ועדת הבריאות, כנסת 25, פרוטוקול מספר 51, 2023-05-31 00:00

אוריאל בוסו: שלום, בוקר טוב, היום יום רביעי, י"א בסיון התשפ"ג, 31 במאי 2023

אוריאל בוסו:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הבריאות

אוריאל בוסו:  על סדר היום: דיון מהיר בנושא היעדר פגייה בבית החולים יוספטל שבאילת, לבקשת חברי הכנסת מיכל שיר סגמן, אברהם בצלאל וחילי טרופר – שלום ובוקר טוב, ברוך הבא

אוריאל בוסו:       במדינת ישראל, לפי פרסומים שהגיעו לוועדה, נולדים בשנה כ-15,000 תינוקות לפני השבוע ה-37 להריון

אוריאל בוסו:  תינוקות אלה הם פגים ונדרשים להישאר תקופות ארוכות, לעתים חודשים ארוכים, לעתים אף למעלה מכך, בפגייה של בתי חולים – שהיא למעשה יחידת טיפול נמרץ ילודים, המשלבת טכנולוגיה מתקדמת עם צוותים רפואיים, המיומנים למתן הטיפול המיוחד הדרוש עבור הפגים

אוריאל בוסו:  על כן מיקום בית החולים ביחס למקום מגורי ההורים הינו קריטי לתקופת שהות זו

אוריאל בוסו:  ההורים נאלצים להישאר ליד האינקובטור למשך מרבית זמן האשפוז, ולעתים אף לכל אורכו

אוריאל בוסו:       בית החולים היחיד בעיר אילת הוא בית החולים על שם יוספטל, הנמצא בבעלות של שירותי בריאות כללית, והוא נחשב לבית החולים הקטן ביותר מבין בתי החולים הציבוריים לאשפוז כללי

אוריאל בוסו:  כמובן שאנחנו מודים גם לקופת חולים כללית, שלפחות הרימה את הדגל

אוריאל בוסו:       לאור הנתונים שפורסמו בהתאם לסטטיסטיקה, חלק מהילודים באילת עשויים להזדקק לאשפוז בפגייה, אולם מחלקה זו אינה קיימת בבית החולים יוספטל באילת

אוריאל בוסו:  האלטרנטיבה המיושמת כיום למצב זה היא העברת פג בין בתי החולים השונים, שהיא פרוצדורה מורכבת מאוד, העלולה להציב את הפג בפני סיכונים שונים, והיא גורמת לכך שהורי הפג נאלצים לשהות לצדו תקופה ממושכת, הרחק מביתם, על כל המשמעויות המשפחתיות והכלכליות שבכך

אוריאל בוסו:  על כך יש להוסיף את העובדה, שבשנת חייו הראשונה של הפג עליו להיות במעקב בבית החולים בו נולד

אוריאל בוסו:       חשוב להדגיש כי ועדת הבריאות שמה לה כיעד מרכזי לדאוג ולקדם שירותי בריאות מיטיבים ומתקדמים לתושבי הפריפריה, ולא ניתן לקבל פערים בלתי נסבלים במערכת הבריאות בגלל מיקום גיאוגרפי

אוריאל בוסו:  משפחה שגרה באילת, בשלומי או בשדמות מחולה צריכה לקבל אותם שירותי בריאות כמו תושבי רמת אביב, ולשם כך אנחנו פועלים כאן בוועדה כל הזמן

אוריאל בוסו:       אשר על כן, נבקש פה בדיון מנציגי הממשלה,  הכללית והעירייה להתייחס לנקודות הבאות:     מדוע אין פגייה באילת ומדוע היא אינה מוקמת? מה מספר הלידות השנתי באילת? כמה מהן הן לידות פגים? מה הוא מספר הפגים שנולדו לנשים שמראש עברו לבתי חולים אחרים מחוץ לאילת טרם הלידה? מה הוא הסיוע הניתן כיום להורים לפגים הנאלצים לשהות לצד ילדם בפגייה מחוץ לאילת, בדגש על סיוע כלכלי להורים? מה הוא הסיוע הניתן להורים, הנאלצים לקיים את המעקב הרפואי בשנתו הראשונה של הפג מחוץ לעיר אילת? אילו צעדים נוספים מתכוננים משרד הבריאות ושירותי בריאות כללית לנקוט כדי לסייע לפגים ולהורים?     כמובן שאנחנו נפתח עם נציגת מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שהכינה לנו דוח מיוחד לדיון, ותודה רבה לה על כך, בבקשה

פלורה קוך דוידוביץ': תודה רבה

פלורה קוך דוידוביץ':  בוקר טוב, המסמך שכתבנו לבקשת ועדת הבריאות לקראת הדיון הזה התמקד בעמדות הצדדים ביחס לשאלה, האם יש צורך בהקמת פגייה בבית החולים יוספטל באילת, ובהשלכות המצב הקיים במסגרתו אין כיום פגייה, כפי שציינת

פלורה קוך דוידוביץ':       ראשית אקצר לפני שאציג את ממצאי המסמך, כידוע, אילת היא העיר הדרומית ביותר בישראל

פלורה קוך דוידוביץ':  היא מבודדת גיאוגרפית, היא מרוחקת כ-350 ק"מ ממרכז הארץ, והמרכז הרפואי הקרוב אליה ביותר הוא בית חולים סורוקה בבאר שבע

פלורה קוך דוידוביץ':  כפי שצוין, יוספטל הוא בבעלות הכללית, זה בית החולים היחיד שמשרת את אילת והסביבה, ופרט לכ-53,000 תושבי העיר והאזור, הוא משמש גם אוכלוסיות נוספות

פלורה קוך דוידוביץ':  קשה להעריך מה הוא גודל האוכלוסייה שנזקק לשירותי בית החולים, בהיותה של העיר עיר תיירות, שהיקף השוהים בה משתנה כל הזמן

פלורה קוך דוידוביץ':  לפי הערכות שהוצגו בפנינו, בית החולים עשוי להידרש לשרת בין כ-60,000 איש לבין כ-200,000 איש

פלורה קוך דוידוביץ':       יוספטל הוא בית החולים הקטן ביותר

פלורה קוך דוידוביץ':  יש בו 65 מיטות אשפוז בתקן, הוא בית חולים לאשפוז כללי, ויש מחלקות שלא קיימות בבית החולים

פלורה קוך דוידוביץ':  באשר ללידה, יש בו שתי עמדות לידה, ולצדן יש שבע עריסות ילודים בתקן

פלורה קוך דוידוביץ':  לפי נתוני משרד הבריאות, בבית החולים הזה מתרחשות כ-700 לידות בשנה, וחלק מהילודים אכן עלולים להזדקק למיטות טיפול נמרץ, כשאין כמובן פגייה, אבל המחלקה הזאת נכון להיום לא קיימת בבית החולים

פלורה קוך דוידוביץ':       כאן המקום לציין, שפג מוגדר כילוד שנולד לפני השבוע ה-37 להריון, מה שעלול להוביל לבעיות בריאותיות שונות

פלורה קוך דוידוביץ':  לפי נתוני משרד הבריאות, אחד מכל עשרה ילודים בישראל, נזקק לטיפול בפגייה, והאשפוז הזה כפי שצוין עלול לארוך שבועות או חודשים

פלורה קוך דוידוביץ':       בהיעדר פגייה, אפשר להצביע על שני מענים שניתנים היום לפגים באילת: האחד, העברתם מיד לאחר הלידה וייצוב המצב שלהם במסגרת התינוקייה של בית החולים לבתי החולים האחרים, כמו: סורוקה בבאר שבע, קפלן ברחובות ואחרים, כשפגים שזקוקים להנשמה, מועברים באופן מידי

