הוועדה המיוחדת לענייני הצעירים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 27, 2023-06-27 00:00

נעמה לזימי: שלום, אני שמחה לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת לענייני צעירים, דיון ראשון בכל סוגיית חסות הנוער

נעמה לזימי:  בסמכות הוועדה לעסוק בענייני צעירים ונוער ובפערים חברתיים ולכן הדיון היום בנושא הזה הוא גם בסמכותנו וגם מתבקש נוכח המצב החדש של המכרז

נעמה לזימי:  כבר שנים שאני שותפה למאבק לשיפור התנאים של המדריכים והמדריכות במוסדות חסות הנוער וכמובן שמירה על המוסדות הללו ללא מטרות רווח

נעמה לזימי:  אם היה אפשר, שיהיו אפילו של משרד הרווחה, כפי שהיו בעבר, אך לצערנו אנחנו לא שם

נעמה לזימי:  שנים שמתקיימת מגמה הפוכה, העמקת הפרטה והוצאת המוסדות הללו אל חברות בורסאיות שפוגעות בתנאים כדי למקסם רווחים

נעמה לזימי:       מדובר פה לא רק בתנאים של המדריכים, בסוף זה משליך על הנוער שנמצא שם ועל אלה שהמדינה הוציאה בצו אל המוסדות הללו ולא מאפשרת להם את התנאים הטובים ביותר ואת הצוות הטוב ביותר בגלל שהיא פוגעת

נעמה לזימי:  כעת, בגלל פתיחת המכרז, אנחנו נמצאים מול כמה סעיפים שנויים במחלוקת שנשמח לדבר עליהם, את חלקם גם העליתי בפני שר רווחה והיה שיח, אני רוצה להגיד חיובי, אבל אני חושבת שנכון מאוד שהשיח יהיה כאן, בדיון הזה, כדי שנוכל להמשיך את זה קונקרטית

נעמה לזימי:       אני גם אגיד שבשנה שעברה, בגלל שידענו שהמכרז אמור להיפתח – גם הייתי חלק מהח"כיות שיזמו את הקשר עם ועד מוסדות חסות הנוער והמשרד – אכן הייתה פגישה

נעמה לזימי:  אני רוצה להגיד בפתח דבריי מראש שאני לא אוהבת שלא פעם גורמי משרדים בכלל, גם פה, לא מקבלים את ההנחה שוועד העובדים צריך להיות מעורב

נעמה לזימי:  זאת הנחה שהיא שגוייה מיסודה

נעמה לזימי:  זה השטח

נעמה לזימי:  פורום של אותם מדריכים ומדריכות מאוגדים שיודעים מהשטח איפה הבעיות

נעמה לזימי:       התחלופה המאוד קשה במוסדות הללו היא לא סתם

נעמה לזימי:  המציאות של מצב ההכשרה ואיכות המגיעים, במובן של הרצף שהם נושאים עמם, משתנה בגלל התנאים, ולכן המעורבות של מי שהם הכוח מאחורי הצוות העובד, המדריכים, זה דבר שמחויב בעיניי

נעמה לזימי:  צר לי שבסוף זה לא קרה והם לא היו מעורבים בכתיבת המכרז

נעמה לזימי:  אני חושבת שזה לא כדי להגיד לצוות המקצועי מה לעשות, וגם בטח לא להכתיב, אלא מכורח המציאות שאם אנחנו מכירים ומכירות בכך שצריך לשפר את מעמד המדריך, זה לא בשולחנות עגולים של העצמה ושליחות אלא זה ביצירת תשתית של תנאים הולמים, ראויים

נעמה לזימי:       כמובן שאני גם אתכם במאבק הגדול יותר להרחבה תקציבית

נעמה לזימי:  משרד הרווחה כמובן זקוק לזה בהמון מהמקצועות המטפלים הקשורים לתחומים הכי חשובים בחברה בעיניי

נעמה לזימי:  אז אני גם מודעת לחלוטין לקושי שלכם יש כמשרד

נעמה לזימי:  אני גם חושבת שיש לנו שר רווחה נהדר שאפשר לעשות אתו דברים מדהימים

נעמה לזימי:  אני כן חושבת שיש בעיות במכרז הזה ואני אשמח שאולי נלבן פה חלק מהסוגיות ונצא עם איזושהי בשורה

נעמה לזימי:       אני קודם כל מודה לכל הנוכחים והנוכחות

נעמה לזימי:  ממש חשוב לי לפתוח את הדיון הזה

נעמה לזימי:  אני רוצה לפתוח עם דבריו של עמרי פז, רכז איגוד ענף רווחה בכוח לעובדים, שתחתיו מרבית המוסדות המאוגדים בחסות הנוער

נעמה לזימי:  אני גם אגיד גילוי נאות – התנדבתי כשבע שנים ב"כוח לעובדים", ארגון שמאוד קרוב ללבי, אבל הדיון פה יהיה מקצועי ולחלוטין יחד עם הפרטים ועם הצוותים

נעמה לזימי:  תודה

עמרי פז: תודה רבה על הדיון החשוב הזה, על הזימון שלו

עמרי פז:  אנחנו כאן כי יש בעיה היום עם מסגרות הרווחה

עמרי פז:  הן נמצאות לקראת קריסה לדעתנו וכפי שאנחנו רואים את זה

עמרי פז:  תכף ידברו פה עובדים שיציגו את  הקושי שיש להם היום במסגרות, העומס, הקושי להביא עובדים והתחלופה הגדולה שאנחנו מכירים במסגרות

עמרי פז:  אנחנו מדברים על עשרות אחוזים בשנה – מעל 50% עובדים שעוזבים, לפעמים זה מגיע גם ל-100%

עמרי פז:       אנחנו יודעים שזה קשור לתנאים של העובדים כי גם במסמך אסטרטגי שעשו ברווחה אמרו ממש את זה, שיש מקום לשפר את השכר, יש מקום לתת מענקים על השכר, שאמור להיות 30% מעל שכר מינימום, וזה לא נעשה

עמרי פז:  במכרז בעצם הורידו את השורה שאומרת 30% מעל שכר המינימום, מה שהיה מביא אותנו ל-40 שקל לשעה, לא קיבלנו שום אמירה משכנעת למה שישמרו את זה

נעמה לזימי: אמרו לי שזה אמור להחליף מענק

נעמה לזימי:  אמרתי למי שאמר לי את זה: אבל מענק לא מחליף זכויות סוציאליות ומה ששכר אמיתי מקבע, מענק הוא דבר שאמור להיות תוספתי, לא במקום שכר הבסיס שאמורה להיות בו תוספת

נעמה לזימי:  טיעון נוסף הוא שהמשרד אומר שהם הורידו את זה אבל למפעילים יהיה מספיק כסף כדי לקיים את זה

נעמה לזימי:  אני לא מכירה אף מפעיל שייתן יותר שכר בלי שמחייבים אותו במכרז

נעמה לזימי:  אם ברווחה יש כזו אמונה מדהימה, לא הייתי אפילו מגדירה את השכר, אולי יתנו 50-60 ש"ח לשעה

עמרי פז: אנחנו גם אומרים יותר מזה, קודם כל המענקים הולכים לקבוצה מאוד מסוימת של עובדים – מתחת לגיל 30, מעל 75% משרה – אנחנו לא מכירים המוני עובדים כאלה

עמרי פז:  נהפוך הוא, זה בעצם מוריד

עמרי פז:  גם המסמך אומר: אנחנו רוצים עובדים שיהיו שם תקופות, שייתנו את המענה - - -      

נעמה לזימי: משפר עובדים צעירים אבל לא מחזק את העובדים הוותיקים

עמרי פז: נכון

עמרי פז: שזה בערך מה שניסו לעשות עם המורים והמורות, התפיסה שאומרת: בואו נחזק את הקושי שלנו עם מורים צעירים, אבל נפגע בשחיקה העתידית

עמרי פז: מין קבוצה של אנשים שיבואו לתקופה מסוימת וילכו

עמרי פז:  זה גם סותר את כל צורת החשיבה הטיפולית של לתת את הביטחון ואת המקום לנער להרגיש שהוא יכול לסמוך ולקבל ביטחון בחברה שסביבו

עמרי פז:  אז יש את המענקים מגיל מסוים ורק מעל אחוז מסוים של משרה, שזה לא תמיד קורה, הרבה פעמים זה לא קורה

עמרי פז:  הכניסו גם עוד דברים חשובים, כמו חיוב העמותות שיזכו במכרז בהדרכות והכשרות, אבל לא ברור לנו מאיפה בדיוק

עמרי פז:  התעריפים לא השתנו בהרבה

עמרי פז:  אנחנו לא לגמרי מבינים מאיפה זה אמור להגיע

עמרי פז:  ויותר מזה, לבוא ולהגיד שהשכר יישאר בזמן שהמכרז מכניס עוד דרישות ממפעילי המסגרות, לא כל כך ברור - - -     

נעמה לזימי: גם  יש לומר פה לגבי אחוז המשרה שהרבה מדריכים הם אוכלוסייה סטודנטיאלית, מה שבדרך כלל מצריך עוד למידה של יום בשבוע או משהו כזה, ואז זה לא מתיישב עם האחוזים

עמרי פז: בדיוק

עמרי פז:  אתה הולך מתחת ל-30 אבל מצד שני אתה הולך על מעל 75%, אז מה בדיוק עשינו כאן? וגם שוב, זה מענקים, זה לא שכר עם תנאים סוציאליים

נעמה לזימי: מענקים שלא אמורים לתת אותם

עמרי פז: כן, זו לא חשיבה לטווח ארוך של איך העובדים יישארו שם, לאן הם יתקדמו שם

עמרי פז:  כאמור, כל הדברים נמצאים במסמך שלהם, גם צורת התקצוב לפי נער, המעונות הממשלתיים ב-94% תפוסה, אז על מה אנחנו מדברים כאן? למה לבוא ולייצר את אי הוודאות שנותנים לעמותות או למעסיקים להיות במצב שהם לא יודעים בהכרח מה יהיה התקציב שלהם, האם הם יכולים לתת יותר לאורך טווח

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  אז יש לנו את ה-30% מענקים עד גיל מסוים ומאה אחוז משרה, ואתה אומר על הוודאות

עמרי פז: כן

עמרי פז:  אני חושב שהתקצוב, כפי שהוא נעשה כרגע, מייצר איזשהו קושי

עמרי פז:  אתה לא יכול לייצר מנגנון עסקי כשאתה לא בטוח מתי הוא ירד ומתי יעלה

עמרי פז:  אתה צריך שתהיה לך איזושהי ודאות על מה אתה עובד ומה הדרך

עמרי פז:  גם אין סיבה, לפי מה שאנחנו רואים כאן

עמרי פז:  זו לא באמת סיבה לעשות את זה

עמרי פז:  אנחנו לא מבינים את זה

עמרי פז:  מבחינתי, יש כאן איזושהי החלטה שלא לתקצב ברמות שצריך

עמרי פז:  יש פה איזו קמצנות, אני לא יודע, אבל הצורה שהמכרז נעשה כרגע מבחינתנו מבשרת רעות לגבי מכרזים הבאים גם, כי הדיון פה הוא גם מעבר לזה, הוא בכלל על מצב המסגרות

עמרי פז:       יש גם חברים שהגיעו ממסגרות קורות הגג, שהן לא חלק מהמעונות, שגם באו לדבר

עמרי פז:  אנחנו תוהים מה הולך להיות במכרזים הבאים ומה המדינה חושבת שהולך להיות עם המסגרות האלה כשאלה המכרזים וכשבעצם לא נותנים מענה אמיתי לבעיה הכי גדולה, שהיא תחלופת עובדים של בין 50% ל-100% כל חצי שנה-שנה

עמרי פז:  אי אפשר לנהל כך מעון

עמרי פז:  הם גם לא מצליחים להגיע לתפוסה מלאה של מדריכים בהרבה מקומות היום, חשוב לציין את זה

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  בשנה שעברה ערכתי גם כמה ביקורי פתע וכשדיברתי עם מדריכים הדבר הזה נאמר, לא רק בפגישות מסודרות, נאמר כל הזמן שלא פעם יש קושי גדול מאוד לנערים ולנערות עקב התחלופה הזו, שאי היציבות הזו כל כך משפיעה עליהם, שזה מנגנון שהוא במידה מסוימת, בגלל העדר ההשקעה, מייצר נזקים מאוד גדולים לאותו נוער שהמדינה מחייבת להיות שם

