ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 76, 2023-06-28 00:00

סימון דוידסון: בוקר טוב

סימון דוידסון:  אנחנו מתחילים דיון בנושא חוק המאמנים

סימון דוידסון:  אני שמח מאוד ששר הספורט לשעבר, חילי טרופר, נמצא פה

סימון דוידסון:  זהו חוק שלו, שלי ושל המשרד

סימון דוידסון:  אני אתחיל ואומר שבקדנציה הקודמת, משרד הספורט עמל על החוק הזה יותר משנה

סימון דוידסון:  זהו חוק גדול, שמאוד חשוב לספורט הישראלי, כי בסוף – מי שעושה את הספורט הישראלי הם המאמנים

סימון דוידסון:  ללא מאמנים טובים, מוכשרים, מקצועיים ומלומדים, עם ניסיון – לא יהיה ספורט במדינת ישראל, וגם לא במקום אחר

סימון דוידסון:      לצערי הרב, מאז קום המדינה, מאמן ספורט היה עיסוק, ולא מקצוע

סימון דוידסון:  היית אומר שאתה מאמן, והיו מסתכלים עליך בחצי עין; לא בהערכה מספיק גדולה

סימון דוידסון:  כשאתה אומר שאתה מאמן, Coach, בכל מדינה מתקדמת בעולם, כמו ארצות הברית או ברית המועצות לשעבר – זוהי אמירה

סימון דוידסון:  זהו סטטוס

סימון דוידסון:       אני, כאחד שאימן כל חייו, ומודע ויודע עד כמה זה חשוב למען הספורט הישראלי – פעל רבות כדי להעביר את החוק הזה

סימון דוידסון:  אנחנו מקדמים אותו – ואני לא יודע אם נסיים אותו היום; אני מאוד מקווה – כדי בסוף ייצא חוק שיקדם את המאמנים; שהמאמנים ילמדו יותר; יתמחו יותר; שיהיה להם מעבר בין דרגה לדרגה, ושכל אדם, במדינת ישראל, שיראה מאמן – יבין שזהו מקצוע לכל דבר

סימון דוידסון:       המאמנים הם המחנכים של הילדים שלנו

סימון דוידסון:  לפעמים יש להם יותר אמירה מההורים, ובמיוחד מהמורים בבית הספר, וכך אנחנו צריכים להעריך אותם

סימון דוידסון:  מדינת ישראל צריכה להעריך את המאמנים

סימון דוידסון:  תמי, ברשותך, אנחנו נעבור אל צח, היועץ המשפטי, ונתקדם, אלא אם כן מישהו רוצה לומר משהו

סימון דוידסון:  חילי?     

חילי טרופר: תודה לך

ולדימיר בליאק: זהו באמת חוק מאוד חשוב

סימון דוידסון: אני רק אגיד לך, חילי, שביום שלישי הקרוב – הכנסת תהיה כולה בספורט; יהיה יום ספורט בכנסת

סימון דוידסון:  מגיעים לפה עשרות רבות ומאות של מאמנים וספורטאים, ויהיו דיונים במספר ועדות

סימון דוידסון:  בוועדה הזו יהיה דיון בנושא שיעורי חינוך גופני בבתי הספר

סימון דוידסון:  בוועדות אחרות יהיה דיון באלימות, עם בן גביר, וכל מיני דברים אחרים, ויהיה כנס עם שר הספורט, בשעה 13:00 באודיטוריום, לקידום נשים בספורט הישראלי

סימון דוידסון:  אני מאוד מקווה שאתה תגיע

סימון דוידסון:  אנחנו משתדלים לקדם כמה שיותר

סימון דוידסון:  בבקשה

חילי טרופר: רק תודה לאנשי המשרד, כמובן

צבי יהודה: סיימנו את הדיון הקודם בסעיף 2ד רבתי

צבי יהודה:  היינו בסוף של סעיף (א) בעמוד 4

דני קורן: אני כן אגיד, לפני כן, שבעקבות הדיון הקודם וההערות שעלו לעניין ההבחנה בין תעודות ההסמכה לבין הרישום במרשם אגב הבדיקה הפלילית – העברנו לכם תיקונים שאנחנו מציעים, ואנחנו מקבלים את ההערות שהושמעו, כך שתעודות ההסמכה יינתנו על בסיס הכשרה ועל בסיס בחינה, והבדיקה הפלילית תהיה תנאי לרישום במרשם, ולא תנאי לקבלת תעודות ההסמכה

דני קורן:  זה גם נותן מענה לכך שמי שעשה את הלימודים וביצע את ההכשרה, ולא יכול להירשם במרשם בגלל היבטים פליליים, לא יפסיד את תעודת ההסמכה

דני קורן:  זה גם נותן מענה לנו, במסגרת הבדיקות האיטיות

דני קורן:  זוהי הערה שהייתה נכונה, להבנתנו, ועושה הבחנה נכונה בין הדברים

דני קורן:  בנוסח שהעברנו לכם, המשמעות היא שבסעיף 2ב רבתי אנחנו מורידים את ההיבט של הבדיקה הפלילית, ומעבירים את זה להמשך

תמי סלע: ואז זה כן ברור שבסעיף שאומר מי מוסמך לאמן – צריכים להיות לו גם תעודה וגם רישום במרשם

תמי סלע:  נכון?     

דני קורן: נכון

דני קורן:  גם שם נציע, אולי, איזה שהוא נוסח, אבל כן

צבי יהודה: הנוסח שחולק פה הוא כבר אחרי התיקונים שהעברתם

נעם וילדר: אפשר לשאול שאלה בעניין הזה?     

סימון דוידסון: כן, בבקשה

נעם וילדר: עו"ד נעם וילדר מהמועצה לשלום הילד

נעם וילדר:  דיברתם על הבדיקות האיטיות, ואנחנו מברכים על הצעד הזה, כמובן

נעם וילדר:  זה משהו שדורש התייחסות בחוק? כי לא ראינו לזה איזו שהיא התייחסות

נעם וילדר:  איך זה בא לידי ביטוי, בעצם?     

דני קורן: בבדיקה שעשינו אצלנו, במחלקה הפלילית, המסקנה הייתה שלא צריך התייחסות ספציפית בחוק

דני קורן:  ההסמכה לעשות את הבדיקה הפלילית, גם בהתאם לחוק המידע הפלילי, מאפשרת בדיקה איטית

נעם וילדר: בסדר גמור

סימון דוידסון: בסדר? מקובל? בבקשה

צבי יהודה: טוב

צבי יהודה:  אנחנו בסעיף קטן (ב)

צבי יהודה:          זהו הנוסח כפי שהעברתם לנו

סימון דוידסון: אתה מוכן להסביר את זה?     

דני קורן: זהו סעיף שנובע מתבנית החקיקה, בהקשר של בדיקת מידע פלילי

דני קורן:  המשמעות היא שיש ועדה משרדית, שכוללת את הממונה – רועי; את ראש אגף הביטחון במשרד, שעוסק, ככלל, בהיבטים של בדיקת מידע פלילי; ואת נציג הייעוץ המשפטי של המשרד

דני קורן:  הם מקבלים מידע מהמרשם הפלילי, ככל שיש כזה, לגבי מי שמבקש להירשם במרשם כמאמן, והם אמורים לבדוק אותו

דני קורן:  בהתאם לחוק המידע הפלילי – נדרש גם נוהל שמתווה את שיקול הדעת בהקשרים האלה, אבל בעבירות שהן רלוונטיות, שאדם הורשע, או שהוגש כנגדו כתב אישום בעניינן – הוועדה תשקול האם נכון לתת לו לעסוק באימון

סימון דוידסון: רק אנשי המשרד הם נציגי הוועדה?     

דני קורן: כן

דני קורן:  הסטנדרט, בהקשר הזה, הוא שבדרך כלל אדם אחד עושה את הבדיקה, שהוא הממונה, בעל הסמכות

דני קורן:  דווקא פה, המחשבה של המשרד הייתה שבהחלטות כל כך משמעותיות – נכון לייצר ועדה

סימון דוידסון: אני רק רוצה להבין: כשמאמן נרשם ברישום המאמנים – אתם עושים את הבדיקה? זאת אומרת, הוא לא צריך לבוא עם מסמך מהמשטרה?     

דני קורן: אנחנו נקבל את המידע מהמשטרה, ועל בסיסו – אפשר יהיה להפעיל את שיקול הדעת

דני קורן:  אני מניח שאלה יהיו מקרים ספורים

סימון דוידסון: יש בחוק רשימה של איזה עבר פלילי פוסל את התעודה?     

דני קורן: לא

דני קורן:  בעצם, האמירה היא ששיקול הדעת יהיה של הוועדה

דני קורן:  האמירה בחוק, שהיא אמירה ששגורה בחקיקה, היא שעבירה שלפי נסיבותיה וחומרתה מצדיקות את איסור העיסוק

דני קורן:  זה נובע מכך שבסוף – לא כל עבירה צריכה להשפיע בהיבטים של אימון, ויש עבירות שהן מאוד משמעותיות להקשרים האלה, וקשה לציין את רשימת העבירות בחקיקה

דני קורן:  זה גם תלוי בנסיבות של העבירה

צבי יהודה: אוקיי

צבי יהודה:  הבדיקה היא איטית כשמאמן מסיים את הלימודים?     

דני קורן: היא נעשית לפני הרישום במרשם, ולאחר מכן – גם זה בהמשך להערות של הוועדה בישיבה הראשונה – הכוונה היא לעשות בדיקה תקופתית, אחת לאיזו שהיא תקופה שנקבע

חילי טרופר: איך עושים את זה? הם צריכים להגיש?     

דני קורן: לא

דני קורן:  יש אפשרות למשוך את המידע מהמשטרה

דני קורן:  מבדיקה שעשינו – האירוע הזה, כאירוע תפעולי, הוא לא משמעותי

רועי ברקוביץ: גם במשרד החינוך, מן הסתם, עם כל המורים – יש מנגנון שעובד

חילי טרופר: זה מצוין

חילי טרופר:  זה חשוב מאוד, כי רוב הבעיות שהיו – קרו אחרי כמה שנים, ולא בכניסה

רועי ברקוביץ: נכון

רועי ברקוביץ:  בעבר נאלצנו להתפשר על איזה שהוא שלב

רועי ברקוביץ:  באיזה שהוא מקום, הבנו שלעשות את הבדיקה ואת הרישום פלילי רק לפני מתן התעודה זה לא מה שאנחנו רוצים, אבל זה היה המעט שהשגנו, בזמנו

רועי ברקוביץ:  פה – מצאנו את הפתרון לנושא הזה, כך שכל המאמנים שעבדו תחת חוק הספורט – הרישום הפלילי שלהם ייבדק

סימון דוידסון: אני רוצה להבין משהו, רועי או דני: אני יכול להירשם לקורס עצמו, ורק אחרי שאני מסיים את הקורס – אתם עושים את הבדיקה?     

דני קורן: נכון

סימון דוידסון: אין עם זה בעיה? זאת אומרת, בן אדם שבא ומתחיל קורס, משלם כסף - - -     

רועי ברקוביץ: העיקר שזה לפני שהוא פגש ילד

ולדימיר בליאק: אין פה סכנה?     

תמי סלע: אחרי שהוא השקיע כסף – לא יתאפשר לו לאמן, אבל קודם כל, אנחנו לא יודעים מתי יקרה האירוע, חלילה, אז הבדיקה היא יותר חשובה

ולדימיר בליאק: הוא מכיר את התנאים

סימון דוידסון: זוהי נקודה חשובה, ולדי

סימון דוידסון:  חשוב להבהיר למאמנים את הדבר הזה כשהם נרשמים לקורס

ולדימיר בליאק: אלה תנאים להשתלבות במקצוע

סימון דוידסון: זה חשוב מאוד

סימון דוידסון:  אלכס, אתה רוצה להגיד משהו?     

אלכס מילר: תודה, אדוני יושב הראש

אלכס מילר:  אלכס מילר מההסתדרות הכללית

סימון דוידסון: רק לציין שאלכס עבד על החוק הזה עוד בתקופת בן גוריון

אלכס מילר: כשהצביעו על החוק הזה בפעם הראשונה – זה היה ב-2012

אלכס מילר:  תודה, אדוני יושב הראש

אלכס מילר:  בעניין הרישום הפלילי ושיקול הדעת הרחב שנמצא כאן, לפי מה שאני מזהה: אני חושב שיש עם זה קצת בעיה, חברים

אלכס מילר:  לדוגמה: אני יכול להבין רישום פלילי בסוגיות שקשורות ישירות לטיפול מול החבר'ה הצעירים, אבל אם בן אדם משתתף היום בהפגנה ונעצר, ומקבל תיק פלילי – זו יכולה להיות עילה? אני כן הייתי שוקל להכניס סוגיות שקשורות, כביכול, לעיסוק של אותו המאמן, ושזה לא יהיה במסגרת של שיקול דעת כל כך רחב

ולדימיר בליאק: או כל מיני עבירות של צווארון לבן ברף הנמוך, נניח

אלכס מילר: שוב, אני נתתי את הדוגמה הכי טריוויאלית, שאולי היום – היא הכי רלוונטית, אבל שיקולי הדעת יכולים להיות במסגרת כזו או אחרת

אלכס מילר:  גם בעתיד, אם לדוגמה, אותו בן אדם קיבל תעודה – בעצם העובדה שהרישום הפלילי מופיע בתוך המנגנון הזה – כשבאופן כללי יש לנו בעיה עם זה, אבל בואו נעזוב את זה כרגע – כשאנחנו באים ומסתכלים, אם הוא רוצה להתקבל למקום עבודה בשלטון המקומי וכו' – השיקול הזה הופך להיות משהו מאוד וירטואלי

אלכס מילר:  אני הייתי סוגר את זה, ואם צריך סיוע שלנו – אנחנו נשמח להיכנס לאירוע, כהסתדרות

דני קורן: אני אתייחס

דני קורן:  שוב, אמרתי גם קודם: הנוסח הזה מוצע לפי תבנית החקיקה המקובלת

דני קורן:  הוא לא מדבר על שיקול דעת מוחלט

דני קורן:  הוא אומר שיהיה רישום אם בעל התעודה הורשע, או הוגש נגדו כתב אישום, בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה – אין הוא ראוי, לדעת הוועדה המשרדית, לעסוק באימון ספורט

דני קורן:       אמרתי גם קודם שזהו לא הדבר היחיד: לפי חוק המידע הפלילי, עוד לפני שהיא מתכנסת בפעם הראשונה – הוועדה צריכה לקבוע נוהל שמתווה ומצמצם את שיקול הדעת שלה, ומבהיר מהם הדברים שלגביהם היא תתייחס ותשקול

דני קורן:  בסוף, כיוון שאנחנו מכירים את סל העבירות הפליליות בהקשר הזה, ומבינים שגם אם אתה מתייחס לסעיפי עונשין כאלה או אחרים – הנסיבות הן רלוונטיות, המועד שבו ביצעת את העבירה הוא רלוונטי, ועוד הרבה מאוד דברים רלוונטיים – נכון שיהיה שיקול דעת

דני קורן:       שיקול הדעת מותווה פה בכך שהוועדה צריכה לשקול את חומרת העבירה, את נסיבות העבירה ואת מהות העבירה, וגם לפעול לפי הנוהל שהיא תגבש, על פי חוק המידע הפלילי

דני קורן:  זהו נוסח ששאוב מתבנית החקיקה שמקובלת בחקיקה, ואני חושב שהוא מתווה את שיקול הדעת בצורה נכונה

אלכס מילר: אדוני, אתה, הרי, מכיר את הקרב הזה שיש פה; זהו עולם מאוד פוליטי

סימון דוידסון: אני אגיד לך איפה הבעיה: יש לכם שלושה חברי ועדה, וכולם מהמשרד

סימון דוידסון:  אם מחר מתחלף השר – אני הולך על הכי קיצוני – עכשיו בן גביר הוא שר הספורט, והוא מחליט שהוא רוצה לשים שלושה אנשים שלו, שהם "בן-גביריסטים", ושמי שהולך היום להפגנה ותופסים אותו עם דגל – מקבל רישום פלילי

תמי סלע: אני מבינה את החששות, אבל המודל הזה באמת קיים בהרבה מאוד משרדים

תמי סלע:  פה, דווקא, הלכו על ועדה

תמי סלע:  לפעמים אפילו אדם אחד מהמשרד הוא הגורם שיש לו את שיקול הדעת

תמי סלע:  עם ועדה של שלושה – זה משפר את האיזונים

תמי סלע:  גם במשרד החינוך, לגבי כל המסגרות, גם לרשויות המקומיות יש סמכות לקבל מידע, וזה מנוסח באופן מאוד דומה

סימון דוידסון: איזו בקרה יש על זה, תמי?     