פלורה קוך דוידוביץ':       משנת 2021 מוצב בבית החולים מסוק באורח קבע, שיש בו אינקובטור, ולדברי משרד הבריאות הוא מסייע בהעברה הזאת, אבל משרד הבריאות לא ציין מה הוא מספר הפגים שהועברו באמצעות המסוק הזה מאז הצבתו

פלורה קוך דוידוביץ':  המענה השני הוא העברת היולדות שנמצאות בסיכון ללידה מוקדמת, סמוך למועד הלידה לבתי החולים האחרים, שבהם יש פגייה

פלורה קוך דוידוביץ':       פנינו לגורמים השונים בשאלה, האם המצב המתואר מצריך הקמה של פגייה ביוספטל, וממענה משרד הבריאות, הכללית, הנהלת בית חולים יוספטל ועיריית אילת, אנחנו מבינים שהם תמימי דעים שאין הצדקה להקמת פגייה בבית החולים, ואני אציג את הסיבות שהוצגו בפנינו לעמדה הזאת

פלורה קוך דוידוביץ':       ראשית, לדברי משרד הבריאות הפעלת פגייה ברמה נאותה מצריכה לידה של לפחות 20 עד 40 פגים קטנים במשקל הנמוך מ-1,750 גרם בשנה, בעוד שלדברי בית החולים נולדים בממוצע בין שלושה לחמישה פגים בשנה, ונתונים דומים גם נמסרו על ידי הכללית; אבל צריך להגיד, שמסיבות שונות שפירטנו, במסמך קיים קושי לעמוד על מספר הפגים שזקוקים לשירות בבית החולים הזה, כי נתוני המשרד ונתוני הכללית מתייחסים לפגים שנולדו בבית החולים, אבל הם לא כוללים את מספר הפגים שנולדו בבתי החולים האחרים, כי היולדות הופנו ללדת שם

אוריאל בוסו: מלכתחילה

פלורה קוך דוידוביץ': בדיוק

פלורה קוך דוידוביץ':       טיעון נוסף שהועלה על ידי משרד הבריאות והכללית כנגד הקמת הפגייה נוגע לצוותים הרפואיים הנדרשים

פלורה קוך דוידוביץ':  מעבר לעלויות התחזוקה, ההקמה והצורך בציוד ייעודי מתאים, הפעלת פגייה מצריכה צוותים סיעודיים ורפואיים שונים: רופאים, כירורגים ובעלי מקצועות אחרים, שיהיו זמינים לאורך כל שעות היממה, והצוותים האלה לא קיימים נכון להיום באילת, ולכן הגורמים סבורים שאי אפשר לספק את המעטפת הרפואית הנדרשת לפגייה

פלורה קוך דוידוביץ':       בהיעדר פגייה, למצב הזה ייתכנו כמה השלכות שונות, שמיפינו אותן במסמך, ואני אעבור עליהן בקצרה

פלורה קוך דוידוביץ':  אחת מהן נוגעת למציאות, שבה כפי שציינת אדוני היושב-ראש, הפג נאלץ להיות מועבר סמוך למועד לידתו לבית חולים אחר, והשאלה האם ההעברה הזאת לא מציבה בפניו איזשהם סיכונים נוספים פרט לאלה שכבר כרוכים בלידה מוקדמת

פלורה קוך דוידוביץ':       השלכה נוספת נוגעת לאשפוז

פלורה קוך דוידוביץ':  הלידה מצריכה שהות ממושכת של ההורים מחוץ לבית, סמוך למיטתו של הפג

פלורה קוך דוידוביץ':  לא כל משפחה יכולה לעמוד בהשלכות המשפחתיות והכלכליות האלה

פלורה קוך דוידוביץ':  השאלה שהועלתה היא מה הסיוע שניתן להורים האלה

פלורה קוך דוידוביץ':  מבחינה כלכלית, במסגרת מבחנים לחלוקת כספי תמיכות של משרד הבריאות בקופות החולים, נקבע שהקופות ישופו בגין תשלום עבור מבוטחים והמלווים שלהם, שחיים באילת ובמועצה אזורית חבל אילות

פלורה קוך דוידוביץ':  אבל לדברי משרד הבריאות, המבחן הזה תומך בהוצאות שקשורות לפג; באשר להורים, המשרד מסר שהדבר אמור להיות אל מול הקופות, ולמשרד אין דרך לחייב אותן

פלורה קוך דוידוביץ':       הכללית מסרה שלצורך הסיוע לפג ולמשפחתו, יש צורך בתוספת של 100,000 שקלים במסגרת מבחן התמיכה

פלורה קוך דוידוביץ':  לדברי משרד הבריאות, אין מניעה עקרונית לכך, אבל לדבריו עדיף לכלול את הנושא הזה של סיוע להורים במסגרת החלטת ממשלה, שעתידה להתקבל בקרוב

פלורה קוך דוידוביץ':  משרד הבריאות לא ציין בפנינו מה הם הפרטים של ההחלטה הזאת, אולי נוכל לשמוע עליה

פלורה קוך דוידוביץ':       השלכה שלישית של היעדר הפגיעה נוגעת לשלב שאחרי האשפוז – כפי שציינת אדוני היושב-ראש, הפגים נדרשים למעקב רפואי צמוד בבית החולים שבו הם נולדו בשנת החיים הראשונה, ועבור הורים לפגים שנולדו מחוץ לאילת, המשמעות היא או נסיעות תכופות לאזור אחר, או העתקת סביבת המגורים על הקשיים הכרוכים בכך

פלורה קוך דוידוביץ':       לאור ההשלכות האלה, אנחנו שאלנו את השאלה עד כמה המצב הקיים הוא מצב מיטבי

פלורה קוך דוידוביץ':  משרד הבריאות מסר לנו שבכוונתו לבחון את השירות שניתן בתינוקייה שקיימת, כדי לבחון האם אפשר להרחיב את המענה שהיא מספקת, ולדבריו גם האם הנתונים השתנו

פלורה קוך דוידוביץ':  שאלת הקמת הפגייה תיבחן בשנית

פלורה קוך דוידוביץ':       לסיכום, צריך לומר שסוגיית היעדר הפגייה היא חלק מסוגיה רחבה יותר של שירותי הבריאות בעיר אילת

פלורה קוך דוידוביץ':  נכתבו לגביה דוחות שונים לאורך השנים, כולל של מבקר המדינה

פלורה קוך דוידוביץ':  הם הצביעו על אתגרים שעימם מתמודדת המערכת בעיר הזאת

פלורה קוך דוידוביץ':  בשנת 2019 התקבלה החלטת ממשלה בנושא העיר אילת

פלורה קוך דוידוביץ':  בשנת 2022 קודמה החלטה נוספת, וכאמור היום מדובר בהחלטה נוספת, שאין בידינו פרטים לגביה

פלורה קוך דוידוביץ':  תודה רבה

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  אם חבר הכנסת טרופר רוצה בנקודת זמן הזו לומר את הדברים?     

