ועדת העבודה והרווחה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 77, 2023-06-27 00:00

ישראל אייכלר: שלום וברוכים הבאים לישיבת ועדת העבודה והרווחה השניה היום

ישראל אייכלר:  הנושא הוא הצעה לסדר בדיון מהיר של חברי הכנסת דבי ביטון, משה סולומון, אלון שוסטר ועוד חברי כנסת שעדיין לא הגיעו

ישראל אייכלר:  ראשונת הדוברים, דבי ביטון, בבקשה

ישראל אייכלר:  הציגי את הנושא

דבורה ביטון: תודה, אדוני

דבורה ביטון:  ברוכים הבאים, כל מי שנמצא כאן

דבורה ביטון:  אדוני, היה מאוד חשוב לי, ביחד עם חבריי, להעלות את הנושא של התנהלות במצבי חירום

דבורה ביטון:  אני פגשתי, לפני מספר שבועות, את דור בן עמי, וביחד איתה הגיעה טל כהן, מתנועת לינק 20, שהיא תנועה לקידום צעירים עם מוגבלויות

דבורה ביטון:  דור לומדת במכללה בספיר, והזדעזעתי לשמוע שכשיש צבע אדום, וכל חבריה רצים לממ"דים – היא לא יכולה להיכנס לממ"ד

דבורה ביטון:  הממ"דים לא מונגשים, אדוני

דבורה ביטון:  אני גם טיילתי בכמה ערים, כולל העיר שלי, ולדאבוני – לא הפתח מונגש, אין אפשרות לעלות, ומי שמכיר את הממ"דים – יש כניסה ופנייה שמאלה, ואין סיכוי שהם יצליחו לעבור בה

דבורה ביטון:  מה שזה אומר זה שכרגע, אנשים עם כסאות גלגלים הם חשופים

דבורה ביטון:      בנוסף, נמצאת פה ליהי, שהיא חירשת

דבורה ביטון:  אני תהיתי: כשיש צבע אדום, מה קורה? איך הם יודעים? היא אומרת שלפעמים הטלפון יכול לרטוט, ולפעמים – לא

דבורה ביטון:  שוב, אנחנו מדברים על בעייתיות של הנגשה, כשהיום, בעצם, יש לא מעט פתרונות, כמו צמידים רוטטים שמחוברים לאפליקציה

דבורה ביטון:  אני חושבת שאנחנו חייבים לתת פתרונות, בטח ובטח לאוכלוסייה שאנחנו חייבים להגן עליה, שהיא לא שונה מכל אחד אחר

דבורה ביטון:  תודה, אדוני

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  חבר הכנסת אלון שוסטר

ישראל אייכלר:  זה רק במקרה ששניכם גרים בעוטף?     

דבורה ביטון: זה אולי קרוב, אבל לכל מי שחתום – זה היה חשוב

אלון שוסטר: תודה

אלון שוסטר:  באידיאולוגיה של פעם היו אומרים שההוויה קובעת את התודעה, אז כנראה שזה לא סתם

דבורה ביטון: אגב, גם מרבית הממ"דים בבתים לא מונגשים

אלון שוסטר: כן

אלון שוסטר:  אני מכיר אדם שלפני 17 שנה שאלתי אותו: "מה היה בצבע האדום של הבוקר?", כשנפגשנו בערב

אלון שוסטר:  הוא אמר לי: "שמעתי, רצתי, אבל התיק היה כבד לי ולא הספקתי להגיע

אלון שוסטר:  בפעם הבאה – אני אזרוק את התיק ואגיע"

אלון שוסטר:  האיש הזה הוא איש קטן

אלון שוסטר:  הוא היה בן שש או שבע

אלון שוסטר:  זה הבן שלי, יובל

אלון שוסטר:  היום הוא מפקד צוות בדובדבן, והכל בסדר

אלון שוסטר:  זהו סיפור קטן שמיד התחברתי אליו, וזו האסוציאציה שהייתה לי

אלון שוסטר:       אחרי שמדינת ישראל השקיעה מיליארדים – לא רק בכיפות ברזל ובחומה, אלא גם במיגון של בתים, מבני ציבור ומוסדות, ועשינו המון; כל שלוש הרשויות של מדינת ישראל סייעו בעניין – יש לנו חללים שצריך למלא

אלון שוסטר:  יש לקונות

אלון שוסטר:  בין השאר זה הנושא הכל כך חשוב הזה, ה-Fine Tuning, שהוא עולם ומלואו לחלק מהאנשים

אלון שוסטר:  תודה רבה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אני רק רוצה לעדכן אתכם: הנושא קרוב לי, כי היה לנו חבר כנסת יקר מאוד, עמיר פרץ, שהיה שר הביטחון, שהיה יושב ראש ועדת משנה להגנת העורף

ישראל אייכלר:  אני הייתי חבר פעיל בה במשך כמה וכמה שנים, כך שהנושא מאוד מוכר לי

ישראל אייכלר:  אני לא שומע את זה פעם ראשונה

ישראל אייכלר:  אז, גם דיברנו בהרחבה על מה עושים עם אנשים במצבי חירום – זהו הנושא היותר גדול, כפי שאני מבין – וירדנו לכל הפרטים

ישראל אייכלר:  לכן, אני אשמח לשמוע, היום, אם ישנם פתרונות מעשיים

ישראל אייכלר:  אנחנו מאוד נשמח לעשות את זה ולעזור לאנשים עם מוגבלויות במצבי חירום

דבורה ביטון: אדוני אולי ירצה לשמוע את דור, ואת החוויה האישית שלה

ישראל אייכלר: כן, כמובן

ישראל אייכלר:  השאלה היא, לגבי הסדר – האם אני צריך לתת קודם לאוניברסיטת בן גוריון לדבר, שהכינו מצגת של המצב הקיים, ואחר כך לתת התייחסויות

דבורה ביטון: זה מאוד חשוב לי שאדוני באמת יבין את המצוקות

ישראל אייכלר: כן, בהחלט, אבל קודם, כדי שנלמד את הנושא וכדי שכל מי שצופה בנו יידע על מה אנחנו מדברים – נציג את המצגת

קרולינה טננבאום ברוכי: שלום, אני ד"ר קרולינה טננבאום ברוכי מאוניברסיטת בן גוריון

קרולינה טננבאום ברוכי:  אני עובדת עם כל העמותות, ואני גם בת גאה להורים חירשים

קרולינה טננבאום ברוכי:  אני חוקרת מאז עופרת יצוקה, כך שיש לי את כל הנתונים

קרולינה טננבאום ברוכי:  היה מחקר שעשינו במהלך מבצע צוק איתן באנשים עם מוגבלות בשמיעה שגרים באזור העוטף, שדרות, באר שבע ואשקלון

קרולינה טננבאום ברוכי:  מה שראינו היה שככל שיש יותר סוגים של התרעות – הם יכולים לקבל אותן במהלך היום

קרולינה טננבאום ברוכי:  זאת אומרת שבמהלך היום – הסכנה פוחתת, בגלל שרואים אנשים רצים, ויש עמיתים בעבודה, וזה יותר קל להתמודד

קרולינה טננבאום ברוכי:  בתקופה של עופרת יצוקה גם התחיל הוואטסאפ, והתחילה אפליקציית צבע אדום, שהיא לא אפליקציה של פיקוד העורף

קרולינה טננבאום ברוכי:       בלילה – זהו מצב החירום הממשי

קרולינה טננבאום ברוכי:  בלילה – אין להם אפשרות, אלא אם יש בן משפחה – בדרך כלל אלה הילדים, או מישהו מבוגר – שמעיר אותם

קרולינה טננבאום ברוכי:  במהלך היום – הם בדרך כלל יסתדרו

קרולינה טננבאום ברוכי:  השאלה ששאלתי היא: האם אתה מרגיש, בדרך כלל, שביום אתה מקבל את ההתרעות ויכול להסתדר? הם אמרו שביום הם מסתדרים, ובלילה – זה ממש קשה

קרולינה טננבאום ברוכי:      מאוד חשוב לי להגיד שאי אפשר לשים את כל ההתרעות רק על אפליקציה אחת

קרולינה טננבאום ברוכי:  זה מאוד חשוב לתת הרבה סוגים של התרעות

קרולינה טננבאום ברוכי:  לפעמים אפשר לראות בטלוויזיה; יש כאלה ששומעים קצת, ויכולים לשמוע את האזעקה דרך הרדיו

קרולינה טננבאום ברוכי:  לכן, חשוב שלא לשים את כל ההתרעות בדבר אחד

ישראל אייכלר: פה, במחקר, את כותבת ש-93% מהמשתתפים דיווחו על שימוש בסמארטפון בשגרה במצבי חירום

ישראל אייכלר:  אנחנו מדברים על ה-7% שאין להם את זה?     

קרולינה טננבאום ברוכי: 	ה-7% היו בצוק איתן

קרולינה טננבאום ברוכי:  עכשיו שאלנו גם אוכלוסיות בדואיות וגם עולים מרוסיה

ישראל אייכלר: מה עושים בלילה, כשישנים?     