תמי סלע: קודם כל, הנוהל הזה צריך להתפרסם

תמי סלע:  הוא לא אד-הוקי; זה לא פר מקרה, אלא הוא צריך להתוות באילו עבירות

תמי סלע:  למשל: בנושא של מעונות יום לפעוטות, יש רשימת עבירות מסוימות - - -     

סימון דוידסון: אז למה פה אין?     

תמי סלע: עדיין אין; יהיה

תמי סלע:  אמר היועץ המשפטי שלפי חוק המידע הפלילי – זה לא יכול להיות שיקול דעת פר מקרה

תמי סלע:  כלומר, כן לפי אמות מידה שקבועות בנוהל

תמי סלע:  בדרך כלל קובעים עבירות מסוימות, שאם יש לגביהן כתב אישום או הרשעה – יש מניעה לעסוק, ויש עבירות שהן פחות חמורות, שלגביהן – זה תלוי בנסיבות ובחומרה, ואז מתווים את שיקול הדעת

דני קורן: זה ייקבע בנוהל, בהמשך

סימון דוידסון: אבל הנוהל הוא בהמשך, אחרי שמצביעים על החוק

סימון דוידסון:  זאת אומרת, החוק עובר, ואחרי זה – יהיה נוהל

דני קורן: נכון

אלכס מילר: אולי כדאי לוועדה לשקול שזה יגיע בתקנות

דני קורן: שוב, אנחנו מדברים פה על מודל שהוא מקובל, ונובע, קודם כל, מחוק המידע הפלילי

דני קורן:  פה – זוהי רק הסמכה נוספת

סימון דוידסון: אנחנו נוכל להביא את הנוהל לוועדה?     

תמי סלע: כן אפשר, אולי, לעגן חובה לקבוע נוהל, ושהוא יפורסם

ולדימיר בליאק: אבל הנוהל הוא פנימי, שלכם

ולדימיר בליאק:  אין לנו פה Say

סימון דוידסון: אין לאף אחד נגיעה בו

דני קורן: נכון

דני קורן:  אבל שוב – הנוהל יפורסם, ואם מישהו יחשוב שהוא לא בסדר, או מתווה את שיקול הדעת בצורה לא נכונה – אפשר תמיד לעתור, גם ביחס לנוהל וגם ביחס להחלטות פרטניות

דני קורן:  בהקשר הזה, אני חושב שדווקא החשש מההיבט הזה הוא לא במקומו

דני קורן:  אני גם אגיד, וגם תמי אמרה את זה, שבגרסה המקורית שלנו – המחשבה הייתה שרק הממונה יקבל את ההחלטה, באופן בלעדי

דני קורן:  אחרי חשיבה במשרד – העמדה הייתה שנכון לערב ועדה, כדי שהסמכות לא תהיה רק בידיו

ולדימיר בליאק: לא יותר נכון להביא את זה בתקנות?     

שרה גולד: המבנה הזה גם הולם את חוק המידע הפלילי, שהוא חוק יחסית חדש, שמאוד מצמצם את שיקול הדעת של המשרדים ושל גופים בשקילת מידע פלילי

שרה גולד:  זה ממש בהתאם להוראות של הנוהל הזה

סימון דוידסון: הנוהל הזה הוא של משרד המשפטים?     

שרה גולד: לא

שרה גולד:  הנוהל הזה הוא של המשרד, אבל הוא לפי חוק המידע הפלילי, שממש מתווה שכל גוף ששוקל מידע פלילי צריך הסמכה מפורשת בחקיקה, וצריך לקבוע הוראות פנימיות, וכו'

סימון דוידסון: האם הנוהל הזה יכול להגיע לוועדה, כדי שנוכל לדון בו? או שזה משהו שאתם סוגרים - - -     

ולדימיר בליאק: לדון – כן, אבל להשפיע – לא

סימון דוידסון: זוהי השאלה

שרה גולד: זה לא נדרש לפי חוק המידע הפלילי

חילי טרופר: קודם כל, זה נשמע לי שזה מניח את הדעת

חילי טרופר:  הרי בסוף – הם לא באמת יפסלו מישהו שהחזיק דגל

חילי טרופר:  יש ועדה

חילי טרופר:  שנית, אני מעדיף לקחת את הסיכון שאולי יהיו שלושה אנשים שנעשה להם עוול, ונפסלו למרות עבירה מאוד קטנה ולא רלוונטית, מאשר שתהיה פעם אחת – וזה לא קורה פעם אחת – שבה מישהו יפגע בילדים

חילי טרופר:  ספורט – מי כמוך יודע – הוא עולם מאוד אינטימי, עם הרבה מגע

חילי טרופר:  יש המון סיפורים שהתפוצצו, ואני בטוח שיש כאלה שאנחנו לא יודעים עליהם

חילי טרופר:       אני הייתי בהרבה מאוד דיונים בעניין הזה, רועי, והעובדה שעד היום לא היה פיקוח על הדבר הזה – היא מטורפת

חילי טרופר:  אני בעד לפקח, וסומך על הוועדה שלא תפגע בחפים מפשע, אבל אם יש ספק – אין ספק

חילי טרופר:  האיש הזה לא ילמד ילדים

חילי טרופר:       אגב, חלק מהאמירה שלנו, כל הזמן, היא שספורט הוא חינוך

חילי טרופר:  הוא בסטנדרט של מערכת החינוך

חילי טרופר:  לא שם יהיו אלה שיקפידו עליהם, ואצלנו לא

חילי טרופר:  אם אנחנו לא מעלים על דעתנו שיש סכנה שמורה, שייכנס לכיתה, ייפגע בילדים – אני רוצה את אותה רמת הביטחון בקבוצת כדור אחר הצוהריים

סימון דוידסון: מאה אחוז

צבי יהודה: אוקיי

צבי יהודה:  הסעיף הבא הוא סעיף (ג)

צבי יהודה:          זה מתייחס לתעודת זהות או מספר דרכון, ופרטים ליצירת קשר

סימון דוידסון: זה יהיה אונליין? זאת אומרת, אתם מחוברים אונליין לכל המוסדות שמכשירים מאמנים? או שאתם סומכים עליהם? אני סיימתי עכשיו קורס מאמן חדר כושר

סימון דוידסון:  ממה שכתוב פה, המוסד שמכשיר את המאמנים מחויב להעביר את הפרטים, והוועדה צריכה לבדוק האם יש איזה שהוא רישום פלילי, ואז לאשר את התעודה

סימון דוידסון:  לא נותנים את התעודה לפני שבודקים?     

דני קורן: לא

רועי ברקוביץ: זה לא משנה

רועי ברקוביץ:  דני, אולי תרחיב

רועי ברקוביץ:  מתן התעודה ייקבע בכל מקרה

סימון דוידסון: את התעודה נותנים בכל מקרה?     

תמי סלע: התעודה עומדת בפני עצמה

דני קורן: את התעודה אתה מקבל אם סיימת את ההכשרה ועברת את הבחינה

דני קורן:  הרישום במרשם ייעשה אחרי שיש תעודה, ועמידה - - -      

סימון דוידסון: אבל אין פה זמנים? זאת אומרת, אני יכול לקבל תעודה, להתחיל לאמן - - -     

דני קורן: לא

דני קורן:  אתה יכול להתחיל לאמן אחרי שיש לך תעודה ונרשמת במרשם

דני קורן:  קיבלת תעודה, אחרי בחינה שנקבעה, ואז נעשית בדיקת הרישום הפלילי, ואז אתה נרשם במרשם

סימון דוידסון: כמה זמן זה ייקח? אני מכיר את הרגולציה של המשרד

רועי ברקוביץ: פה – זה לא עניין של רגולציה

סימון דוידסון: המאמן יחכה חודשיים-שלושה?     

רועי ברקוביץ: אנחנו לא יכולים להגדיר, אבל קודם כל, חשוב להגיד, ואני גם רוצה שחבר הכנסת חילי טרופר ישמע: המרשם הפך להיות משהו משמעותי מאוד

רועי ברקוביץ:  כיום, רק מי שרשום במרשם – יכול לאמן

רועי ברקוביץ:  זהו מהלך גדול, כי היום, האינטרס של כל מאמן הוא להיות רשום במרשם, כי אם הוא לא רשום – אסור לו לאמן

סימון דוידסון: אתם מוכנים מבחינת האנשים? כוח האדם? הטכנולוגיה? הכל מוכן? כי אני יודע שיש לכם בעיה של תקנים במשרד

דני קורן: לא סתם גם החוק לא נכנס מיידית לתוקף

דני קורן:  יש שנה וחצי, עם אפשרות להארכה, כדי להיערך לדבר הזה

סימון דוידסון: בסדר

סימון דוידסון:  מאה אחוז

רועי ברקוביץ: בכל מקרה, זוהי ההחלטה

רועי ברקוביץ:  כל הסיפור של המרשם ייתן גם איזה שהוא כרטיס ביקור לאותו מאמן לגבי ההשתלמויות שהוא עשה, שאתה כל כך חפץ בהן, ולגבי הדרגה שהוא יעשה

רועי ברקוביץ:  זאת אומרת, גם הוא, בתוך המרשם, ירצה שיראו בו כדרגה גבוהה

רועי ברקוביץ:  אנחנו מאמינים שהרישום במרשם הזה הוא מהלך שייצר רגולציה טבעית, ולא רגולציה שלנו, בתוך העולם של האימון, כי מאמנים ירצו להיתפס כמובילים וכמשמעותיים בתוך המרשם

סימון דוידסון: רק לציין שנמצא איתנו אחד הספורטאים הכי גדולים בהיסטוריה של הספורט הישראלי: אלכס אברבוך

רועי ברקוביץ: אולי שיספר לנו איפה התקווה נוגנה בזכותו

סימון דוידסון: קטי, בוקר טוב

קטי קטרין שטרית: בוקר טוב

קטי קטרין שטרית:  תודה שהחזקת את החברים

קטי קטרין שטרית:      (היו"ר קטי קטרין שטרית)     

סימון דוידסון: זוהי קואליציה ואופוזיציה, חברים

חילי טרופר: אברבוך היה באמצע לספר על ההישגים שלו

אלכס אברבוך: קודם כל, אני חושב שצריך להסדיר באופן מסודר את מעמד המאמנים, ואז אני חושב שזה יכפיל פי 3, או פי 5, את כל ההישגים שיש למדינת ישראל

אלכס אברבוך:  צריך לעבור נקודה-נקודה, ולסיים את זה

אלכס אברבוך:  זה ייתן איזה שהוא סדר בכל הספורט, והוא רק ילך ויתקדם

אלכס אברבוך:      אני רוצה להזכיר לכם שזה התחיל בשנת 2000

אלכס אברבוך:  אלכס, אנחנו נפגשנו איתך לגבי החוק הזה כשעוד הייתי ספורטאי

אלכס אברבוך:  זה חשוב – כמו שלמדתי בספורט – להתחיל ולסיים

אלכס אברבוך:  כך למדתי מהמאמן הראשון שלי, כשגדלתי בברית המועצות

אלכס אברבוך:  הוא אמר: "אלכס, עד הסוף"

אלכס אברבוך:  אני מבקש מכולם פה: עד הסוף

אלכס אברבוך:  קטי, אני מאוד שמח שאת פה, בוועדה, ומבקש לסיים את החוק הזה

רועי ברקוביץ: בכל זאת, תספר לנו על הישג השיא שלך בקריירה

רועי ברקוביץ:  זה לא פחות משמעותי

אלכס אברבוך: שיא? אני לא יודע

אלכס אברבוך:  מבחינה מקצועית – זה מקום שני בעולם, ואליפות אירופה במינכן

קטי קטרין שטרית: גאווה

אלכס אברבוך: עכשיו, אני מרצה לילדים על הסיפור הזה, ועולה צמרמורת

אלכס אברבוך:  יש שני סיפורים בתוך ההרצאה: סיפור אחד הוא על אליפות אירופה במינכן, והסיפור השני הוא סרטון של איך זכיתי במסלול נינג'ה VIP הראשון

אלכס אברבוך:  תאמינו לי, צחוק או לא צחוק – הכפיים היו יותר חזקים בנינג'ה

אלכס אברבוך:       הספורט הוא מעבר לחינוך: הוא כרטיס הביקור של מדינה

אלכס אברבוך:  אני חושב שעשיית סדר מדויק עם המאמנים ועם הספורט יקדם מאוד את הבריאות והצבא

אלכס אברבוך:  יש הרבה נקודות שהן סביב המאמן

ולדימיר בליאק: אגב, אנחנו מאותו אזור בברית המועצות, וגם באותו גיל

ולדימיר בליאק:  אני גם הייתי ספורטאי אתלט, הרבה יותר קטן מאלכס

ולדימיר בליאק:  המשכתי עד גיל 23, אבל השיא שלו – 5

ולדימיר בליאק: 93 – הוא משהו שהוא כמעט בלתי נתפס

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להפתיע אותך: גדלתי בלוד, ובבית הספר התיכון היו לי הישגים לא רעים בקפיצה למרחק

קטי קטרין שטרית:  אבא שלי, עליי השלום, אמר: "תראי, זה יכול להיות תחביב; לא מקצוע

קטי קטרין שטרית:  הבת שלי צריכה ללמוד מקצוע" – אז הלכתי להוראה

קטי קטרין שטרית:  דומה; גם שם קופצים, לפה

סימון דוידסון: דרך אגב, החוק הזה הופך את המאמן מתחביב, מאיזה שהוא עיסוק – למקצוע

קטי קטרין שטרית: וזה דבר שהוא מבורך

אלכס אברבוך: אני רק רוצה להוסיף: מקצוע זה טוב, אבל צריך לחבר אותו לתקציב

סימון דוידסון: אנחנו נגיע להשתלמויות, עוד מעט, ותבין מה קורה שם

קטי קטרין שטרית: אנחנו נמשיך בהקראה

קטי קטרין שטרית:  בבקשה

צבי יהודה: בעבר, אנחנו דיברנו עם המשרד ושאלנו: למה לא לציין שההסמכה בוטלה, גם בלי לפרט את הסיבות?     

קטי קטרין שטרית: אתם רוצים להתייחס לזה?     

דני קורן: כן, אבל אני לא בטוח שהבנתי את השאלה

צבי יהודה: דיברנו איתכם על מחיקת אדם מהמרשם; הוא פשוט לא יופיע במרשם

צבי יהודה:  השאלה היא: האם רוצים שהוא יופיע, ויהיה כתוב שהוא נמחק, בלי לפרט את הסיבה למה?     

דני קורן: אני לא בטוח שזה נדרש

דני קורן:  המחשבה היא שזה לא נדרש

דני קורן:  אני אזכיר שמחיקה יכולה להיות גם בהקשר הזה, אבל גם בגלל רישום פלילי, ואנחנו רוצים לצמצם את הפגיעה בפרטיות

צבי יהודה: אוקיי

צבי יהודה:  הסעיף הבא

צבי יהודה:          למעשה, הוא רוצה להפסיק להיות מאמן או מדריך

צבי יהודה:  האם המשרד, או המשטרה, יודעים מה קורה עם אדם שלא מופיע במרשם ועדיין ממשיך לעבוד כמאמן או מדריך?      