חילי טרופר: כן, אני אגיד כמה דברים

חילי טרופר:  קודם כל, תודה אדוני היושב-ראש על הכינוס הזה, ותודה לכולם שבאו

חילי טרופר:  אני גם מתנצל, יש דיון מקביל בוועדת חינוך על סגירת שני בתי ספר לאוטיסטים, אז אני אעבור בין השניים, למרות שהלב שלי לגמרי פה

חילי טרופר:       ברור לי שמדובר בסוגיה מורכבת, ואני רוצה לנסות לתת לה הקשר הרבה יותר רחב, כי הפערים בין המרכז לפריפריה – ודיברת על זה – מונצחים במשך שנים בכלל התחומים, בדגש על תחום הבריאות

חילי טרופר:  כאן מתברר שהפער מתחיל מגיל לידה, פשוטו כמשמעו

חילי טרופר:  העובדה שאין פגייה בבית החולים יוספטל היא באמת שוברת לב

חילי טרופר:  המחשבה על פג בן יומו, שנאלץ לעלות על מסוק כדי לקבל טיפול רפואי, מטרידה מאוד; מה עוד, שעל פי לא מעט אנשי מקצוע, העברת פג בין בתי חולים זו פרוצדורה מורכבת ומסוכנת עבור חיי הפג, כפי שצוין

חילי טרופר:       המחשבה על ההורים של אותו תינוק, שייאלצו לנדוד מאות קילומטרים ולעזוב את ביתם ואת שגרת יומם במשך שבועות ולפעמים חודשים כדי להיות צמודים למיטה של הילד שלהם, באמת לא מאפשרת מנוחה; מה עוד, שגם פה מומחים אומרים ששהות של ילדים ליד ההורים שלהם, או ההורים ליד ילדיהם בתקופת האשפוז יכולה לקצר את השהות בפגייה

חילי טרופר:       עבור תושבי אילת והערבה, מדובר ממש בדאגה ובסכנה מוחשיים

חילי טרופר:  באופן כללי, ואני מניח שזה יעלה, כי ראיתי על פי ההתייחסויות לפני זה, לא נכון לבדוק האם נכון ומשתלם להחזיק פגייה באילת רק על פי מספר התושבים שיש בעיר, או על פי מספר הפגים, כי לפי הפרמטר הזה בכלל לא משתלם שיגורו אנשים כל כך רחוק

חילי טרופר:       הסיפור הציוני והסיפור החברתי של ישראל הוא לא רק מערך שיקולים, מה משתלם ומה כדאי, אלא מה ראוי ומה צודק; ואם המדינה רוצה שישראלים יגורו באילת ובערבה, היא מחויבת לדאוג להם לשירותים ראויים

חילי טרופר:  אחד מהם, והוא נשמע לי בסיסי ביותר, זה פגייה שתציל חיים, ולכן בעיניי הדיון הוא – הוא יותר רחב, כי ראיתי את המספרים, בין שלושה לחמישה, וגם אם נחשב את אלה שנולדו כבר מראש במקום אחר, נגיע לשבעה, ופגייה צריכה בין 20 ל-40, אם ראיתי את המספר נכון

חילי טרופר:  זו בחינה מאוד צרה של סוגיה הרבה הרבה יותר מורכבת – מה השירותים שאנחנו נותנים לתושבים, שבחרו לגור רחוק מהמרכז

חילי טרופר:  תודה

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  אתה נותן פה נתון מאוד חשוב ונכון

אוריאל בוסו:  עצם המחשבה, שיש שירות מסוים, שהוא בסיסי כמו שאתה אומר, לאזרח שגר בחלק מדינה מוכר, יש שם עירייה, אילת היא עיר ואם בישראל, וכמו שאדם מקבל שם שירותי חינוך, על אחת כמה וכמה הוא צריך לקבל שירותי בריאות

אוריאל בוסו:  אנחנו שמחים שיש שם שירותי בריאות, שמפעם לפעם יותר ויותר מתחזקים, גם בית חולים יוספטל בפונקציות נוספות

אוריאל בוסו:  עדיין זה נושא מאוד בסיסי, כמו שאתה אומר, שאדם צריך לחשוב ולתכנן את החיים שלו, בגלל משהו מאוד בסיסי

אוריאל בוסו:  זה דבר לקוי מבחינתנו, כמי שמבקש לצמצם פערים, ובנקודות הללו מתחילים בצמצום פערים

אוריאל בוסו:       אנחנו נשמע בהמשך גם את העמדה של משרד הבריאות והעמדה של קופת חולים כללית ונראה

אוריאל בוסו:  כמובן שאנחנו לא נשמע את המשמעויות של פתיחת מחלקה כזאת, מה צריך להחזיק ב-facilities השלמים, כדי שהמחלקה תהיה מקצועית עם כוח אדם, והאם המספרים הללו מצדיקים, למרות שנר לאחד נר למאה, ואנחנו צריכים להתייחס ממש מהילד הראשון

אוריאל בוסו:       אנחנו נעשה סבב קטן, לפחות כדי לקבל תמונת מצב

אוריאל בוסו:  עוה"ד מועאוויה כבהה ממשרד הבריאות, גילוי נאות, הוא היה חונך שלי כשעשיתי קורס חובשים, והוא היה כבר חובש ותיק במד"א

אוריאל בוסו:  אצלו עשיתי את החונכות לנהג אמבולנס

מועאוויה כבהה: היי שלום, תודה רבה

מועאוויה כבהה:  עבדנו יחד על אותו אמבולנס

אוריאל בוסו: אמת

אוריאל בוסו:  מועאוויה הציל הרבה חיים

מועאוויה כבהה: קודם כל, תודה רבה לך

מועאוויה כבהה:  אני עו"ד מועאוויה כבהה

מועאוויה כבהה:  אני מחטיבת הרפואה במשרד הבריאות

מועאוויה כבהה:  הכניסה שלי למשרד הבריאות היתה להריץ את "תכנית הכוכבים", מודל תמרוץ הפגיות בשנת 2014

מועאוויה כבהה:  האמת, בשביל זאת קודם כל סגירת מעגל

מועאוויה כבהה:  אני נולדתי פג, ארבעתנו פגים בבית, וכשאני מסתכל על עצמי, אני לא מאבד תקווה, אני אומר שתמיד יש תקווה

אוריאל בוסו: אנשים יראו אותך, כולם ירצו להיות פגים

מועאוויה כבהה: לחלוטין

מועאוויה כבהה:  חבר הכנסת חילי שלום, אני שמעתי את מה שיש לך להגיד, ובאמת אמרת משפט מאוד נכון, אם המדינה רוצה, המדינה יכולה

מועאוויה כבהה:  אני חושב שכולנו צריכים להתגייס למען כולם, לא רק למען אנשים בפריפריה, אלא גם לאנשים במרכז

מועאוויה כבהה:  אני מסתובב בבתי החולים, אני מכיר את נתוני הפגיות והפגים מכל הכיוונים

מועאוויה כבהה:  אנחנו עובדים בשותפות עם איגוד הניאונטולוגים, פרופ' אריק ריסקין, עם עמותת להב רומי שחורי

מועאוויה כבהה:       צריך להבין, שאם אנחנו רוצים לטפל בפג, אנחנו צריכים לתת לו את כל המערך מסביב

מועאוויה כבהה:  לבוא לפתוח עכשיו פגייה בבית חולים יוספטל עם הנתונים הקיימים ועם המערך הקיים ביוספטל והתשתיות שלו, זה כמו לגדל תינוק בלי רחם

מועאוויה כבהה:  צריך להכין את המעטפת מסביב, להכין את הרחם, ואז לעשות את ההפריה ולגדל את התינוק, אחרת זה לא יעבוד

מועאוויה כבהה:  ליבנו עם ההורים

אוריאל בוסו: תן לנו קצת הסבר למה הכוונה מעטפת במקרה של פגייה

מועאוויה כבהה: אני אתן הסבר, גם פרופ' אריק ריסקין בהמשך יתייחס לזה

חילי טרופר: אתה אומר שזה תהליך ארוך, אז כמה זמן הוא לוקח, ולמה לא להתחיל בו? אתה אומר שאתה לא יכול ישר פגייה, אין בעיה, מה אתה צריך קודם?      