קרולינה טננבאום ברוכי: בלילה אני מעירה את ההורים שלי, חבר הכנסת

קרולינה טננבאום ברוכי:  ההורים שלי גרים איתי

קרולינה טננבאום ברוכי:  יש לי הורים בני 80

ישראל אייכלר: איפה אתם גרים?     

קרולינה טננבאום ברוכי: בשוהם

קרולינה טננבאום ברוכי:  אני לא גרה בעוטף, אבל ההורים שלי גרים איתי

ישראל אייכלר: יש איזו שהיא טכנולוגיה, למי שלבד - - -     

קרולינה טננבאום ברוכי: בשעות היום – אפשר

קרולינה טננבאום ברוכי:  בלילה – תנסה להתעורר מרטט

אלון שוסטר: איך את עושה את זה? בטלפון? פעם היה טלפון עם חיוג שהיו שומעים בכל הבית

קרולינה טננבאום ברוכי: ההורים שלי גרים איתי

קרולינה טננבאום ברוכי:  אני יורדת קומה, מעירה אותם ונכנסת איתם לממ"ד

אלון שוסטר: אבל הטלפון לא יכול להעיר אותם?     

קרולינה טננבאום ברוכי: יש אנשים שכן

קרולינה טננבאום ברוכי:  ראיינתי אנשים שכל המשפחה שלהם ישנה בממ"ד

קרולינה טננבאום ברוכי:  עבור מי שגר בדרום – זהו סיוט

קרולינה טננבאום ברוכי:  הם גרים עם הילדים בחדר אחד

קרולינה טננבאום ברוכי:  הייתה משפחה חירשת, שגרה באשקלון, שהממ"ד היה בחוץ, כי לא היה להם בבית

דבורה ביטון: זה נכון כשיודעים שזהו המצב הביטחוני, אבל הרבה פעמים, אדוני, אנחנו לא יודעים

דבורה ביטון:  זה קורה מעכשיו לעכשיו

דבורה ביטון:  כשאנחנו מוכנים ויש ממ"דים – הנה, מצאנו פתרון

קרולינה טננבאום ברוכי: זהו המקום שבו אני צועקת את הצעקה של הלילה

ישראל אייכלר: מהו הפתרון שאת מציעה? את הצעקה – אני שומע

קרולינה טננבאום ברוכי: הפתרון הוא למצוא איזו מערכת, יחד עם פיקוד העורף

קרולינה טננבאום ברוכי:  פיקוד העורף עושים דברים, ויש דברים שנעשו עד עכשיו, וגם העמותות עובדות מאוד יפה

קרולינה טננבאום ברוכי:  ישנם שני דברים: ראשית, אנחנו צריכים ללמד את הקהילה את הדברים שיש

קרולינה טננבאום ברוכי:  יש אפליקציה של פיקוד העורף שמנסים יותר להנגיש אותה

קרולינה טננבאום ברוכי:  נכון שהיא לא מושלמת, אבל האנשים עצמם לא יודעים איך להשתמש בה

קרולינה טננבאום ברוכי:  אומרים לך להוריד את האפליקציה באתר אינטרנט נגיש, אבל לא באים ומסבירים איך להשתמש בה

קרולינה טננבאום ברוכי:       זה שיש סרטון בשפת סימנים – זה בסדר

קרולינה טננבאום ברוכי:  הם מנגישים את המלל, אבל אני רוצה שתהיה הנגשה תרבותית

קרולינה טננבאום ברוכי:  לא כל האנשים המבוגרים הם טכנולוגיים

קרולינה טננבאום ברוכי:  גם לא כל האנשים הצעירים יודעים איך להוריד את האנדרואיד בכפתור כך וכך, כפי שכתוב באתר פיקוד העורף

דבורה ביטון: יש אבזור חיצוני, שאתם יודעים להמליץ עליו, שיכול לסייע לאוכלוסייה מבוגרת שלא מסתובבת עם פלאפונים?     

קרולינה טננבאום ברוכי: אפשר להשתמש בשעון רטט

קרולינה טננבאום ברוכי:  קניתי את זה גם להורים שלי

קרולינה טננבאום ברוכי:  סליחה שאני נותנת את הדוגמה של ההורים שלי, אבל הם מבוגרים מאוד

קרולינה טננבאום ברוכי:  בשעות היום הם יכולים לראות דרך הטלוויזיה, והם קולטים את ההתרעה

קרולינה טננבאום ברוכי:  הבעיה היא שאנחנו תמיד מתמקדים על טילים, אבל עשינו משהו עם פיקוד העורף על רעידות אדמה, ולמדנו כל מיני דברים מטורקיה

קרולינה טננבאום ברוכי:  ישנם מעט מתורגמנים לשפת הסימנים, וגם השירות של תמלול מרחוק עדיין לא ממש נגיש לכולם

קרולינה טננבאום ברוכי:  ישנם מחקרים על זה, ואתם יכולים לראות את מה ששלחתי

קרולינה טננבאום ברוכי:       לכולם יש את התוכנה, אבל חלק לא יודעים איך להשתמש בה

קרולינה טננבאום ברוכי:  יש לפעמים טכנולוגיות, אבל לא עשו אדפטציה נכונה לאוכלוסייה הזו, וזה חשוב

קרולינה טננבאום ברוכי:  צריך פשוט לשתף פעולה עם הקהילה ועם העמותות, כי אלה הם המשאבים הנכונים

קרולינה טננבאום ברוכי:  אתם צריכים לבדוק אותם

ישראל אייכלר: אני רוצה לסכם את מה ששלחת לנו בדברים שאת כתבת שצריך לשפר: א', שיתוף בנתונים, Data

ישראל אייכלר:  מה זה?     

קרולינה טננבאום ברוכי: לכל ארגון – פיקוד העורף, הרווחה, הכנסת, משרד המשפטים, העמותות עצמן – יש מלא נתונים שהוא אוסף, ואין חיבור של כל הנתונים האלה כדי לראות מה קורה באמת

ישראל אייכלר: איפה את רוצה שהם ישתפו את זה?     

קרולינה טננבאום ברוכי: יש עמותות שמביאות לי את הנתונים, ואני מנתחת אותם ומוציאה אותם החוצה

דבורה ביטון: במכשירי טלפון? בניירת? מה אתם עושים? איך אתם מנגישים את זה?     

ישראל אייכלר: אבל יש סודיות

קרולינה טננבאום ברוכי: קודם כל, יש סודיות של מי שעונה, אבל כל המחקרים שלי הם פרקטיים, בסוף

קרולינה טננבאום ברוכי:  אני הולך לכל מועדון ולכל ארגון כדי לתת הרצאה

קרולינה טננבאום ברוכי:  אני עושה שיתופי פעולה

קרולינה טננבאום ברוכי:  הם יודעים איפה אנשי הקהילה גרים, מה הם צריכים ואילו מתורגמנים יש באזור

קרולינה טננבאום ברוכי:  למה לא להשתמש בהם?      

ישראל אייכלר: תודה רבה, ד"ר קרולינה

ישראל אייכלר:  אנחנו נעבור למשרדי הממשלה, כדי לשאול מה הם עושים, אבל קודם, חברת הכנסת ביטון ביקשה שהאורחת שלנו תדבר

דבורה ביטון: כן

דבורה ביטון:  דור

דור בן עמי: אתם שומעים? נעים מאוד, אני דור

דור בן עמי:  אני מאוד מודה על הדיון הזה ועל ההזדמנות

דור בן עמי:  זה לא מובן מאליו

דור בן עמי:  אני הולכת לספר סיפור אישי, כואב, אז לפעמים אני אצטרך לנשום שנייה, לעצור ולהמשיך לדבר

דור בן עמי:  זוהי חלק מהנכות

דור בן עמי:       אני סטודנטית לעבודה סוציאלית, בת 22 משדרות, פעילה בלינק 20, רשת אקטיביסטית של צעירים וצעירות עם וללא מוגבלות, למען אנשים עם מוגבלות

דור בן עמי:  בין היתר, הפעילות שלי בלינק היא למען הנגשת המיגוניות והמרחבים המוגנים הציבוריים

דור בן עמי:  התחלתי את הפעילות מסיפור אישי שקרה לי: ניסיתי להיכנס למיגונית בזמן אזעקת צבע אדום ולא יכולתי

דור בן עמי:  ניסיתי, כמובן, עם חבריי הסטודנטים ללא מוגבלות, והם נכנסו, ואני לא יכולתי להיכנס, כי המיגונית הייתה צרה מדי כדי שאכנס אליה עם כיסא הגלגלים

דור בן עמי:       התחלתי לחקור את העניין הזה, כי אני הרגשתי אזרחית סוג ב' במקום הזה