דני קורן: בהמשך, יש סעיפים שמתייחסים לאופן הפיקוח

דני קורן:  אנחנו הכנסנו פרק של אכיפה מנהלית, בהקשרים האלה, וזה יכול להיות המענה

חילי טרופר: דני, מה קורה, באמת, למי שהוא כבר מאמן וצריך להירשם?     

דני קורן: הוא יירשם במרשם

דני קורן:  יש הוראות מעבר, שלפיהן, כמובן, הוא לא מתחיל בהתחלה

חילי טרופר: תוך כמה זמן הוא צריך?     

דני קורן: כל החוק מאפשר למשרד סדר גודל של בין שנה וחצי לשנתיים להיערך, ויש אפשרות גם להאריך את התקופה

דני קורן:  במסגרת הזמן הזאת – ייקבעו תקנות מסודרות, שמסדירות גם את ההיבטים האלה

דני קורן:  לכן, התחולה היא לא מיידית, אלא מאפשרת להיערך, כולל מתן מענה לכל אותם מאמנים שצריכים להירשם

קטי קטרין שטרית: בסעיף (ז) - - -     

צבי יהודה: המשרד מחק אותו

דני קורן: אנחנו פשוט העברנו אותו

תמי סלע: זה דובר קודם

תמי סלע:  הוא עבר למודל אחר

תמי סלע:  זה נמצא

קטי קטרין שטרית: אז אנחנו ממשיכים עם 2ה

צבי יהודה: 2ה מדבר על חובת ההשתתפות בהשתלמויות

צבי יהודה:  המשרד ביקש למחוק, למעשה, את כל הסעיף הזה

דני קורן: אולי רועי יסביר את הסיבה, וגם את התיאום שהגענו אליו

רועי ברקוביץ: אוקיי

רועי ברקוביץ:  לגבי חובת השתלמויות – מן הסתם, אנחנו רוצים שמאמנים ישתלמו

רועי ברקוביץ:  בחוק נקבע שלמעשה, אנחנו, המדינה, נחייב השתלמויות כלל-ענפיות

רועי ברקוביץ:  לא דיברנו על השתלמויות ענפיות, אלא על כלל-ענפיות

רועי ברקוביץ:  זה נקבע על בסיס איזו שהיא חשיבה שלפיה כל המאמנים יהיו מחויבים להיות רשומים באיגודים, כדי שנוכל לתפעל את הסיפור הזה

תמי סלע: בעצם, כל חובת ההשתתפות בהשתלמויות הייתה אמורה לעבור דרך האיגודים? לא ישירות?     

רועי ברקוביץ: נכון

רועי ברקוביץ:  כל זה נקבע, בזמנו, כשהחוק עמד תחת הגדרה של רישוי

רועי ברקוביץ:  זה כבר תהליך כזה שבו הכל מתופעל דרך המשרד ורשום, כמו רישיון עם מספר רישיון

רועי ברקוביץ:  כשעברנו לפורמט הזה, שהוא טיוב של החוק הקיים – למעשה, נשארנו עם הנושא הזה, אבל אנחנו יודעים, היום, שכמה דברים יקרו פה: קודם כל, שלא נוכל לאכוף את זה, מכיוון שלא כל המאמנים רשומים באיגודים

רועי ברקוביץ:  הנטל הזה, של ליצור איגודים שיתחילו לרשום, הוא מאוד אכזרי, כי זה ייתן להם עוד איזו שהיא מטלה שהם לא יוכלו לעמוד בה

רועי ברקוביץ:       כמו כן, המאמנים הם דבר שזז

רועי ברקוביץ:  אתה מתחיל, מסיים, עוזב, או מגיע באמצע השנה

רועי ברקוביץ:  יש פה מהלך שהוא מאוד מסוכן

רועי ברקוביץ:  המסוכנות היא עוד יותר חמורה וגדולה עבור הענפים הקטנים; יש לנו ענפים שלהם יש 20 מאמנים בכל הענף, כמו בדמינטון, קיאקים או חתירה

רועי ברקוביץ:  אם זה לא יסתדר – זה ייצר איזה שהוא אנטי רבתי

רועי ברקוביץ:  לכן, חשבנו שאנחנו צריכים למצוא דרך אחרת, משמעותית לא פחות

רועי ברקוביץ:      אנחנו מבינים, גם אני, כמאמן לשעבר, שאנחנו מאוד רוצים שמאמנים ישתלמו

רועי ברקוביץ:  עם זאת, יש לנו, היום, פורמט חדש

רועי ברקוביץ:  קודם כל, יש להם תהליך התפתחות מקצועית דרך הדרגות

רועי ברקוביץ:  זה כבר נותן איזה שהוא מענה חדש שלא היה לפני כן – היו לנו שתי דרגות, והיום יש לנו ארבע

רועי ברקוביץ:  זהו כבר תהליך התפתחותי

רועי ברקוביץ:      אנחנו הגשנו, בזמנו, הצעה שעדיין קיימת, וגם הצגנו את זה פה, בשבוע שעבר, לחבר הכנסת דוידסון: לקדם את הסיפור של השתלמויות באמצעות תמרוץ מבחני התמיכה

רועי ברקוביץ:  סימון הציע הצעה, לגבי תכנית המאמנים: שאגודות שישלחו מאמנים לקורסים – יקבלו תגמול - - -     

סימון דוידסון: אני אסביר במשפט: חילי הכניס את הנושא של תקצוב מיוחד למאמנים, של 27 מיליון ₪, משהו כזה, ואני הוספתי עוד 5 מיליון ₪

קטי קטרין שטרית: בתקציב הקודם או בתקציב הזה?     

סימון דוידסון: בתקציב הקודם, אבל זה נשאר גם בתקציב הזה

רועי ברקוביץ: הבסיס הוא 16

רועי ברקוביץ: 8 מיליון ₪, לשנה שעברה ולשנה הזו, אבל יש שאיפה שזה יגיע גם ל-70 מיליון ₪

קטי קטרין שטרית: ומיקי אימץ את זה?     

סימון דוידסון: כן

סימון דוידסון:  האגודות מקבלות תמיכה כספית

סימון דוידסון:  חלק ממה שאנחנו מכניסים עכשיו הוא הנושא של דרגות המאמן

סימון דוידסון:  זאת אומרת, אנחנו רוצים לתמוך באגודה שגורמת למאמן להתקדם, מדרגה 1 לדרגה 2, לדרגה 3 וכו', ואז האגודות יקבלו עוד כסף ותמיכה באמצעות התקציב הזה

סימון דוידסון:  עכשיו, אתה יכול להסביר איך אתם הולכים לבצע את זה

קטי קטרין שטרית: מי מגיש את מבחני התמיכה?     

רועי ברקוביץ: מבחני התמיכה הם מבחנים של משרד הספורט

רועי ברקוביץ:  זוהי הדרך שבה אנחנו תומכים באגודות ובאיגודים

קטי קטרין שטרית: אבל האיגודים מגישים אליכם את הבקשות?     

סימון דוידסון: הם חייבים, אחרת לא יהיה להם כסף

סימון דוידסון:  דרך אגב, כל מה שאת קוראת פה לא קשור לכדורגל, כי בכדורגל כבר עברו תקנות של UEFA, וזה בין-לאומי, אז כבר העברנו את ארבע הדרגות האלה לפני כשנה

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שמה שעשה חילי זה שילוב של חינוך ומקצועיות

קטי קטרין שטרית:  למה? כי בכל זאת, בתהליך שבו אתה רוצה להגיע למצב שיש דירוג – יש לך לאן לשאוף, ותוך כדי ההשתלמויות – אתה עולה מדרגה 1, ל-2, ל-3 ול-4, שזה דבר מדהים

סימון דוידסון: כן

סימון דוידסון:  והאגודות יקבלו על זה כסף

קטי קטרין שטרית: זה מצוין

קטי קטרין שטרית:  אתה גם מתמקצע, וגם יש לך שאיפה

קטי קטרין שטרית:  כמדריך, צריך שתהיה איזו שהיא תקרה שאתה צריך לשאוף אליה, וככל שאתה יותר מקצועי – הילדים, או מי שמתאמן אצלך, נהנים מהיכולת המקצועית שלך

תמי סלע: אני אשמח לשאול על הסעיף הזה, כי בכל זאת, זהו סעיף שנכלל בנוסח לקריאה ראשונה; הוא כבר היה בגלגולים רבים של הצעת החוק, ועכשיו – מבקשים להסיר אותו

תמי סלע:  קודם כל, לגבי הרישום: הרי, יש לנו רישום מעודכן של כל המאמנים והמדריכים במרשם

תמי סלע:  אפשר היה, לכאורה, להשתמש בזה כדי להורות על ההשתלמויות, ויכול להיות שזה היה יכול לפתור את העניין הזה

תמי סלע:       דבר שני, לגבי ענפים קטנים: הרי, הסעיף עצמו, כמו שהוא מנוסח, אומר שהממונה רשאי להורות לאיגוד או להתאחדות בענף מסוים

תמי סלע:  אולי בענפים קטנים, נגיד, שבהם זה יוצר בעיה

תמי סלע:  בענפים גדולים ומשמעותיים – הייתם מחייבים? השאלה היא: מהי הסיבה לוותר לגמרי על דבר שראיתם אותו כחשוב וכמשפר את המקצועיות? בענפים שפורטו, אולי כדאי כן להתייחס למה שהיה בתוספת כנושאים שצריכים להיכלל בהשתלמויות חובה כאלה, שהם נושאים משמעותיים

תמי סלע:  אולי נפרט אותם

תמי סלע:  אולי הם ייכנסו בדרך אחרת

רועי ברקוביץ: אני באמת חושב שבעולם שלנו, העולם הספורטיבי, שהוא לא קטן – מנגנון כזה גדול ומסועף, עם בקרה, וחיוב של מאמנים להשתלם – יש בו טעם נפגם

רועי ברקוביץ:  אני חושב שבאיזה שהוא מקום – אנחנו צריכים לעודד את המאמנים להשתלם

רועי ברקוביץ:  אנחנו לא צריכים לייצר מצב שיגרום למאמנים לשקול עוד פעם אם הם בכלל רוצים להיות מאמנים

רועי ברקוביץ:  יש הרבה סכנה וסיכון בנושא הזה, ולכן, מכיוון שאנחנו יודעים שגם בחיים הרגילים – כשאנשים רוצים להתקדם מאיפה שהם נמצאים – הם עושים את התהליך שלהם; את הפיתוח המקצועי ואת הדרך שלהם – אנחנו צריכים לייצר מצב של תמרוץ, ולא לחייב את המאמנים להשתלם

רועי ברקוביץ:      לצד זה, אני שוב אומר: הסכנה שמאמנים לא ישתלמו עדיין קיימת; שהם יתנגדו לסיפור הזה, או שלא ימצאו את הזמן לזה – כי יש אנשים שעובדים בעוד עבודה, בנוסף לאימון

רועי ברקוביץ:  אנחנו יוצרים פה איזה שהוא סיכון לספורט הישראלי, ואני חושב שאנחנו לא צריכים לקחת אותו

רועי ברקוביץ:  אני חושב שיש לנו דרכים אחרות - - -     

תמי סלע: כנראה חשבתם שיש סיבה, כי זה נכלל, בעבר, בנוסח

תמי סלע:  גם יש להניח שמבחינת היקף האנשים שישתתפו בהשתלמויות, בפועל – זה ישנה מאוד את התמונה

רועי ברקוביץ: כמו שאמרת, בזמנו, זה ישב על המהלך הזה של הרישוי

רועי ברקוביץ:  לא סתם, המשרד החליט לוותר על הרישוי, כי הוא הבין שלמרות שהסיפור של רישוי נשמע טוב, ושהוא לא מסובך מבחינה מסוימת – זה יכול להחריב את הספורט הישראלי

רועי ברקוביץ:  אנחנו לא בונים פה חוק כדי ליצור חרב פיפיות שתבוא כנגדנו

דני קורן: אני חושב שאנחנו לא חולקים על כך שהשתלמויות הן דבר חשוב, ושנכון לאפשר למאמנים להתפתח גם במהלך הקריירה, ולא רק בהכשרה הראשונית, ולכן זה נכלל בגרסה הראשונה

דני קורן:  בכל זאת, אחרי מחשבה נוספת והבנה של המשמעויות של זה – גם על המאמנים וגם על האיגודים, בהקשר הזה, וגם בהיבטים התפעוליים והרגולטוריים של העניין – המשרד הגיע למסקנה שיותר נכון לעשות את זה לא בהטלת חובה בחוק, אלא בתמרוץ בדרכים האחרות, של מבחני התמיכה

נעם וילדר: אני אשמח להתייחס

נעם וילדר:  שלום, נעם וילדר, עו"ד מהמועצה לשלום הילד

נעם וילדר:  זה מצער אותנו שהסעיף הזה יורד

נעם וילדר:  אנחנו ראינו בו כסעיף מאוד חשוב, שמתכתב עם התכלית של הגנה על ילדים, ועם כל הרוח שמשרד הספורט מוביל בנושא של מוגנות ילדים בספורט

נעם וילדר:  אני אומרת את זה כי בתוספת הראשונה, שעכשיו ירדה, הייתה התייחסות גם להשתלמויות בנושא הטרדות מיניות ומוגנות ילדים בספורט, ואנחנו בירכנו על העניין

נעם וילדר:      אני לא בטוחה שהבנתי, ואני אשמח שתסבירו לי: אמרתם שלא כל המאמנים פועלים במסגרת האיגודים, ולכן זה קשה

נעם וילדר:  מצד שני, מבחני התמיכה ניתנים לאיגודים

רועי ברקוביץ: זה לא מה שנאמר

רועי ברקוביץ:  מרבית המאמנים עובדים תחת האיגודים

רועי ברקוביץ:  דרך אגב, אנחנו לא אמרנו שאנחנו לא נקדם את הסיפור של תכניות להכשרה בנושא של מוגנות הילד והטרדות מיניות

רועי ברקוביץ:  התכניות האלה ייעשו, באופן חד משמעי, בתוך תהליך ההכשרה, וגם המשרד ייזום ויפתח השתלמויות, שאותן אנחנו נתמרץ

רועי ברקוביץ:  לא נתמרץ השתלמויות אחרות; נתמרץ השתלמויות שעוסקות במוגנות הילד ובמניעת הטרדות מיניות, ובכל דבר שאנחנו, כמשרד, נרצה לקדם בתוך עולם האימון

קטי קטרין שטרית: אגב, יש גם אלימות מילולית

קטי קטרין שטרית:  זה הכל ביחד

נעם וילדר: נכון

נעם וילדר:  בגלל זה התייחסנו גם למוגנות ילדים

נעם וילדר:  זוהי, כמובן, סוגיה הרבה יותר רחבה

קטי קטרין שטרית: כי הנפש של הילד לא פחות חשובה

נעם וילדר: הנושא של מוגנות בספורט הוא נושא שמעסיק אותנו מאוד במועצה

נעם וילדר:  אנחנו נמצאים בשיתוף פעולה מלא עם משרד הספורט בכל ההיבטים האלה, בהכשרת ממונות, ואנחנו מתייחסים לבריונות, להשפלות, לפגיעות פיזיות ולהזנחה

קטי קטרין שטרית: זה מאוד חזק בעיקר בספורט, כי גם אם ההישג שלך הוא לא כזה – מאמן יכול לגמור את הילד רק בזה שהוא אומר לו: "אתה לא יודע, לא יכול, אין לך שום סיכוי להצליח"