מועאוויה כבהה: אתה צודק, אני אתך באותו צד

מועאוויה כבהה:  החלום שלי שבכל בית חולים שיש חדר לידה, תהיה פגייה

מועאוויה כבהה:  היום אחד הדברים שהכי מפחידים אותנו, גם כאנשי משרד הבריאות וגם כניאונטולוגים וגם כאנשי רפואה, זה העברת הפג

מועאוויה כבהה:  פג זה תינוק שעדיין לא בשל, וצריך להמשיך לתת לו להיות באינקובטור בסביבה הטבעית שלו, כמה שיותר בלי תזוזות, בלי רעידות ובלי העברות

מועאוויה כבהה:       אבל עקב המצב הקיים היום באילת, אין לנו אפשרות לעשות את זה, בגלל שמערך הילודים בבית חולים יוספטל עדיין לא מוכן לפגייה, זאת אומרת: פג זה לא רק לשים אותו באינקובטור, יש מערך שלם שצריך לטפל בו, קודם כל ניאונטולוגים שאנחנו יודעים שזה מקצוע במחסור, ואני אשמח שבהמשך הוועדה גם תיתן את הדעת על הנושא הזה

מועאוויה כבהה:       בתפקידי במשרד הבריאות עשיתי מיפוי עם האיגוד

מועאוויה כבהה:  בעשר השנים הקרובות הילודה תעלה ב-30,000 לידות לפי המיפוי שלנו במדינת ישראל, ובמקרה הטוב נישאר עם אותו מספר ניאונטולוגים

אוריאל בוסו: למי שלא יודע, מה תפקידו של ניאונטולוג?     

מועאוויה כבהה: ניאונטולוג זה רופא ילדים, שעשה את ההתמחות בניאונטולוגיה, תת-התמחות שנותנת לו את האפשרות לטפל בפגים הקטנים

מועאוויה כבהה:  לא כל רופא ילדים יכול לטפל בפג

מועאוויה כבהה:  זאת תת-התמחות נוספות, שאני מניח שפרופ' אריק ריסקין ידבר עליה

מועאוויה כבהה:  כשנכנסתי למשרד הבריאות היה דבר כזה, מקצוע במצוקה, שהיו נותנים גם מענקים ותמיכות בכל נושא ההתמחות בניאונטולוגיה

מועאוויה כבהה:  לדעתי, היום אנחנו צריכים לחשוב שוב עם מקבלי ההחלטות, להחזיר את המקצוע הזה לשולחן סדר העדיפויות שלנו

מועאוויה כבהה:  אני מסתכל עשר שנים קדימה

מועאוויה כבהה:  גם כשאנחנו בונים פגייה, אני מסתכל עשר שנים קדימה, גם מבחינת המקומות ומספר המיטות

מועאוויה כבהה:  אם אני מסתכל עשר שנים קדימה על מקצוע הניאונטולוגיה ועל הרופאים שצריכים לטפל בפגים שלנו, בילדים שלנו, אני אומר לך שאני מרים דגל אדום, אנחנו נהיה במצוקה נוראית

מועאוויה כבהה:  אם היום אנחנו מדברים על בניית פגייה, אנחנו נדבר אז על חיפוש רופאים שיטפלו בפגים ובילודים שלנו

מירי כהן: סגירה

מועאוויה כבהה: נכון

אוריאל בוסו: סליחה שאני שואל, מלבד יוספטל, יש עוד בית חולים, יותר נכון בית יולדות, שאין לו פגייה?     

מועאוויה כבהה: היום יש לנו 30 פגיות במדינת ישראל, כולל שלוש פגיות במזרח ירושלים

אוריאל בוסו: יש לנו 30 בתי חולים?     

מועאוויה כבהה: נכון, יש לנו 31 בתי חולים

מועאוויה כבהה:  30 בתי חולים – יש להם פגייה, וזה מבורך

אוריאל בוסו: כי אתה התחלתי ואמרת: החלום שלי שלכל בית חולים תהיה פגייה, אז חשבתי שאולי יש עוד בית חולים שאין לו פגייה

אוריאל בוסו:  אז חידדתי, וזאת אומרת שאנחנו חוזרים לחדד, שזה בית החולים היחיד בלי פגייה

מועאוויה כבהה: אני אסביר, לא בכל מחיר

מועאוויה כבהה:  אני מסתכל, לא רק על הלידה של הפג והשלושה חודשים או חצי השנה שהפג עובר לבית חולים גדול במרכז הארץ וההורים אוכלים מרור, כי אין עדיין את מעטפת התמיכה בהורים, ועל זה גם צריך לתת את הדעת

קריאה: זה פשוט נורא

מועאוויה כבהה: נכון, אבל אני מעדיף את המרור הזה של חצי שנה, מאשר שיאכלו מרור כל החיים, זאת אומרת: פג – אם אתה לא מטפל בו בזמן הנכון ובאמצעים הנכונים, אני לא יכול לשים פג שנולד בשבוע שלושים או שבוע 29 – אני נולדתי בשבוע 28 – בבית חולים או בפגייה, רק כדי להגיד שיש לי פגייה ולשים אותו באינקובטור, ולא יהיה לי קרדיולוג שיטפל בו, לא יהיה לי נוירולוג, או ניתוח נוירוכירורגי שהוא צריך לעבור לא יהיה לי שם

אוריאל בוסו: ואין את זה ביוספטל באילת?     

מועאוויה כבהה: לא, אין, אין מערך

חילי טרופר: זה רק מחדד את הבעיה

מועאוויה כבהה: זה מחדד את הבעיה ומחזק את הבעיה, זאת אומרת שאם אנחנו היום רוצים לדבר על פגייה בבית החולים יוספטל, אנחנו צריכים לבוא להקים - - -     

אוריאל בוסו: תגיד כמה, עשרה רופאים? כמה התמחויות?     

מועאוויה כבהה: זה לא רק עשרה רופאים, זה לעשות מיפוי מה תושב אילת, לא פג, שנפצע, שעובר תאונת דרכים קשה באילת או הולך רגל שנפצע קשה, ליבי איתו, עד כדי כך

אוריאל בוסו: כי צריך להטיס אותו אחר כך?     

מועאוויה כבהה: לא רק להטיס אותו, גם כשהוא יגיע למיון, אין את המערך שיכול לטפל בו – נוירוכירורגיה, ניתוחי חזה

מועאוויה כבהה:  אנחנו מדברים על פגים, אבל מה עם כמה מאות אלפים תושבי אילת והסביבה, לא רק פגים?      אם אנחנו כבר חושבים ורוצים להקים פגייה, צריך לפתח את בית החולים הזה ולהקים את המערך מסביב

מועאוויה כבהה:  הדרך תהיה סלולה יותר להקמת פגייה

מועאוויה כבהה:  היום אנחנו יכולים להגיד: אנחנו נותנים X מיליון שקל ובונים פגייה

חילי טרופר: אין לכם מיפוי במשרד הבריאות, מה יוספטל צריך?     

מועאוויה כבהה: יש לנו מיפוי, הדיון פה על הפגייה

חילי טרופר: אבל יש לכם תכנית כזו?     

מועאוויה כבהה: אני ביקרתי במרכז טראומה מקומי, שזה הכי בסיסי, ביוספטל

מועאוויה כבהה:  אני מצטער להגיד, שהם רחוקים משם

חילי טרופר: אז מה הפער? למה זה לא מתקדם? כי אין תקציב?      