דור בן עמי:  הרגשתי שיש איזו שהיא היררכיה של על מי מגנים ועל מי לא

דור בן עמי:  ברור לי, כמובן, שזו לא הייתה הכוונה של אף אחד, אבל זו הייתה ההרגשה באותו הרגע

דור בן עמי:      התחלתי לחקור את זה והבנתי שזוהי לא בעיה רק שלי, אלא שאני מקרה אחד קטן מתוך הרבה מקרים של אנשים עם כלל סוגי המוגבלויות, שמתקשים, או בכלל נבצר מהם מלהגיע למיגון במצבי חירום

דור בן עמי:  שמחתי לראות שיש תקנות בעניין הזה, של נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות

דור בן עמי:  אני פה כדי להבין איך אנחנו מיישמים אותן

דור בן עמי:  כשאני, בתור אדם עם מוגבלות, רוצה להתמגן – איך אני יכולה לעשות את זה?     הבנתי מהפעילות שלי בתחום שהרבה מאוד אנשים עם מוגבלות לא מודעים לזכויות שלהם, והרשויות לא מודעות אליהם, כתושבים

דור בן עמי:  אם אני מסתכלת על זה באופן רחב, אני הייתי רוצה שלי, אישית, תהיה את היכולת לפנות לרשות שלי באמצעות קו חם, שעוזר גם לאנשים עם מוגבלות בחירום, אבל גם באופן רחב יותר, לכלל הצרכים שלנו

דור בן עמי:       אני וחבריי, שבדקתי איתם, לא ראינו שום מיגונית נגישה, לא בשדרות ולא בשום מקום אחר

דור בן עמי:  אני יודעת, כמובן, שיכול להיות שיש, אבל לנו – זה לא מפורסם

דור בן עמי:  אנחנו לא יודעים את זה

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אנחנו נשאל את משרד הביטחון את השאלות שהצגת

ישראל אייכלר:  הפרויקטור ממשרד הביטחון לעניין הזה הוא יהודה מירון

ישראל אייכלר:  בבקשה

ישראל אייכלר:  קודם כל, תשובות לשאלות של ליהי, ואחר כך – לשאלות שהעלו חברי הכנסת

יהודה בן-מאיר: נעים מאוד

יהודה בן-מאיר:  ננסה לענות נקודה-נקודה

יהודה בן-מאיר:  יש כאן נציג של פיקוד העורף? משום שפיקוד העורף הם האחראיים על כל עולם ההתמגנות

יעקב שמאי: אין נציג של פיקוד העורף

יעקב שמאי:  אני גם ממשרד הביטחון, מרשות חירום לאומית, ויהודה צודק – כל הנושא הזה הוא באחריותם

ישראל אייכלר: אנחנו נרצה תשובות גם מרשות החירום הלאומית, אבל בואו נשמע קודם את משרד הביטחון

יהודה בן-מאיר: זוהי תשובה ישירה לשאלה אם יש או אין מיגון, ומהי המשמעות של - - -     

ישראל אייכלר: מהי התשובה?     

יהודה בן-מאיר: פיקוד העורף צריכים לענות

יהודה בן-מאיר:  אני יכול לספר מה משרד הביטחון מקדם לגבי הנושא של הנגשת שירותי שעת החירום בישראל

ישראל אייכלר: בבקשה

יהודה בן-מאיר: למעשה, לפי חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, שר הביטחון מחויב לקדם את הנגישות לכלל שירותי החירום

יהודה בן-מאיר:  חלק מהנוכחים מכירים את זה היטב

יהודה בן-מאיר:  למעשה, כאן, אצלכם בוועדה, כבר אושרו שלושה פרקים

יהודה בן-מאיר:  הפרק הראשון אושר לפני כשנתיים, והוא מסדיר את כל החובות של כל מי שנותן שירות לאדם עם מוגבלות ביום-יום, כמו מסגרות יום, מסגרות לינה וכדומה

יהודה בן-מאיר:  הפרק השני אושר לפני כשנה, והוא טיפל בכל הנושא של מה עושים אם צריך לפנות ולקלוט אוכלוסייה

יהודה בן-מאיר:  הנושא השלישי שהוסדר פה, בשנה שעברה, הוא כל הנושא של נגישות לשירותי בריאות; ההיערכות של מערך הבריאות בישראל ומסגרות דיור

יהודה בן-מאיר:      עכשיו, לפי מה שעודכנתי, היום שר הביטחון העביר לוועדה עוד פרק מאוד חשוב, וחשוב שנצליח לקדם אותו

ישראל אייכלר: אנחנו נקדם אותו במהירות האפשרית, ברגע שזה יהיה

יהודה בן-מאיר: למעשה, זהו הפרק הרביעי מתוך חמשת הפרקים, והמטרה שלו היא להגיע למצב שבו יהיה לנו כלי עבודה יעיל למצבי חירום

יהודה בן-מאיר:  הכוונה היא שלמשרד הרווחה יהיה מאגר מאוד גדול של אנשים עם מוגבלות, בשגרה, כולל הצרכים שלהם למצבי חירום

יהודה בן-מאיר:  חלק מצומצם מהמאגר הזה יימצא, בשגרה, בידי הרשות המקומית, כדי שהיא כבר תוכל להכיר את אלה שהכי נזקקים לסיוע

יהודה בן-מאיר:  זה ייקח זמן להקים דבר כזה, אבל המטרה כאן היא להסדיר את הרגולציה

יהודה בן-מאיר:       יש כאן, כמובן, את הנושא של העברת מידע, שמירה עליו ואבטחתו, וכן היערכות והתארגנות

יהודה בן-מאיר:  בסוף היום, המטרה היא שיהיה לנו אמצעי שמוכן בשגרה, וכשמתחיל מצב חירום – הרשות המקומית, וכמובן שגם משרד הרווחה ועוד גורמי סיוע, יוכלו לדעת איפה נמצאים אנשים עם צרכים כאלה ואחרים, ליצור קשר ולסייע

יהודה בן-מאיר:  כל ההתנהלות ואספקת הסיוע תהיה בצורה הרבה יותר יעילה

יהודה בן-מאיר:  זוהי, לפחות, מטרת התהליך

דבורה ביטון: אני יכולה להגיד לאדוני שבשדרות, וגם בעוטף, גורמי הרווחה, בשיתוף פעולה עם עיריות – לפחות אצלנו – הם האנשים הראשונים שניגשים אליהם

דבורה ביטון:  בכל פעם אני מתפעלת

ישראל אייכלר: יש רשימות?     

דבורה ביטון: כן, אבל טוב מאוד שזה יהיה משהו רשמי

ישראל אייכלר: טוב שמביאים את זה היום

ישראל אייכלר:  אני חבר בוועדת חוץ וביטחון, ואמרתי שהייתי חבר בוועדה המיוחדת להגנת העורף, ושם, אצל עמיר פרץ – שהוא גם שכן שלכם, נכון?     

דבורה ביטון: שכן שלנו, אדם יקר ומציל הרבה חיים, בכך שהוא התעקש על כיפת ברזל

ישראל אייכלר: שם, כבר נקבע שכל עירייה חייבת להחזיק רשימות של כל הנכים, הקשישים ובעלי המוגבלויות, כדי שבמצב של פינוי, חלילה, או של חירום – שלעירייה יהיו את הכתובת ואת איש הקשר

ישראל אייכלר:  זה טוב לעגן התקנות בחוק, אבל אני חשבתי שזה כבר קיים

יהודה בן-מאיר: אכן, זהו המצב

יהודה בן-מאיר:  לרוב הרשויות המקומיות בישראל יש רשימות - - -     

ישראל אייכלר: גם בגליל?     

יהודה בן-מאיר: כן

יהודה בן-מאיר:  לפי ההנחיה של משרד הרווחה, עוד בעקבות מלחמת לבנון השניה, התהליך נבוא אליכם איתו עכשיו מנסה, קודם כל, ללמוד איפה צריך לשפר, ממה שנעשה, כדי לקדם את זה כמה צעדים קדימה

ישראל אייכלר: תודה רבה

אלון שוסטר: דיברת על חמישה פרקים

אלון שוסטר:  שלושה הוגשו ואחד עכשיו

יהודה בן-מאיר: הפרק החמישי עוסק בהסדרת הנגישות לצרכים קיומיים בהינתן מצב חירום

יהודה בן-מאיר:  אם עכשיו, למשל, יש משבר מים – מערכות המים נמצאות בקריסה, בגלל טרור כזה או אחר

יהודה בן-מאיר:  כשמספקים מים לאוכלוסייה – איך דואגים שכל אחד ואחד מהאנשים עם המוגבלות, שלא יכולים לצאת למרכזי החלוקה, יקבל מים? כנ"ל לגבי חלוקת מזון

יהודה בן-מאיר:  גם נושא המיגון יעלה שם, וגם נושא ההתרעה

קריאה: ותרופות

יהודה בן-מאיר: בדיוק

יהודה בן-מאיר:  יש שם שלל נושאים שנצטרך לראות, ביחד, איך מאפשרים גישה אליהם

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  לפני שאתן לאורחת שלך לדבר, חבר הכנסת קרויזר, שהוא מהמציעים, עוד לא דיבר ורוצה לדבר