נעמה לזימי:  זה דבר שהוא בעיניי – אני אגיד משהו קשה – פשע

נעמה לזימי:  אני באמת חושבת

נעמה לזימי:  לייצר מנגנון שבסוף יוצר אצל אותם נערים ונערות את הקשיים האלה בגלל שהתנאים לא מאפשרים תעסוקה רציפה זה משהו שצריך לעקור אותו מהיסוד

נעמה לזימי:  זו ביקורת שקיימת כבר הרבה שנים על מה שקרה ברווחה, במוסדות חסות הנוער

נעמה לזימי:  לפחות בשבע שנים אחרונות אני יודעת שיש את המאבק הקשה מול זה

נעמה לזימי:  תודה רבה לך, עמרי, בטח עוד נחזור אליך

נעמה לזימי:  זיו גרשוני, ממונה על חסות הנוער, משרד הרווחה

נעמה לזימי:  זיו, תודה שהגעת לפה

צבי גרשוני: אני שמח להיות פה

צבי גרשוני:  כמה תיקונים קטנים

צבי גרשוני:  אחד, אנחנו כן ישבנו עם החבר'ה של כוח לעובדים, לדעתי גם יותר מפעם אחת, וגם קיבלנו מהם מסמך מסודר של כל הדרישות שלהם למכרז

צבי גרשוני:  צריך להבין שכתיבת מכרז בסוף זה תהליך – כי שמעתי שיש טענות על כך שלא הייתם שותפים בכתיבתו – שלוקח סדר גודל של שנה וחצי לפעמים ויש פה הרבה מאוד פינג-פונג בין הגורם המקצועי, שלרוב נמצא יותר קרוב כנראה לצד של השטח, אבל יש גם אילוצים, ובתוך התהליך הזה יש גם ייעוץ משפטי, יש תקציבאים, יש גם מציאות ובתוך על זה אנחנו עובדים ומתכנסים

צבי גרשוני:  לכן כל מי שרוצה להיות שותף בתוך תהליך כזה פשוט לא מבין את תהליך העבודה

צבי גרשוני:       אני חושב שאפשר לומר שאני גם קשוב, גם מכיר וגם מוטרד מהאתגרים שיש לנו במעונות הממשלתיים

צבי גרשוני:  הייתי פעם בצד השני

צבי גרשוני:  כלומר, אני יודע מה אתגרים בלשלם את השכר ולהחזיק את האנשים

צבי גרשוני:  אבל אני רוצה להגיד כמה דברים לפני שאני צולל לעניין המכרז

צבי גרשוני:  אחד, יש לנו לא מעט מסגרות בחסות הנוער שהן לא מעונות ממשלתיים והן מתוקצבות בצורה הזאת, ללא 30% ועם תעריפים נמוכים יותר, ויש לנו פחת, כלומר זמן ממוצע של מדריכים שנשארים שנתיים-שלוש ומחזיקים - - -     

נעמה לזימי: לדוגמה?     

צבי גרשוני: כמו נירים, כמו מלכישוע

צבי גרשוני:  לא משנה, יש

צבי גרשוני:  רק שתי המסגרות האלה זה כ-20% מחסות הנוער

צבי גרשוני:  יש לנו לא מעט מסגרות שאנחנו יכולים להסתכל עליהן ולהגיד שהתמונה היא אחרת, ולפיכך היא גם אפשרית

צבי גרשוני:  עלו פה הרבה נושאים, לא רשמתי אותם, אז תתזכרו אותי ואנסה להתייחס בצורה עניינית

נעמה לזימי: אני רשמתי

נעמה לזימי:  30% תוספת – נתחיל, אם אפשר, מזה

צבי גרשוני: חנן ידבר על ה-30%

נעמה לזימי: אין בעיה, נמשיך לדברים אחרים

נעמה לזימי:  המענקים עד גיל מסוים

צבי גרשוני: נאמר גם כאן שרוב האוכלוסייה של המדריכים שלנו בסוף סטודנטים וגם מבדיקה שעשינו הרוב המוחלט הוא מתחת לגיל 30

צבי גרשוני:  כשאנחנו הסתכלנו איך אנחנו יכולים לתגמל את האוכלוסייה של המדריכים באופן שאינו בתעריף השכר - - -     

נעמה לזימי: אם הרוב עד גיל 30 אז זה בטח מאוד מאוד שולי לבטל את הסעיף של "עד גיל"

נעמה לזימי:  הרי הרוב עד גיל 30, אז למה יש את ההתניה הזאת? אם יש מצב שזה חצי-חצי ואז זה דורש הרבה יותר, או 20% ו-80% מעל, אז אולי בוא נדבר על התקציב, אבל אם אתה טוען שהרוב סטודנטים עד גיל 30, אז למה הסעיף הזה כתוב? זה סעיף שאגף תקציבים כותב כי הוא לא רוצה לחרוג מתקציב, אבל אם זה שולי - - -     

צבי גרשוני: לא, דווקא זה לא אגף תקציבים, התלבשנו פה על מנגנונים קיימים באגף מש"ה מכיוון שאולי כן, אנשי התקציב רצו לייצר איזשהו יישור קו בהקשר הזה כדי - - -     

נעמה לזימי: תמיד

צבי גרשוני: בסדר, אלה שיקולים שאחר כך חנן יוכל לפרט, אבל אני כן חושב שבהקשר הזה יש איזשהו שיפור משמעותי וזה לא רק מענק ההתמדה שהוא מענק לצעירים מתחת לגיל 30 - - -     

נעמה לזימי: ממה שאני מבינה ממך, הסעיף הזה הוא לא סעיף שרירותי, אפשר לבחון אותו מחדש

נעמה לזימי:  אין איזו סיבה אידאולוגית תפיסתית עמוקה לשים את הגיל הזה

צבי גרשוני: קודם כל, אפשר לבחון הכול מחדש, בסוף נצטרך לקבל החלטות ולצאת עם מכרז שאנחנו עומדים מאחוריו

צבי גרשוני:  אני חושב שהיום אנחנו מאוד קרובים לשם ואני אנסה להגן על הדברים

צבי גרשוני:  אני גם אציין שאנחנו יוצאים עכשיו לעוד סבב שאלות במסגרת המכרז

צבי גרשוני:  אני מניח שנקבל לא מעט כאלה

צבי גרשוני:  אנחנו כל הזמן בוחנים ושוקלים את הדברים, אבל בגלל שיש עדיין הליך מכרזי אני גם אזהר עם מה שאני אומר ומה שאני לא אומר

נעמה לזימי: אם אתה גם אומר שאנחנו יודעים – אני מצטטת אותך – שהרוב עד גיל 30 וסטודנטים, אז יש כאן באמת דבר והיפוכו, כמו ששיערתי כששמעתי את העניין של המשרה

נעמה לזימי:  זה אומר שנמצא פה מענק עד גיל 30 כשאנחנו יודעים שמרבית אלו שיהיו מועסקים בו – דברים שלך – הם הסטודנטים, זה אומר שלא יהיו מעל 75% משרה

נעמה לזימי:  אני לא כל כך מצליחה להבין

צבי גרשוני: אני חושב שאפשר לתת פה אחר כך לאנשים להגיד כמה אחוזי משרה הם עובדים, אבל ממה שאני יודע - - -     

נעמה לזימי: לא, דווקא הקשבתי לך

צבי גרשוני: נכון, אני חושב שרוב המדריכים עובדים יותר מ-75%, חלקם גם עושים לילות

צבי גרשוני:  הדברים האלה בסוף כן נבדקו

נעמה לזימי: בקיצור, יש כאן סעיף שנוי במחלוקת לגבי האפקטיביות שלו והמימוש שלו

נעמה לזימי:  אחד, האם הוא מפלה עובדים מעל גיל מסוים והאם זה בכלל עומד משפטית? אני אשמח להעביר את זה גם לייעוץ משפטי

נעמה לזימי:  האם סעיף כזה עומד משפטית? האם הוא מפלה גילי? אני חושבת שכן אבל יגיד ייעוץ משפטי

צבי גרשוני: כמו עבודה מועדפת

נעמה לזימי: אני לא חושבת שאנשים בני 26 הם אחרי צבא

נעמה לזימי:  אני לפחות הייתי, כולל קבע, עד גיל 22

נעמה לזימי:  אנחנו נעביר את זה לייעוץ משפטי, האם זה פוגע בערך השוויון

נעמה לזימי:  אחוזי משרה, האם אנחנו רוצים לשים - - -     

צבי גרשוני: רק לציין שהמענק במכרז הקודם היה 2,000 שקל

נעמה לזימי: אתה לא רוצה לדעת מה אני חושבת על מה שהיה במכרז הקודם

צבי גרשוני: כי אני שומע הרבה קולות שרוצים לחזור למכרז הקודם

נעמה לזימי: יש כמה טורי דעה שלי שמסתובבים מפעם

נעמה לזימי:  אני אומרת לך, זיו, אני דווקא - - -     

נועה נוצני: לפחות הוא היה 40 ש"ח לשעה

נעמה לזימי: נכון

צבי גרשוני: גם עכשיו

צבי גרשוני:  40 ש"ח זה עכשיו

נעמה לזימי: יש לומר שהוא היה 40 ש"ח לשעה בתקופה שבה גם השכר נשחק פחות, כי בשש השנים האחרונות שחיקת השכר יותר גבוהה, אפילו שבע-שמונה

נעמה לזימי:  אני מדברת עם צוות אחר של המשרד בהקשר הזה, עם תפיסה אחרת, אני מאוד מקווה לפחות, כי מה שעשו לחסות הנוער בשנים האחרונות – אני גם הייתי, כפעילה חברתית, לא מהמקום הזה, שותפה מאוד לביקורת שהייתה עם ההפרטה לדנאל ומה שקרה בכלל לאגף תקון – אז בוא לא נשים את זה בכלל פה כי אני לא רוצה להשוות

נעמה לזימי:  אני חושבת שאתם באים ממקום אחר ואני מפרגנת למקום אחר הזה

נעמה לזימי:       אנחנו אומרים שיש פה סעיף שאנחנו חושבים שצריך לבדוק את השוויוניות שלו, האם אנחנו רוצים להעסיק בצורה כזו – זה לא כל כך נכון – והאם בכלל הוא כתוב בצורה שתמנע את קבלתו בגלל שחתך הגילים המוגדר ידוע גם כסטודנטיאלי, זאת אומרת שהוא לא אמור לעבור את 75% המשרה ולכן הוא לא יהיה זכאי למענק

נעמה לזימי:  זה יוצר פה הרצף הזה, שאם גם מפחיתים במכרז 30% תוספת, שהיא בעצם הייתה מקנה 40 ש"ח לשעה בערך לאותם מדריכים, פלוס מייצרים מענק של - - -     

צבי גרשוני: רק תיקון, זה לא מופחת, פשוט אין את האמירה הזו

נעמה לזימי: פשוט הסירו

צבי גרשוני: נכון

נעמה לזימי: אצלי זה הפחתה

צבי גרשוני: אנחנו לא משלמים פחות

נעמה לזימי: זה הזיה אז

נעמה לזימי:  אתה משלם למפעיל את אותו סכום אבל נותן לו את הפריבילגיה לשלם פחות

נעמה לזימי:  זו בדיוק הבעיה

נעמה לזימי:  אתה אומר פה את כל הבעיה

נעמה לזימי:  אתה אומר: אני לא הפחתתי בתקצוב, במכרז אני נותן אפילו יותר עם התייקרויות שבטח נוספו וכל מיני אלמנטים, אבל בשכר אני נותן למפעיל את הפריבילגיה לקחת מישהו עם דופק ב-29 שקלים לשעה או עם שליחות מטורפת וכנראה פריבילגיה לעבוד בשכר שלא מסיימים אתו את החודש, אבל את ה-40 ש"ח לשעה שהיה מובנה ב-30% תוספת הורדתם מתוך תפיסה שאני אפילו לא יודעת לומר

נעמה לזימי:      אני רק רוצה לחדד שוב, אני כן רוצה שזה ייכנס ואני רוצה גם להבהיר, בגלל שהמענק הזה ניתן רק מעל 75% משרה והוא מוגבל רק מתחת לגיל 30, משמע שתחמו קטגוריה סטודנטיאלית שלא תוכל אפילו לקבל את המענק

נעמה לזימי:  בגלל שזה מתחת לגיל 30 הם כנראה בשלב הלימודים – גם אמר פה זיו שרוב האוכלוסייה תהיה סטודנטים – ורוב סטודנטים לפחות יום בשבוע לא במשרה

צבי גרשוני: לא, את זה את אמרת

צבי גרשוני:  אני אמרתי שהם עושים גם לילות ומהבדיקות שעשינו אין להם בעיה של שעות, יכולים להעיד פה החבר'ה, לדעתי כולם עובדים פה מעל 182 שעות

חילי טרופר: אז אתה צופה שהם יגיעו ל-75%?     