מועאוויה כבהה: למה זה לא מתקדם? מבחינתנו, מבחינת משרד הבריאות אנחנו עושים הכול כדי לקדם ומגיעים לבקרות ובקרות רישוי ומתקצבים ומנסים, אבל אי  אפשר למחוא כפיים עם יד אחת, צריך שותפים

מועאוויה כבהה:  אני פונה אליך, אני פונה לכבוד היושב-ראש, אני פונה לכולם, בואו כולנו נתגייס ונציל את המקום הזה, נציל את יוספטל, ולא רק את יוספטל, אלא כמה מאות אלפים מתושבי אילת

אוריאל בוסו: אתה אומר שצריך לקיים דיון כללי על חיזוק מערך בית החולים יוספטל

מירי כהן: אי אפשר לנתק את זה

אוריאל בוסו: כל שירותי הבריאות ביוספטל ואילת

מועאוויה כבהה: נכון, אם אנחנו רוצים לדון על פגייה, אנחנו צריכים לדון על מערך תומך ומעטפת, שייתנו תמיכה בפג ובטיפול בו

מועאוויה כבהה:  היום לפי המיפוי שלנו, קודם כל מבחינת מספר פגים, אין הצדקה להקים פגייה מבחינת מספר הפגים הקיים; גם מבחינת ההכשרה המקצועית שהצוותים צריכים לעבור, הם לא יכולים להיות עם פג אחד בפגייה

מועאוויה כבהה:  אני בטוח שיש יולדות שעוברות כבר טרם הלידה לבתי חולים במרכז הארץ

מועאוויה כבהה:  לפי מספר התושבים באילת והסביבה, אם אנחנו נחשוב נכון להקים פגייה, אני חושב שצריך קודם כל לחשוב איך לפתח את בית החולים, וכן צריך לפתח את בית החולים

מועאוויה כבהה:  אנחנו לא צריכים לשכוח, שזה ארבע שעות פינוי

מועאוויה כבהה:  יש מסוק באילת בבית חולים יוספטל, אבל המסוק לא תמיד פנוי

מועאוויה כבהה:  המסוק יכול לצאת לטיסה, ומה עם האדם שקרתה לו תאונה אחרי?     אני אומר שאנחנו כן רוצים, כן מוכנים לדבר ומוכנים שזה יקרה והלוואה שזה יקרה, כי גם אני יכול להית תושב אילת וגם אח שלי יכול להיות תושב אילת, ואנחנו לא נקבל את המענה, אבל צריך לעשות את זה בצורה מקצועית וצריך לעשות את זה נכון

חילי טרופר: אבל עד שהיושב-ראש יכנס דיון, אתה גם יכול להתייחס כמשרד הבריאות לעניין ההורים, ששלושה עד שישה חודשים נמצאים מאות קילומטרים מהבית שלהם

חילי טרופר:  יכול להיות שיש להם עוד ילדים, שצריכים ללכת לבתי הספר, יש להם מקומות עבודה

חילי טרופר:  מוציאים אותם מהחיים שלהם, מי דואג להם? מה הסל שאתה נותן היום להורה כזה?     

אוריאל בוסו: כנראה שאנחנו צריכים לעשות משהו, אם זה בחקיקה, בפנייה לוועדת העבודה והרווחה, לתת תמיכה בביטוח הלאומי, בלי כל קשר

אוריאל בוסו:  אישה שצריכה ללדת פג, מבינה שהיא צריכה לעבור דירה לשנה, או ש– לא יודע

מועאוויה כבהה: אני חייב להתייחס גם לנקודה הזו, כי אני חושב שהפתרונות צריכים להיות: פתרון מידי, פתרון לטווח ארוך ופתרון לטווח קצר

מועאוויה כבהה:  בטווח הקצר אנחנו יכולים לא רק להציל את הפג שאנחנו מעבירים ומגיע לפגייה כמו סורוקה או שניידר ומצילים אותו, צריך להציל את המשפחה, כי ברגע שנולד פג – ואני מסתכל על עצמי, ההורים שלי חצי שנה לא הגיעו לפגייה בעמק, פשוט ילדו את הפג בהלל יפה, הפג עבר ורק ניידת המשטרה הודיעה להורים

מועאוויה כבהה:  היום משפחה שיולדת פג, היא משפחה שמתרסקת, האבא או האימא עוזבים את העבודה וצריכים לעבור ממקום מגוריהם

מועאוויה כבהה:  בואו נחשוב, אם יש להם עוד ילדים בבית, הם צריכים לעבור למרכז

מועאוויה כבהה:  אי אפשר לנסוע כל יום לאילת מפתח תקווה או מאיכילוב או משיבא

מועאוויה כבהה:       אנחנו יודעים שהיום פג שנולד, יש קודם כל הפג הדיפרנציאלי – מי שמעבירים אותם אלה הפגים הקטנים

מועאוויה כבהה:  בית החולים שהוא נולד בו מתוקצב בקרוב ל-270,000 שקל מענק לידה

מועאוויה כבהה:  מבחינת משרד הבריאות, אני חושב שעשינו המון, עשינו מהפך בבתי החולים מבחינת הכנת חדרי הורים, הכנת פינות להורים איפה לשבת, אבל זה לא פתרון שיכול לתת מעטפת למשפחה שעוברת מאילת למרכז לאורך שלושה חודשים במקרה הטוב, לפעמים חצי שנה

מועאוויה כבהה:       אז כן צריך לתת את הדעת וכן צריך לשלב כוחות, גם קופות החולים, גם אנחנו, גם הביטוח הלאומי, ואני גם שם את זה פה על השולחן, אנחנו נצטרך את עזרתכם

מועאוויה כבהה:  תינוקות שנולדים פגים ומשפחות שעוברות, צריך לתת עליהם את הדעת ולתת להם את התמיכה

מועאוויה כבהה:  אין שום סיבה שהם לא יקבלו לפחות מגורים, וגם אין שום סיבה שהם לא יקבלו מעטפת פסיכולוגית, תמיכה פסיכולוגית

מועאוויה כבהה:  אין שום סיבה שהעירייה ממנה הם באים או משרד הרווחה לא יתנו תמיכה, עוזרת או סייעת בבית, כי אימא ואבא שעוזבים שני ילדים בני שלוש וארבע, והיו לי מקרים כאלה, אין מי שיטפל בהם בבית

מועאוויה כבהה:  האבא כל היום בטיסות הלוך-חזור

מועאוויה כבהה:  אז צריך לתת מעטפת, צריך לעזור להורים

מועאוויה כבהה:       אני חושב שהיום בזמן שאנחנו נמצאים בו, צריך לחשוב יותר על ההורים מאשר על פגייה ביוספטל, אבל לא לשכוח גם הקמת פגייה ביוספטל, אחרי שנפתח את בית החולים ונחשוב על כל המערך והמעטפת

אוריאל בוסו: ראש עיריית אילת, אלי לנקרי, נמצא בזום

אוריאל בוסו:  בוקר טוב לך

אליהו לנקין: בוקר טוב לך, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנחמדים

אוריאל בוסו: לפני שאתה תתחיל, רשום לנו, ואנחנו נעשה את זה – צריך יותר זמן לתאם – חברי הוועדה מתכננים, לבקשתך, ביקור בעיר אילת כדי לראות את מערך בריאות כללית גם ביוספטל וגם בעיר, שדורש שימת לב מיוחדת

אליהו לנקין: אז אני מודה לך, אדוני היושב-ראש

אליהו לנקין:  אני אכן מצפה לביקור הזה, כפי שסיכמנו

אליהו לנקין:  אני מאוד שמח על הדיון הזה ומודה לכם על הדיון הזה

אליהו לנקין:  ראשית, אני רוצה להבהיר הבהרה ברורה וחד-משמעית, ראיתי בנייר שהוצאתם, שהוציא משרד הבריאות, שלכאורה עיריית אילת מתנגדת, לא תומכת או לא חושבת שצריך פגייה באילת – חס וחלילה

אליהו לנקין:  עיריית אילת שצריך פגייה באילת

אוריאל בוסו: לא, לא נכתב

אליהו לנקין: ראיתי שם

חילי טרופר: לא, זה היה כתוב איפשהו באחד המסמכים, אתה צודק אלי

אליהו לנקין: זה היה כתוב, וזה פשוט לא נכון

אליהו לנקין:  מעולם לא נאמרה אמירה כזאת, בוודאי לא מפי

אוריאל בוסו: היא תבהיר את זה, כי חשוב, אנחנו לא רוצים חלילה להטיל דופי

פלורה קוך דוידוביץ': מר לנקרי, בוקר טוב, ציינו כפי שמסרתם לנו, שהעירייה תמימת דעים עם הכללית, שאת תשובתה גם אתם העברתם לנו כששאלנו אתכם מה עמדתכם בנושא הזה