קטי קטרין שטרית:  הוא לא יחזור להתאמן, חד משמעית

קטי קטרין שטרית:  זהו תהליך, אגב – ואני אומרת את זה לכם, אנשי המשרד – שצריך להשריש

קטי קטרין שטרית:  הוא צריך לקבל חשיבות מאוד גבוהה

ולדימיר בליאק: אגב, זה לא קשור להדרכה ספורטיבית; זה קשור להדרכה חינוכית

קטי קטרין שטרית: כן, אבל אם המאמן הטוב ביותר, שיכול להביא את ההישג הטוב ביותר, לא יודע לגשת לאותו ילד רך – אנחנו לא יודעים, יכול להיות שהוא יהיה אלוף, אבל עצם העובדה שהוא מכה בו, יום אחר יום, במילים כל כך קשות – גורמת לסיכוי הזה להימחק

דני קורן: זהו נושא שהמשרד מאוד מודע לו, ומתייחס אליו, כבר היום, בניסיון לפתח היבטים, גם של הכשרה וגם של השתלמויות, של מוגנות ועוד

דני קורן:  אנחנו גם פועלים כדי לקדם תיקון חקיקה – יכול להיות שנצליח להכניס את זה במסגרת התיקון הזה, ואם לא אז בתיקון הבא – שמתייחס ממש להיבטים האלה של מוגנות

רועי ברקוביץ: דווקא כל הפעולות שנעשות היום – כך צריך לנהל את ההכשרות ואת התודעה

קטי קטרין שטרית: חד משמעית

רועי ברקוביץ: זה שתעשה השתלמות חד פעמית – זוהי טיפה בים

רועי ברקוביץ:  השגרה, וזה שנפעיל את המידע הזה, כל הזמן, מול האיגודים ומול המאמנים – זוהי הדרך הנכונה

קטי קטרין שטרית: אגב, לכל אחד מאיתנו, בוודאי, יש ניסיון, לפחות עם הילדים האישיים

קטי קטרין שטרית:  כשהבן שלי שחה, והתגובות היו מאוד קשות – אפילו לא פרופורציונליות – רק אחרי שיחה, והיא הייתה שיחה מאוד נעימה – פתאום היחס השתנה

קטי קטרין שטרית:  מה שאתה רואה – זה שמולך לא רואה

קטי קטרין שטרית:  הוא לא רואה שמדובר בפגיעה מאוד קשה

קטי קטרין שטרית:  לפעמים, צריך לחדד את זה; אני לא חושבת שרק בעניין של השתלמות

קטי קטרין שטרית:  צריך לחזור על זה פעם אחר פעם

נעם וילדר: חד משמעית

נעם וילדר:  צריכים להיות נהלים סדורים, וזה גם משהו שאני יודעת שמשרד הספורט עובד עליו

נעם וילדר:  אני יודעת, בוודאי, שזהו נושא שלפתחו והוא מתעסק בו, ואנחנו היינו שמחים לראות לזה ביטוי בחקיקה הראשית

נעם וילדר:  בגלל זה אמרתי את מה שאמרתי

נעם וילדר:  האם במבחני התמיכה יהיו פירוט של ההשתלמויות ושל הנושאים?     

סימון דוידסון: אני מצטרף

סימון דוידסון:  אני עברתי את זה

סימון דוידסון:  בענף השחייה היו לנו הרבה סיפורים

סימון דוידסון:  גם בחודשים האחרונים

סימון דוידסון:  אם אנחנו מחייבים קורס עזרה ראשונה, למשל – למה שלא נחייב השתלמות בנושא הטרדה מינית? שהנושא של מוגנות יהיה בחוק

קטי קטרין שטרית: בדיוק

קטי קטרין שטרית:  הנושא של מוגנות, ולא רק הטרדה מינית

חילי טרופר: אנחנו הכנסנו את זה בסילבוס של הלימודים

סימון דוידסון: בסילבוס של קורס המדריכים והמאמנים

נעם וילדר: אנחנו היינו שמחים שזה יכנס בסעיף 2ג רבתי

חילי טרופר: רועי, אבל אז הכנסנו את זה

חילי טרופר:  היום, זוהי חובה - - -     

רועי ברקוביץ: זוהי חובה בתוך תכניות ההכשרה

רועי ברקוביץ:  כולם עוברים את המודולה הזו

רועי ברקוביץ:  חד משמעית

קטי קטרין שטרית: מה שאני חושבת שהיא רוצה זה שזה יהיה כתוב בחוק

רועי ברקוביץ: אני מבין את הבקשה

רועי ברקוביץ:  אנחנו לא חושבים שנושאים מקצועיים, של מה ללמד, צריכים להיות כתובים בחוק

קטי קטרין שטרית: אתה צודק, רועי, אבל היום יש יותר מודעות

נעם וילדר: וגם כתבתם: עזרה ראשונה

רועי ברקוביץ: עזרה ראשונה היא חלק מתהליך ההכשרה, שהוא, בשגרה, By Product של - - -      

סימון דוידסון: אבל גם זה חלק מתהליך ההכשרה

סימון דוידסון:  אם השר הכניס את זה – אתם הכנסתם את זה – שזה חלק מהסילבוס של תעודה – אז זה גם חלק מתהליך ההכשרה

סימון דוידסון:  אם כתוב: "עזרה ראשונה" – שיהיה כתוב: "מוגנות"

רועי ברקוביץ: אני חושב שבאופן עקרוני, נושאים מקצועיים שהם נושאי למידה, ומהווים חלק מתוך תהליך ההכשרה – לא צריכים להיות רשומים בתוך החוק

חילי טרופר: רועי, זהו לא נושא מקצועי

קטי קטרין שטרית: מה זה עזרה ראשונה? זה מציל חיים?     

סימון דוידסון: אבל גם מוגנות זה מציל חיים

קטי קטרין שטרית: בדיוק

סימון דוידסון: אני יודע מה זה ילדה שנפגעת דרך מאמנים בספורט

סימון דוידסון:  אנחנו צריכים להגן על הילדים

סימון דוידסון:  מה אכפת לך שזה יופיע?     

חילי טרופר: ממילא הכנסנו את זה; זהו לא נושא מקצועי, כמו שעזרה ראשונה היא לא נושא מקצועי

חילי טרופר:  זהו נושא-על

חילי טרופר:  מה אכפת לכם שזה יופיע בחוק?     

רועי ברקוביץ: שוב, באופן עקרוני, ספציפית למוגנות הילד – לא אכפת לי, אבל אני שוב אומר: אני חושב שהחוק בא להסדיר את כל מה שקשור בתהליך ההכשרה ובעיסוק המאמן

רועי ברקוביץ:  את כל הנושא של התכניות, בדרגות ובכל מה שקשור לזה – בשביל זה אנחנו יושבים בוועדות מקצועיות

סימון דוידסון: כן, אבל רועי, לא מבקשים ממך להכניס את מה שלומדים באנטומיה או בפיזיולוגיה

סימון דוידסון:  יש עזרה ראשונה, שזה Big Issue, ויש את המוגנות, שהיא גם Big Issue

סימון דוידסון:  זה דבר גדול

רועי ברקוביץ: אני יכול להגיד לך עוד הרבה דברים שהם Big Issue

רועי ברקוביץ:  תורת האימון היא Big Issue - - -     

סימון דוידסון: זה מקצועי; זה לא אותו הדבר

קטי קטרין שטרית: אני אמקם את זה, רועי

קטי קטרין שטרית:  אני חושבת שעד שנות ה-80 – סטירה של מורה לילד לא הייתה נחשבת לעבירה, או למשהו גדול

קטי קטרין שטרית:  ככל שהתקדמנו עם השנים, המדינה, המערכת והמשרד הבינו שיש לזה נזק נפשי, ושהעניין הזה חייב להיות משהו שהוא לא מובן מאליו

קטי קטרין שטרית:       למה אני מביאה אותך למקום הזה? קח אזימוט מספורט לחינוך; גני ילדים, מעונות

קטי קטרין שטרית:  איך פתאום, היום, יש כל כך הרבה? לא הייתה אלימות כלפי ילדים גם בעבר? היא הייתה, רק שלא הייתה לזה מודעות

קטי קטרין שטרית:  הדברים האלה חייבים להיות כתובים וברורים, כי אחרת, מאמן אומר: "השיטה שלי היא לרדות בילדים, ולהגיד להם כמה שהם מטומטמים"

קטי קטרין שטרית:  זוהי אלימות

קטי קטרין שטרית:  איפה הצד שצריך להגן על אותו ילד שמגיע לחוג?     

רועי ברקוביץ: אוקיי

רועי ברקוביץ:  אני מקבל את דעתכם

רועי ברקוביץ:  אני ממליץ לרשום את זה בתוך החוק

סימון דוידסון: תודה רבה

קטי קטרין שטרית: תודה

דני קורן: במסגרת סעיף 2ג רבתי, שמתייחס להיבטים שייקבעו בתקנות

צבי יהודה: מוגנות ילדים ומניעת הטרדות מיניות, או רק מוגנות ילדים? אני פשוט מקריא ממה שהיה במקור, בתוספת הראשונה

צבי יהודה:  מבחינתנו – זה בסדר

קטי קטרין שטרית: מדברים על מוגנות באופן כללי, כי אי אפשר ללכת ספציפית ולפרט

קטי קטרין שטרית:  יש הרבה סוגים של מוגנות

תמי סלע: בתוספת לגבי ההשתלמויות היו נושאים רוחביים, שנכללו שם באיזו שהיא רשימה

סימון דוידסון: יותר מזה, קטי, הוועד האולימפי החתים על קוד אתי את כל האיגודים

סימון דוידסון:  זאת אומרת, יש את איגוד השחייה, ותחתיו יש מלא אגודות

סימון דוידסון:  הוא החתים את כל האיגודים על קוד אתי, ויש תקנון בנושא של מוגנות

סימון דוידסון:  זוהי חובת כל אגודה לפרסם את זה, ושיהיה נציג לגבי הטרדות מיניות ומוגנות

סימון דוידסון:  זה קיים

רועי ברקוביץ: ובמבחני התמיכה של המשרד

סימון דוידסון: וגם במשרדים

קטי קטרין שטרית: זה צריך להיות ברור

קטי קטרין שטרית:  האמן לי, מה שמובן מאליו – הוא לא מובן מאליו

קטי קטרין שטרית:  אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שזה מובן מאליו, אבל צריך למקד

קטי קטרין שטרית:  אין ברירה

צבי יהודה: אוקיי

צבי יהודה:  אז סעיף 2ה ירד

צבי יהודה:  סעיף 3 נמחק, כחלק מהתיקון להצעת החוק

צבי יהודה:       סימן ב': הכרה בתעודות או ניסיון מחוץ לישראל         

סימון דוידסון: עד עכשיו היה אדם אחד בבין-לאומי, נכון? שלמה, ואחר כך אתה?     

רועי ברקוביץ: לא

רועי ברקוביץ:  גם היום, זה מופיע בחוק הישן, יש שלושה בוועדה

תמי סלע: אתם רואים נוסח משולב, אז מה שלא מסומן – כבר קיים

תמי סלע:  התוספות מסומנות עם הקו התחתון והמחיקות

תמי סלע:  זה מה שמוצע בהצעת החוק

סימון דוידסון: לא כתוב פה הזמן

סימון דוידסון:  מהי תקופה מוגבלת?     

תמי סלע: זוהי אחת השאלות ששאלנו

סימון דוידסון: אני אתן לכם דוגמה: אני הבאתי את מאמן נבחרת ארצות הברית לאמן נבחרת ישראל, במרץ לפני ארבע שנים, משהו כזה

סימון דוידסון:  המאמן הכי מעוטר שיש בהיסטוריה של השחייה העולמית – 56 מדליות זהב כמאמן

סימון דוידסון:  אין לו תעודה שמתאימה לישראל, אבל הבאנו אותו

סימון דוידסון:  אין גדול ממנו

סימון דוידסון:  תתארי סיטואציה שבה איגוד מביא מאמן בסדר גודל כזה, ובאים ואומרים: "הוא לא מתאים לנו

סימון דוידסון:  הוא לא יכול לאמן"

סימון דוידסון:  איך מסדרים את זה?     

רועי ברקוביץ: לכן נקבע מה שנקבע

רועי ברקוביץ:  זה בדיוק סעיף (ב) - - -     

סימון דוידסון: כתוב: "זמנים"

סימון דוידסון:  מה זה אומר? אם אני, כיושב ראש איגוד, חותם איתו לארבע שנים, בתקציב של מיליון דולר

סימון דוידסון:  אתה תבוא אחרי שנה ותגיד לי: "אחרי שנה – אתה לא יכול להעסיק אותו יותר"

רועי ברקוביץ: זוהי לא הכוונה

רועי ברקוביץ:  זוהי לא המטרה

רועי ברקוביץ:  זהו בדיוק הנושא של המוניטין הגבוה

רועי ברקוביץ:  ברגע שאנחנו רואים שיש מוניטין גבוה – אנחנו ניתן לו שלוש או ארבע שנים, ובמידה ותרצה להאריך איתו – מגישים את הבקשה לוועדה מחדש

קטי קטרין שטרית: למה השתמשתם במילה "מוגבלת"?     

סימון דוידסון: רועי, היום אני עובד מול אדם שמבין ספורט

סימון דוידסון:  מחר יבוא קוקו-לוקו, שלא מבין מהחיים שלו, ולך תשכנע אותו שמאמן ארצות הברית הוא מאמן - - -     

רועי ברקוביץ: הוועדה מורכבת – גם רשום בחוק – מאנשי ספורט

רועי ברקוביץ:  היא לא מורכבת מאנשים שלא באים מתחום הספורט

דני קורן: אני חושב שיכולים להיות מגוון של מקרים

דני קורן:  יכול להיות מקרה של מאמן מעוטר ובעל ניסיון, שאין חולק עליו - - -     

סימון דוידסון: למה אתם לא מחשיבים פה את האיגודים?      