דבורה ביטון: בבקשה

יצחק קרויזר: תודה

יצחק קרויזר:  קודם כל, זהו דיון חשוב מאוד

ישראל אייכלר: אתה מייצג את הצפון? כי פה יש לנו רק מהדרום

יצחק קרויזר: אני מייצג את הצפון

יצחק קרויזר:  יש פה נציגות דרומית מאוד חזקה

יצחק קרויזר:  אנחנו עוטף לבנון וסוריה, השכפ"ץ של המדינה מהכיוון הצפוני

יצחק קרויזר:  כשראיתי את הדיון, שהוא חשוב מאוד, די הייתי מופתע, אדוני היושב ראש

יצחק קרויזר:  אני הייתי המון שנים בענף הבנייה, לפני שהגעתי לכנסת

יצחק קרויזר:  בכל מבנה ציבור אתה מחויב לעבור תכנית נגישות ויועץ נגישות – זהו חלק מהמסירה שלי, כקבלן או כיזם, לאותה הרשות המקומית

יצחק קרויזר:  כששמעתי את הסיפור של דור הייתי מופתע, על גבול המזועזע: איך יוצא, ממשרד הביטחון, פס ייצור של מיגוניות שלא עובר איזו שהיא בקרת נגישות?      

קרולינה טננבאום ברוכי: אבל זה היה מקודם

ישראל אייכלר: היום יש נגישות למיגוניות?     

אליקו שליין: לחלק, וזה גם לא מספיק ברוחב הכניסה

אליקו שליין:  לא ניתן להסתובב; בטח שלא עם כסאות ממונעים

יצחק קרויזר: זה איזה שהוא מכלול

יצחק קרויזר:  זהו לא רק הנגישות של המיגונית עצמה

יצחק קרויזר:  בדרך כלל, המיגוניות נמצאות איפה שתחנות האוטובוס, לדוגמה, בדרום, שבו הן יותר נפוצות, ואז אותו בעל מוגבלות צריך לטפס גם את המדרגה של המדרכה

יצחק קרויזר:  יש איזה שהוא כשל מערכתי – שטוב שעולה פה לדיון, בכלל – בכל הנושא של חיבור הממשקים של משרד הביטחון, פיקוד העורף והרשות המקומית

יצחק קרויזר:  אני חושב שאולי כדאי לצאת פה עם איזה שהוא גוף שמתכלל את כל - - -     

ישראל אייכלר: זה לא נראה לי כל כך מורכב לעשות את זה מבחינה טכנית, כי בסך הכל, מדובר במיגונית, ואפשר לעשות - - -     

יצחק קרויזר: התאמות

יצחק קרויזר:  איזה שהן רמפות - - -     

ישראל אייכלר: בדיוק

ישראל אייכלר:  רמפה קטנה למפתן; זה שום דבר

ישראל אייכלר:  זה לא משהו שהוא בשמיים

יצחק קרויזר: הפתרונות הם לא דברים בשמיים

יצחק קרויזר:  לכן, זהו דיון ראוי וחשוב מאוד

יצחק קרויזר:  אני כן אשמח שיהיה אפשר לייצר פה גוף שיתכלל את החיבור הזה

ישראל אייכלר: יש את רח"ל, את פיקוד העורף ואת כולם

ישראל אייכלר:  זה טוב שהם ישמעו את ההצעה שלנו, של כל חברי הכנסת, שכל מיגונית תהיה נגישה

דבורה ביטון: זה לא רק למישהו עם צרכים מיוחדים

דבורה ביטון:  גם אוכלוסייה מבוגרת מתקשה, לפעמים, גם עם מדרגה

אליקו שליין: המשמעות היא מיליונים של שקלים

יצחק קרויזר: השאלה היא: איפה הכשל? איפה זה נופל? מי מתכלל את כל הגופים?     

ישראל אייכלר: אנחנו נשמע עכשיו את ליהי

ישראל אייכלר:  בבקשה

אליהו ברוכי: היי לכולם

אליהו ברוכי:  רציתי להגיד שיש בערך 800,000 חירשים וכבדי שמיעה, חירשים-עיוורים ומתחרשים בישראל

אליהו ברוכי:  זוהי המגבלה עם מספר האנשים הגבוה ביותר

אליהו ברוכי:  לכן, מאוד חשוב שמצבי חירום יהיה תרגום לשפת הסימנים וכתוביות לאורך כל השידורים בטלוויזיה

אליהו ברוכי:  זוהי חובה שיהיו את שניהם: גם כתוביות וגם מתורגמנית בטלוויזיה

אליהו ברוכי:  זה דבר אחד

אליהו ברוכי:      הדבר השני הוא מציאת פתרון להתרעות של אזעקות – של מתקפת טילים, צונאמי או רעידת אדמה

אליהו ברוכי:  זה לא משנה

אליהו ברוכי:  שיהיה אביזר, או פתרון אחר, שהאדם החירש, כבד השמיעה או החירש-עיוור יוכל לראות או להרגיש במיידי, וישר להיכנס לאזור המוגן

אליהו ברוכי:  המטרה היא שכל אחד מהם יהיה עצמאי, ולא יצטרך להסתמך על ילד או על שכנה ממול

אליהו ברוכי:       רציתי להגיד שיש פתרון

אליהו ברוכי:  הבאתי מישהו חירש, ואני רוצה לתת לעומר ולאהרון לדבר על משהו שקשור לאפליקציה

אליהו ברוכי:  צריך שיתוף פעולה, אבל יש פתרון

אליהו ברוכי:  אני נותנת להם את זכות הדיבור

ישראל אייכלר: אני אתן להם לדבר מיד אחרי אליקו, כי אני רוצה שהוא יביע את הקול של שדרות

אליקו שליין: קודם כל, ברוכים הבאים והשבים לוועדה

אליקו שליין:  כל הכבוד על ההתארגנות מחדש על הנושא הזה

אליקו שליין:  שנים שאנחנו פה, גם אני וגם ד"ר עמיחי תמיר

אליקו שליין:  סקירה בשדרות: המצב הוא מאוד נוראי בנושא של מיגוניות

אליקו שליין:  הייתה תכנית למגן כ-135 תחנות אוטובוס

אליקו שליין:  לא כולן ממוגנות, והפתחים לא מספיק בשביל כסאות ממונעים, כדוגמת הכיסא של הגברת הנכבדת שיושבת איתנו

אליקו שליין:      היום, יש המון מיגוניות שהן לא נגישות בכלל

אליקו שליין:  כאילו הרשות, או מי שצריך לתקצב את זה, עושה לנו טובה

אליקו שליין:  רק כדי לסבר את האוזן: להחליף את המיגוניות הקיימות זה עניין של מיליוני שקלים

יצחק קרויזר: למה צריך להחליף? אפשר להוסיף רמפה

אליקו שליין: אני לא בטוח, בגלל שהרוחב הוא יצוקת בטון, וזה לא משהו שניתן לחצוב בו

יצחק קרויזר: להוסיף רמפה קטנה בצד

אליקו שליין: זה לא רק זה; זה הרבה מעבר

אליקו שליין:  מרווח הכניסה הוא צר מדי, והם לא יכולים לתמרן

אליקו שליין:  עכשיו, היא יכולה גם לחסום אנשים אחרים מלהיכנס

אליקו שליין:  זה גם משהו שצריך לתת עליו את הדעת

אליקו שליין:      אני רוצה לתת עוד שני דברים לסיכום: א', אף אחד לא דיבר על מתמודדי הנפש

אליקו שליין:  ישנה מרפאה לבריאות נפש שהיא לא ממוגנת

אליקו שליין:  אני דופק פה על השולחנות מזה שנים כדי שימגנו אותה

אליקו שליין:  לא רק זה – הם מסרבים לתת את הרשימות לרווחה, והרווחה מסרבת להוציא מתמודדי נפש באופן שיטתי

אליקו שליין:  אם אתה לא מפגין ועושה להם שרירים – אתה לא תצא להפגות

אליקו שליין:       ישנה בעיה נוספת שעליתי עליה, וגם כתבתי למשרד הביטחון: בעצם, הופכים את ראש עיריית שדרות למסננת

אליקו שליין:  בישיבת המליאה, לפני מי ייצא ומי לא ייצא להפגות, יש 35,000 תושבים בשדרות, אבל יש תקצוב לכ-5,000