פלורה קוך דוידוביץ':  ממנה עלה שאתם תמימי דעים עם הקופה, שאין מקום להקמת הפגייה

אליהו לנקין: לא היה ולא נברא

פלורה קוך דוידוביץ': זאת התשובה שהתקבלה מכם

אליהו לנקין: סליחה, זה לא היה ולא נברא

פלורה קוך דוידוביץ': תשובה רשמית שנמצאת אצלנו

אליהו לנקין: אני רוצה להבהיר את הדברים

אליהו לנקין:  קודם כל פגייה צריך באילת, ואני מאוד רוצה שתהיה פגייה באילת, כמו הרבה דברים אחרים

אליהו לנקין:  אני עצמי אבא לילד, שלפני 43 שנים נולד כפג, ואני רוצה להגיד לכם שלפני 43 שנים היתה פגייה באילת, ומזל שהיתה פגייה באילת, וכך יש לי ילד, ברוך השם, שגדל, וגדל לתפארת והכול נהדר, כך שצריך פגייה באילת

אליהו לנקין:  אני גם לא מקבל את הניתוח, שפגייה – או כל דבר אחר, כל שירות אחר – צריך לקבל לפי מדדים כלשהם

אליהו לנקין:  באותו אופן אמרו לנו, שלא צריך MRI באילת, כי המדד ל-MRI באילת זה 104,000 תושבים או 104,000 לכל MRI

אליהו לנקין:  אחרי המלחמה הבאנו MRI לאילת, ועכשיו יקימו MRI קבוע באילת, אחרי ששנים ארוכות לא היה MRI, כי ברור שצריך לתת לאילת את כל שירותי הבריאות הנדרשים

אליהו לנקין:       כאן חשוב לי להגיד, ששירותי הבריאות באילת בראש סדר העדיפויות מבחינתי, זה האתגר הגדול ביותר שלי כראש עיר

אליהו לנקין:  האתגר הגדול שלנו, של העיר אילת, זה שיפור שירותי הבריאות

אליהו לנקין:  נעשתה כברת דרך חשובה, אני לא מתעלם מזה

אליהו לנקין:  נמצאת כאן ד"ר רויטל בר אושר, מנהלת בית החולים, והיא עושה מאמצים אדירים, שאני מלא הערכה אליה ואל כל הצוות, אבל הדרך עוד ארוכה

אליהו לנקין:       שירותי הבריאות באילת הם מהנחותים במדינת ישראל

אליהו לנקין:  אסור להרשות את המצב הזה

אליהו לנקין:  אי אפשר עוד להרשות את המצב הזה

אליהו לנקין:  כל עוד אלפי תושבי אילת נדרשים להגיע על כל טיפול, על כל בדיקה, על כל אשפוז, על כל ניתוח, למרכז הארץ כדי להתקבל לשירותים רפואיים, על כל המורכבות שבדבר הזה, אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת – להגיע לבדיקה במרכז הארץ בבית חולים, המשמעות היא לעזוב את העיר ליום שלם, המשמעות היא להיטרטר שעות, גם אם זה בטיסה וגם אם זה בכביש הערבה, תוך כדי סיכון, תוך כדי טלטלה, תוך כדי שאתה מאבד יום עבודה שלם, ואלפי תושבי אילת עדיין נדרשים לזה

אליהו לנקין:  לכן אני אמרתי, מבחינתי לא אנוח ולא אשקוט, עד שתושבי אילת יקבלו שירותים כמו כל תושבי מדינת ישראל ולא יידרשו להגיע למרכזים רפואיים במרכז הארץ

אליהו לנקין:       נכון, אנחנו דנים בסוגיית הפגייה, אבל אנחנו מדברים על חסרים כל כך רבים בתחומי רפואה שונים

אליהו לנקין:  כשאנחנו מדברים על רפואת מומחים, כמעט ואין כאן רפואת מומחים, זה הכול ייבוא, וכמה קשה להביא כמובן רפואה

אליהו לנקין:  אין לנו מיון ילדים

אליהו לנקין:  אתם מדברים על כך שאנחנו בית החולים היחיד, שאין לו פגייה, אבל אנחנו גם בית החולים היחיד, שאין לו מיון ילדים

אליהו לנקין:  יעלה על הדעת דבר כזה? אני נלחם על זה בוקר ולילה, לא יעלה על הדעת

אליהו לנקין:       אלה אלפי ילדים שנזקקים לשירותי מיון, והם נכנסים אל תוך המיון יחד עם המבוגרים, יחד עם הכול, ולשמחתי ד"ר רויטל גורמת לכך שיבואו כמובן גם רופאי ילדים, אבל יש לנו חסרים ברופאי ילדים, ולכן אי אפשר גם להקים מיון לילדים

אליהו לנקין:  זה לא עולה על הדעת, אני ממש זועק כאן אמיתית של העיר אילת

אליהו לנקין:  זה האתגר הגדול ביותר של העיר אילת

אליהו לנקין:  באים ילדים למיון, בודק אותם מתמחה או מומחה, שהוא לא רופא ילדים

אליהו לנקין:  לך תוציא ממנו דם, אתם יודעים מה קורה כשמוציאים דם מילד, כשעושים את זה רופאים שהם לא מומחים, שהם לא רופאי ילדים? אני יודע מה זה, אני מקבל את זעקות התושבים שלנו

אליהו לנקין:       אז אני אומר: אילת צריכה פגייה, ואילת צריכה צנתורים, ואילת צריכה קרדיולוגיה, ואילת צריכה אונקולוגיה, ואילת צריכה הרבה מאוד – אדוני היושב-ראש, אני ממש מבקש שתזרז את הביקור שלכם כאן בעיר אילת, כדי לראות מקרוב

אליהו לנקין:  אין כמו להתרשם מקרוב ולראות את הדברים

אליהו לנקין:       בשנתיים, שלוש האחרונות, וגם בעקבות החלטת ממשלה שהיתה, יש התקדמות, והנה מקימים גם בניין חדש עם חדרי ניתוח חדשים

אליהו לנקין:  ד"ר רויטל תגיד לכם מה הולך להיות שם

אליהו לנקין:  יש התקדמות בהרבה מאוד תחומים אחרים, אבל אני אומר שוב, שתושבי אילת עדיין נדרשים בהמוניהם להגיע למרכזים רפואיים במרכז הארץ – את זה צריך להפסיק, צריך לשנות גם את התפיסה

אליהו לנקין:  לא נעים לי להגיד, אבל תוחלת החיים באילת היא הנמוכה ביותר במדינת ישראל

קריאה: מזעזע

אליהו לנקין: חייבים לקשור את זה למה שקורה לנו, זה ברור לגמרי

אליהו לנקין:  זה ברור לגמרי

אליהו לנקין:       לכן הדיון בפגייה הוא חשוב, והנה אני אומר: נדרשת פגייה באילת, אני אומר את זה חד-משמעית

אליהו לנקין:  אבל אני אומר שנדרשים עוד כל כך הרבה שירותים בעיר אילת

אליהו לנקין:  לכן הדרישה שלי מהמדינה – ואני מבקש שהוועדה החשובה הזאת תסייע לנו בליווי צמוד מול משרד הבריאות - -     

אוריאל בוסו: - - גם מול משרד האוצר

אליהו לנקין: - - מול משרד האוצר, כמובן מול כולם

אליהו לנקין:  יש בדרך החלטת ממשלה נוספת, שאני מקווה שהיא תעבור

אליהו לנקין:  כשאנחנו מדברים על החלטת הממשלה הנוספת, הנושא של שירותי הבריאות הוא הראשון שם, כי זה בסוף בדמנו, זה ממש להציל נפשות