קטי קטרין שטרית: רגע, בואו נשמע את ההיגיון

קטי קטרין שטרית:  הניסיון של דוידסון הוא הרבה יותר טוב משלי, אבל אני רוצה להבין את ההיגיון שמאחורי המילה: "מוגבלת"

קטי קטרין שטרית:  הוא לא יכול לחזור בחזרה

קטי קטרין שטרית:  זאת אומרת, נניח והחתמת אותו לארבע שנים, כמו שהוא אומר, מה קורה כשחולפות ארבע שנים? הייתם משתמשים, אולי, במילה אחרת

דני קורן: הרציונל באופן כללי, בהקשר הזה, הוא שהיתר לאותו מאמן זר יכול להיות זמני, במובן זה שיכול להיות מישהו מעוטר ורב כישורים, שאין חולק על היכולות שלו, שמגיע לחוזה של ארבע שנים, ואז אין מניעה – אני מניח שרועי ייתן לו, מראש, את ההיתר לארבע שנים, על בסיס המלצות הוועדה הזו

דני קורן:  אבל יכול להיות גם מישהו שהוא פחות מעוטר, שמגיע לאירוע חד פעמי, לחצי שנה או לעונה אחת, ואז תבוא הוועדה ותגיד: "אנחנו ניתן לו כרגע היתר לשנה, ואם תהיה בקשה – נאריך את זה בשנה נוספת"

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שהבנתי

קטי קטרין שטרית:  דוידסון, אתה מדבר על הטופ שבטופ

קטי קטרין שטרית:  הוא מדבר על כזה שאחרי חצי שנה, נניח, לא מרוצים ממנו, ולא מעוניינים שהוא ימשיך

סימון דוידסון: אבל הם לא יכולים להחליט אם הם מרוצים או לא מרוצים

סימון דוידסון:  זוהי החלטה של איגוד; לא שלהם

קטי קטרין שטרית: אוקיי, אז האיגוד פונה, בסדר? צריך להגיד לו: "תודה רבה, סיימת את תפקידך"

סימון דוידסון: אבל זהו לא התפקיד שלהם

סימון דוידסון:  מי שחותם על החוזה הוא האיגוד; לא הם

סימון דוידסון:  הם לא חלק מזה

תמי סלע: תתייחסו גם לזה שבשיח המקדים שלנו הסברתם שישנם שני מצבים רלוונטיים: האחד הוא אותם מאמנים עם מוניטין מאוד גבוה, ברמות הגבוהות, והשני הוא העולים החדשים

רועי ברקוביץ: קודם כל, אנחנו רוצים להביא לארץ אנשים עם מוניטין גבוה

רועי ברקוביץ:  זאת אומרת, כולנו בטח מבינים שאנחנו לא רוצים שכל מי שיש לו תעודה בידו – ייכנס לארץ ויתחיל לאמן פה נבחרות וילדים, ויחליף את המאמנים הישראליים

רועי ברקוביץ:  נתת את הדוגמה הכי בולטת של הספורט הישראלי בעשר השנים האחרונות, אבל אנחנו יודעים שלפעמים מגיע מאמן שעושה מהפכות

רועי ברקוביץ:  הנה, המאמן של הפועל ירושלים

רועי ברקוביץ:  אתה לא רוצה שיגיעו כאלה מאמנים, ולא מאמנים ברמה נמוכה

רועי ברקוביץ:       דבר שני, באותו הקשר: הנה, כבר נתת לו תעודה

רועי ברקוביץ:  הוא כבר עשה פה שתי עונות, נוסע הביתה וחוזר אחרי עשר שנים, עם אותה התעודה

חילי טרופר: זה מה שאני לא מבין, רועי

חילי טרופר:  אם אתה מפריד בין חבר'ה עם סתם תעודה מאיזו אוניברסיטת לטביה כזו, שם קוד – מובן

חילי טרופר:  דיוויד מארש בא לשלוש שנים, נסע בחזרה וחזר אחרי עשר שנים

חילי טרופר:  מה זה משנה? אם זה מישהו שכבר היה בוועדה, ונקבע לו מוניטין – זהו

חילי טרופר:  מה אכפת לי אם הוא הלך וחזר? הלוואי שיחזור בכל פעם

רועי ברקוביץ: אני אתן לך דוגמה

רועי ברקוביץ:  למשל, בתחום הכדורסל, שהוא תחום שבו, בדרך כלל, מגיעים הכי הרבה זרים לארץ, יותר מכל ענף אחר - - -     

חילי טרופר: אבל את מאמני הכדורסל כבר הסדרנו בנפרד

קטי קטרין שטרית: חילי, יכול להיות שהוא הלך, כמו שאמרת, והוא רוצה לחזור, אז הוא חוזר , בכפוף לוועדה

רועי ברקוביץ: הסדרנו את זה בנוהל פנימי שלנו

רועי ברקוביץ:  אם יגיע מאמן, בסופו של דבר, וחוזר עוד פעם אחרי חמש שנים, ובינתיים שינינו את הנוהל, כי רצינו שיגיעו יותר מאמנים ברמה אחרת – הוא צריך לחזור לוועדה

רועי ברקוביץ:  מה רע בזה?     

קטי קטרין שטרית: מעולה

קטי קטרין שטרית:  אתה יודע מה? אני חושבת שיש בזה היגיון

קטי קטרין שטרית:  הוא חוזר לוועדה

קטי קטרין שטרית:  למה לתת לו את זה לכל החיים? תחשוב גם על מאמנים ישראליים, שהם בעדיפות, קודם כל

סימון דוידסון: עכשיו, אני רוצה להקשות על כולנו: אחד הדברים הכי חשובים באימון הוא דווקא אלה שעושים את היסודות

סימון דוידסון:  למשל, בהונגריה, שהיא מעצמת ספורט, המאמנים הכי בכירים עובדים עם הצעירים

סימון דוידסון:  ילד בן עשר, שגדל אצל חילי – כשהוא מקבל מדליה אולימפית, מי שמקבל את הכסף מהמדינה, 60% מהכסף, הוא חילי, שמימן אותו כשהוא היה צריך

סימון דוידסון:      אני, נגיד, מביא מאמן מאוקראינה, ואני רוצה שהוא יהיה מאמן אתלטיקה או שחייה שיעבוד עם הצעירים

סימון דוידסון:  הוא לא דייב מארש, אבל הוא מעולה בלעבוד עם הצעירים

סימון דוידסון:  הוא נותן את היסודות הכי טובים

סימון דוידסון:  פה אתה תכשיל אותו?     

רועי ברקוביץ: למה שאני אכשיל אותו?     

סימון דוידסון: אני שואל, כי הוא לא מאמן בוגרים; הוא מאמן צעירים, אבל הוא הכי טוב שיש

רועי ברקוביץ: החוק לא קובע שאתה מכשיל מישהו

רועי ברקוביץ:  אם יש לו תעודה – אתה נותן לו לאמן

רועי ברקוביץ:  אנחנו רוצים להביא לכאן, לארץ, את המאמנים הבכירים, וכל דבר הוא לגופו של מקרה

רועי ברקוביץ:  בסופו של דבר, האיגודים הם אלה שממליצים

רועי ברקוביץ:  עכשיו פנה איגוד הג'ודו, שרוצה להביא מאמן מאוסטריה

רועי ברקוביץ:  אנחנו לא מתערבים

רועי ברקוביץ:  אנחנו סומכים על האיגודים בשיקולים שלהם

קטי קטרין שטרית: מאה אחוז

סימון דוידסון: נמשיך

צבי יהודה: מה אתם עושים עם מאמנים שהכרתם בהם, בין אם דרך סעיף (א) או (ב) והמרשם?      

דני קורן: הכוונה היא לענייני ב' של הבדיקה הפלילית?     

צבי יהודה: גם הבדיקה הפלילית, וגם האם מאמן זר שמקבל הכרה לתקופת זמן מוגבלת - - -     

דני קורן: אני חושב שהוא צריך להיות רשום במרשם

דני קורן:  אין ויכוח על זה

תמי סלע: ברור

דני קורן: לעניין הבדיקה הפלילית, העליתם את זה בשיח הקודם

סימון דוידסון: זאת אומרת, אם הוא מגיע מחו"ל עם עבר פלילי?     

תמי סלע: יכול להיות שזה קרה גם כשהוא היה פה, אבל יש לו רק מספר דרכון

דני קורן: אני חושב שמבחינת המרשם הפלילי בישראל, אם זה קרה פה והוא רשום במרשם הפלילי בישראל – אין בעיה

דני קורן:  הקושי היותר גדול הוא להבין מה קרה בחו"ל

שרה גולד: אני אגיד שאנחנו כן היינו רוצים להשלים את השיח בסוגייה הזו, גם עם המחלקה הפלילית אצלנו, אבל ככלל, הבנו שניתן לבקש הצהרה

שרה גולד:  כלומר, המרשם הפלילי בישראל לא כולל את המידע הפלילי על עבירות שנאכפו בחו"ל, אבל אפשר לבקש הצהרה מאותו אדם על כך שאין לו רישום פלילי בחו"ל

קטי קטרין שטרית: הוא יכול גם לשקר

שרה גולד: אין לנו דרך לגשת לזה

שרה גולד:  אנחנו נסגור את זה ונעדכן את הוועדה

אלכס מילר: אלכס מילר מההסתדרות הכללית

אלכס מילר:  כל עולה שמגיע לישראל – לפני שהוא עולה לישראל, הוא צריך רישום פלילי בשביל לקבל אזרחות

תמי סלע: הם לאו דווקא עולים

אלכס מילר: על זרים – זוהי כן סוגייה, אבל כשמדובר על הכרה בתעודות שנרכשו במדינה שממנה האדם עולה, ושבה הוא היה מאמן – זה בסגנון של משרד החינוך, נכון? כמו שמשרד החינוך מכיר בהשכלה גבוהה, ויש לו רשימה של המוסדות שאדם שסיים בהם – התעודה שלו מוכרת

אלכס מילר:  איך זה הולך להיות? והאם ההכרה היא סופית? זאת אומרת, מהרגע שהכרתם בכך שההסמכה של אדם מקבילה להסמכה בישראל – האם הוא נכנס בצורה קבועה למרשם, ואין, אחר כך, איזה שהם מבחנים מסביב?      בדיוק עכשיו שוחחתי עם אלכס, ושאלתי: לא הגיוני שאדם שאימן במשך 20 שנה, נניח, בארצות הברית, בצרפת או בברית המועצות – פתאום מתחיל לעשות מבחן עם ילדים בני 17 בווינגייט, ולרוץ איתם

רועי ברקוביץ: זה לא קורה

רועי ברקוביץ:  זהו נושא מאוד מעניין

רועי ברקוביץ:  מרבית המבקשים בקשות הכרה הם דווקא אלה שמגיעים מברית המועצות של פעם

אלכס מילר: משם העלייה

רועי ברקוביץ: זה לא רק זה

רועי ברקוביץ:  סיפרתי, בדיונים המקדימים שעשינו, שבחודשים האחרונים אנחנו קולטים עשרות מאמנים שמגיעים מרוסיה, דווקא – מאוקראינה מעט – ואנחנו שמחים

רועי ברקוביץ:  אני הכרתי את המאמן של אלכס כשהוא התחיל לאמן ילדים באתלטיקה, כשאני הייתי מורה בגבעתיים

רועי ברקוביץ:      אנחנו מכירים את העולם של ההכשרות בחו"ל, ולפעמים אנחנו מבקשים מהאיגוד הרלוונטי שייתן לנו המלצות אם מגיע איזה מאמן – עכשיו הגיע משוויץ – ויבדוק מה קורה שם, מבחינת ההסמכות ואיך זה עובד, ואנחנו מבקשים סילבוס

אלכס מילר: עזוב, כרגע, את האיגוד

אלכס מילר:  אני מדבר על השלטון המקומי

אלכס מילר:  על בן אדם שרוצה לעבוד כמאמן, והשלטון המקומי אומר לו: "אני חייב להעסיק אותך אם אתה רשום במרשם"

אלכס מילר:  הוא לא קשור לאיגוד

אלכס מילר:  שלטון מקומי זה שלטון מקומי

אלכס מילר:  יש לו מתנ"סים, ואלף ואחד דברים

אלכס מילר:  מבחינת אותו עובד, שאני, בסופו של דבר, כהסתדרות – צריך לייצג אותו ברגע שהוא נקלט - - -     

רועי ברקוביץ: אם יש לו את כל התעודות – הוא מקבל הכרה

קטי קטרין שטרית: מי בודק? הוועדה בודקת? או שאתם מסתמכים על כך שהאיגוד בדק את זה עבור הוועדה? משרד החינוך נורא מקפיד על בדיקה של תעודות, ואם אתה תיקח את העלייה מצרפת, לדוגמה, היא מתקשה מאוד לקבל הכרה בתחומים של סיעוד, רפואה או הנדסה

קטי קטרין שטרית:  הם בודקים אותם, ויש עם זה קושי רב

קטי קטרין שטרית:  השאלה היא: האם אצלך זה מאוד מוסמך ומורכב, וידוע שאפשר לקבל, בסופו של דבר, מאמן שאכן קיבל הכשרה?     מאמן בישראל עובר הכשרות לא פשוטות

קטי קטרין שטרית:  הוא עובר איזה שהוא תהליך

קטי קטרין שטרית:  אין לו הנחות

קטי קטרין שטרית:  יכול להגיע מישהו, או סוג של עולה חדש, ולהציג לכם תעודות

קטי קטרין שטרית:  הוא שואל: האם אתם בודקים את התעודות? האם אתם בטוחים שזוהי הסמכה כראוי? או שאתם נותנים לאיגוד לעשות את זה?     

רועי ברקוביץ: יש לנו נהלים מאוד ברורים בסיפור הזה

רועי ברקוביץ:  דרך אגב, אנחנו גם מסתמכים על השקילה של משרד החינוך, שבודק, היום, את כל האתרים האקדמאיים, ולא רק למורים

רועי ברקוביץ:  אנחנו גם מסתמכים על כך שהם בדקו שהאוניברסיטה הזו אכן פעילה, אבל מצד שני, אם יש מצב שבו מישהו למד קורס מדריכי חדר כושר, שכל כולו בזום – זאת אומרת, הוא לא היה, פיזית, בחדר הכושר – אנחנו לא נאשר את זה, כי יש לנו נהלים, וזה צריך להתאים להכשרות שקיימות בארץ

אלכס מילר: אני מכיר את המנגנון של משרד החינוך להכרה בתארים

אלכס מילר:  זהו מנגנון מאוד מסודר; אפשר להגיש בקשה, יש להם ועדה, שלה יש רשימת מוסדות, והכל בסדר

אלכס מילר:  אני הייתי ממליץ שגם למשרד הספורט, באתר שלו, יהיה פרסום - - -     

רועי ברקוביץ: יש

רועי ברקוביץ:  בשלוש שפות

אלכס מילר: אנחנו, מבחינתנו, אומרים דבר כזה: ברגע שבן אדם עלה לישראל, הוא יכול לכתוב בגוגל: "איך אני מגיש את הבקשה?", הוא מגיש בקשה - - -     

רועי ברקוביץ: הכל קיים

רועי ברקוביץ:  בעשירי לחודש יש כאן ועדה שעוסקת בנושא של קליטת עלייה של ספורטאים

רועי ברקוביץ:  נדרשנו לתת גם על זה

רועי ברקוביץ:  יש לנו נוהל והכל מפורסם באתר, בשפות אנגלית, רוסית ועברית

קטי קטרין שטרית: יש ועדה אצלם שצריכה לשבת בנושא הזה

אלכס מילר: תוך כמה זמן, בערך, בן אדם מקבל תשובה, מהרגע שבו הוא מגיש מסמכים להכרה של התואר בתור מאמן? נגיד, התפרסם עכשיו מכרז בעירייה כלשהי והוא רוצה להתמודד, וכתוב לו שהוא צריך להיות רשום בפנקס

רועי ברקוביץ: בהערכה גסה – לא יותר מחודשיים

סימון דוידסון: גם היום זה עובד; אני מכיר את זה

סימון דוידסון:  הם עובדים יפה מאוד

אלכס מילר: אני מתייחס לתקנות האלה, בחוק הזה

רועי ברקוביץ: שני דברים: עכשיו הגיעו אנשים שאפילו אין להם את השפה

רועי ברקוביץ:  הם נוחתים וישר באים אלינו, וגם אחרי שהם שלושה חודשים בארץ

רועי ברקוביץ:  אנחנו מקבלים את כולם, ובוועדה יש לנו, תמיד, מישהו דובר רוסית, כדי שיכיר אותם ויוכל לתרגם לנו

רועי ברקוביץ:  זה דבר אחד

רועי ברקוביץ:      דבר שני, אפילו הגדלנו ועשינו – במידה ויש לנו מצב שבו השקילה של משרד החינוך טרם הגיעה -אנחנו נותנים להם, מיד, תעודה זמנית

רועי ברקוביץ:  גם אותה אנחנו נכניס לתוך המרשם, כדי שהוא לא יתעכב ביכולת שלו להיכנס לתוך מערת העבודה

אלכס אברבוך: המון מאמנים פנו אליי לקבלת עזרה בנושא, וזה עובד פשוט

אלכס אברבוך:  יש ועדה במינהל הספורט שאליה אתה מגיש לשם את כל המסמכים שצריך – התואר הראשון, ניסיון העבודה או ספר העובדים

אלכס אברבוך:  יש ועדה כל חודשיים, ושם הם כבר מקבלים את הכל, ונותנים להם תעודה לפי הרמה שלהם: תעודה, או אישור מדריך או מאמן

קטי קטרין שטרית: אתה קיבלת אישור, ותוך כמה זמן אתה מקבל את התעודה הקבועה? תוך חודשיים?     