חילי טרופר: זה הרבה מעל ה-75%

נעמה לזימי: בגלל תוספת השעות, אוקיי

נעמה לזימי:  בכל מקרה אני רוצה שזה גם ייכנס

נעמה לזימי:  אני גם אשמע כאן את המדריכים

נעמה לזימי:  מהעדות שאני שמעתי מהם לא כולם מגיעים ל-75% משרה וזה מצב שאין להם תמריץ למענק וחבל

נעמה לזימי:  חנן, תודה רבה שאתה פה גם, סמנכ"ל וראש מנהל תקצוב וכלכלה, משרד הרווחה, נשמח לשמוע את דבריך

חנן פריצקי: אני אנסה לעשות קצת סדר מבחינת התעריפים ומבחינת המודל

חנן פריצקי:  דבר ראשון, צריכים להבין, משרד הרווחה קונה שירותי רווחה ב-9 מיליארד שקל, כולם מבוססים על אותו עיקרון, העיקרון של בניית סל שירותים

חנן פריצקי:  אנחנו מתמחרים את סל השירותים לגבי כל נושא ונושא ואנחנו יוצאים במכרז עם תעריף נתון, כאשר התעריף הנתון הזה מבוסס על אומדן שלנו

חנן פריצקי:  האומדן שלנו הוא אומדן לתמחיר ולעלות שצריכה להיות במסגרת ספציפית זו או אחרת

חנן פריצקי:  אנחנו לא דורשים, לא מבקשים, כמדיניות, מאף מפעיל לשלם בדיוק כמו שאנחנו עושים באומדן

חנן פריצקי:  הפוך

חנן פריצקי:  אנחנו מאפשרים למפעילים גמישות העסקה

חנן פריצקי:  אנחנו חושבים שכך חייבים להפעיל מסגרות

נעמה לזימי: במה אתה מתכוון לגמישות?      

חנן פריצקי: אנחנו חושבים שמהבחינה הזאת מודל סל השירותים נותן מענים במסגרת עבודה של המפעיל עצמו

חנן פריצקי:  כשאני מדבר על גמישות העסקה זה אומר שאני דורש ממנו את כל כוח האדם שנמצא במודל סל השירותים

חנן פריצקי:  יחד עם זה אני לא מחייב אותו לשלם שכר בדיוק כמו שאני עשיתי באומדן

חנן פריצקי:  האומדן הוא לצורך אומדן בלבד וכך הוא מוגדר

חנן פריצקי:  לצורך העניין, יהיו שתי מסגרות דומות לחלוטין, אפילו זהות, שהחליט מפעיל אחד לקחת מנהל מאוד מאוד ותיק ורכז חינוך מאוד צעיר וישלם להם שכר בהתאם, ולצורך הדוגמה ייקח המפעיל השני מנהל מאוד צעיר עם רכז חינוך מאוד ותיק

נעמה לזימי: חנן, אני חולקת עליך

נעמה לזימי:  ממה שאני יודעת שקורה במכרז - - -      

חנן פריצקי: אבל, גברתי יושבת-הראש, תני לי בבקשה להציג את העמדה

נעמה לזימי: אני אשמח שתגיד לי אם אני טועה במה שאני רוצה להגיד לך עכשיו ואז תגיד לי את העמדה

נעמה לזימי:  הרי המכרז הזה לא לוקח את הוותק

נעמה לזימי:  כשאתה אומר שאתה רוצה לתת שכר יותר גבוה לאותו מדריך ותיק, אני מברכת אותך על זה, אבל אם אתה לוקח את רצף הוותק – אגב, זה לא יעמוד בפסיקה כי הפסיקה הקודמת הייתה לחייב לקחת את ההסכם הקיבוצי עם הוותק, אבל אם אתם עושים את זה זה שלכם – המכרז בנוי על-כך שהוותק לא נצבר

נעמה לזימי:  אני טועה? לא, אוקיי

חנן פריצקי: תני לי רגע להמשיך

חנן פריצקי:  דיברתי על העקרונות איך נבנה מודל

נעמה לזימי: לא, חנן, אני מצטערת, את הדיון אני מנהלת

נעמה לזימי:  אתה אומר עיקרון, אני אומרת לך איך העיקרון לא מתיישב עם מה שהמכרז מציג, אתה הצגת עיקרון שגוי, אתה מוזמן להמשיך

חנן פריצקי: אוקיי, אני חולק עלייך אבל מכיוון שאנחנו מנהלים כרגע את הדיון - - -     

נעמה לזימי: לא, חנן, אני רוצה שתסביר לי למה אתה חולק עלי, אני מקשיבה לך, הוועדה כולה מקשיבה

חנן פריצקי: כי אנחנו חושבים שהפעלת שירותי רווחה צריכה לאפשר למפעילים גמישות העסקה

חנן פריצקי:  אנחנו צריכים לבדוק ולוודא שכל כוח האדם ניתן ועל זה אנחנו מפקחים ואת זה אנחנו מוודאים

חנן פריצקי:  אנחנו לא נכנסים לשכר של כל עובד ועובד

חנן פריצקי:  לא עשינו את זה בשום שירות ואנחנו לא מתכוונים לעשות את זה פה

נעמה לזימי: אני ביקשתי לדעת מה זו גמישות תעסוקתית

חנן פריצקי: אז הסברתי

נעמה לזימי: אתה הסברת עיקרון שהוא לא עומד במבחן המכרז, אני שאלתי מה כן

חנן פריצקי: אני חולק עליך שהוא לא עומד במבחן המכרז

נעמה לזימי: אבל אתם לא צוברים ותק במכרז

חנן פריצקי: אבל אני מסביר לך שאנחנו בונים את המודל שלנו על סמך ממוצעים ועל סמך הממוצעים האלה - - -     

נעמה לזימי: מה זה אומר?     

חנן פריצקי: לכל משרה ומשרה יש אומדן שכר שעליו אנחנו בונים אותו, כולל למטפלים ועובדים אחרים, ואנחנו בממוצע חושבים שהעובדים צריכים לקבל את השכר שבו הם מקבלים

חנן פריצקי:  לגבי המכרז הספציפי הזה, כל הזמן חוזרים ואומרים שהורדנו פה משפט של 30%, שאנחנו פוגעים במכרז הזה והמכרז הזה הוא סוג של הרעה לעומת המכרז הקודם

חנן פריצקי:  אמר את זה חברי זיו ואני אומר את זה פה: במכרז הקודם ובמכרז הנוכחי לא הפחתנו שקל אחד משכר המטפלים, משכר המדריכים ומשכר העובדים הנוספים

חנן פריצקי:  אנחנו רק עדכנו את המחירים מאז בהתאם לכל הסיכומים ובהתאם לכל ההסכמים

חנן פריצקי:  אנחנו חשבנו וחושבים גם היום - - -     

נעמה לזימי: המחירים עודכנו כי שכר המינימום עודכן, חנן

חנן פריצקי: גם שכר המינימום וגם סכומים אחרים

נעמה לזימי: אבל זה בחוק, מה לעשות? עם כל הכבוד לכתיבת המכרז, את החוק לא אני ולא אתה יכולים - - -     

חנן פריצקי: פעם אחת, אנחנו משלמים מעבר לחוק

חנן פריצקי:  פעם שנייה, יש משרות נוספות שם

חנן פריצקי:  יש משרה של עובד סוציאלי שאנחנו מעדכנים, יש משרה של מנהל שאנחנו מעדכנים, יש משרות נוספות שאנחנו מעדכנים, זה לא רק שכר המינימום

נעמה לזימי: מבורך, אבל אם הסעיף של ה-30% פלוס, שמחייב את המפעיל, יורד, הציפייה שלך שהמפעיל החיצוני, במציאות בה גם חלק מהחברות הללו נמצאות תחת חברות למטרות רווח –  זה דבר שמפתיע אותי, לא מתיישב עם הדעת, לא מתיישב עם המציאות הקיימת, לא מתיישב עם המציאות במקומות האלו

נעמה לזימי:  כשאני עשיתי ביקור פתע באחת המעונות הסבירו לי שלא תמיד יש ארוחת ערב לכולם כי לפעמים חסרה מנה והמנה ספורה על כל ראש

נעמה לזימי:  זאת אומרת, אם מישהו רוצה מנת חלבון אין לו

צבי גרשוני: זה לא נכון, זה גם לא אותו ספק

נעמה לזימי: זיו, אתה אומר לי: זה לא נכון וזה גם לא אותו ספק

נעמה לזימי:  זה אומר שזה אולי נכון בחלק מהמקומות ולא נכון בחלק מהמקומות האחרים, וזה בסדר, יכול להיות - - -     

צבי גרשוני: זה רק לא קשור לספק של כוח אדם, זה מה שאני אומר

צבי גרשוני:  זה ספקים אחרים לגמרי

צבי גרשוני:  אי אפשר להגיד שדנאל חוסכים - - -     

נעמה לזימי: אגב, זה לא היה מעון של דנאל, להפך

צבי גרשוני: לא משנה

נעמה לזימי: לא אמרתי גם דנאל

נעמה לזימי:  הייתי בכמה מעונות של הרווחה, כולל חסות נוער, כולל גם מעונות השיקומיים וגם אחרים - - -     

חילי טרופר: להבנתי היא ניסתה לתאר שהתנאים שבהם המדריכים עובדים – אתה יודע, אתה רואה רק את המשכורת, רק רואה את האוכל – בסוף זה תנאים מאוד מאוד קשים להתקיים בהם

חילי טרופר:  אני מניח שיש השפעה גם לכך שהעבודה היא מאוד מאוד קשה אבל גם לתנאים המאוד קשים

חילי טרופר:  אני מניח שגם אתם פוגשים את זה, נכון? יכול להיות שאתם אומרים לי: שמע, אנחנו עובדים בתוך האילוצים הקיימים, אבל אתה חושב שבאמת התגמול היום הוא תגמול טוב?     

חנן פריצקי: אנחנו תמיד כמשרד רוצים, רצינו ונרצה בעתיד, לתת יותר

חנן פריצקי:  בסופו של יום זו מערכת האילוצים שמחייבת אותנו בין לתת שירות שלטעמנו הוא שירות סביר לעומת לקצר את היריעה ולתת שירותים לפחות אנשים

חילי טרופר: גם אתה לא שלם עם התנאים האלה, נכון?     

חנן פריצקי: שלם אני לעולם, כתקציבן רווחה, לא אהיה שלם עם התקציב שנמצא תחת ידיי

חנן פריצקי:  אני תמיד הייתי רוצה שזה יהיה יותר ואני לא אומר את זה כאמרה

חנן פריצקי:  אני חושב שבכל דבר ובכל מקום אפשר להוסיף וראוי וצריך להוסיף

נעמה לזימי: אבל, חנן, כשאתה שם סעיף - - -     

חנן פריצקי: רגע, לא נתת לי לסיים את המשפט

נעמה לזימי: מה לעשות שבדיון אני שולטת

נעמה לזימי:  אתה תצטרך לקבל את זה

נעמה לזימי:  אתה גם לא תדבר כך, אני מצטערת

נעמה לזימי:  אני ממש מצטערת, זה לא מקובל

נעמה לזימי:  כנראה שאתה לא מגיע הרבה לכנסת

נעמה לזימי:  זה לא מקובל - - -     

חנן פריצקי: א', אני מגיע הרבה, אבל אני רוצה לסיים

נעמה לזימי: אז אולי כי מדובר בי אתה מדבר כך, אני עוד איעלב לרגע

חנן פריצקי: לחלוטין לא אבל עוד לא קרה שלא נתנו לי לסיים משפט

נעמה לזימי: את הדיון אני מנהלת

נעמה לזימי:  אני לא מבינה מה קורה פה

נעמה לזימי:  אני מנהלת את הדיון, זה לא מקובל

נעמה לזימי: וחבל, הדיון הזה התנהל יפה, אתה פשוט לא מוכן שיהיה פה פינג-פונג שיו"ר הוועדה תעשה אותו, ועם כל הכבוד, זו סמכותי ואף חובתי כי המכרז כבר מתגלגל

נעמה לזימי:  הבחירה למפעיל האם לשמר את השכר הוותיק או לא היא בחירה שנועדה לכישלון

