבל בלתי פוסק

ישראל אייכלר:  ופיתוח מענים, מבנים ואנשי צוות ומקומות בקהילה ולצמצם כמה שאפשר את מספר האנשים שצריכים להיות במוסדות

ישראל אייכלר:  זאת אומרת, מי שלא חייב להיות במוסד, ואנחנו מבינים, ונאמר 'כי לא יחדל אביון מקרב הארץ', תמיד יהיו אנשים שנזקקים למוסדות

ישראל אייכלר:       הוועדה מחכה לקבל סטים של תקנות מתוקף החוק

ישראל אייכלר:  אנחנו רוצים לטפל בזה ברגע שיגיעו

ישראל אייכלר:  ואנחנו מחכים רק לזה

ישראל אייכלר:       הוועדה מבקשת לבדוק במשרד האוצר עלות במוסד מול עלות טיפול בקהילה או בבית

ישראל אייכלר:  ואולי להבהיר גם את עניין העלויות האלה

ישראל אייכלר:  ויכול להיות שזה ייתן לנו דרך לעודד את העניין של הקהילה כי כדאי גם לאוצר וגם לחוסה גם לאדם וגם לנכה שהוא יהיה יותר קרוב לבית, יותר קרוב לקהילה

ישראל אייכלר:  זה ווין ווין סיטואיישן

ישראל אייכלר:       עלתה פה צעקה בעניין דיור ציבורי שחסר לנזקקים

ישראל אייכלר:  זה נושא גדול יותר

ישראל אייכלר:  נבקש לקבל תשובה בנושא הזה

ישראל אייכלר:      עלתה פה דרישה לשקיפות ופיקוח של המוסדות של המפעילים

ישראל אייכלר:  האם אתם רושמים, אנחנו מבקשים מכם לתת לנו ולשלוח לנו אם יש לכם חומר, ואם לא תכינו

ישראל אייכלר:  מה הדרכים שלכם לפקח על המוסדות ועל השקיפות

ישראל אייכלר:  שנדע שכל כסף שנכנס למוסד, למפעיל – באמת יגיע ליעדו, ובעיקר האם עומדים בתנאי השכר של האנשים

קריאה: מה עם השכר?     

ישראל אייכלר: היו לכם תשובות לשכר – מה שראיתם האוצר והרווחה במשא ומתן על זה

ישראל אייכלר:  עכשיו לא להפריע

ישראל אייכלר:      אני רוצה להודות לכל אלה שהשתתפו פה

ישראל אייכלר:  אנחנו נקבע ישיבת מעקב, וכאמור אנחנו כוועדה נבקש תשובות

ישראל אייכלר:  אנחנו נעשה ישיבת מעקב לאחר שנקבל את התשובות, ובעזרת השם עוד ניפגש

ישראל אייכלר:  תודה רבה לכל מי שהיה פה

ישראל אייכלר:  הישיבה הזאת נעולה