רועי ברקוביץ: מיד

קטי קטרין שטרית: הם מקבלים אישור זמני

רועי ברקוביץ: לא

רועי ברקוביץ:  אני מוציא אישור זמני רק במצב שבו עדיין לא הגיעו השקילות של משרד החינוך, אבל בגדול – הם מקבלים את זה מיידית

אלכס אברבוך: עכשיו אתם קוצרים את הפירות של האלופים של כל המאמנים שהגיעו בשנות ה-90

קטי קטרין שטרית: כל העלייה שהגיעה מחבר העמים – כולל הכלה שלי – מבורכת

אלכס אברבוך: והרבה מאמנים לא המשיכו, כי זה היה קצת לא כלכלי לעבוד

אלכס אברבוך:  לכן, אני מאוד שמח שאנחנו פה, ומקדמים את הדברים

תמי סלע: כמו שזה כרגע, אין פה איזה שהוא אזכור של אמות מידה שלפיהן הוועדה מחליטה אם לתת או לא

תמי סלע:  זאת אומרת, פירוט של ההכשרות שמישהו שרוצה לקבל תעודת הסמכה בישראל צריך לעבור: בעזרה ראשונה, במוגנות, ריאיון קבלה, אולי; כל מיני דברים שייקבעו בתקנות

תמי סלע:  מהם התנאים שצריך לעמוד בהם כדי לקבל תעודה? לכאורה, יכול לצאת פה שדווקא מישהו שעבר איזו שהיא הכשרה ויש לו תעודה מחו"ל – יקבל פה את ההסמכה הרבה יותר בקלות

רועי ברקוביץ: היום, הכל קבוע אצלנו בנוהל

רועי ברקוביץ:  יש שונות עצומה בין מה שקורה בכל מקום בעולם, ולכן אנחנו מסתמכים על הנוהל שלנו, שהוא מאוד מפורט, עם כל מיני אפשרויות שקיימות, היום, בתוך העולם הזה של ההכשרות

רועי ברקוביץ:  אם עשית רק קורס הכשרה; אם למדת חינוך גופני והתמחית; אם רק התמחית; אם יש לך פנקס עבודה

רועי ברקוביץ:  יש מהלכים כאלה שאנחנו מכירים בהם, מתוך הספורט העולמי, כדי להביא אותם לידי ביטוי בוועדה

רועי ברקוביץ:       הוועדה רוצה לאשר, בתכלית שלה

רועי ברקוביץ:  אלה היו הכוונות הראשונות: לקנות את העולים ולאשר את התעודות שלהם

רועי ברקוביץ:  לכן, מכיוון שהשונות עצומה – אמרה, כבוד היושב ראש: סוג של צרפת – יש כאלה שבאים עם מלא הכשרות, ואף אחת מהן לא תואמת את ההכשרה שלנו בארץ

רועי ברקוביץ:  מצד שני, אם מגיע אחד שעשה דרג 4 - - -      

תמי סלע: יש איזה איזון בכל הזה, בין רצון לדאוג למעמד, למקצועיות ולכך שיהיו הרבה אנשים שייגשו לתחום, מצד אחד, לבין דאגה להגנה על המתאמנים, לכך שיהיה להם את כל בסיס הידע המקצועי וכו' – כל מה שדיברנו

תמי סלע:  השאלה היא אם פה – זה לא הולך, קצת, לקיצוניות השנייה

תמי סלע:      אם הבנתי נכון בין השורות – אולי כדאי להסביר את זה – האם די באוטומט מקבלים היתר זמני, אישור זמני, ולכמה זמן זה תקף?     

רועי ברקוביץ: אוטומט?     

תמי סלע: שמי שבא, עד שמסיימים את הבדיקה שלו - - -     

רועי ברקוביץ: הוא עומד בכל התנאים - - -     

תמי סלע: אז למה צריך את הזמני?     

רועי ברקוביץ: בגלל שהוא לא קיבל את השקילות של משרד החינוך

דני קורן: היה מקרה פרטני – זהו לא משהו שגרתי – שבו הגיעו אותם עולים מאוקראינה, והוועדה המקצועית הגיעה למסקנה שהם עומדים בתנאים, אבל עדיין לא קיבלו את האישורים מהאגף להערכת תארים של משרד החינוך

דני קורן:  לכן הרעיון היה לא לעכב אותם, עכשיו, חצי שנה, עד שיתקבל האישור ממשרד החינוך, אלא לתת להם קודם כל את ההכרה הזמנית, כדי שכבר יוכלו לעסוק באימון, ולאחר מכן – לתת את האישור הקבוע

תמי סלע: אבל לזה אין ביטוי בסעיף, כרגע

תמי סלע:  זאת אומרת, האופציה היחידה להיתר זמני הוא רק על סמך מוניטין רב שנים

דני קורן: כבר לפי המצב הקיים, המחשבה שלנו הייתה שמרגע שיש בחוק סמכות לתת את האישור – מכך גם האפשרות לתת אישורים בתנאים

דני קורן:  אפשר לקבל את זה שיש סמכות לתת גם אישור זמני

דני קורן:  אם אתם חושבים שנכון לציין את זה במפורש – אנחנו לא נתנגד לזה, כמובן

דני קורן:       אנחנו כן חושבים, ככלל, שהצורך לתת את ההיתר הזמני, במקרים מסוימים, הוא חשוב – אם בגלל שנדרש זמן בשביל לקבל איזה שהוא אישור נוסף על התעודה, אחרי שהוועדה המקצועית השתכנעה שהאדם מתאים, או אם בגלל מצב שבו לא מגיע עולה חדש שבא להשתקע בארץ, אלא מישהו שמגיע לעונה אחת, או משהו כזה, ואין סיבה, כרגע, לתת לו את האישור באופן קבוע

דני קורן:  אנחנו כן חושבים שנכון לאפשר גם את ההיתר הזמני

דני קורן:  לא חשבנו שזה מצריך קביעה מפורשת בחקיקה, אבל לא נתנגד לזה

דני קורן:      לגבי מה שאת שאלת קודם – אני כן אגיד שרועי התייחס לשונות, אבל בסוף, במקרה הזה, זהו לא עולם שאנחנו מסדירים את כולו, כולל המוסדות להכשרה וקביעת תכנית ההכשרות, וכו'

דני קורן:  המענה לזה הוא בכך שבסוף – ההחלטה לא מתקבלת על ידי רועי בלבד, או על ידי פקיד במשרד בלבד, אלא אחרי התייעצות עם אנשי מקצוע באותה ועדה, שבוחנת את האספקטים המקצועיים

דני קורן:  לכן, אני חושב שהמענה הזה הוא מענה מספק למקרים האלה, ובסוף – אלה אותם מקרים

אלכס מילר: אני חושב שאם יש חשש לפרשנות – עדיף להכניס גם את הנושא של ההיתר הזמני, לאלה שיעלו ולאלה שבאים כזרים

אלכס מילר:  לדוגמה: אם בן אדם מונה בגלל ההיתר הזמני, יש איזה שהוא חיכוך פנימי, מגישים בג"ץ, אומרים שהוא קיבל את ההיתר הזמני לא לפי מה שכתוב בחוק, ומבקשים לפטר אותו, כי מה שכתוב בחוק זה רק בגלל ההישגים שלו, נגיד

אלכס מילר:  אז, אתה נתקל בבעיה שבה לא הייתה גמישות, ושהפרשנות שלכם יכולה להתקבל בפני בג"ץ

אלכס מילר:  לדעתי – וזה עדיף, מבחינתכם – שהגמישות הזו תהיה הגמישות לשר לתת היתרים זמניים, עקב סוגיות של עלייה ועקב סוגיות כאלה ואחרות

קטי קטרין שטרית: זוהי הערה נכונה

קטי קטרין שטרית:  יש לך תובנות נכונות; המשך כך

תמי סלע: בפרט שהוספתם סעיף על היתר זמני

דני קורן: אנחנו מקבלים

דני קורן:  אין לנו התנגדות עקרונית לזה שגם האפשרות לתת היתר זמני, או רישיון זמני, תהיה גם במצב הרגיל, ונציע נוסח לפעם הבאה

קטי קטרין שטרית: מעולה

תמי סלע: מצוין שבעניין הזה כן תהיה איזו הגבלת זמן

תמי סלע:  זאת אומרת, שהיתר זמני לא יהיה לשנתיים

תמי סלע:  להבדיל מאותו מאמן רב מוניטין, פה – זה עד לסיום הבדיקה, בעצם

דני קורן: יש שני מצבים: יש את המצב של עד לסיום הבדיקה – שזה לגבי עולים חדשים, וכו', ויש את המצב של מאמן זר, שלא בא להשתקע אבל מגיע לעונה אחת, ואז כן נרצה לאפשר - - -     

תמי סלע: צריכות להיות סיבות ללמה נתנו ולאיזו תקופה

דני קורן: אנחנו נציע נוסח לקראת הפעם הבאה

קטי קטרין שטרית: מאה אחוז

צבי יהודה: הכניסה למאגר, לאנשים שעמדו בתנאים של סעיף 4, היא אוטומטית, ברגע שאתם נותנים להם את האישור, או שהם צריכים לפנות? אם הבנו נכון מהסעיף שעוסק במאגר, הכניסה למאגר נעשית אחרי שמתקבלת תעודה ממוסד ההכשרה והבדיקה הפלילית שלכם

צבי יהודה:  עשיתם סעיף של הסרה ממאגר, בהתאם לבקשה, אבל אין הסברה לגבי מישהו שרוצה להיכנס למאגר, שלא דרך האיגוד או דרך מוסד ההכשרה

דני קורן: קודם כל, בתוך הכניסה למאגר יהיו כאלה שהם דור המדבר, אז מן הסתם שיהיה מנגנון שיאפשר להם

דני קורן:  נפעיל את אותו המנגנון בהקשר של העולים החדשים או המאמנים הזרים

צבי יהודה: כלומר, לפנות אליכם?     

דני קורן: יהיה לנו, בתוך האתר שלנו, את המנגנון

דני קורן:  יש מצב שלגבי העולים החדשים – עוד במעמד הוועדה, ברגע שאנחנו נדע שזה אכן כך – יוכלו לשבת במשרד ולעשות את הפעולה הזו במחשב

דני קורן:  המטרה היא באמת לעשות את זה קצר

יעל אלטמן: אני אשמח גם לשאול שאלה, בהמשך למה שתמי שאלה, ובהמשך למה שאת אמרת, גבירתי

יעל אלטמן:  הוא באמת יכול להיות המאמן הכי טוב בעולם, והוא מגיע עם כל הניסיון, אבל הוא לא עבר דרך הדנ"א של משרד הספורט, של ההכשרה, כשאנחנו מדברים גם על מוגנות ילדים בתוך הסיפור הזה

יעל אלטמן:  האם יש איזה שהוא דבר שצריך לעשות כשמגיע מאמן זר?      אין לי פה פתרון; אני מציפה איזו שהיא שאלה כדי ליישר קו עם הסטנדרטים – לא רק המקצועיים, פרופר, אלא גם של איך אנחנו עובדים עם ילדים; איך אנחנו מאמנים

יעל אלטמן:  האם יש איזו שהיא מחשבה על הכיוון הזה? כי השתלמויות – שהן דבר חשוב – הן משהו שהם יכולים לעבור גם אחרי שנה כשהם בתפקיד, ולא איך שהם ממש נכנסים לעבוד עם ילדים, עם סטנדרט, יכול להיות, שהוא שלהם

דני קורן: חלק מהמענה העל ההיבטים האלה – אני חושב שחבר הכנסת דוידסון דיבר על זה קודם – הוא לא רק בשאלה של הסמכת מאמן, או הכשרה למאמן ספציפי, אלא גם בכללים שיש ביחס לאיגודים ולאגודות

דני קורן:  דובר קודם על אותו קוד אתי, שמתייחס למוגנות, ובמבחני התמיכה שלנו, באופן כללי, יש דרישה לעמידה בקוד האתי בשביל לקבל תמיכה

דני קורן:  לכן, בסוף, אותו מאמן זר יגיע ויהיה מועסק על ידי איגוד, אגודה או גוף שכפוף לכללים הרוחביים, גם בהיבטי מוגנות וגם בהיבטים אחרים

סימון דוידסון: יש לי הצעה: שהמשרד יתרגם לצרפתית, לאנגלית, לערבית, לרוסית, את הקוד האתי

סימון דוידסון:  תייצרו קוד אתי בעצמכם, שבתוכו יהיה גם הנושא של מוגנות ושל הטרדות מיניות, ותחתימו את אותם האנשים

סימון דוידסון:  שהם לפחות יעברו על הקוד האתי הזה

סימון דוידסון:  אתה מאשר למאמן לאמן

תמי סלע: אני פשוט חושב, מהניסיון, שזה שמישהו חותם – אולי זה נותן לנו הרגשה טובה, אבל זה לא באמת משיג את המטרה

סימון דוידסון: זה מה שעושים באיגודים, אבל לא יותר מזה

תמי סלע: ההכשרות, ואולי הוועדה הזו, שהיא ועדה של שלושה - -      

קטי קטרין שטרית: הכשרות והשתלמויות

תמי סלע: - - אנשים, שצריכים לעמוד על טיבו של אדם ולהחליט אם לתת לו היתר או לא

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לקחת אותך לעולם החינוך, ולהסביר לך: אתה יודע מה אני גיליתי? הרי, אני גם יושבת ראש השדולה לגיל הרך

קטי קטרין שטרית:  אותן מטפלות שמכות – ניסיתי לבדוק מאיפה זה בא

קטי קטרין שטרית:  עזוב את הרקע ממנו הן באות ואיפה הן גדלו

קטי קטרין שטרית:  הן מתייחסות לכך שהן לא ידעו שאי אפשר להרביץ או להתעלל

קטי קטרין שטרית:  זה נשמע הזוי

קטי קטרין שטרית:  אתה אומר: זה דבר שהוא מובן מאליו

קטי קטרין שטרית:  איך אפשר להכות את הרך הנולד הזה?      לפעמים, אם אתה בא ואומר לעצמך: "אין מובן מאליו; אני צריך להסביר את זה" – המקום להסביר את זה הוא בהשתלמויות

קטי קטרין שטרית:  אני מאמינה שבווינגייט, או בכל ההכשרות המוסמכות שלנו – מקיפים את זה

סימון דוידסון: ברור, זה גם חובה בסילבוס, אבל מדברים על עובד שמגיע לפה מחו"ל

קטי קטרין שטרית: יפה

קטי קטרין שטרית:  בעיניי, הדבר האופטימלי הוא שכל מאמן שמגיע יצטרך לעבור הכשרה, ולא משנה אם הוא מספר אחד בעולם, אבל זה משהו שיהיה קשה לעשות אותו, מבחינה לוגיסטית

קטי קטרין שטרית:  אי אפשר לעשות הכשרה לבן אדם אחד, שניים או שלושה שמגיעים מחו"ל

קטי קטרין שטרית:  צריך למצוא משהו יצירתי, כדי שגם אתם תהיו מוגנים – וגם האיגוד

קטי קטרין שטרית:  אני חושבת שלא מקדישים לזה מספיק חשיבות

סימון דוידסון: אני מנסה להבין, קטי: לא מחייבים אותם גם בעזרה ראשונה

סימון דוידסון:  זאת אומרת, אם דיברנו על דייב מארש – אפילו שהוא חצי אלוהים – אנחנו לא מחייבים אותו בעזרה ראשונה

קטי קטרין שטרית: אני לוקחת אותך עוד פעם לתחום החינוך: אתה יודע למה הגיעו למסקנה שגננות ומורות חייבות לעבור קורס של עזרה ראשונה? כי היו מקרים שילדים התעלפו – אפילפסיה, נניח, או משהו כזה – והן לא ידעו איך להתעסק עם זה

קטי קטרין שטרית:  אני, למשל, הייתי בין אלה שנלחמו על כך שהסייעות הרפואיות של ילדים אלרגיים יהיו עד כתה ג', כי החשיבה, בזמנו, הייתה שילד בכתה א' יכול לקחת את המזרק מהתיק, כשהוא בהתקף של אלרגיה קשה למזון, ולתקוע אותו, ואף אחד לא מבין שכל הגוף שלו הוא ג'לי

רועי ברקוביץ: מי שמעסיק אותם חייב לוודא שיש להם עזרה ראשונה, על פי חוק הספורט

תמי סלע: אבל יכול להיות שבמסגרת שיקול הדעת של הוועדה – אפילו שכרגע זה לא ברור שזה במסגרת שיקוליה; אני לא יודעת מה כתוב בנוהל – היא יכולה לשקול דברים שהם מעבר להכשרה המקצועית שהוא עבר, לתעודות ולניסיון שיש לו

תמי סלע:  זאת אומרת, אם יודעים עליו כל מיני דברים בהקשרים של אתיקה, פגיעות וכו' – ברור שיש לה שיקול לתת אם לתת או לא

תמי סלע:  יכול להיות שצריך לתת את ההסמכה הזו לשקול שיקולים ולבחון דברים גם בהיבטים האחרים

קטי קטרין שטרית: אלכס, איך אנחנו יודעים אם הוא קיבל הכשרה?     