אליהו לנקין:       אני ממש מבקש, בואו נקיים דיון

אליהו לנקין:  כדי לא להחמיץ בסוף את המטרה החשובה, אנחנו חייבים לקיים דיון מלא ומקיף על כל שירותי הבריאות באילת, ואיך אפשר לקדם אותם, ולייצר תכנית שמתקדמת

אליהו לנקין:  אני לא אומר שצריך להעביר עכשיו הכול בחודש אחד, אבל חייבים להסתכל קדימה אל עבר האופק, לייצר מצב שתושבי אילת לא יידרשו עוד להגיע למרכזים – יידרשו, אבל לא באופן שזה קורה עכשיו, לא בכמויות שזה קורה עכשיו ובמספרים שזה קורה עכשיו, כי זה באמת נורא ואיום לחשוב על הטרטור שעוברים תושבי אילת ועל ההוצאות הגדולות שיש להם

אליהו לנקין:  תודה, אדוני היושב-ראש

אוריאל בוסו: תודה

אוריאל בוסו:  ראש העיר, אנחנו מודים לך

אוריאל בוסו:  זעקתך נשמעה היטב, איך אומרים? מהדרום הרחוק עד לכאן בירושלים בכנסת

קריאה: הוא זועק כבר עשור

אוריאל בוסו: אנחנו נכניס את זה כחלק מהסיכום ללא ספק, ואנחנו נאיץ את הביקור של הוועדה לשם

אוריאל בוסו:       האם חברי הכנסת רוצים להתייחס, או שקודם כל נשמע את מנהלת בית החולים?     

אברהם בצלאל: אני אשמח להגיד כמה מילים

אוריאל בוסו: חבר הכנסת אברהם בצלאל, אחד מיוזמי הדיון וגם יושב-ראש הוועדה לצמצום פערים בפריפריה, בבקשה

אוריאל בוסו:  אחר כך חברת הכנסת יסמין פרידמן

אברהם בצלאל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראש עיריית אילת היקר שדיבר מדם ליבו, אנשים יקרים שהגיעו לפה, כמובן אני רואה פה גם את מד"א ואת הצוותים האחרים שנמצאים פה

אברהם בצלאל:  אני רוצה לספר לכם סיפור

אברהם בצלאל:  בשנת 1995 נולד ילד קטן בשם אליהו

אברהם בצלאל:  הוא נולד פג, ואחרי כמה שעות הוא התחיל לייצר מצב של מצוקה נשימתית

אברהם בצלאל:  החליטו שחייבים להטיס אותו לשניידר בפתח תקווה, כי באילת אין פגייה כידוע

אברהם בצלאל:  בליווי של רופא ושל אחות, הוא היה צריך לטוס

אברהם בצלאל:  חצי שעה עשו לו החייאה ידנית, מגיעים ופתאום מתברר שהמטוס טס

אברהם בצלאל:  הוא חזר חזרה לבית החולים, וכעבור שלוש שעות נחת מסוק של חיל האוויר, שהטיס אותו לשניידר, כמובן בלי האבא, וכמובן שאת האימא הוא ראה רק כעבור 16 ימים מאז שנולד, כי האימא היתה מאושפזת ביוספטל

אברהם בצלאל:  זה סיפור אמיתי שהיה בינואר 1995

אברהם בצלאל:       למה אני מספר את הסיפור הזה? אנחנו נמצאים היום כעבור כמעט 28 שנה, כעבור כמעט שלושה עשורים, ואנחנו נמצאים באותו מצב – באותו מצב במדינת ישראל, וכמו שהזכיר היושב-ראש, כשאנחנו מדברים על צמצום פערים חברתיים

אברהם בצלאל:  פעם חשבתי שהפערים החברתיים בין המרכז לבין הדרום הרחוק או בין הצפון הרחוק יכולים להיות בתעסוקה, בתחבורה ובדברים כאלה ואחרים, אבל אתה מגלה שזה מגיל אפס

אברהם בצלאל:  מאז שתינוק נולד, ההורים שלו צריכים לדעת מראש איפה לחיות, איפה להיות

אברהם בצלאל:       נמצאת אתנו פה הגברת רומי שחורי, אימא לפג שגם גרה באילת בזמנו, וכשהיא ילדה לידה מוקדמת, היא היתה צריכה להיטלטל

אברהם בצלאל:  לחשוב מה הורים צריכים לעבור, וכידוע, גילוי נאות שאני גם ילד פג, ונולדתי פג

אוריאל בוסו: בסוף מתברר שרק אני לא הייתי פג בחדר

אברהם בצלאל: לא, כולנו פגים, נולדתי קילו ו-600 גרם

אוריאל בוסו: וכל הפגים נהיו כאלה גדולים, מעליבים אתם

אברהם בצלאל: וברוך השם, הרופאים אמרו שאחד הדברים שבזכותם מצליחים לחיות או מתפתחים מאוד מאוד טוב, או שאין עיכוב בהתפתחות, זה ההורים שנמצאים קרוב מאוד

אברהם בצלאל:  אימא שלי כל הזמן מספרת, שאבא שלי היה שלוש פעמים ביום נותן לי חלב אם, רק כדי שתהיה לי טיפה מחלב האם כדי שאני ארגיש את האימא או ארגיש את החלב

אברהם בצלאל:  גם בשבת אבא שלי היה הולך ברגל הלוך חזור שלוש פעמים רק כדי לתת לי חלב

אברהם בצלאל:       למה אני מספר את הסיפור הזה? בסוף לא יכול להיות שמאילת עד באר שבע, 300 ק"מ שאין בהם שום מקום נורמלי לקבל את הדברים הכי הכי פשוטים

אברהם בצלאל:  אני לא מדבר על השינוע ועל ההוצאות הגדולות כשנולד פג, שצריכים להעביר אותו, כל המכשור מסביב וההון תועפות שזה עולה

אברהם בצלאל:  אבל ההורים עצמם שצריכים להיטלטל ממקום למקום, כשמצד אחד האימא אחרי לידה והמשפחה שם, זה לא הגיוני, לא נכון, בוודאי לא בשנת 2023

אברהם בצלאל:  עדיין אין פתרון

אברהם בצלאל:       לכן אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, ומכל גורמי המקצוע שנמצאים פה והאנשים הרלוונטיים לא לעזוב את הנושא הזה

אברהם בצלאל:  נשב היום, אם נצטרך עוד ישיבה, עוד שתיים, העיקר שנביא פתרון

אברהם בצלאל:  כמו שאמר ראש העיר היקר, זאת לא רק הפגייה, זה כל נושא הבריאות

אברהם בצלאל:  לא יכול להיות שלילד שנולד בפתח תקווה יש הרבה יותר סיכוי לשרוד מילד שנולד באילת

אברהם בצלאל:  זה דבר לא הגיוני

אברהם בצלאל:  תודה רבה

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  הנתון שראש העיר דיבר עליו לגבי תוחלת חיים, אמרנו אותו, ואתה כיושב-ראש ועדה לצמצום פערים, בפתיחת הדיון, עם הקמת הוועדה, אמרתי שהדבר הראשון שאנחנו נשים מול העיניים זה צמצום הפערים

אוריאל בוסו:  כמחקר מובנה במדינת ישראל, יש פער בתוחלת החיים בין מי שגר במרכז לבין מי שגר בפריפריה

אברהם בצלאל: דרך אגב, אדם שנופל ברחוב וצריך לעשות לו החייאה, בירושלים או במרכז, 23% מהמקרים מצליחים להציל את החיים

אברהם בצלאל:  במקומות כמו אילת זה אולי 3%, דהיינו הפערים בתוחלת החיים גדולים מאוד מאוד