נעמה לזימי:  אתה גם יודע את זה

נעמה לזימי:  מה שנאמר כאן לא תואם את המציאות שקורית כל הזמן עם המכרזים האלה

נעמה לזימי:  ברגע שיש את הפריבילגיה לבחור הבחירה תמיד תהיה מקסום הרווחים, לא משנה מה, ובטח קליטת ותק כן או שימור עובדים בשכר גבוה יותר

נעמה לזימי:      הייתה תקלה מאד גדולה באגף תקון לפני כמה שנים ואני זוכרת איך התעמרו במדריכים הוותיקים

נעמה לזימי:  אחד החברים, שגם יקר ללבי, היה אחד מאלה שהתעמרו בהם, הגיע אתכם למשפט ארוך מאוד על זה, אבל בסופו של דבר גם הוא ויתר, אדם שעבד מעל 20 שנה

נעמה לזימי:  כואב הלב איך שעשו הכול כדי לא לשמר את השכר הוותיק

נעמה לזימי:  אז אתם נותנים את האופציה היום במידה מסוימת לשלח עובדים הביתה בגלל שהשכר לא מתוקצב כמו שהוא אלא ניתנה הבחירה איך לעשות אותו

נעמה לזימי:  שלא לדבר על הבסיס, שהוא מונמך ב-30%, לבחירה

נעמה לזימי:  אז אני לא מצליחה להבין איך אתה אומר שלא הייתה פגיעה בשכר כי יש פה מצב שבו העובד הוא הצד החלש בתוך הדיון

נעמה לזימי:  העובד הוא זה שהמפעיל יהיה אמון עליו

נעמה לזימי:  אתם מייצרים פה מצב שהמפעיל יהיה כל יכול מבחינת שכר

נעמה לזימי:       מילא אם המצב היה פשוט, המצב שבו לא נשארים מדריכים מעל לחצי שנה הוא מצב שכמה שנים אנחנו יודעים אותו

נעמה לזימי:  ישבתי עם קבוצת אקטיביסטים של נוער בסיכון, הדבר הכי כואב שאמרו לי בקבוצה הזו הוא שהם רוצים לשפר את המדריכים כי זאת הדרך לשפר את התנאים שלהם

נעמה לזימי:  זה גם ריגש אותי מאוד, הסולידריות הזו, אבל היא הייתה נטו כי הם הבינו שהמצב בו מדריכים מתחלפים כל הזמן היא הדבר שהכי פוגע ביכולת שלהם להתקדם

עמרי פז: אנחנו גם הסתכלנו ועם התעריף הזה אי אפשר להגיע ל-30%, ולא רק אנחנו, גם זכיינים בדקו את זה וכולם אומרים את אותו דבר

עמרי פז:  אתה אולי מגיע לכמה שקלים מעל שכר מינימום

חנן פריצקי: אם יתנו לי לחזור למשפט אני אגיד שהסיפור של ה-30% לטעמנו היה משפט לא נכון, אבל אני חוזר ואומר ואני אגיד את זה בפעם העשירית, לא הפחתנו שקל אחד מתוך התעריף

חנן פריצקי:  לא רק שלא הפחתנו, הוספנו

חנן פריצקי:  לגבי כל העדכונים שאמרתי, עדכנו את כל הסכמי השכר, עדכנו את שכר המינימום

חנן פריצקי:  משבר התעסוקה של עובדים בשכר המינימום הוא דבר ידוע ומוכר בכל שירותי הרווחה, אנחנו עובדים עליו בערוצים נפרדים, אבל אני אומר - - -     

נועה נוצני: אפילו במסמך שלכם - - -     

חנן פריצקי: תנו לי לסיים משפט

חנן פריצקי:  הביאו אותי בשביל לנסות להגיב

חנן פריצקי:  אני מוכן להקשיב ולהגיב אבל תנו לי להגיב

חנן פריצקי:  כל מה שעשינו מאז המכרז הקודם זה רק שיפור עמדות

חנן פריצקי:  גם עדכנו את התעריפים לצורך העניין וגם עשינו שני דברים מרכזיים: פעם אחת, הכנסנו עוד מסלול של מטפלים מוסמכים, ופעם שנייה, הכנסנו תמריצים לגבי גיל 30

חנן פריצקי:       לשאלתך הקודמת את זיו למה זה נתקע בגיל 30 – כי אנחנו עושים מה שאנחנו יכולים באופן רוחבי, וכמו שאמר זיו, לקחנו החלטת ממשלה שהייתה לגבי המוגבלויות, שדיברה על סמי עבודה מועדפת, לקחה את העקרונות של עבודה מועדפת ונתנה את זה לעובדים צעירים במנהל מוגבלויות, ומכיוון שלכל דבר שאנחנו עושים יש השפעות רוחב מידיות אנחנו עשינו את זה הפוך, לקחנו את השפעת הרוחב של מנהל מוגבלויות ושמנו את זה פה

חנן פריצקי:  לצורך העניין, אם יגיעו למסקנה שאי אפשר לתת את זה עד גיל 30 אז זה לא יינתן בכלל

חנן פריצקי:  זה לא שאני מאיים, אני אומר את זה פשוט כעובדה כי אנחנו לא יכולים לגרום למצב שבו אנחנו עושים משהו שחוצה מנהלים וחוצה אגפים אצלנו

חנן פריצקי:  זה דבר שלקחנו אותו ושיפרנו לעומת המכרז הקודם, גם בקטע הזה וגם בקטע של מטפלים מוסמכים

נעמה לזימי: באיזה מובן לא חוצה מנהלים?      

חנן פריצקי: התחלתי את דבריי לפני שקטעו אותי ואמרתי שכל התעריפים שלנו וכל המודלים שלנו מבוססים על אותה טבלת שכר, על אותו מודל תפעולי שפועל בכל השירותים ב-9 מיליארד שקל

חנן פריצקי:  לכן, מכיוון שלכל דבר יש השפעת רוחב ומכיוון שרצינו לשפר את המצב של המטפלים במכרז הספציפי הזה, לקחנו אלמנט שהוחלט עליו שנה שעברה בהחלטת ממשלה של העדפת עובדים צעירים במנהל מוגבלויות במסגרת החלטת ממשלה והתאמנו אותו למודל של חסות הנוער

חנן פריצקי:  לכן לקחנו השפעת רוחב שהיא לכאורה פועלת הפוך והתאמנו אותה גם לפה כדי לשפר את המצב של המדריכים בחסות הנוער

חנן פריצקי:  לכן אני אומר שכל דבר כזה נעשה מתוך מגמה לנסות לשפר את המכרז ולא הפוך

חנן פריצקי:  זו המטרה

חנן פריצקי:  הסיפור של ה-30%, חשבנו שהוא היה במכרז הקודם אות לא נכונה, הוא לא הופעל - - -     

נעמה לזימי: בגלל מה?     

חנן פריצקי: כי הוא לא עבר בפועל

חנן פריצקי:  בפועל הייתה אתו המון בעייתיות

חנן פריצקי:  זיו יכול להסביר, הייתה שם גם טענה של אפליית עובדים לעומת עובדים אחרים בגלל זה

נעמה לזימי: איך?     

חנן פריצקי: כי היו שם בעיות עם כל מיני - - -     

נעמה לזימי: אני שואלת שאלה, תסביר את זה רגע

צבי גרשוני: למשל, במכרז הקודם רכז קבוצה הרוויח פחות מאשר מדריך שחויב לשלם לו את ה-30% תוספת על שכר המינימום השעתי

צבי גרשוני:  הדבר יצר מצב שאנשים לא רצו להיות ראשי קבוצה

צבי גרשוני:  יותר אחריות, עבודה יותר קשה, פחות שכר

נועה נוצני: תעלו את השכר של הרכזים

חנן פריצקי: היינו שמחים להעלות את השכר של כולם

צבי גרשוני: אנחנו העלינו את השכר של רכזי הקבוצות, לא העלינו אותו ב-30%, השווינו אותו לעו"ס בכיר, 12,500 שקל בחודש

צבי גרשוני:  עשינו הרבה דברים כדי לעלות את התנאים

צבי גרשוני:  אני מסכים שאפשר יותר

חילי טרופר: בעצם זיו אתה אומר שהייתה הרעה לעובדים מסוימים, אתה מסביר שמכיוון שזה גרם להם להרוויח יותר מאחרים, אבל אתה כן אומר שבפועל מהסיבות האלה יש הרעה

נעמה לזימי: בדיוק

חנן פריצקי: לא אמרנו את זה, אמרנו שזה גרם לעיוותים

חילי טרופר: הקשבתי, אמרתם שמה שקרה זה שהם קיבלו יותר מהרכזים, אז מה עשינו? הורדנו אותם בחזרה

חנן פריצקי: אבל זה לא קרה בכולם, זה קרה רק בחלק מהעובדים

חילי טרופר: אין בעיה, יש עובדים - - -     

חנן פריצקי: אבל ה-Capacity של סך כל המכרז לא השתנה

חנן פריצקי:  הפוך, עלה גם עכשיו, כך שאפשר להמשיך לאפשר את הגמישות הזאת, אבל אנחנו לא חושבים שצריכה להיות התניה כל כך ספציפית כי ההתניה הספציפית הזו גורמת לעיוותים

חילי טרופר: בסוף יש מדריך בקצה

חילי טרופר:  אתה אומר לי: בסכום הגלובלי לא שינינו, אבל עכשיו אני שואל אותך האם מדריכים יקבלו פחות ואתה אומר לי: בגדול - - -     

חנן פריצקי: התשובה היא לא

חילי טרופר: מה זאת אומרת? הרגע אמרתם: הורדנו להם כי התברר שעם ה-30% הם יקבלו יותר מהרכזים

חנן פריצקי: אני אמרתי שהורדנו את המשפט הספציפי שמחייב אותם

חנן פריצקי:  אנחנו לא הפחתנו שקל אחד, לא משכר מדריכים ולא משכר של עובדים אחרים

חנן פריצקי:  אנחנו אמרנו שאנחנו חושבים שהמשפט הזה גרם לאובדן הגמישות ואנחנו רוצים להחזיר את הגמישות

נעמה לזימי: אני לא מצליחה להבין את טיעון הגמישות

נעמה לזימי:  גמישות על מה? על שכר מינימום או שכר קצת יותר גדול ממינימום? הגמישות לא נראית גבוהה מדי

נעמה לזימי:  גם בהתחבר למה שחילי אמר, זה אומר שיהיו עובדים שבשכר הראשוני ירוויחו פחות

נעמה לזימי:  מצד שני, הדיון הזה נעשה עם הרבה סתירות

נעמה לזימי:  אתם נותן טיעון לוגי שאפשר לפרק אותו, זיו נותן פה טיעון על הרכז ואז הוא אומר: אבל טיפלנו ברכז, הוא ירוויח כמו עו"ס, זאת אומרת שיותר לא תהיה אפליה לרכז, אז למה להפחית לעובדים?     

צבי גרשוני: אבל לא הפחתנו

חנן פריצקי: אנחנו חוזרים על עצמנו כמה פעמים: לא הפחתנו שקל אחד בתעריף של העובדים ונחזור ונגיד את זה עשר פעמים

צבי גרשוני: הטיעון היחיד שאפשר להגיד זה שהמפעיל לא ישלם כפי שהוא שילם

נעמה לזימי: העובד בקצה, המתחיל, היה לו שכר מינימום פלוס 30%

נעמה לזימי:  אם מחר ייכנס עובד – לא מענק, לא כלום – הוא ירוויח 30 ש"ח לשעה פלוס 30%?      