אלכס מילר: אם מדובר פה על משהו שניתן לעשות במסגרת טובה – כולנו עובדים במקומות עבודה, ויש לנו סוגיות שאנחנו מחויבים לעבור הדרכות כאלה ואחרות לגביהן, כמו בתחומי ההטרדות המיניות, הבטיחות, אבטחת מידע וכו'

אלכס מילר:  כל הגופים המסודרים עושים את זה, היום, בצורה דיגיטלית

אלכס מילר:  לא צריך שם קורסים מיוחדים

אלכס מילר:  נשלח מייל, ועל כך דף שאדם עובר – הוא מאשר שהוא קרא וראה

אלכס מילר:       אני יכול להסכים שבמדינות כאלה ואחרות – החקיקה, וגם ההתייחסות, היא שונה מישראל

אלכס מילר:  אני יותר חושב על קטינים, אולי

אלכס מילר:  כל הנושא של הענישה, החקיקה, הפגיעה וכו' – יכול להיות גם משהו דיגיטלי

אלכס מילר:  ברגע שבן אדם מקבל את ההסמכה, ונכנס למאגר – יש לכם מנגנון שיודע להוציא מייל לכל בן אדם, ואפשר להגיד לו שהוא צריך לעבור על איזו שהיא מצגת דיגיטלית, של שלושה או ארבעה עמודים, שבה מופיע כל הנושא

אלכס מילר:  אם אתם תיכנסו לנושא של קורסים – פה נכנס, כמובן, הנושא של מימון

רועי ברקוביץ: אני מצטרף למה שאתה אומר

רועי ברקוביץ:  בואו נזכור שאנחנו מדברים פה על עולים חדשים

רועי ברקוביץ:  אנחנו מדינה שעדיין קולטת עלייה, ועדיין צריכה לעשות מהלכים חשובים כדי להקל, ולא להכביד עליהם, בכל מיני היבטים

רועי ברקוביץ:  אני מבין את העניין של הנושא של מעבר לתעודות, אבל אנחנו לא יכולים, במעמד הוועדה, לדעת עליו שום דבר

רועי ברקוביץ:  אין לנו את הרקע שלו או את ההיסטוריה שלו; אנחנו לא יודעים אם הוא ברח, או לחלופין – החליט לעלות לארץ

רועי ברקוביץ:       ואז, מה שקורה בפועל זה שהוא נקלט

רועי ברקוביץ:  לשמחתי, אנחנו מלווים את התהליך של הקליטה שלו, ודואגים שהוא ייקלט, אבל יגיד גם אלכס – כי גם הוא שלח עולים חדשים כמה פעמים – בדרך כלל, הם כבר באים כשהאיגודים יודעים עליהם, שזה מדהים

רועי ברקוביץ:  בוועדה האחרונה, הגיעו ארבעה מאמני הוקי קרח למדינת ישראל

רועי ברקוביץ:  כבר עם הגעתם, הם מגיעים עם השכלה, יודעים שיש בישראל ספורט, ויודעים, כנראה, למצוא את הגופים שיקבלו אותם

רועי ברקוביץ:      ברגע שהם נקלטים באגודה – עזרה ראשונה, מניעת הטרדות מיניות וכל הדברים האלה חלים על האגודה, ועל המעסיק שלו

רועי ברקוביץ:  הם מגיעים אלינו כבר מועסקים, כבר עובדים ומשולבים, בתוך עוזרי מדריך, באולם או באצטדיון

רועי ברקוביץ:  צריך להבהיר את זה ולחזק את הסיפור הזה, בעיניי

אלכס אברבוך: רציתי להגיד שהמאמן לא מגיע ישר למינהל הספורט: הוא מקבל, דרך האגודה, איזו שהיא היכרות גם באיגוד, ואחר כך – הכל הולך למינהל הספורט

רועי ברקוביץ: לפעמים מגיעים אלינו שלא דרך האגודה, אבל ברוב המקרים – הם כבר באים עם - - -     

אלכס אברבוך: אני מסכים שהוא ממשיך לעבוד באגודות, ברוב הזמן, ושם הוא כבר - - -     

רועי ברקוביץ: זאת אומרת, יש לו מעסיק - -      

אלכס אברבוך: כן

רועי ברקוביץ: - - והוא גם לא נמצא לבד

רועי ברקוביץ:  הוא לא מקבל את המפתחות למשהו, והולך להיות לבד, בעולם הזה, מול קבוצת ילדים

רועי ברקוביץ:  הוא נכנס למנגנון

רועי ברקוביץ:  לאגודה הזו או הזו

רועי ברקוביץ:  הספורט בארץ הוא מאוד מוסדר, בקטע הזה

נעם וילדר: אני רוצה להציע משהו, ברשותכם

נעם וילדר:  כשאנחנו מדברות עם ממונות מוגנות בספורט, שנמצאות באיגודים, אנחנו מדברות איתן על גיוס בטוח

נעם וילדר:  זה נכון שיש את החוק למניעת העסקת עברייני מין, ושצריך להביא את הרישום, ואנחנו אומרות להן: שבו עם מי שאחראי על כוח האדם באיגוד, ותראו שהוא מודע לחוק הזה, אבל לא רק

נעם וילדר:  תראו שכשאתם מראיינים מישהו – אתם שואלים אותו על איך הוא עובד עם קטינים; תנסו לתת איזו שהיא סימולציה פשוטה, ותראו איך הוא מגיב לזה ואיך הוא מטפל בזה

נעם וילדר:       זה משהו שאפשר לעשות גם במסגרת הוועדה, עם שלוש שאלות שבודקות את הדבר הזה

נעם וילדר:  אנחנו נשמח לסייע

רועי ברקוביץ: אנחנו מקבלים את עצתך ונשמח לסיוע

תמי סלע: הייתי מציעה, במסגרת הסעיף של ההיתר הזמני, שאפשר לבוא ולומר שתוך שנה – צריך לעשות עזרה ראשונה, או כמה דברים בסיסיים, ואז לייצר מנגנון שמצד אחד – אני נותנת לו להתחיל, אבל אני כן מוודאה שתוך תקופה - - -     

רועי ברקוביץ: אנחנו לא רוצים שזה יהיה תוך שנה

רועי ברקוביץ:  בסופו של דבר, ברגע שהוא נכנס לאגודה – האגודה צריכה לדאוג לכך שהוא עושה עזרה ראשונה באופן מידי

קטי קטרין שטרית: תמי נתנה דוגמה

תמי סלע: אז שלושה חודשים, אני לא יודעת - - -     

נעם וילדר: עזרה ראשונה והכשרה קצרה בנושא מוגנות

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שזה פתרון מצוין

קטי קטרין שטרית:  אם אתם תעזרו למשרד – זה משלים אחד את השני

קטי קטרין שטרית:  נמשיך

צבי יהודה: 	סעיף קטן (ג) נמחק

צבי יהודה:       סימן ג': הכרה במוסדות להכשרה ועריכת הכשרות         

רועי ברקוביץ: אני רוצה לומר ששלחתי הזמנה לכל המוסדות, ושהגיעה לכאן נציגה של מוסד בשם "שיאים", שיושב באוניברסיטת תל אביב, ושמה הילה

רועי ברקוביץ:  אולי תרצי להצטרף פה לשיח

תמי סלע: וגם כדאי, אולי, שתסבירו מה יש היום לגבי הכרה מוסדות, ומהו השינוי במודל, ברמה העקרונית, בעקבות הצעת החוק

הילה אלטשולר: אשמח שתחזרו על הסעיף, מההתחלה ועד הסוף, כדי שאדע למה להתייחס

תמי סלע: זהו סעיף של חובת ההכרה במוסד שעורך הכשרה

תמי סלע:  ביקשתי שהמשרד ייתן הסבר על איך זה עובד היום, ומה מוצע לשנות

רועי ברקוביץ: אין פה שינוי משמעותי, אלא אם כן אני לא מדייק

רועי ברקוביץ:  אני חושב שאני מדייק

דני קורן: אני חושב שביחס לסעיף הזה – אין שינוי מהותי ביחס לאיך שהדברים נוהגים היום

דני קורן:  ההתייחסות בחוק לנושא הזה היא מאוד רזה

דני קורן:  אנחנו מציעים פה הסדרה יותר ברורה לעניין הזה, וגם בהמשך, כמו שאמרנו, גם היבטים של עיצומים כספיים ואפשרויות לאכוף

דני קורן:  בהקשר הזה, אנחנו קובעים בצורה מפורשת את העניין שתהיה הכרה במוסדות, ולהבדיל מהמאמנים – כאן כן יהיה רישוי

דני קורן:       לעניין הסעיף השני שאתה הקראת, והעליתם שאלה בהקשר שלו בישיבה המקדימה – אחרי בדיקה, גם עם משרד המשפטים, אנחנו חושבים שאפשר לוותר על סעיף קטן (ב)

צבי יהודה: על כל סעיף קטן (ב)?     

דני קורן: כן

תמי סלע: התכוונתי לא רק לסעיף הזה, אלא אולי לתת את המודל, לפי ההגדרה, ולהסביר מה משתנה לעומת מה שקיים היום, כי יש פה תקופות

קטי קטרין שטרית: לדעתי, זהו הסעיף הכי חשוב, אפילו

רועי ברקוביץ: כל סעיף הוא הכי חשוב

קטי קטרין שטרית: בעיניי, כי אני כל הזמן לוקחת את זה לכיוון של חינוך

קטי קטרין שטרית:  הרי, יש היום כ-63 מוסדות כאלה - - -     

תמי סלע: 70, אפילו

קטי קטרין שטרית: - - שמעניקים את ההכשרה בענפי הספורט השונים

קטי קטרין שטרית:  אם זו תעודה – האם אתה מגביל אותו? מה הוא כותב שם? איך הוא כותב שם? זה מאוד חשוב, כי ההורה שמביא את הילד – רוצה לדעת לאיזה מאמן הוא מביא אותו

קטי קטרין שטרית:  הוא יוצא מנקודת הנחה שאותו מאמן עבר הכשרה מתאימה

רועי ברקוביץ: 	זה יופיע בהמשך

רועי ברקוביץ:  גם אני הגעתי מהחינוך

רועי ברקוביץ:  הייתי מורה, מחנך ורכז שכבה במשך 15 שנים

רועי ברקוביץ:  אנחנו רוצים שיהיו שני היבטים מרכזיים להכשרות: ההיבט החינוכי – זאת אומרת, שאותו אדם שמעביר את הקורס ייתן את הערכים החינוכיים והמתודיים, כי איך את מאמין ואיך אתה מדריך ומלמד קשורים זה בזה; ולצד זה, ההיבטים הספורטיביים – יבואו פיגורות ספורטיביות, סוג של "מאמן המאמנים" – שהטוב שבטוב יהיה בהכשרות

רועי ברקוביץ:       	מצד שני, אנחנו יודעים, ורצוי שגם זה יאמר, שהכשרה היא צעד אחד בהתפתחות של מאמן

רועי ברקוביץ:  רוב המאמנים מפתחים את עצמם בלמידת עמיתים; לומדים אחד מהשני, וממאמנים טובים יותר

רועי ברקוביץ:  זוהי הדרך הטובה

רועי ברקוביץ:  היום, יש גם אמצעים טכנולוגיים עצומים

רועי ברקוביץ:  כשאני הייתי מורה – עד שהגיעה קלטת מחו"ל, וראינו את ריק פטיני, המאמן המפורסם מהקולג' – עמדנו בתור כדי לקנות ממישהו שזייף קלטות

רועי ברקוביץ:  בקטע הזה – אנחנו חיים בעידן חדש

רועי ברקוביץ:      	לגבי המוסד: באופן עקרוני, אנחנו נותנים הכרה למוסד על כל קורס שהוא רוצה להקים

רועי ברקוביץ:  זאת אומרת, אם הוא ביקש לפתוח קורס מדריכי כדורסל – הוא מגיש לנו בקשה, אנחנו בודקים את הבקשה הזו – מבחינת המתקנים שבה ובטיחותם, ומבחינת כוח האדם המקצועי שלה ואיכותו – ורק אז אנחנו נותנים לו את ההכרה

רועי ברקוביץ:  הוא מקבל תעודת קלף חתומה על ידי השר או השרה המכהנים

רועי ברקוביץ:  אם הוא רוצה להעביר את הקורס הזה למתקן אחר – הוא עושה את כל תהליך ההכרה מחדש

רועי ברקוביץ:      	ההכרה הזו קצובה עד לארבע שנים, מכיוון שאנחנו רוצים לבדוק, כל תקופת זמן, שהמתקנים עדיין בטיחותיים, שלא הכניסו שם ילדים, קטינים וכדומה, וכאמור – שגם המאמנים האלה, שנכנסים עבור סוג של השתלמויות, עדיין עומדים בסטנדרט שאנחנו רוצים

רועי ברקוביץ:  זהו המנגנון

רועי ברקוביץ:  כמובן שאנחנו בודקים אותם בהתחלה, וזה יופיע בחוק

רועי ברקוביץ:  תמי, זה בסדר? זה מה שרצית?     

תמי סלע: היום יש גם הכרה בבית ספר שנותן תעודה, נכון? זה ללא הגבלת זמן? או שגם היום אתם עושים תקופתי?      

רועי ברקוביץ: התקופתי הוא הכרה פר קורס

תמי סלע: גם היום?     

רועי ברקוביץ: ודאי

תמי סלע: כל כמה שנים אתם מחדשים?     

רועי ברקוביץ: עד ארבע שנים

תמי סלע: זאת אומרת, מבחינה זו – אין שינוי

רועי ברקוביץ: אין שינוי במצב; פשוט היום זה כתוב בצורה מאוד רזה בחוק

רועי ברקוביץ:  הילה, יש לך משהו להגיד?     

הילה אלטשולר: כן חשוב לי להגיד, בהקשר למה שאמרת על הטרדות מיניות, שלנו, בקמפוס, יש קורסים שנמצאים תחת פיקוח של מינהל הספורט, וקורסים שלא

הילה אלטשולר:  כל סטודנט שנכנס, בין אם זה לקורס הזה או לא, עובר מצגת של מניעת הטרדה מינית ושל עזרה ראשונה

הילה אלטשולר:  זה חובה במסגרת הכניסה לקמפוס; ללא זה הם לא יכולים להיכנס לאתר למידה, ששם מוצגים כל חומרי הלימוד, ואנחנו דורשים לראות איזה שהוא ריענון גם ממישהו שעשה בעבר

הילה אלטשולר:  הכל נעשה בצורה מאוד מסודרת

רועי ברקוביץ: זה מעיד על תהליכים שנעשים – בכל מיני היבטים בספורט, ובכלל – על הגברת התודעה

רועי ברקוביץ:  אפרופו הדברים שדיברנו גם קודם: אף אחד לא חייב אותם לעשות את זה

רועי ברקוביץ:  זוהי החלטה פנימית של הארגון הזה, שבא ואומר: "מי שמגיע אליי – אני רוצה שיעשה"

רועי ברקוביץ:  צריך לחקות את זה, וכל הכבוד, הילה

קטי קטרין שטרית: נמשיך

צבי יהודה: אנחנו רק שאלנו, לעניין המיקום בסעיף קטן (ב), למה זה נדרש?     