אליקו שליין:  כשיש מבצע - - -     

ישראל אייכלר: אליקו, אתה תמיד פה ותוכל להעלות את זה

ישראל אייכלר:  עכשיו אנחנו ממוקדים בעניין של הנגישות

אליקו שליין: זוהי גם הנגשה

דבורה ביטון: אנחנו יודעים

דבורה ביטון:  זהו גם נושא שעלה, ונמצא בוועדת כספים

ישראל אייכלר: אני יודע

ישראל אייכלר:  אני רוצה להיות ממוקד

ישראל אייכלר:  אתה אומר שאין מספיק מיגוניות נגישות, ומיגון למתמודדי נפש

דבורה ביטון: כנראה שבגלל חיסיון – לא מטפלים בהם

ישראל אייכלר: יש לנו פה את הממונה הארצי מטעם משרד המשפטים על נושא האשפוז, דניאל רז

ישראל אייכלר:  אולי תתחיל בתשובה לאליקו

דניאל עטר: קודם כל, אני מייצג את הסיוע המשפטי ממשרד המשפטים

דניאל עטר:  אנחנו מייצגים את מרבית מתמודדי הנפש במדינת ישראל במסגרת הליכים משפטיים בוועדות פסיכיאטריות

דניאל עטר:  אנחנו גם מייצגים, אדוני, כ-5,000 תיקים בשנה של אנשים עם זקנה ובעיות כשרות משפטית, שנמצאים לבד בבית ואין להם במי להסתייע

דניאל עטר:       הנושא של בריאות הנפש הוא נושא מאוד כואב

דניאל עטר:  יש לא מעט אנשים שנמצאים מבודדים בבית, עם צו, לצורך העניין, על כך שהם צריכים להיות במרפאה, או להגיע פעם בחודש למרפאה לבריאות הנפש

דניאל עטר:  במצבי חירום, היכולת שלהם לסייע לעצמם היא מאוד נמוכה

דניאל עטר:      יש פה שתי בעיות: א', איך, בכלל, הם יכולים לדעת שיש פה מצב חירום? הם לא יודעים את זה, ובדרך כלל, הם גם לא יודעים לתפקד במצב חירום

דניאל עטר:  הפרויקטור, מר יהודה מירון, ישב איתנו ארוכות

דניאל עטר:  זה מערב גם נושאים של סודיות: בן האדם שאני פוגש בבית החולים הפסיכיאטרי, ואני אומר לו: "אני כרגע מייצג אותך בוועדה פסיכיאטרית, אבל האם אתה תרצה להיות במאגר החירום, היה ויקרה משהו כזה?" – אם אני אגיד לו את זה בשלב שבו הוא נמצא בבית חולים, אני קצת חושש שהתשובה שלו לא תהיה אמיתית, כי זה יכול להיות בעייתי, אבל אני כן רוצה – וזה לגבי השאלה שלך – שהוא יהיה במאגר בשעת הצורך, כי יכול להיות שאף אחד לא יוכל לתקשר איתו

דניאל עטר:  זהו נושא מאוד כואב

דניאל עטר:  אנחנו מחפשים פתרונות - - -     

דבורה ביטון: אולי ברווחה

דבורה ביטון:  שיהיה שם מישהו שזה יהיה חשוף רק לעיניו

דניאל עטר: נכון

דניאל עטר:  גם לאנשים זקנים – גם כאלה שנמצאים בבתי אבות – יש מצוקה אמיתית

דניאל עטר:  בן אדם מבוגר שנמצא לבד בבית, עם ירידה קוגניטיבית מאוד נמוכה, ובמצב כלכלי, בדרך כלל, שבו הוא לא יכול להרשות לעצמו את כל הדברים המדהימים שאני שומע שיש, מבחינה טכנולוגית – כי הרווחה, מה לעשות, לא תמיד מציידת אותם בדברים האלה – גם הוא נמצא במצוקה קשה, וגם לו אנחנו צריכים לתת מענה

דניאל עטר:  ישנם הרבה אנשים זקנים, היום, שנמצאים במצב כלכלי גרוע, ואין להם שום יכולת לקבל איזו שהיא עזרה טכנולוגית

דניאל עטר:  כשיש בני משפחה – כמו שאת מציינת – זה נפלא

דניאל עטר:  כשאין בני משפחה – ויש לנו הרבה תיקים שבהם אין בני משפחה – שם המצב מאוד קשה

ישראל אייכלר: אין להם מישהו שלא יעזור להם ביום-יום? לא במצבי חירום? אין מישהו שנמצא בקשר איתם?     

דניאל עטר: אין לנו

דניאל עטר:  הרווחה אמורה להיות בקשר - - -     

ישראל אייכלר: אז צריך להקל עליהם – שאנשי הקשר למצבי חירום יטפלו בהם

אליקו שליין: זה תלוי

אליקו שליין:  אם הם מתמודדי נפש – לא

אליקו שליין:  יש הפרדה

דניאל עטר: צריך להגיד את זה: הרשויות המקומיות החזקות יותר, כמו תל אביב, לצורך העניין – יש להן עמדה מצוינת

דניאל עטר:  הרשויות החלשות, באזורים שנמצאים במצב כלכלי קשה – אנחנו רואים שבחלק מהמקרים הן לא מודעות אפילו לכך שיש בן אדם מבוגר שחי לבד - - -     

ישראל אייכלר: אני מצפה מרשות מקומית, לא משנה איפה היא נמצאת – בפרט כשהיא נמצאת באזורי חירום – שאנשי הקשר שהיא מפעילה ברווחה, עם אותו קשיש או אותו אדם, ידעו ליידע אותו, להנגיש אותו ולטפל בו

דניאל עטר: הברכה בפרויקטור, מר מירון, שישב איתנו כמה פעמים, היא שזה יאוגד בצורה נורמלית אחת

דניאל עטר:  לא יוכל להיות שזה יהיה בין הרווחה לבין רשות מקומית, משרד הבריאות - - -     

ישראל אייכלר: אתה צודק

ישראל אייכלר:  לכן האיש שמטפל בו ביום-יום צריך לדעת מה הוא צריך לעשות במצבי חירום

דניאל עטר: בדיוק

דניאל עטר:  אני מבטיח לשתף פעולה, במגבלות של החוק, החיסיון וכל הדברים שהם רלוונטיים

דניאל עטר:  לי יש, לצורך העניין, כ-6,000 אנשים שאני מייצג מדי שנה בבתי חולים פסיכיאטריים

דניאל עטר:  חלקם הגדול חוזרים לקהילה, אחר כך, או חוזרים למרפאות, לבית או למשפחות

דניאל עטר:  גם ד"ר מיטל סגל-רייך מייצגת עוד 5,000 אנשים, שגם הם אנשים זקנים, בדרך כלל, כשרות מוגבלת

דניאל עטר:  זוהי אוכלוסייה גדולה; הם לא מעט, והם נמצאים במצוקה, בדרך כלל, במצבי חירום

דניאל עטר:  היו לנו לא מעט פניות לסייע להם בזמן מצוקה, אפילו ברמה הבסיסית ביותר

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אני מניח שיש לכם הרבה נושאים שיש לגביהם חיסיון, ושאתם יודעים איך להסתדר איתו

ישראל אייכלר:  ודאי שבמצבי חירום – תמצאו את הדרך

דבורה ביטון: אם אני רואה את אליקו, והוא אומר: "אין בעיה, אני מאשר", והוא יכול לתת את שיקול הדעת – אולי כאלה שמסוגלים – כן צריכים להיות במאגר של הרווחה

אליקו שליין: כן, אבל הרווחה בוחרת מהשיקולים שלה

אליקו שליין:  בגלל שאתה מתמודד נפש – תפנה למשרד הבריאות

אליקו שליין:  אני בא לעצור את הסאגה הזו

דניאל עטר: בנושא סיוע במצבי חירום – הם לא יכולים לשלוח למשרד הבריאות

דניאל עטר:  זהו לא עניין תרופתי; זהו עניין רווחתי

אליקו שליין: זה מה שהם עושים, הלכה למעשה

דניאל עטר: זוהי בעיה גדולה

דבורה ביטון: זוהי הבעיה הכללית, שבגללה אנחנו מנסים להעביר אותם לרווחה

ישראל אייכלר: אנחנו נעבור לבקשת ליהי, שביקשה ששני אנשים ידברו

אהרון עיני: שלום לכולם

אהרון עיני:  אני חירש מלידה

אהרון עיני:  אני הייתי יושב ראש אגודת החירשים כעשר שנים, עם מתורגמנים

אהרון עיני:  אוכלוסיית החירשים העיוורים, שסובלים מתסמונת אשר – שדה הראייה שלהם הולך ומצטמצם במהלך חייהם, עד שהם מגיעים לשלב שבו הם לא רואים כלום

אהרון עיני:  זוהי בעיה רצינית

אהרון עיני:  חירשים "רגילים" מקבלים הודעה מפיקוד העורף, או מכל מיני אפליקציות, וכשיש אזעקה – הם יודעים להיכנס למרחב המוגן; לממ"ד או למקלט