צבי גרשוני: אין שום בעיה לשלם לו את זה

נעמה לזימי: לא שאלנו על בעיה

נעמה לזימי:  האם זה מה שהוא יקבל? התלוש שלו? אני מדברת על חיים של אנשים, על התלוש שלהם, לא מדברת על משהו היפותטי, האם התלוש שלו ייראה כמו תלוש של כל עובד חדש אחר? אתה לא יכול להתחייב לזה

צבי גרשוני: אני לא יכול להתחייב על זה ואני לא רוצה להתחייב על זה

נעמה לזימי: הבנו שאתה לא רוצה להתחייב על זה

נעמה לזימי:  אני אתן לד"ר עו"ד שירן רייכנברג להגיב

נעמה לזימי:  בבקשה

שירן רייכנברג: תודה, נעמה

שירן רייכנברג:  אני שירן רייכנברג, עורכת דין וד"ר למשפטים מהקליניקה לזכויות נוער וצעירים באוניברסיטה בירושלים

שירן רייכנברג:  אני רוצה לדבר על הסיבה שכולנו פה, שזה בני נוער והצעירים שנמצאים במעונות

שירן רייכנברג:  אין ספק שלכולם פה באמת מאוד מאוד אכפת מהתנאים שלהם, אבל צריך לזכור שזה נערים ונערות שנמצאים ממש בקצה הרצף הטיפולי, נערים שהוצאו לפי חוק והמדינה אחראית עליהם ועל כן צריך לתת להם את הטיפול הכי טוב שאפשר

שירן רייכנברג:      אם נתייחס למה שזיו אמר קודם, הבעיה הבסיסית היא בשיטה, שזה מכרזים, מכרזים שמופעלים לפי חוק חובת המכרזים, כפופים לעקרונות המשפט המנהלי ולא לעקרונות של טובת הילד, ופה ההתנגשות הגדלה

שירן רייכנברג:  מדובר בנערי בוטיק – אנחנו צריכים להתייחס אליהם כנערי בוטיק – שצריכים לקבל את הטיפול הכי טוב שאפשר

שירן רייכנברג:  וכשזה המצב, אי אפשר שאפשר לתת להם את הטיפול הכי טוב שאפשר, כי אם נדבר על האוכל, האוכל שלהם נקבע במכרז אחד והטיפול במכרז אחר

שירן רייכנברג:  אנחנו במצב מאוד בעייתי

שירן רייכנברג:       זאת אוכלוסייה שנעדרת קול, אוכלוסייה מושתקת, לא סתם הם לא פה

שירן רייכנברג:  ממש מרגש אותי לשמוע שנפגשת איתם כי זה נדיר, נדיר להגיע ולדבר עם בני הנוער, להבין מה הם באמת רוצים

שירן רייכנברג:  הוצאה מהבית זה משהו טראומטי, זה דבר שהוא קשה מאוד, אז להגיע למעונות האלה ולקבל מדריך שמתחלף על בסיס די קבוע, או מדריכה, בלי יכולת ליצור קשר אמיתי, ארוך טווח, שזה הבסיס להצלחה טיפולית – אנחנו חטאנו לתפקיד שלנו כמדינה

שירן רייכנברג:  אי אפשר להוציא אותם למסגרות כשזה המצב בהן כרגע

שירן רייכנברג:       התחלופה הגדולה של המדריכים פוגעת בנערים

שירן רייכנברג:  אין ספק שהאינטרס של כולם פה הוא לשמר את כוח האדם וכוח האדם הטוב

שירן רייכנברג:  את דיברת על אנשים עם דופק, זה עצוב, אנחנו אומרים את זה כבר כל כך הרבה זמן, איך יכול להיות שזה המצב? אבל עובדתית, כשזה השכר – ואני יש לזה הרבה סיבות, הרעבת משרד הרווחה במשך שנים - - -     

נעמה לזימי: המדריכים מספרים לי את זה

נעמה לזימי:  מדריכה סיפרה לי שנה שעברה שהיה מדריך שהחטיף סטירה לנער כי סתם, כי לקחו אותו אחרי גיוס, וזה מה שקרה

נעמה לזימי:  הוא פוטר והכל, אבל זה מה שקורה כשלא מעסיקים על פי טיב או הכשרה וכו'

שירן רייכנברג: נכון

שירן רייכנברג:  אז הייתה סוגיית ההכשרות, שתקופה מאוד ארוכה לא היו, וזה השתנה

שירן רייכנברג:  המשרד, לפחות ממה שאנחנו יודעים, באמת עושה מאמץ לתת את מה שהנערים האלה צריכים אך עדיין זה לא מספיק

שירן רייכנברג:  זה לא מספיק כי זה לא יכול להמשיך בדרך הזאת

שירן רייכנברג:  מכרז להפעלת מעון נעול שעובד תחת חוק חובת מכרזים, זה לא מכרז לאטבים או לכביש

שירן רייכנברג:  האינטרסים שונים

שירן רייכנברג:  אמנם זה לא מכרז למטרות רווח ועדיין, עובדתית, זה שמאפשרים לחברות כוח אדם להתמודד במכרז – הטיפול לכל ילד הוא בפני עצמו, אי אפשר לכמת את כל הדברים הטיפוליים שצריך לתוך מכרז

שירן רייכנברג:  לא משנה כמה נעשה את המכרז הכי טוב שאפשר, אי אפשר יהיה להכניס את כל מה שהילדים צריכים בדבר הזה

שירן רייכנברג:       שוב אני אחזור לנקודה שהילדים האלה הם בקצה של הקצה של הרצף הטיפולי והמעונות האלה צריכים להיות המקום הכי טוב, הכי טוב שאפשר להגיע אליו ולא מקומות שילדים מפחדים להגיע אליהם, לא רוצים להגיע אליהם, שומעים עליהם דברים נוראיים ולא נותנים להם את מה שהם צריכים

שירן רייכנברג:  הבסיס הוא רצף טיפולי

שירן רייכנברג:  זה הדרך לתקן את הטראומה

שירן רייכנברג:  הם לא הגיעו לשם מבחירה

שירן רייכנברג:  אף ילד לא רוצה להיות במעונות, זה הכול תחת חוקי נוער

שירן רייכנברג:  אז אם כבר הוצאנו אותם מהבית וגרמנו להם לדבר הזה, צריך לתת להם את הכלים הכי טובים להמשך

שירן רייכנברג:  אנחנו רוצים שבגיל 18, כשהם יוצאים, יהיו להם את הכלים וזאת לא הדרך

נעמה לזימי: הנקודה ברורה

נעמה לזימי:  כפיר בכר, מדריך במעון ממשלתי, בבקשה

כפיר בכר: תודה רבה, נעמה

כפיר בכר:  קוראים לי כפיר בכר, אני ממעון מצפה ים, בתפקיד מעל שנה

נעמה לזימי: ברכות, החזקת שנה

נעמה לזימי:  זה סיפור הצלחה

כפיר בכר: באתי לעבודה הזאת כדי לצאת מאזור הנוחות ובשביל לעשות טיפול גם בעצמי דרך הדבר הזה

כפיר בכר:  בשלושת הימים האחרונים אני שומע הרבה-הרבה קולות, מכל מיני כיוונים, ואני מאוד מבולבל ולא מבין

כפיר בכר:  יש לי הרבה בורות מי עומד איפה

כפיר בכר:  שפכתי בשלושת הימים האחרונים הרבה על הדף ובאתי מאוד מוכן, עם דף אחד מתומצת על איך שאני רואה את הכול מהעיניים שלי

כפיר בכר:  אני מבקש שאף אחד לא ייקח את זה למקום אישי, המילים שאני הולך להגיד מגיעות באמת מהמקום שממנו אני רואה את הדברים ומהרגשות שאני מרגיש

כפיר בכר:       לא נראה לי הגיוני שיש ביקוש כל כך גדול למדריכים כאשר בפועל אין בכלל היצע ועדיין מקבלי ההחלטות מרשים לעצמם לתת יחס זול ומשכורת זולה למדריכים

כפיר בכר:  רוב הנערים מגיעים ממשפחות עם התנהגויות שליליות ודפוסים שליליים

כפיר בכר:  נער שמגיע אלינו, עושה תהליך, עובד על הדפוסים השליליים ודרכי ההתנהגות שהוא חיקה בבית ומשנה אותם, לומד כלים ודרכי התנהגויות חיוביים שחדשים לו, לומד ליישם אותם ועושה תהליך אמיתי ומשמעותי, לומד לבחון את עצמו בהסתכלות פנימית על מנת להיות בשיפור התנהגותי, הוא יעביר את זה לדורות הבאים

כפיר בכר:       במשך דורות הייתה התנהגות שלילית שכעת נקטעת

כפיר בכר:  חייבים להבין שהעבודה שלנו מצמצמת פגיעות ואלימות במשפחות בחברה שלנו לדורות קדימה

כפיר בכר:  בשביל שהנערים יצליחו הם חייבים החזקה, הם חייבים גבולות ברורים עד שיצליחו לעוף לבד

כפיר בכר:  חייבים את זה

כפיר בכר:  חייבים מדריכים מקצועיים, איכותיים, חזקים מנטלית, מדריכים שמלווים את הנערים בשוטף יום-יום

כפיר בכר:  לקדם את החברה

כפיר בכר:  יש חוסר רב במדריכים כאלו, מה שמשפיע על ריבוי משימות שאי אפשר לעמוד בו, על שחיקה ועזיבה של מדריכים טובים, על קושי בהחזקת נערים וגבולותיהם ופוגע בתהליך שלהם

כפיר בכר:      עבודת המדריך מחייבת ויתור על השגרה בשביל השגרה של הנערים, ויתור על שבתות וחגים בחיק המשפחה בשביל הנערים

כפיר בכר:  מדריך עובד בכמות ורצף שעות מוגזמים ושוחקים ומדריכים עוזבים בקצב, ובצדק, כי אחרי כל זה אתה רואה את התלוש בסוף החודש ובוכה את החיים שלך כי אתה לא יכול לסגור את החודש

כפיר בכר:  אני רואה נערים שלי שבתהליך התפתחותי יוצאים לעבוד בעבודות שונות, כמו מלצרות, והם מרוויחים 60-70 שקל לשעה, ואני שומע שרוצים לתת למדריכים שכר מינימום שלא מספיק ולא מכבד

כפיר בכר:  מי ירצה לעבוד ברציפות ובשחיקה תחת תגמול כזה?      נכון שהעבודה חשובה ומתוך ערכים, אידיאולוגיה ואמונה מגיעים לעבוד במקומות כאלה, אך הניצול של כוח האדם אינו הגיוני ואינו סביר

כפיר בכר:  חייבים שתהיה התייחסות לתפקיד המדריך בכבוד וביוקרה, שאותם מדריכים טובים, מקצועיים ואיכותיים, שעברו הכשרות, הדרכות וקורסים, התמקצעו והפכו לאנשי מקצוע, יישארו ויוכלו לתת לחצר האחורית של החברה את הכלים כדי להתקדם, להפוך לבוגר מיטיב בחברה, וכך לצמצם פערים ולהפחית את הפגיעה בחברה ובמשפחה

כפיר בכר:       אנחנו דורשים יחס ראוי שמגיע לנו

כפיר בכר:  המצב בחברה שלנו כיום אינו פשוט

כפיר בכר:  האלימות הגוברת ומספר בני הנוער שמצויים בסיכון הולך וגדל

כפיר בכר:  עובדי חסות הנוער הם הכלי המשמעותי והעיקרי לקידום החברה והפסקת ההידרדרות

כפיר בכר:  אנא, תנו לנו את הכלים וסייעו לנו לגייס אנשי צוות מיטיבים כדי להמשיך לבצע את העבודה הכל-כך חשובה ומשמעותית לחברה

כפיר בכר:  בתנאי ההעסקה כאלה, אף אדם שמכבד את עצמו וראוי להוות מודל לחיקוי ודמות מיטיבה ומשמעותית המקדמת תהליכים ועוצרת את מעגל ההידרדרות לא יסכים לעבוד ולתת מעצמו

כפיר בכר:  חייבים לעשות שינוי

כפיר בכר:  תודה

נעמה לזימי: ריגשת מאוד, כפיר

נעמה לזימי:  תודה רבה על הדברים החזקים שלך

נעמה לזימי:  חבר הכנסת חילי טרופר, בבקשה

חילי טרופר: קודם כל תודה לך ותודה לכם

חילי טרופר:  אני מתנצל כי אני עובר לדיון אחר

חילי טרופר:  תודה לכם, ולך כמובן, לא רק על הדיון הזה אלא על מה שאתם עושים כל הזמן

חילי טרופר:  אני מכיר את מצפה ים, מכיר חלק גדול

חילי טרופר:  אני לא חושב שיש פה אנשים רעים בסיפור, כולם עובדים בתוך אילוצים וקשיים אבל אני חושב שהזעקה מבטאת באמת איך במקומות שהחברה צריכה להיות הכי חזקה ולהשקיע בהם הכי הרבה, תמיד היא הכי חלשה וענייה ואנחנו הכי פחות בשביל האנשים שצריכים אותנו הכי הרבה

חילי טרופר:  זה יושב על כולנו, לא מכוון למישהו אישית

חילי טרופר:  תודה לכם

נעמה לזימי: תודה, חילי

נעמה לזימי:  אני רוצה לעבור לקים אבראהים, מדריכה בבית דרור

נעמה לזימי:  שלום, קים, תודה שאת פה

קים אבראהים: אני קים אברהים, בת 21, עד לפני שנה וחצי הייתי צעירה בהוסטל "אבני דרך" ועכשיו עברתי להיות מדריכה בקורת גג לנערים מאותה עמותה