רועי ברקוביץ: זה כמו שהסברתי קודם, אם עכשיו אתה קיבלת הכרה להעביר קורס מדריכי כדורסל באולם מלחה בירושלים – אתה עושה תהליך על האולם הזה, עם המאמנים של הקורס שיעבירו את הקורס באותו אולם

רועי ברקוביץ:  עכשיו, אם אותו מוסד רוצה להעביר את זה לאולם אחר בירושלים – כל התהליך מתחיל מחדש

רועי ברקוביץ:  ברגע שעשית מיקום חדש – אתה צריך לעשות בדיקה מחדש של כל המתקנים

רועי ברקוביץ:  הבדיקה היא בטיחותית, כמובן, כדי לקבל את האישורים ואת רישוי העסקים, ואנחנו עושים אותה לשמירה על בריאות המתאמנים, בין השאר

צבי יהודה: לגבי סעיף קטן (ג): התאחדות או איגוד שהוכרו לפי הסעיף הזה – למעשה, אתם לא בודקים בכלל את ההכשרות שלהם

צבי יהודה:  זה לא מאפשר להם לעקוף את כל ההסדרים שבחוק?     

תמי סלע: זה חל בעיקר על כדורגל, בעצם

רועי ברקוביץ: כיום, זה חל על כדורגל

רועי ברקוביץ:  זהו סעיף שבא לחזות עתיד, לפני ארבע שנים באה הוראה מ-UEFA, שזה הגוף שמסדיר את הכדורגל באירופה, שכל ההכשרות צריכות להיות לפי הכללים והרגולציה של ;UEFA גם בישראל, ואם ישראל רוצה להישאר ולקחת חלק בפעילות של UEFA, כולל במשחקים ובאליפויות אירופה, בקבוצות ובנבחרת – היא חייבת לעבוד לפי הכללים של זה

רועי ברקוביץ:      הנושא הזה נבדק, והסעיף הזה הושם בחוק למקרה שבו תהיה כזו פנייה מענף אחר בעתיד

רועי ברקוביץ:  אם תהיה דרישה כזו – הנושא ייבדק, כמובן

רועי ברקוביץ:  זה לא שהאיגוד יכול להחליט שהוא רוצה לעבור לכללים של מישהו אחר

רועי ברקוביץ:  Once בדקנו וגילינו שזוהי הדרישה – ובדקנו את המנגנון, את איכות הקורסים ואת האופן שבו זה עובר – הוצאנו את ענף הכדורגל מחוק הספורט ומתקנות חוק הספורט, וכיום, כל ההכשרות והרגולציה של הענף הזה הן באחריות של התאחדות הכדורגל בישראל

רועי ברקוביץ:       אבל עדיין – אנחנו כל הזמן נמצאים במעקב ובבדיקה כדי לוודא שהם בתנאים, ובלא מעט פעמים אנחנו דורשים מהם לקבל תשובות לכל מיני שאלות

רועי ברקוביץ:  זאת אומרת, לא הנחנו להם לדרכם, אלא אנחנו מאוד מעורבים בתהליך הזה

רועי ברקוביץ:  לכן, הסעיף הזה בא במידה ותהיה עוד איזו שהיא פנייה כזו

קטי קטרין שטרית: אתה כתבת את זה "או-או"

קטי קטרין שטרית:  זאת אומרת, או האיגוד או ההתאחדות

רועי ברקוביץ: אצלנו, במנגנון בספורט הישראלי, ההגדרה של גופי ספורט שמסדירים את הענף הם או איגוד – איגוד הכדורסל, או התאחדות – התאחדות הכדורגל

רועי ברקוביץ:  להסביר לך למה זה נקרא כך ולמה זה נקרא כך – אני לא בטוח שאני יודע

קטי קטרין שטרית: בוא תמצא שותף לחוות הדעת לפיה ההתאחדות הפכה לסוג של מחליטה בכל דבר, גם בתחום הכדורגל, ולאט לאט גם בענפים אחרים

קטי קטרין שטרית:  אותי – זה מטריד

תמי סלע: לגבי (ג): זה מנוסח בצורה של 1-0

תמי סלע:  זאת אומרת, או שיכול להיות ששיקול הדעת ב-4יא נותן גם אפשרות

תמי סלע:  מה הכוונה? או שזה מחייב לפי הכללים של אותו ארגון בין-לאומי, ואז זה יוצא ממנגנון ההכרה לחלוטין, או שזה לפי מנגנון ההכרה

תמי סלע:  השאלה היא: האם הייתה אפשרות גם להגיד: "אוקיי, אנחנו עובדים לפי הכללים, אבל יש גם כמה דרישות, אחרי שבדקנו מה חל לפי אותו ארגון, שאנחנו כן מחייבים לעמוד בהן כדי לעשות את ההכשרות האלה"

רועי ברקוביץ: אז נקבע, למשל, שאם אנחנו נחליט למסד כל מיני מהלכים, שיהיו חובה בענפים שלנו, או בתכניות שלנו – הם יצטרכו לקחת בהם חלק

רועי ברקוביץ:  הם יהיו חייבים לקחת חלק במרשם - - -     

תמי סלע: יש בסיס בהוראות בחוק כדי לעשות את זה?     

דני קורן: הסעיף הזה אומר: אתה לא תיתן הכרה למוסד אם יש דרישה של הארגון הבין-לאומי

דני קורן:  רועי התייחס, קודם, ל-UEFA

דני קורן:  אם UEFA בא ואומר: "מעכשיו – הכשרות מבוצעות רק במסגרת ההתאחדות, ולא במסגרות אחרות, אם אתם רוצים להמשיך להשתתף במפעלים האירופיים, וכו'"

דני קורן:  המשמעות היא שהשר לא ייתן הכרה למוסדות אחרים, כי להכרה זו אין משמעות

תמי סלע: כי כתוב: "לא תינתן הכרה", נקודה

דני קורן: זהו הסעיף שעוסק, הרי, בהכרה

דני קורן:  הוא מפנה ל-4יא, שמדבר על המקרים שבהם הארגון הבין-לאומי אומר שרק האיגוד או ההתאחדות יעשו את ההכשרות

דני קורן:  בעצם, המשמעות כאן היא שאם יש דרישה כזו – אתה לא תיתן למוסד שהוא לא - - -     

תמי סלע: אבל אתה כן תיתן הכרה לאיגוד או להתאחדות, כמו שזה מוגדר בחוק? האם האיגוד צריך לקבל הכרה כדי שהוא יעשה את זה לפי הכללים - - -     

דני קורן: אמר רועי קודם שכשנעשה בדיקה – זאת אומרת, שגם האישור, בהקשר הזה, ביחס לכדורגל, נעשה לאחר בדיקה של המשרד

תמי סלע: טוב

תמי סלע:  השאלה היא אם סעיף 4יא משאיר מקום לאיזה שהוא שיקול דעת לשר, כדי לדרוש, בכל זאת, גם דרישות מטעמו

דני קורן: נבדוק את זה

נעם וילדר: מאמן שעבר את ההכשרה של UEFA – מופיע במרשם?     

דני קורן: הוא מופיע במרשם

דני קורן:  זוהי חובה

צבי יהודה: האם כל מאמן שרוצה לעסוק בכדורגל בארץ – חייב לעבור הכשרה של UEFA, גם אם אין לו שום כוונה להיות בליגה האירופאית?     

רועי ברקוביץ: זה לא קשור לליגה האירופאית

רועי ברקוביץ:  דרך אגב, לפני שזה עבר – הם עשו גם וגם

רועי ברקוביץ:  כיום, מכיוון שכל תהליך ההכשרה נמצא אצלם, כדי להיות מדריך תחת התאחדות הכדורגל ולהחזיק בתעודה – אתה עושה קורסים; יש להם C, B, A ו-PRO, וזה דרך ארבע הדרגות שלהם, והכל נעשה בהתאחדות לכדורגל

רועי ברקוביץ:      דרך אגב, לפי מה שנקבע בתקנות שיצאו – חייבנו את ההתאחדות לכדורגל לאפשר למוסדות קיימים, שמוכרים על ידי המדינה ושעסקו בזה גם בעבר, להמשיך ולהכשיר בדרגות C ו-B

רועי ברקוביץ:  זאת אומרת, אין להם בלעדיות

רועי ברקוביץ:  עדיין, היום אין לך קורסים במוסדות האחרים, אלא יש לך קורס תחת התאחדות הכדורגל, ואם אתה רוצה לעסוק באימון – אתה צריך דרגה C

רועי ברקוביץ:  זה לא קשור לעבודה באירופה

צבי יהודה: C זה גם לחוגי הילדים אחר הצוהריים, כדורגל נשים וכן הלאה?     

רועי ברקוביץ: נכון

רועי ברקוביץ:  זה לא לחובבנים; זה לאלה שרשומים באיגוד, ואנחנו שוקלים, כשנקבע את התקנות – בשיתוף פעולה עם התאחדות הכדורגל – ליצור דרגה למדריך של חובבים

דני קורן: עבור אותם אלה שלא עוברים את ההכשרות דרך המנגנון - - -     

קטי קטרין שטרית: אתם כתבתם: "רשאים"

קטי קטרין שטרית:  המילה "רשאים" באה ואומרת שזה לא מחייב שהאיגוד וההתאחדות – או שאנחנו מבינים את הסעיף הזה אחרת - - -     

דני קורן: את מדברת על סעיף יא' עצמו?     

קטי קטרין שטרית: לא, על 4ב(ג)

קטי קטרין שטרית:  "הורה השר, לפי סעיף 4יא, כי איגוד או התאחדות יהיו רשאים"

קטי קטרין שטרית:  "רשאים" זה משהו שהוא לא מחייב

קטי קטרין שטרית:  מהי האלטרנטיבה האחרת?     

רועי ברקוביץ: החובה היא דווקא מהצד שלהם

רועי ברקוביץ:  החובה אומרת שברגע שהם יהיו רשאים – הם יעשו את זה, מן הסתם

רועי ברקוביץ:  ההרשאה עוברת אליהם

נעם וילדר: אני אשמח להגיד, בהמשך למה שתמי אמרה, שאנחנו קצת מכירים את ההכשרות של UEFA שנוגעות למוגנות ילדים, ואנחנו חושבים שהם עושים עבודה נהדרת

נעם וילדר:  במובן הזה, כשזה נוגע ל-UEFA – אני רגועה

נעם וילדר:  אבל מה קורה אם מחר יש עוד ענף ספורט כלשהו שעושה את ההסדר, ואין שם את ההתייחסות לנושאים האלה?     

קטי קטרין שטרית: כמו מה למשל? יש לך דוגמה?     

רועי ברקוביץ: אין דוגמה, אבל אני מקבל את מה שאת אומרת

רועי ברקוביץ:  בסופו של דבר, אנחנו נשב פה בדיונים כדי לקבוע את האישור - - -     

דני קורן: בעצם, הסעיף הזה מקנה לשר את הסמכות לבוא ולהגיד שבמקרים מהסוג הזה – מי שיבצע את ההכשרות היא ההתאחדות, ולא המוסדות

דני קורן:  זה לא אוטומטי; זה טעון בדיקה

דני קורן:  גם רועי אמר קודם שגם כשזה נעשה בכדורגל – נעשתה עבודה משרדית כדי לבחון את הדבר הזה, ופה, כל מה שאנחנו עושים זה לתת את הסמכות לקבוע את הדבר הזה במידה ומתעורר מקרה נוסף

דני קורן:  ככל שזה יקרה, וככל שתהיה דרישה כזו – גם אז זה ייעשה על בסיס בדיקה במשרד לגבי טיב ההכשרות וכו'

רועי ברקוביץ: טיב ההכשרות, ומהם הסילבוסים

רועי ברקוביץ:  כל הדברים האלה ייבדקו

אלכס מילר: חברים, התאחדות הכדורגל היא מעצמה

אלכס מילר:  אם ויהיה איזה שהוא גוף בין-לאומי, בענף שהוא ענף הרבה פחות גדול, שמחליט שמעכשיו והלאה – הוא כמו ;UEFA הוא אחראי על כל הנושא, ושם את הסטנדרטים שלו

אלכס מילר:  בישראל, האיגוד הזה הוא קטן, אין לו משאבים, הוא לא יודע לעשות הכשרות, ואז, כביכול, מכוח ההחלטה של השר – רק הוא חייב לעשות את זה, בגלל ההחלטות של אותו גוף בין-לאומי

אלכס מילר:  מה הוא אמור לעשות ברגע שאין לו שום יכולת לבצע את ההכשרות האלה?      

רועי ברקוביץ: זהו מצב תיאורטי, אבל אתה קצת שוגה בדבר אחד: האיגוד רשאי להעביר קורסים גם היום, אבל מי שעושה קורסים זה לא רק האיגוד; אלה מוסדות, כמו המוסד של הילה, מכללת וינגייט או המכללות האחרות

רועי ברקוביץ:  יש לנו עשרות מוסדות שמכשירים

רועי ברקוביץ:  אנחנו לא נותנים בלעדיות לאף אחד

רועי ברקוביץ:      גם בתחום הכדורגל, ברגע שנקבעו התקנות – נקבע שהם לא יהיו הגוף היחידי שיעשה את ההכשרות

רועי ברקוביץ:  יש עוד מספר גופים שעושים את ההכשרות האלה, וזה לא יושב רק על גוף אחד

רועי ברקוביץ:  דרך אגב, קשה לי להאמין שזה יקרה, אבל עדיין, בענפים קטנים – כי כולם מבינים את המשמעות של זה, גם בעולם - - -     

אלכס מילר: ואין איזה פתח לשיתופי פעולה עם הגופים שיש להם את המשאבים לעשות את זה? נגיד, במידה ואיגוד כזה או אחר מקבל אחריות, לפי המנגנון הבין-לאומי, ואין לו שום יכולת לעשות את זה מבחינת המשאבים

אלכס מילר:  אז אנחנו מגיעים שבגלל שאין לו משאבים, הענף הזה - - -     

רועי ברקוביץ: אני שוב אומר: זה לא תלוי משאבים

רועי ברקוביץ:  בסופו של דבר, קורסים הם בעלות של מי שבא לעשות אותם

רועי ברקוביץ:  ההתאחדות לא עושה קורסים חינמיים

רועי ברקוביץ:  קורס עולה כסף, וזוהי הכשרה

רועי ברקוביץ:  כמו שאחד הולך ללמוד ראיית חשבון – אחר הולך ללמוד להיות מאמן

רועי ברקוביץ:  לכן, הנושא של משאבים יושב, בסופו של דבר, על מי שבא ללמוד

רועי ברקוביץ:  מבחינתנו, מה שחשוב זה לא לתת בלעדיות לאף גוף, אלא שזה יהיה פתוח לכלל המוסדות

קטי קטרין שטרית: נשארו לנו חמש דקות

קטי קטרין שטרית:  אני לא חושבת שכדאי להיכנס לסעיף 4ג, כי האחד שייך לשני, אז אני חושבת שאפשר לנעול את הדיון ולהמשיך אותו בפעם הבאה

קטי קטרין שטרית:  תודה רבה לכולם, ואנחנו נמשיך בפעם הבאה