אהרון עיני:  במקרה של חירשים עיוורים – הם לא יכולים לדעת

אהרון עיני:  זהו עניין של טלפון, או הודעות, והם לא יודעים

אהרון עיני:  אם מגיע טיל – הם אפילו לא יכולים להרגיש

אהרון עיני:  הם נשארים בביתם, או ברחוב, והם לא יודעים שיש התרעה

אהרון עיני:  זוהי בעיה באמת קשה

אהרון עיני:       אני החלטתי לפתח איזה מוצר במיוחד בשביל החירשים-עיוורים

אהרון עיני:  הזמנתי גם עומר זק, שהוא מהנדס אלקטרוניקה, והוא עובד עם אפליקציות, והיה לנו רעיון

אהרון עיני:  רצינו לקבוע פגישה עם פיקוד העורף כדי לקדם את זה, ולצערי – הם דחו בכל פעם

אהרון עיני:  אמרנו להם שיש כ-1,000 חירשים עיוורים בכל הארץ, אבל אולי הם לא זכאים לחיות, מבחינתם

אהרון עיני:  סליחה שאני אומר את זה בצורה בוטה, אבל זוהי האמת

עומר זק: דיברנו עם פיקוד העורף, והם הציעו דרך אחת לעבוד יחד, אבל הדרך הזו דורשת הוצאה כספית חודשית, והמון עבודה ומשאבים

עומר זק:  אנחנו הצענו דרך אחרת, שהיא פשוטה יותר עבורנו, ולא מסובכת עבור פיקוד העורף

עומר זק:  הרי, אנחנו מתנדבים, ולא יכולים לממן הוצאה חודשית גבוהה כזו

עומר זק:  חיכינו שהם יבואו ויישבו יחד איתנו למשא ומתן, כדי לסכם על פתרון ויישום, אבל בסופו של דבר – הם נעלמו לנו, וגם לכאן, לישיבה, הם לא הגיעו

דבורה ביטון: אפשר לשאול מה הייתה ההצעה?     

עומר זק: יש כאן אפליקציה שעובדת בשביל חירשים

עומר זק:  היא עושה אזעקה בשלוש דרכים: יש את הקול, יש את הרטט – שהסמארטפון רוטט – ויש פנס, שנדלק באור חזק

עומר זק:  אלה הן שלושת הדרכים

עומר זק:  אנחנו ביקשנו להוסיף Feature נוסף, שהוא ממשק אלחוטי, בשביל להפעיל רטט חיצוני, ואז אנחנו נוכל לשדר רטט חזק יותר בשביל להעיר בלילה גם חירשים, או חירשים-עיוורים

עומר זק:  הם יוכלו לענוד צמיד על היד שלהם, שיכול גם להתחבר לבתים חכמים, ואחר כך נוכל לעשות הרבה דברים נוספים שיכולים לעזור לאנשים עם מוגבלויות

עומר זק:  תודה על תשומת הלב שלכם

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אני רוצה לעבור ליעל שמחאי מרח"ל, רשות החירום הלאומית

ישראל אייכלר:  אתם אמורים לייצג פה גם את פיקוד העורף, לפי מה שאני מבין, או את הנושא הזה, של מצבי החירום

ישראל אייכלר:  אולי תתחילי עם הנושא של המכשיר הזה

ישראל אייכלר:  ידוע לך משהו על זה? יש לכם משהו כזה?     

יעקב שמאי: קודם כל, צוהריים טובים

יעקב שמאי:  שמי יעל שמחאי מרשות החירום הלאומית

יעקב שמאי:  אנחנו לא מייצגים את פיקוד העורף

יעקב שמאי:  פיקוד העורף הוא גוף בפני עצמו, ובחלוקת האחריות על המרחב האזרחי – יש חלוקה בין התחומים עליהם פיקוד העורף אחראי – הרשויות המקומיות, נושא ההתרעה והמיגון – לבין מה שרח"ל אחראית עליו, שזה עבודת משרדי הממשלה

יעקב שמאי:      אני כן יכולה להגיד כמה מילים על הנושא של עבודת משרדי הממשלה בחירום, בהקשר הזה

יעקב שמאי:  א', אני מכירה את המחקר של קרולינה – הוא כבר הוצג לנו – וישנה התקדמות עצומה בנושא הזה מאז צוק איתן, ואם ניקח את המבצע האחרון של מגן וחץ

יעקב שמאי:  קיים פורטל החירום הלאומי, שאת ציינת אותו

יעקב שמאי:  הפורטל הזה הולך ומשתכלל

יעקב שמאי:  הוא זמין כל הזמן, ועובד בחירום על אחת כמה וכמה, בנוסף לקו מידע 104 של פיקוד העורף, שמחבר מיד אל קו 106 של הרשות

ישראל אייכלר: יש גם קו חם, שליהי משדרות דיברה עליו, נכון?     

אליקו שליין: לא

אליקו שליין:  היא רוצה שיהיה

יעקב שמאי: פיקוד העורף יודע לחבר ל-106 של שדרות

ישראל אייכלר: היא מבקשת, אבל את אומרת שקיים

יעקב שמאי: 104 יודע לחבר ל-106, אבל 106, של הרשות, בוודאי שפועל 24/7

ישראל אייכלר: אנחנו תכף נשמע את הרשויות המקומיות ונראה לאן הן ישלחו אותנו, אבל את, רח"ל – אנחנו ישבנו הרבה שעות עם בצלאל טרייבר - - -     

יעקב שמאי: כן

יעקב שמאי:  טרייבר כבר לא נמצא בתפקיד

ישראל אייכלר: כן, אבל אני מניח שאתם ממלאים את מקומו

ישראל אייכלר:  בשעתו, דובר על כך שרח"ל אחראית על כך העניינים האזרחיים, כמו שאת אמרת

יעקב שמאי: אתה צודק

יעקב שמאי:  זה היה מזמן

יעקב שמאי:  מאז קמה ועדת מזרחי, וחולקה אחריות בין פיקוד העורף לבין רח"ל

יעקב שמאי:  אני כן יכולה להגיד לכם, אם אנחנו מדברים על שדרות ועל העוטף, שקיימים חמישה מרכזי חוסן, שממומנים גם על ידי משרד הבריאות אבל גם על ידי משרדי הממשלה שנמצאים כאן לידי, שיודעים לתת מענה לאזרחים בשגרה ובחירום

יעקב שמאי:      בחירום, מרכזי החוסן הם יד ימינו של ראש הרשות

יעקב שמאי:  נמצא כאן חבר הכנסת אלון שוסטר, שמכיר היטב את עבודת מרכזי החוסן

יעקב שמאי:  לאחרונה, אושרה הקמת שני מרכזי חוסן גם בצפון, לגבי חבר הכנסת קרויזר, ששאל על הצפון

יעקב שמאי:  מרכזי החוסן יודעים לעשות Zoom In, בוודאי לאנשים עם מוגבלות

יעקב שמאי:  אין לי ספק שבחירום – יש הפרה של האיזון הקיים אצל כל אדם, ובוודאי אצל בן אדם עם מוגבלות

יעקב שמאי:  לכן, הרשות יודעת להשקיע, והרשויות בעוטף הן הרשויות שמובילות את הנושא של הנגשה ושל קשר עם אנשים עם מוגבלות

יעקב שמאי:  הרשימות מתעדכנות אונליין – במשרד הרווחה, במשרד הבריאות ובמשרד החינוך – והרשויות יודעות לתכלל את זה

יעקב שמאי:      בסוף, בחירום, מי שמוביל את הרשות הוא ראש הרשות

יעקב שמאי:  גם במבצע מגן וחץ, כאשר משרד הביטחון אפשר לצאת לריענונים, כדי לא להיות חשופים או להתמודד עם המצב הקיים – הריענונים נעשו דרך הרשות

יעקב שמאי:  מי שמחליט על מי שיוצא לריענונים הוא ראש הרשות

יעקב שמאי:  בדרך כלל, לידו, נמצאת מנהלת שירותי הרווחה ומרכז החוסן

יעקב שמאי:  מרכז החוסן יודע לתת פעילויות גם לאנשים שאין להם עורף משפחתי, וצריכים להוריד את האפליקציה

יעקב שמאי:  הם יודעים לתת לאנשים ללא עורף משפחתי הדרכה לאיך לעבוד עם האפליקציה, דרך חונך או מתנדבים

דניאל עטר: מי נותן את ההדרכה הזו? אין לי אף אחד שייתן הדרכה כזו

דניאל עטר:  בן אדם שהוא מתמודד נפש, שנמצא בבית – אין אף אחד שיבוא אליו ויוריד לו את האפליקציה

יעקב שמאי: למה אתה אומר את זה?     