קים אבראהים:  כשהגעתי ל"אבני דרך" הייתי עם בלבול זהות ענקי, במיוחד בלבול זהות מגדרי, וכשהגעתי לשם הדבר היחיד שהציל אותי זה המדריך שחנך אותי, שהוא יושב לידי בדיוק, אורון, שעזר לי ממש להבין דברים על עצמי, מי אני באמת וגם להתפתח להיות מי שאני היום, להצליח לשכור דירה ביחד ולא להיות, כמו שמצפים ממני, בזנות, לצערי

קים אבראהים:  הוא לא עזב, אז זה הצליח, אבל זו לא החוויה של כל הצעירות שם, כי הרבה פעמים מדריכים עזבו באמצע, עזבו תהליכים של צעירים שנשארו תלויים באוויר, ושלא לדבר על חרדת הנטישה שקיימת, כי כמובן שכשעוזבים אנשים שיצאו מהבית, עזבו משפחות, חברים, אנשים שהם אוהבים, בגלל מי שהם, זה עוד יותר קשה אצלם ומעורר כל מיני טראומות וטריגרים שמפעילים אותם, מעכבים ומחזירים אחורה את התהליכים שהם בונים לעצמם

קים אבראהים:      כשהתחלתי בבית דרור התחלתי להסתכל יותר על הנערות שלי

קים אבראהים:  מאז שהתחלתי לעבוד ועד עכשיו עזבו שתי מדריכות וצפויות לעזוב ארבע מדריכות בחודשיים הקרובים

קים אבראהים:  זה חצי מהעובדים שקיימים בהוסטל

קים אבראהים:  נשארנו חמישה-שישה מדריכות שצריכים לאייש את כל המשמרות שקיימות ובגלל זה רובנו מגיעות ל-75% – לא כי כל אחת לוקחת משרה של 75% אלא כי אנחנו חייבות כי אם לא, לא יהיו מדריכים במשמרות

קים אבראהים:  אני רואה איך הנערות שלי מתפרקות והתהליכים האישיים שלהן נתלים באוויר, לא מצליחות למצוא עבודה, לא מצליחות להתמיד בלימודים, לא מצליחות להחזיק את הבית כמו שצריך בגלל שהמדריכות האלה עוזבות, כי היה תהליך של בניית אמון, היה תהליך של חיבור והוא נקטע, אז הן צריכות לעשות את זה מחדש, להשקיע בזה מאמץ, זה מטלטל וזה מחזיר אותן אחורה שנות אור

קים אבראהים:      כמובן שהסיבות מאחורי זה הן השכר הלא מתגמל מול זה שהעבודה ממש קשוחה

קים אבראהים:  בחפיפה השלישית שלי רק הייתי צריכה להחזיק עם הרכזת נער שהתפרץ לרחוב וניסה לפגוע בעצמו תוך כדי זה שהוא מרביץ לי ולה, עד שמד"א מגיעים

קים אבראהים:  אז תארו לעצמכם עם כמה דברים מדריכים צריכים להתמודד וכמה תת תנאים יש להם

קים אבראהים:  אני חושבת שבלעדינו, מדריכות במסגרות לנוער וצעירים בסיכון, מערכת הרווחה הייתה קורסת

נעמה לזימי: תודה, קים

נעמה לזימי:  גם הייתי בבית דרור בחנוכה להדלקת נרות, באמת מקום מקסים וממש מציל נפשות

נעמה לזימי:  כולנו צריכים להסיר את הכובע כל הזמן ולא ייאמן כמה הפער בין התנאים לבין העבודה החשובה הזאת

נעמה לזימי:  דניאל, רכז רווחה באגף תקציבים, משרד האוצר, בבקשה

דניאל פרידמן: אין לי הרבה מה להוסיף על מה שאמרו פה אנשי המקצוע, גם בתחום התקציבי

דניאל פרידמן:  חנן פה מכיר את הנושאים הרבה מאוד שנים

נעמה לזימי: כמה שנים, חנן?      

חנן פריצקי: אני מנהל את התקציב 15 שנה

דניאל פרידמן: אני בטח לא אתלה עליו להסביר את העניינים התקציביים

דניאל פרידמן:  בסופו של דבר, כמו שאמרו פה, המטרה שלנו היא לשפר את מצב במוסדות האלה והמכרז החדש מנסה לעשות את זה

דניאל פרידמן:  אנחנו מקווים שהוא יצליח

נעמה לזימי: מה אתה חושב על ההפחתה של ה-30%?      

דניאל פרידמן: כמו שאמרו פה, לא מדובר בהפחתה של 30%, מדובר בשינוי של נוסח בתוך המכרז עצמו ולא בהפחתת שכר

דניאל פרידמן:  לא הופחת התעריף, שום כסף לא נחסך

נעמה לזימי: הכסף לא נחסך למשרד אבל למשרד גם אין התחייבות שהתלוש יראה אותו תלוש לכל עובד

דניאל פרידמן: גם קודם לא הייתה התחייבות שהתלוש יראה - - -     

נעמה לזימי: לא, הייתה התחייבות שהתלוש יהיה 30% יותר בשכר הראשוני, של 40 ש"ח לשעה, אבל היום אין את ההתחייבות שהתלוש יגלם סכום שמתכתב עם הנתון הזה

נעמה לזימי:  את זה אני אגיד גם לשר הרווחה כי לי נאמר שהתלוש לא ישתנה, אז אני בשיחה אגיד שלחלוטין לא יכולתם לתת פה התחייבות כזו, בצדק, כי הסעיף לא מנוסח באופן שיאפשר התחייבות כזו

נעמה לזימי:  אני אשמח לנתונים שעומדים מאחורי סעיפי המכרז מהרווחה, כמה עובדים יש מתחת לגיל 30 ומעל לגיל 30, כי בוודאי שמכרז כזה, שנכתב שנה וחצי, נעשה עם ניתוח גילאי, אז אני אשמח

צבי גרשוני: אין לי את הנתונים פה

נעמה לזימי: איך אפשר לשלוף אותם? מתי נוכל לקבל אותם?     

דפנה סידס-כהן: סדר גודל? פחות או יותר? באחוזים? במאות?      

צבי גרשוני: אין בעיה להעביר את הנתונים רק לא פה ועכשיו

נעמה לזימי: אי אפשר להרים טלפון להשיג את הנתונים?     

צבי גרשוני: לא

נעמה לזימי: כי אנחנו כן ביקשנו את זה לוועדה

נועה נוצני: אני אשמח להבין מה הרציונל הטיפולי

נועה נוצני:  אם רוצים להשקיע בחבר'ה צעירים לא הבנתי כל כך את הרציונל הטיפולי

נועה נוצני:  לאנשים יותר בוגרים בדרך כלל יש קצת יותר יכולת להכיל ולעבוד עם בני נוער בסיכון אז אני אשמח לדעת אם יש איזה רציונל טיפולי מאחורי הדבר הזה, כי ממרומי שנותיי, ככל שעוברות השנים יש לי יותר ידע, ניסיון ויכולת לעבוד עם אנשים

נועה נוצני:  אתם כל הזמן מדברים על עבודה מועדפת, אני מכירה עבודה מועדפת בנושא של תדלוק, האם אנחנו משווים עובדים עם נוער בסיכון למתדלקים? נראה לי השוואה בעייתית ביותר

נעמה לזימי: אני אשמח גם לשמוע

צבי גרשוני: לא, אנחנו לא משווים את העובדים במסגרות החסות למתדלקים

צבי גרשוני:  כמו שאמרתי, חיפשנו מנגנונים קיימים שיאשרו לנו כדי לצ'פר או להעצים את התנאים של העובדים והמנגנון הזה היה קיים – אגב, הוא היה עד גיל 26, אנחנו ביקשנו להעלות עד גיל 30 – אז זה בעיקר נובע מאילוץ

צבי גרשוני:       לגבי הדבר השני שאמרת, אני לא יודע אם מה שאת אומרת הוא נכון

צבי גרשוני:  יכול להיות שהוא נכון עלייך ספציפית

צבי גרשוני:  חלק מהמדריכים שאני מכיר, או המדריכות שאני מכיר, הצעירות, האיכותיות, הן לא פחות טובות והרבה פעמים יותר טובות

צבי גרשוני:  הרבה פעמים אנחנו רואים דווקא מועמדים שמגיעים לעבוד במעונות בני 40-50, ולפעמים צפונה מכך, שאתמול הם היו עובדי מלגזות ועכשיו הם רוצים לבוא לעבוד עם נוער בסיכון

צבי גרשוני:  אז אני חושב שלהתייחס אך ורק לגיל זה קצת לרדד - - -     

נועה נוצני: אתם התייחסתם לגיל, לא אנחנו

נועה נוצני:  אתם עשינו גג, לא אני התייחסתי

נעמה לזימי: נכון, אתם עשיתם את ההבחנה הזו

צבי גרשוני: לא, את אמרת שככל שאנשים מבוגרים יותר הם יותר טובים

נעמה לזימי: היא אמרה שיש גם משקל לניסיון

נועה נוצני: לא, אני שואלת אם יש רציונל טיפולי, אם בן אדם בן 31 הוא פחות טוב ופחות מקצועי מבן-אדם בן 25

צבי גרשוני: נכון אבל האינטרס שלי והתפיסה שלי זה להביא אנשים מצוינים לחסות הנוער והדרך לעשות את זה בעיניי זה לתפוס אותם כשהם אחרי צבא, לפני שיש להם כבר אספירציות לתעסוקה וחלומות של הייטק ודברים כאלה, לנסות למשוך אותם

צבי גרשוני:  יש כאלה שהיו בשנת שירות וטעמו - - -     

נעמה לזימי: זיו, אני חייבת לומר לך שאני לא כל כך מבינה, אספירציות להייטק הן רק אספירציות של שכר

צבי גרשוני: אני אגיד פה מילה כי אני שומע פה הרבה מאוד "שכר" ויש פה ארגון שהתפקיד שלו זה לדאוג לעובדים, אבל אני אגיד את הדברים כי אני עומד מאחוריהם

צבי גרשוני:  אנשים לא נשארים במקום העבודה רק בגלל שכר

צבי גרשוני:  בהייטק הייתה תחלופה כשאנשים הרוויחו 40,000 ו-50,000 לחודש - - -     

כפיר בכר: זיו, הפראיירים הפסיקו להיות

כפיר בכר:  הפסקנו להיות פראיירים

כפיר בכר:  הפסקנו

כפיר בכר:  אם אני לא יכול להחזיק בית ואני לא יכול להחזיק משפחה ואני לא יכול להחזיק ילדים, אני מצטער

כפיר בכר:  ואני עובד שלך, זיו

כפיר בכר:  אני עובד שלך

נעמה לזימי: זיו, אתה יודע מה מבאס אותי במה שאמרת? אמרת פה משהו שהוא לא מגובה באף נתון עד עכשיו

נעמה לזימי:  אני בכנסת לפחות שנתיים אבל בעולם זכויות העובדים אני הרבה שנים

נעמה לזימי:  כל קריסת הענפים החיוניים בישראל, מהגיל הרך, עו"סיות, מדריכי חסות הנוער, הכול הכל, בפרמטר הגבוה ביותר, על פי כל מחקר, סקר, סטטיסטיקה, נתונים שישנם, תנאים סוציאליים ושכר

נעמה לזימי:  הכל

נעמה לזימי:  כל השאר – כמה נעים במקום העבודה וכו' – הכל משני לעומת הנתונים הברורים

נעמה לזימי:       אתה יכול להגיד דברים מתחושת בטן, אותי זה מטריד, אבל באמת, כל נתון שהוא, כולל על התחום הספציפי הזה, כי אני עשיתי כמה מפגשי ציבור, כולם אמרו שהם אוהבים את התחום אבל שזה קשה, זה מתיש, זה מאוד מקשה עליהם לנהל עוד עבודה כך שזה ירד מהפרק, ושהשכר הוא בלתי מתקבל על הדעת

נעמה לזימי:  מה הנתונים של עובדי חסות הנוער הצעירים שגרים אצל ההורים? אני זוכרת שהנתונים יחסית גבוהים, ממה שדיברתי עם המדריכים

נעמה לזימי:  גם במפגש שעשיתי בזמנו עם אחת המובילות, היא בעצמה אמרה לי שהיא גרה אצל ההורים כי ממש חשוב לה להמשיך לעבוד בזה אבל היא לא יכולה להחזיק דירה

נעמה לזימי:       אתה אומר משהו כאילו יש פה איזה פינג פונג רגשי ביניכם ומי שולט בנתון, אבל אני רוצה להגיד לכם, גם לחנן, בחיים לא קרה דיון עם הרווחה שהרגשתי שאני מוטרדת אחרי הדיון

נעמה לזימי:  התגובות פה, הציניות, הבאסה להיות פה, הלך הרוח הלא נעים, הכול

נעמה לזימי:  אני חושבת שזה מחפיר

נעמה לזימי:  זה לא קרה לי בחיים מול הרווחה

נעמה לזימי:  אתמול היה פה דיון מדהים עם אגף יתד ואפילו נתנו גיבוי מלא, שלחנו על זה מסקנות ודיברתי על זה גם עם השר אחר כך, על הכשרות

נעמה לזימי:  מה שקרה פה היום הוא חרפה

נעמה לזימי:  אני לא אשאיר את זה כך

נעמה לזימי:       אני חושבת שמי שעושה את תפקידו וחושב שזה סרח עודף – וכך הרגשתי היום – זה לא צריך לקרות

נעמה לזימי:  אני לא פה כדי להשתלח בפקידות

נעמה לזימי:  להפך

נעמה לזימי:  עבודת הקודש אצלכם

נעמה לזימי:  אתם האנשים החשובים

נעמה לזימי:  אבל בסופו של יום, בקצה יש את המדריכים ויש את הנוער

נעמה לזימי:  לזרוק טיעונים לא לוגיים, זלזול, המחשבה שכאילו זה מגרש חול מיותר שקבעו לכם להיות בו – הכנסת היא גוף מפקח ואם תהיתי אם לקיים את הדיון הזה בכלל, כי אמרתי אולי נעשה את זה עם חסרי העורף בכללי, אני מאוד שמחה שייחדנו דיון רק לנושא הזה, זה לגמרי מצריך טיפול מאוד מאוד נוקב

נעמה לזימי:       אני רוצה לשלוח שאילתה למשרד עם כל הנתונים, כולל שאילתה דחופה לשר

נעמה לזימי:  כשנדבר במליאה נגיד את הדברים

נעמה לזימי:  השר אמר לי שהוא מקבל כל שאילתה דחופה

נעמה לזימי:  אני רוצה להגיד את הדברים כמו שהם

נעמה לזימי:  אני אתן לכם לדבר כי עוד יש זמן לדיון, אני רק רוצה להגיד שהלך הרוח פה היה הכי מחפיר מאז שאני מנהלת את הוועדה הזו בכל הנושאים – ומה לא היה פה, אלימות משטרתית, פרופיילינג, דברים מאוד מאוד קשים, הטחנו פה האשמות באמת קשות

נעמה לזימי:  היית פה בחלק מהדיונים, שירן

נעמה לזימי:  זלזול כזה, חוסר חשק כזה וחוסר אהדה לציבור שיושב פה, שעליו אתם אמונים, אני עוד לא נתקלתי

נעמה לזימי:  צר לי על זה

נעמה לזימי:  אני כואבת לומר את זה

נעמה לזימי:  מבאס אותי מאוד לומר את זה אבל כך אני מרגישה וכך אני רוצה להגיד בדיון

נעמה לזימי:  אין ספק שאם כך המכרז גם נכתב זה לא מסביר פנים

נעמה לזימי:      אני רוצה לעבור לאורון לב, מדריך ב"אבני דרך"

נעמה לזימי:  בבקשה

אורון לב: אני עובד ב"אבני דרך", הוסטל לצעירים להט"בים

אורון לב:  אני חד קרן, אני עובד כבר שלוש שנים ב"אבני דרך", אין הרבה אנשים כמוני שם

נעמה לזימי: צריך להכין פה תעודה גם

אורון לב: אין הרבה אנשים שמצליחים להחזיק

אורון לב:  אנחנו בשיא של הקושי, של ההישרדות של המוסד הזה מאז שהוא הוקם

אורון לב:  כיום נשארו בסך הכול ארבעה מדריכים, אנחנו צריכים לפחות תשעה כדי להחזיק את ההוסטל הזה

אורון לב:  אנחנו במצב הישרדותי

אורון לב:  אם בתקופה שקים הייתה בהוסטל הייתי יכול לבוא ולעזור ובאמת לעבור תהליכים משמעותיים עם הצעירות שלי, היום זה בלתי אפשרי

אורון לב:  אני מוצא את עצמי במשמרת לבד, בלי יכולת לעשות דברים פרקטיים מעבר לתפעול ההוסטל, הדברים הבסיסים של ניקיון, סדר ומשמעת, ואין לי שום יכולת לעבוד איתם על הדברים הרגשיים

אורון לב:      לפני שבועיים צעיר שלי היה בהתקף זעם, התקף זעם קשה, ולא היה לי איך לעזור לו

אורון לב:  הוא הגיע למצב שהוא זורק סיר עם מים רותחים על הרצפה, זורק את האוכל של הצעירות האחרות על הרצפה וזורק עליי כיסא ולי לא היה איך לעזור לו

אורון לב:  כל מה שיכולתי זה רק להוציא אותו החוצה כי הייתי צריך לשמור על הצעירות האחרות שלי והייתי לבד ולא היה מי שיעזור לי בסיטואציה הזו

אורון לב:  אני רוצה לעזור, אני אוהב את העבודה שלי

אורון לב:  אני לא פחת, מגיע לי שכר הולם על העבודה שלי, מגיע לי להרוויח כסף אמיתי על מה שאני עושה

אורון לב:       אני כבר שלוש שנים נותן את הנשמה שלי וספציפית זה בהוסטל לצעירים להט"בים, שכגבר טרנס זה המשמעות שלי, זה חלק מהקיום שלי בעולם הזה, והעובדה שאני יכול לתת בית ומענה זה הדבר הכי מדהים שעשיתי בחיים שלי אי-פעם

אורון לב:  אני לא מצטער על זה שאני עובד שם

אורון לב:  קשה לי לשמוע אתכם מדברים

אורון לב:  הרגשתי את הזלזול

אורון לב:  אני לא רואה את העמותות הולכות לעלות לנו את השכר

אורון לב:  הן לא הולכות לעשות את זה, לא מספיק מעניין אותן לתפעל את הדברים האלה בדרך הכי טובה אלא בכמה שפחות כסף

אורון לב:  אם לא ידרשו מהן את זה הן לא יעלו לנו

אורון לב:       היינו לפני שנה וחצי במאבק מול "אותות", זה לא קרה

אורון לב:  העלו מ-32 ל-35 ורק למי שנמצא מעל שנתיים בעבודה

אורון לב:  זה לא שכר

אורון לב:  השכר הזה נשחק ברגע

אורון לב:  אני מרוויח 5,000 שקל בחודש בלחץ

אורון לב:  אני מתמודד נפש בעצמי

אורון לב:  רוב הכסף שלי בא מביטוח לאומי

אורון לב:  אני לא מחזיק בית כמו שצריך יחסית לבן-אדם בגילי, אבל אני לא רואה את עצמי עובד בעבודה אחרת

אורון לב:  אני כן מתכנן להתפתח וללמוד עבודה סוציאלית, גם שם לא יהיה לי הרבה כסף

אורון לב:  אני מנסה לשמור על המקום הזה

אורון לב:  עכשיו עוד שני מדריכים הודיעו לנו שהם עוזבים ואני מקווה שנצליח להביא עובדים חדשים

נעמה לזימי: למה הם עוזבים?     

אורון לב: כסף, אין כסף ואין לאן להתפתח

אורון לב:  אין מקום להתפתח

אורון לב:  זה לא שאומרים לנו שיש לנו לאן להמשיך משם, אין לנו לאן להמשיך

נעמה לזימי: שני מדריכים אצלך עוזבים עכשיו בגלל השכר?     

אורון לב: כן

נעמה לזימי: שרק זיו ישמע את זה גם

אורון לב: זה לא רק שהם ממשיכים הלאה בגלל השכר, זה שאף אחד לא רוצה לבוא

אורון לב:  אנשים מגיעים, אכפת להם, אנשים רוצים ואז הם שומעים את השכר והולכים כי הם לא מוכנים לבוא לעבוד בשכר הזה

אורון לב:  זה כבר מביך לי להביא עובדים חדשים

אורון לב:  זה מביך לי לבוא לחברים שלי ולהגיד להם: כן, בואו לעבוד, עבודה מדהימה, אתם לא תרוויחו כלום, כלכלית אתם תתקעו

אורון לב:  לי במזל יש פרטנר מהמם שאני חי אתו ובזכות זה יש לי בית, אם לא, הייתי צריך לגור עם אימא שלי

אורון לב:  אני לא רואה את עצמי עובד בעבודה אחרת, אני רוצה את העבודה הזאת, תנו לי אופציה להמשיך, תנו לאנשים כמוני, שאוהבים את העבודה הזאת, גם מעל גיל 30, לעשות את העבודה שלנו על הצד הכי טוב ולהרוויח על זה שכר הולם

אורון לב:  זו עבודה שוחקת מנטלית ופיזית ומגיע לי

אורון לב:  כמו שמגיע לכם השכר שאתם מרוויחים בשביל הילדים שלכם, בשביל העתיד שלכם, גם לי מגיע, לא פחות מכם

אורון לב:  תודה

נעמה לזימי: אורון, תודה רבה

נעמה לזימי:  הדברים היו חזקים וגם מתכתבים עם הנושא אחד לאחד

נעמה לזימי:  אביעד הומינר-רוזנבלום, בבקשה

אביעד הומינר-רוזנבלום:  תודה

אביעד הומינר-רוזנבלום:  אני אתחיל באנקדוטה קטנה

אביעד הומינר-רוזנבלום:  כשעבדתי במשרד הרווחה בתחילת הקורונה קיימנו משא-ומתן מול האוצר כדי שנקבל חיסונים ראשונים, עם הצוותים הרפואיים, הצוותים במסגרות, אז שאלו אותנו ממשרד הבריאות כמה מדריכים יש במסגרות כדי להעביר את החיסונים, והיה מאוד מורכב, עד בלתי אפשרי, להביא להם את המספר של המדריכים בפועל, לא זה שכתוב במכרז, כי פשוט היה צריך לאסוף את זה במשרד ולא כולם לגמרי ידעו

אביעד הומינר-רוזנבלום:  אני חושב שהאנקדוטה הקטנה הזו מבטאת משהו שגם נאמר כאן – התפיסה של משרד הרווחה, ובכלל מדינת ישראל, בהרבה דברים היא לקנות שירותי רווחה מהמסגרות, מהעמותות, מהחברות, היא מפקחת על זה מלמעלה אבל הם צריכים להסתדר בעצמם עם העובדים, עם יחסי העובדים, זכויות העובדים, זה ממש נאמר כאן בגמישות העסקה

אביעד הומינר-רוזנבלום:  זו בעיה

אביעד הומינר-רוזנבלום:  זו בעיה משמעותית

אביעד הומינר-רוזנבלום:       הדבר המינימלי שכל מנהל יודע אם הוא רוצה שהשירות שלו יהיה טוב – אפילו לא במוסד רווחה, גם בסופרמרקט או בכל חברה שהיא – זה שצריך לדאוג שלעובדים שלך תהיה הכשרה, שתהיה להם הדרכה, שיהיו להם תנאים טובים, שיהיו מרוצים מהעבודה שלהם, שיצברו ניסיון

אביעד הומינר-רוזנבלום:  זו התובנה הכי מינימלית של מנהל והדבר הזה פשוט לא קיים היום בתפיסה של משרד הרווחה את המסגרות שלו

אביעד הומינר-רוזנבלום:  מדינת ישראל התעוררה לפני כמה שנים והבינה שהיא מנהלת מכרזים, כמו שנאמר כאן, למסגרות רווחה וחינוך כמו שהיא מנהלת מכרזים לעטים ושולחנות, אז היא המציאה משהו חדש שנקרא רכש חברתי – במקרה עבדתי אז במשרד ראש הממשלה אז הייתי קצת מעורב בזה – שאומר שהמדינה בודקת מחדש את היחסים שלה עם כל המכרזים החברתיים ורוצה לבדוק מדדים של איכות, כל מיני דברים כאלה