דניאל עטר: מכוח היכרות עם השטח של לא מעט שנים

יעקב שמאי: מרכזי החוסן ומשרד הרווחה יודעים לתת חונך ומתנדב; הרשויות יודעות לתת - - -     

דניאל עטר: זה לא מדויק

דניאל עטר:  אני מצטער

מקס פרדקין: זהו לא המצב

מקס פרדקין:  אני חווה את זה באופן אישי

מקס פרדקין:  משרד הרווחה לא נותן - - -     

יעקב שמאי: בקורונה אנחנו ראינו את שעתם היפה של המתנדבים

יעקב שמאי:  בקורונה קמו הרבה מאוד - - -     

דבורה ביטון: אנחנו מדברים פה על הנגשה

דבורה ביטון:  אנחנו מדברים על מציאות בזמן חירום

דבורה ביטון:  מה שאת מתארת, מרכזי החוסן וכו', הם דבר נפלא – אנחנו יודעים איך זה פועל

דבורה ביטון:  אני גרה בשדרות – ומטפלים שם

דבורה ביטון:  אבל איך אנחנו נותנים פתרונות לאנשים האלה בזמן אמת? הם מגיעים למרכז חוסן בגלל הטראומה - - -     

אליקו שליין: ומרכז החוסן סגור ביום שישי

יעקב שמאי: כל מרכזי החוסן בעוטף – ממוגנים

דבורה ביטון: אז אם הם בשוק – הם צריכים לרוץ למרכז חוסן? תחשבו בהיגיון

דבורה ביטון:  איך אתם פותרים להם את הבעיה?     

יעקב שמאי: ההנחיות בהתגוננות שפיקוד העורף נותן הן להגיע למקום הכי מוגן שיכול להיות

יעקב שמאי:  אני לא מפנה אף אחד שנמצא בשוק למרכז חוסן, אבל אני אומרת שמרכזי החוסן הם ממוגנים

ישראל אייכלר: אני לא חושב שהיא אמרה שמרכז חוסן הוא מקלט

אליקו שליין: לא

אליקו שליין:  המרכז עצמו הוא ממוגן

דבורה ביטון: אבל מי מגיע למרכז חוסן? רק אחרי שהמצב הנפשי שלהם כבר לא מציאה

דבורה ביטון:  אנחנו רוצים לדעת מה קורה כשזה קורה - - -     

ישראל אייכלר: היא לא אמרה שאם הוא בשוק – שיבוא למרכז חוסן

ישראל אייכלר:  אם הוא בשוק – שילך למיגונית שליד השוק

דבורה ביטון: כשהמיגונית לא מונגשת – איך אנחנו פותרים את הבעיה? זהו הנושא

ישראל אייכלר: זהו הנושא שעליו אנחנו מדברים, אבל היא מייצגת פה את רשות חירום לאומית

ישראל אייכלר:  זה שפיקוד העורף לא פה – לא כל כך מפריע לי - -      

דבורה ביטון: זה חמור מאוד

ישראל אייכלר: - - ואני אסביר לכם למה: כל הנושאים שאנחנו מדברים עליהם הם נושאים אזרחיים, ששייכים לרח"ל, ולא לפיקוד העורף

ישראל אייכלר:  איזה נושא שעלה פה שייך לפיקוד העורף?     

יעקב שמאי: מיגוניות והתרעה

ישראל אייכלר: המיגון שייך לפיקוד העורף? אז אנחנו כן נבקש מפיקוד העורף שבפעם הבאה הוא יגיע, כי הם הוזמנו באופן מיוחד

ישראל אייכלר:  חשבתי שאת מייצגת גם אותם, אבל אם את אומרת שהתחלקתם – הם צריכים לבוא בנפרד

אליקו שליין: מרכזי חוסן בשדרות סגורים ביום שישי בערב

אליקו שליין:  זוהי בושה וחרפה

אליקו שליין:  יש צילומים

יעקב שמאי: אם ניקח את מגן וחץ, מה שהוחלט במשרד הביטחון זה להוציא את האנשים להתרעננות של שבעה ימים - - -     

דבורה ביטון: בסדר, 5,000 מתוך 30,000

יעקב שמאי: הם יצאו לפי הקריטריונים שהוחלטו

אליקו שליין: אז עשיתם את ראשי הרשויות מסננת?     

דבורה ביטון: אנחנו ראינו את זה קודם, שמתוך 30,000 אנשים שגרים בשדרות - - -     

אליקו שליין: 30,000 שבויים בידי מבצעים

יעקב שמאי: בשדרות הוחלט – על ידי אלוף פיקוד העורף, אלוף פיקוד דרום ושר הביטחון – על ארבע שכונות

יעקב שמאי:  זוהי ההחלטה

דבורה ביטון: אתה מבין? ארבע שכונות ינוחו – והשאר לא

אליקו שליין: למה? היישובים ליד – יצאו במלואם

אליקו שליין:  יש איפה ואיפה

דבורה ביטון: אני רוצה לומר לאדוני שאני העליתי את זה בוועדת כספים, בגלל כל נושא הפיצויים לעסקים

דבורה ביטון:  דיברתי עם חבר הכנסת גפני ואמרתי – בהערת אגב – בדיוק על הסיפור הזה שחלק יוצאים והרבה לא יוצאים, ובסוף יש נטל, והמצב הנפשי של אנשים - - -     

ישראל אייכלר: זהו לא הנושא שלנו היום

ישראל אייכלר:  תשלימי משפט אחרון

יעקב שמאי: יהודה מירון, ממשרד הביטחון, העלה את הנושא החמישי של אספקה של מים בחירום

יעקב שמאי:  רשות החירום הלאומית קבעה, לפני כשנה וחצי, 15 יעדי שירות לאומיים, שהם, בעצם, החוזה של מה שהמדינה נותנת לאזרח בחירום

יעקב שמאי:  ביניהם: מזון ומים; מחסה הולם; התרעה; חופש פולחן; רפואה ועוד

יעקב שמאי:  ל-15 היעדים האלה נקבעה רמת שירות – כשבחירום, בוודאי שיורדת רמת השירות, לאור השיבושים – ובכל היעדים האלה יש גם נספח לנושא אנשים עם מוגבלות

ישראל אייכלר: זהו הפרק החמישי?     

יעקב שמאי: כן

ישראל אייכלר: מתי זה יגיע?     

יעקב שמאי: יעדי השירות כבר עובדים

יעקב שמאי:  היערכות המשרדים כבר עובדת

ישראל אייכלר: הבאתם את שני הפרקים האחרונים היום? יופי, אז חברת הכנסת ביטון, לחברי הוועדה תהיה הרבה עבודה

ישראל אייכלר:  תודה רבה

ישראל אייכלר:  עכשיו אני רוצה לעבור לשלטון המקומי

קריאה: סליחה, כבודו

קריאה:  בקשר לשאלת החירשים – יש איזה מענה או תשובה?     

יעקב שמאי: האפליקציה שייכת לפיקוד העורף

יעקב שמאי:  היא חלק מפורטל החירום הלאומי

ישראל אייכלר: זוהי התשובה: אין תשובה, כי פיקוד העורף לא הגיע

ישראל אייכלר:  אני מקווה מאוד שפיקוד העורף יגיע, ואנחנו נשלח מכתב לשר הביטחון, כדי שידאג לתשובה לשאלה שהם הציבו פה – האם האפליקציה הזו מקובלת עליהם? אם לא – אנחנו צריכים לשמוע

ישראל אייכלר:  עכשיו אנחנו עוברים למרכז השלטון המקומי

ישראל אייכלר:  עדי אבירם, בבקשה

ישראל אייכלר:  הרבה משימות הוטלו עליכם היום

עדי אבירם: ציינו פה הרבה את מרכז השלטון המקומי

עדי אבירם:  קודם כל, אני רוצה לפתוח בשני חברי הכנסת שציינו את מה שעושה הרווחה בשלטון המקומי אצלם, וזה הבסיס

עדי אבירם:  בדיונים של הוועדה הקודמת, כשעברו התקנות, דובר על דבר מאוד בסיסי שאנחנו נלחמנו עליו

עדי אבירם:  אין לנו מושג

עדי אבירם:  מי שלא רוצה להירשם לרווחה – אין לרשות מידע עליו

עדי אבירם:  זאת אומרת, היום, יש מאגר שהביטוח הלאומי יהיה חייב לתת אותו במצב חירום, אבל הרווחה באחריות הרשויות לא יכולה לתת את המענה למי שלא רצה להירשם בו, בגלל החיסיון

ישראל אייכלר: אבל יש לביטוח הלאומי את הרשימה

עדי אבירם: רק במצב חירום – תיפתח הרשימה

ישראל אייכלר: אני מדבר על מצב חירום

ישראל אייכלר:  אז יהיה לכם

אליקו שליין: יש להם את הרשימות, כי יש הנחות בארנונה

עדי אבירם: מי שלא רוצה להגיד – לא חייב

עדי אבירם:  לא כולם אומרים מהי הבעיה שלהם, ופה התחילה הבעיה שלנו, של החיסיון – לא הסכמנו לקחת את החלק הזה, כי הם לא חייבים

עדי אבירם:  לכן, הוחלט על "כספת נצורה", שהביטוח הלאומי ייתן אותה במצב חירום

ישראל אייכלר: אתם ערוכים לקבל את הכספת הזו?     