אביעד הומינר-רוזנבלום:  אבל מה שכחו בכל התהליך של הרכש החברתי? עובדים

אביעד הומינר-רוזנבלום:       אתה מסתכל על רכש חברתי, אחרי שהמדינה התעוררה והבינה שמכרזים לחינוך, רווחה ובריאות לא יכולים להתנהל כמו מכרזים לעטים – יש אפס יחס לעובדים

אביעד הומינר-רוזנבלום:  זה דבר שהוא בלתי אפשרי

אביעד הומינר-רוזנבלום:  לא משנה מה יעשו, לא משנה כמה מכרזים יעשו, לא משנה איזה עמותות יבחרו, אם השכר של העובדים יהיה מחפיר, אם המדד של המשרד יהיה שמצליחים לגייס עובדים בשכר הזה – כי זה בעצם המדד, נכון? הטענה היא תמיד: עובדה שמצליחים לגייס עובדים, אז אם כל מי שיבוא עם דופק פשוט יתקבל, ולא משנה מה התחלופה, ולא משנה מה ההכשרה ולא משנה מה ההדרכה, אם הסיפור הזה יישאר, גם המצב הגרוע יישאר

אביעד הומינר-רוזנבלום:      אנחנו פעם בחודש מקבלים מידע על התעללות באיזה מעון, הרבה פעמים של אנשים עם מוגבלויות, בדיוק אותו סיפור כמו במטפלות ומעונות כאלה

אביעד הומינר-רוזנבלום:  אם לא ישפרו את התנאים של העובדים זה פשוט לא יעזור

אביעד הומינר-רוזנבלום:  מדברים כל הזמן על פיקוח, על מצלמות, על מפקחים, בסוף בסוף, אם יהיו עובדים שלא מרוצים מהעבודה שלהם, אם יהיו עובדים שאין להם תנאים טובים, אם העובדים לא יצברו ניסיון, אנחנו נשמע עוד פעם שיש שחיקה, חוסר ניסיון, התעללויות וכל הדברים האלה

אביעד הומינר-רוזנבלום:  לפני שנה עשיתי סקר בקרב עובדי המסגרות ושמעתי דברים מזעזעים

אביעד הומינר-רוזנבלום:  א', כולם כמעט אמרו שהשכר שלהם בסביבות ה-30 שקלים לשעה

אביעד הומינר-רוזנבלום:  היו אולי עובד אחד או שניים שדיברו על מעבר לשנה וחצי

אביעד הומינר-רוזנבלום:  כולם דיברו על השחיקה האיומה, על זה שבגלל שאין עובדים הם נאלצים לעבוד בתפקידים של עובדים אחרים

אביעד הומינר-רוזנבלום:       אני אספר עוד אנקדוטה קטנה ואסיים

אביעד הומינר-רוזנבלום:  במשרד הרווחה יש אגף קטן יחסית, אגף פרופסיה, שמתעסק בסיפור של מקצועיות, מקצועית של מי? של העובדות הסוציאליות

אביעד הומינר-רוזנבלום:  העובדות הסוציאליות, כבודן במקומן מונח, אני מאוד מעריך, חצי מהמשפחה שלי עובדות סוציאליות, באמת מקצוע חשוב מאוד, אבל בסוף במסגרות האלה – ואת זה אנשים מבחוץ הרבה פעמים לא יודעים – רוב העובדים זה עובדים לא פרופסיונליים

אביעד הומינר-רוזנבלום:  עשיתי בדיקה מדגמית על כל המכרזים שיצאו בשלוש השנים האחרונות, זה בין 60 ל-70% מהעובדים, רוב העובדים

אביעד הומינר-רוזנבלום:  זה מי שנמצא איתם ביום-יום

אביעד הומינר-רוזנבלום:  בסוף, אם יש אפס התייחסות לפרופסיה שלהם, כולל ההכשרה, כולל ההדרכה, תנאי הקבלה וכמובן תנאי העבודה, המצב במסגרות האלה פשוט יישאר גרוע ורק ילך ויתדרדר

אביעד הומינר-רוזנבלום:       לתפיסתי, חייב להיות שינוי דיסקט בהקשר הזה במשרד הרווחה, שהמשרד יבין שהם גם העובדים שלו

אביעד הומינר-רוזנבלום:  זה נכון שהם העובדים של המסגרות, זה נכון שהמשרד הוא לא המעסיק הישיר, וזה לצערי המצב היום, אבל הוא חייב לדאוג להם, הוא חייב לדאוג לשכר שלהם, חייב לדאוג להכשרה שלהם ולתנאים שלהם

אביעד הומינר-רוזנבלום:  כל עוד זה לא יקרה, שינוי החשיבה הזה לא יתרחש, המצב יישאר גרוע

נעמה לזימי: תודה רבה, אביעד

נעמה לזימי:  חיים כיספין, פעיל באיגוד מדריכי מדריכות לשיקום

חיים ילין: תודה רבה

חיים ילין:  אני היום מייצג את מדריכי השיקום אבל אני גם רוצה לקשור את זה למדריכי הנוער

חיים ילין:  עבדתי כמדריך נוער שש שנים, עד שנגמר לי הכוח, לא שהתנאים שלי היום השתפרו

חיים ילין:  בכל אופן, אם אתה מסתכל על מדריכי השיקום ועל מדריכי נוער, אתה רואה אותה תנועה – אין מדריכים, אין מדריכים, אין מדריכים, ואני מסתכל על ההפתעה שקורית פה ואני לא מבין מאיפה היא

חיים ילין:  יש כל כמה שנים דוח מבקר מדינה, אותו סיפור – אין ביקורות, אין ביקורות, לא מבקרים את היזמים, לא מבקרים את היזמים

חיים ילין:  אני רוצה לשתף אתכם מה קורה בשטח

חיים ילין:  כשאני ניסיתי לאגד בחברה כלשהי, שמקבלת כסף מהמדינה, את העובדים כדי לשפר את התנאים – לגיטימי, חוקי – התעמרו בעובדים, תחת המדינה

נעמה לזימי: בגלל ההתאגדות, חשוב להסביר את זה

חיים ילין: קיבלנו בשנת 2019 28 שקל לשעה

חיים ילין:  זה מה שהכסף שהמדינה מעבירה? כאלו סכומים המדינה מעבירה?     

נעמה לזימי: זה פחות משכר המינימום שהיה בתקופתו

חיים ילין: נכון

נעמה לזימי: זאת אומרת, לא-חוקי

חיים ילין: אבל זה קורה תחת המדינה

נעמה לזימי: בחסות המדינה, ממש

חיים ילין: יותר מזה, קשה לי עוד לומר, זה קורה אצל מדריכי הנוער, זה קורה אצל מדריכי השיקום, זה קורה אצל כל מי שנותן שירות לחלש

חיים ילין:  אני מאמין שכך זה לא יכול להמשיך והתוצאות בשטח מוכיחות את זה

חיים ילין:  יש פחות עובדים, יש יותר חוסר ואני מקווה שנוכל למצוא פתרונות שבסופו של דבר יביאו לשירות טוב יותר שאנחנו נותנים לאנשים

חיים ילין:  זה השכנים שלנו, זה החברים שלנו בקהילה

חיים ילין:  תודה

נעמה לזימי: תודה רבה

נעמה לזימי:  נועה נוצני, כוח לעובדים, בבקשה

נועה נוצני: ממה שעלה כאן בדיון ומהיכרותי את האנשים מאחורי הקלעים, אנשי משרד הרווחה אנשים טובים, אני יודעת שאתם אנשים טובים, אני פשוט מרגישה שיש כאן הפנמה שלכם של הדיכוי שאנחנו לא מוכנים לקבל

נועה נוצני:  זיו הגיע לא לפני זמן רב לחסות הנוער, ראה שיש משבר – כתבת מסמך סופר אסטרטגי, סופר רציני, ציטטת כאן תאוריית הוגנות של אדמס וממש נתת המלצות איזה שכר צריך להיות לכל אחד מהעובדים, לרבות זה ששכר המדריכים, לפחות במינימום של המינימום, יהיה 40 ש"ח לשעה

נועה נוצני:  היינו אופטימיים לגבי המכרז אבל המכרז פשוט הפוך לכל המסמך האסטרטגי הזה

נועה נוצני:  נראה שנתקלתם במציאות, שיש הגבלה תקציבית

נועה נוצני:  יש הגבלת תקציבית, אני חושבת שאסור לקבל את זה כי השירות קורס ואין לנו את הפריבילגיה לקבל את הדיכוי, לא בשביל המדריכים ולא בשביל הנערים, ואנחנו צריכים להילחם בזה ואנחנו נילחם בזה

נועה נוצני:  אני רוצה שאתם יחד אתנו תילחמו בדבר הזה כדי שהשירות יעבוד

נועה נוצני:  הנערים האלה צריכים אותנו

נעמה לזימי: תודה, נועה

נעמה לזימי:  סיכום והחלטות ועדה מישיבה בנושא תנאי העסקה במסגרות לנוער בסיכון: אחד, הוועדה פונה למשרד הרווחה בבקשה לבחון משפטית את חוקיות סעיף התניית קבלת מענק תלוי גיל באופן היוצר אפליית גילנות לכאורה

נעמה לזימי:  כמו כן, הוועדה מבקשת ממשרד הרווחה פילוח נתונים בדבר מספר המדריכים שיהיו זכאים בפועל למענק זה, היות שמרבית המדריכים סטודנטים או במשרות חלקיות וספק אם יגיעו ל-75% משרה המזכים במענק

נעמה לזימי:  הוועדה מבקשת לבטל הגבלה זו לקבלת המענק

נעמה לזימי:      הוועדה אינה שותפה להנחת הבסיס במשרד הרווחה שהמכרז החדש יאפשר גמישות תשלום למעסיקים באופן שיבטיח שכר הוגן למדריכים כבעבר

נעמה לזימי:  גם נוכח אי היכולת להתחייב לתלוש כמו שאתם מכירים אותו

נעמה לזימי:  הוועדה סבורה שהדבר יהווה פתח נוסף למעסיקים לחסוך בהוצאות הפעלת המעונות על גב המדריכים ובני הנוער החלשים

נעמה לזימי:       הוועדה חוששת שהמכרז הצפוי במתכונתו הנוכחית, ללא שינוי תוספת של 30% לשכר המינימום – כפי שגם מסמך של זיו הראה  וכלל המלצה לתת את התוספת הזו – וללא תנאים סוציאליים הנלווים להם, יוביל לתחלופת מדריכים ויפגע ברצף הטיפולי בילדים רגישים אלו, באיכות המדריכים והטיפול בילדים אלו

נעמה לזימי:  לכן הוועדה פונה לשר הרווחה בבקשה לעצור את המכרז ולבחון אותו מחדש

נעמה לזימי:       הוועדה מבקשת לעדכן את תעריף השכר באופן ריאלי, במיוחד נוכח עליית השכר במשק, על רקע עליית המחירים

נעמה לזימי:  הוועדה מצפה ומבקשת ממשרד הרווחה ומשרד האוצר, בשיתוף נציגי העובדים, לגבש טבלאות שכר לכלל המשרות הרלוונטיות, עו"ס, מדריכים, רכזים וכדו', ואם ישנם לבקש לראות אותם

נעמה לזימי:  הוועדה מבקשת ממשרד הרווחה להרחיב ולהעמיק את המשך השיח עם אנשי השטח, עו"סים, מדריכים, נציגי עובדים, לטובת הצלת שירות מסגרות החוץ-ביתיות לנוער בסיכון

נעמה לזימי:      דיון קשה, לא מהטובים שהיו פה לצערי, אבל הייתם מאוד חשובים פה בדיון

נעמה לזימי:  אני מודה לכל מי שהגיע

נעמה לזימי:  אני מודה מאד למדריכים

נעמה לזימי:  תוך כדי כבר סימסתי לשר הרווחה

נעמה לזימי:  אני מקווה גם לדבר אתו בהמשך בכמה שיחות

נעמה לזימי:  אני אומרת פה בבלת"ם, אני רוצה להבין מה קורה ונקיים פה דיון המשך, אולי לפני סיום כנס הקיץ, כדי לוודא שהדברים מתקיימים, גם אם זה יהיה דיון קצר של חצי שעה, לעשות מעקב כי לא נחה דעתי

נעמה לזימי:  אני מודה שהגעתי לפה בהנחה שהדברים יהיו דווקא יותר רגועים וקלילים אבל לפעמים בגלל זה צריך את הדיון ובגלל זה הכנסת היא גם גוף מפקח

נעמה לזימי:  תודה רבה, חברים

נעמה לזימי:  שיהיה לנו בהצלחה