עדי אבירם: הכל צריך להיות מוכן באוגוסט

עדי אבירם:  עובדים על זה

אליקו שליין: על נפגעי איבה – הם קיבלו

עדי אבירם: אני רוצה לעשות את ההפרדה הקשה הזו: משרד הבריאות מטפל במתמודדי נפש

ישראל אייכלר: אין מתמודדי נפש ברווחה?     

עדי אבירם: לא

עדי אבירם:  זה של משרד הבריאות

עדי אבירם:  למי שרוצה, אבל - - -     

דניאל עטר: זה לא נכון

דניאל עטר:  בוודאי שיש

ישראל אייכלר: יש עובדים סוציאליים שעובדים עם מתמודדי נפש, והם עובדי העירייה

קריאה: מתמודדי נפש שייכים למשרד הבריאות

אליקו שליין: זה מורכב, ואנחנו מופקרים לנפשנו

אליקו שליין:  אותנו זה לא מעניין

אליקו שליין:  יש לפחות 8,000 מתמודדי נפש בשדרות

אליקו שליין:  מעניין אותנו לקבל פתרונות

אליקו שליין:  תביאו פתרונות

אליקו שליין:  זה מה שאני דורש פה, בוועדה

ישראל אייכלר: אתה צודק

ישראל אייכלר:  יהודה ממשרד הביטחון רוצה להשלים משהו

יהודה בן-מאיר: אני רוצה להוריד את הלהבות

יהודה בן-מאיר:  באחד הפרויקטים שהוגש אליכם עכשיו, עשרת התקנות שבהן דיברנו על המאגר – אם נצליח לקדם אותו לפי התכנית, שם, בתוך אותן רשימות, שגם יגיעו, בסוף, לרשות המקומית, יהיו אנשים מכל סוגי המוגבלויות

ישראל אייכלר: כולל מתמודדי נפש?     

יהודה בן-מאיר: בדיוק

אליקו שליין: תעביר לי, בבקשה, את הרשימה

ישראל אייכלר: בסדר

ישראל אייכלר:  תודה

יעקב שמאי: לגבי הנושא של המיגוניות, שעלה פה: מי שהציב אותן הוא משרד הביטחון

יעקב שמאי:  הרבה רשויות קיבלו תלונות על הרבה דברים

יעקב שמאי:  פיקוד העורף הציבו אותן במקומות שבהם הם הרסו לנו את הנגישות שהרשויות עשו

יעקב שמאי:  הם שמו אותן על מדרכות בלי מעבר - - -     

ישראל אייכלר: אז אני צריך לעשות שלום בין מרכז השלטון המקומי לבין משרד הביטחון? באמת, אנחנו, כוועדה פרלמנטרית, רוצים שהשלטון יהיה מסונכרן; אם זה עם הרווחה, העיריות או משרד הביטחון

יעקב שמאי: אבל הרשות לא הציבה

ישראל אייכלר: אז טוב שאת אומרת את זה, כדי שנוכל לפנות למשרד - - -     

אליקו שליין: זה לא מדויק

אליקו שליין:  בשדרות יש הצבה, יש חשבוניות

אליקו שליין:  סליחה, למי שמגיע לישיבות מליאה של עיריית שדרות – שם יש כסף, ושילמו על הצבת המיגוניות

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אני מבקש, וזה רשום בפרוטוקול: שמשרדי הממשלה יואילו בטובם לבוא לפה בצורה מושלמת

ישראל אייכלר:  לא שאחד יזרוק כדור על השני

ישראל אייכלר:  אני לא שופט בכדורגל

ישראל אייכלר:  מקס, רשות הדיבור שלך

מקס פרדקין: אני רוצה לספר על החוויה האישית שלי, כי אני שומע מארגוני ממשלה, רשות החירום הלאומית והביטוח הלאומי שהם נערכים

מקס פרדקין:  אני, במקור, תושב קריית גת, וגרנו שם בתקופה של עמוד ענן, כשהיו רקטות שהיו גם אלינו

מקס פרדקין:  אני כבד שמיעה מלידה; אני מרכיב מכשירי שמיעה

מקס פרדקין:  במשך תקופה ארוכה לא הייתי מרכיב מכשירי שמיעה

מקס פרדקין:  ההורים שלי, זיכרונם לברכה – הם נפטרו לפני כמה שנים – היו אנשים חולים

מקס פרדקין:  היינו אני, אחותי וההורים שלי שצריכים לטפל בכל המצב, ובנוסף – היו אזעקות

מקס פרדקין:      בסופו של דבר, אנחנו, החירשים, אנשים עצמאיים

מקס פרדקין:  זה שאני חירש, או כבד שמיעה – ונמצאים איתי גם נציגים של ארגון "בקול" – לא אומר שאנחנו הולכים להסתמך, בכל פעם, על אפליקציה

מקס פרדקין:  האפליקציה, כשלעצמה, עושה עבודה, אבל היא לא מספיק מעולה

מקס פרדקין:  הפתרון הנפלא שליהי העלתה, עם הצמיד, הוא פתרון טוב מאוד שצריך לקדם

מקס פרדקין:  אם אני לא אלך לישון עם הטלפון במיטה בלילה – אם, חלילה, יהיה מקרה חירום – אני לא אדע

מקס פרדקין:  אני גר עם אחותי, ואם אחותי הולכת ללמוד – אני לא רוצה להסתמך עליה

מקס פרדקין:  אני אגור לבד

מקס פרדקין:  אני לא יכול להסתמך על הפתרונות האלה, אז כן צריך לחשוב על איזה שהוא פתרון נוסף

מקס פרדקין:      דבר חשוב שלא עלה בכלל בוועדה הוא כל הסיפור של שידורי טלוויזיה

מקס פרדקין:  יש שפת סימנים

מקס פרדקין:  אני לא קורא את שפת הסימנים

מקס פרדקין:  אני יודע מעט מאוד שפת הסימנים

דבורה ביטון: אבל יש ערוצים שמראים שיש אזעקות

קרולינה טננבאום ברוכי: חייב שיהיו כתוביות

מקס פרדקין: אבל הכתוביות חייבות להיות מותאמות למה שהדובר אומר

מקס פרדקין:  אם פיקוד העורף עולה עם הוראות – אין לי שמץ של מושג מה הוא אומר

מקס פרדקין:  אני מסתמך על האפליקציה ועל הכתוביות

מקס פרדקין:  אין כתוביות בחדשות

מקס פרדקין:  זה משהו שחייבים לקדם אותו, כי במצב חירום – זה משהו שעוזר לי

אליהו ברוכי: אני מסכימה איתו

קרולינה טננבאום ברוכי: הכתוביות חוזרות על עצמן

קרולינה טננבאום ברוכי:  זאת אומרת שאין כתוביות

קרולינה טננבאום ברוכי:  מה שאתם רואים בטלוויזיה, בדרך כלל, הן כתוביות שחוזרות על כל נושא אותו הדבר, בכל פעם, ולא תמיד מראות את מה שהדובר אומר

ישראל אייכלר: תודה רבה

ישראל אייכלר:  אני רוצה לסכם את הדיון

ישראל אייכלר:  קודם כל, אני רוצה לברך את משרד הביטחון על כך שהביא לנו שני פרקים בעניין הנגישות

ענת אריאל זכאי: סליחה, אפשר לדבר מנגישות ישראל?     

ישראל אייכלר: בבקשה

ענת אריאל זכאי: עו"ד ענת אריאל מנגישות ישראל

ענת אריאל זכאי:  לגבי מה שנאמר פה, על מסיבות העיתונאים ועל שידורי הטלוויזיה, אני רק רוצה לציין שיש הצעת חוק, שעברה קריאה ראשונה, ולדעתי גם שנייה, בממשלה הקודמת

ענת אריאל זכאי:  ביקשנו דין רציפות כדי להתקדם איתה, וכרגע – זה תקוע

ענת אריאל זכאי:  עוד לא התקבל אישור לדין רציפות, וחבל

דבורה ביטון: את יודעת של מי ההצעה? איך קוראים להצעה?     

ענת אריאל זכאי: במקור, היא הייתה של חברת הכנסת שירלי פינטו

ישראל אייכלר: יש מישהו שחתם איתה ביחד שעדיין נמצא בכנסת?     

ענת אריאל זכאי: חילי טרופר עכשיו ביקש את דין הרציפות, וזה תקוע

דבורה ביטון: אוקיי

דבורה ביטון:  אני אהיה איתו בקשר

ישראל אייכלר: בסדר

ישראל אייכלר:  חילי טרופר הוא חבר ועדת הרווחה

ישראל אייכלר:  אנחנו נדבר איתו

ענת אריאל זכאי: חברתי, סמנכ"לית הפעילות הבין-לאומית, רוצה - - -     

ישראל אייכלר: לא, תודה רבה - -      

דבורה ביטון: אנחנו חייבים לסיים

דבורה ביטון:  אנחנו כבר בחריגה

ישראל אייכלר: ישיבה זו נעולה

ישראל אייכלר:  תודה רבה