אברהם בצלאל:  לא ביקשנו מותרות, אבל אין שום סיבה שהבריאות במרכז תהיה שונה

אוריאל בוסו: כשהייתי עושה משמרות באמבולנס עם מועאוויה, תמיד היינו אומרים לתושבי העיר: הם רגע רגע לא יודעים להעריך ולהודות לקדוש-ברוך-הוא מה המשמעות שבכל מקרה שיש לך בעיר, אם זה התקף או כל פעולה אחרת, אתה במרחק של ארבע, חמש דקות נסיעה למיון, אם זה מהשרון או לבילינסון, שזאת הצלת חיים לחלוטין, לעומת מי שגר אפילו לא באילת, אלא בקריית גת או במקום אחר ומרחק ההגעה הוא אחר

אוריאל בוסו:       לכן אני חושב שאולי דווקא דרך הנושא של הפגייה אנחנו נקיף כללית את הנושא של הבריאות באילת

אוריאל בוסו:  אני שוב רוצה לומר, וגם אמרתי בפתיחת הדיון, הדיון הזה לא כנגד בית החולים יוספטל או כנגד הכללית

אוריאל בוסו:  אדרבה ואדרבה, אנחנו מודים לכללית שהרימו את הכפפה ויש להם מרכז רפואי, ואנחנו תיכף נשמע ממנהלת בית החולים שמפתחים אותו הלאה, וזה יהיה חלק מהחלטות הממשלה

אוריאל בוסו:  כמובן שהם לא יכולים להתמודד עם הנטל של בית חולים, שצריך מעטפת שלמה, וזה יהיה החלק שלנו מול משרד הבריאות ומשרד האוצר – לחזק את בית החולים ואת מערך הבריאות בעיר אילת

אוריאל בוסו:       חברת הכנסת יסמין פרידמן, בבקשה

יסמין פרידמן: ראשית, אני מאוד מתחברת למה שאתה אומר

יסמין פרידמן:  פגייה זה חשוב, אבל יש הרבה דברים חשובים

יסמין פרידמן:  לפני פחות משנה, הייתי באילת במסגרת העבודה

יסמין פרידמן:  חמש דקות אחרי שהגעתי לאילת, התגלגלתי בשמונה מדרגות והגעתי אליכם למיון

יסמין פרידמן:  ביליתי שם עשר שעות עם שלושה שברים ברגליים

יסמין פרידמן:       באותו זמן, שלושה מקרים לא מסובכים נאלצו לעזוב לבאר שבע, וממש חוויתי על בשרי, הסתכלתי וקצת התעניינתי מה קורה שם

יסמין פרידמן:  אתם עובדים בלי מכשור, בלי תנאים, בלי רופאים, בלי צוותים, בלי תקציבים

יסמין פרידמן:  זה בלתי נסבל

יסמין פרידמן:  למחרת, עם המצב שהייתי בו, נפגשתי עם המון מתושבי אילת, והם כולם דיברו על הקשיים – של תחבורה בעיר והכול

יסמין פרידמן:  אבל לכולם קשה עם המצב הבריאותי

יסמין פרידמן:       אני מבאר שבע

יסמין פרידמן:  בבאר שבע גם לא קל, אבל אין מה להשוות

יסמין פרידמן:  זה בלתי נסבל

יסמין פרידמן:  זאת עיר, שפשוט מתעלמים ממנה

יסמין פרידמן:  אלה לא רק תושבי אילת

יסמין פרידמן:  אתם נאלצים להתמודד עם עשרות אלפי אנשים, שמגיעים לחופשות במהלך השנה, שגם להם יש מקרים, ואני לא מקנאה במה שאתם צריכים להתמודד איתו

יסמין פרידמן:       באמת שזה הגיע עד לפה, ואני פונה ליו"ר הוועדה – זאת הפריפריה של הפריפריה

יסמין פרידמן:  אם דימונה פריפריה, אז אילת היא הפריפריה של הפריפריה, ואין סיכוי שאנחנו יכולים לעבור לסדר היום את ההזנחה הפושעת הזאת

יסמין פרידמן:       מענקים לרופאים שיגיעו לעבוד שם, להגדיל את בית החולים, להכניס מחלקות, להכניס טיפולים בסיסיים לאנשים שחולים בסרטן, תכנית עבודה מסודרת, תקציבים, ויאללה בואו נפעיל לחץ ביחד

יסמין פרידמן:  זה לא נתפס מה שקורה שם

אוריאל בוסו: אני מסכים אתך

אוריאל בוסו:  קודם כל צריך לדעת גם איפה ליפול

יסמין פרידמן: כן

אברהם בצלאל: אני מכיר חבר, אח של גיסתי, שנסע עם אשתו בתחילת חודש תשיעי לפני חודש לחופש לפני הלידה

אברהם בצלאל:  בסוף אשתו ילדה שם

אוריאל בוסו: אנחנו מדברים באירוניה, אבל ללא ספק מדובר בחיי אדם, צודקת

אברהם בצלאל: מי שהזכיר פה את נושא התיירות, הרבה מהציבור מגיע לשם

אוריאל בוסו: אני מאמין שזוג שרוצה להחליט האם הוא בונה את החיים שלו כרגע באילת, עליו לחשוב: מה אני מקבל בחינוך? מה אני מקבל בבריאות? מה אני מקבל בתעסוקה? אלו הדברים הבסיסיים

אוריאל בוסו:  לשמחתנו, אנשים לא תמיד חשופים למשמעות השאלה אם יזדקקו למערכת, כי כשאנשים צעירים הכול בסדר, ושלא יזדקקו כלל למערכת

אוריאל בוסו:  אבל כשאתה זקוק לה, ולפעמים זה בשוטף, זה דבר חשוב

אוריאל בוסו:        אני רוצה לעבור לד"ר רויטל בר אושר, מנהלת בית החולים יוספטל, שהיא גם נציגת כללית כאן בדיון

אוריאל בוסו:  שלום, בוקר טוב לך

אוריאל בוסו:  רשמנו לעצמנו שלא הגעת לדיון וזה רק בזום, אז זה אחד אפס כרגע לטובתנו ואנחנו אחר כך נשתדל להשוות

אוריאל בוסו:  שלום, בוקר טוב, שומעים ורואים

רויטל בר אושר: בוקר טוב, קודם כול, תודה רבה על הדיון, אני מאוד מאוד מעריכה את זה

רויטל בר אושר:  לפני שאני אתחיל לתת מענה לכל השאלות, לפחות לכל מה שאני יכולה לענות - - -     

אוריאל בוסו: אנחנו קודם כול נגיד מראש בפתיחת הדיון, שאנחנו מודים לך על שירותי הבריאות שאתם נותנים שם ועל המקסימום שאתם עושים, כמובן בכלים שיש לכם

רויטל בר אושר: אני הגעתי לאילת לפני שלוש שנים וחצי, נתבקשתי על ידי פרופ' דוידסון שהיה מנכ"ל הכלית אז לנהל את בית החולים

רויטל בר אושר:  הגעתי מסורוקה, בסורוקה הייתי סגנית כמה שנים טובות

רויטל בר אושר:  אני רופאת ילדים מומחית במקצוע שלי, והייתי הרבה הרבה שנים בפגייה, גם לי היה בן פג, כלומר מבחינת הידע אני יודעת מה זה אומר

רויטל בר אושר:       לפני שאני מתייחסת לדברים, אני רוצה לומר שבבית החולים יש צוותים, שנותנים את החיים שלהם למען התושבים ולמען כל מי שצריך

רויטל בר אושר:  יש פה אנשים, שיש להם מחויבות נדירה לטפל בחולים יום ולילה 24/7, אם זה בשגרה ואם זה בטראומה

רויטל בר אושר:  היתה פה התייחסות לעניין של טראומה, יש פה מעט מאוד אנשים, שיודעים שרק עליהם נסמך הכול

רויטל בר אושר:  הצורך של רופא, אחות או איש צוות כלשהו לתת מענה בכל הסוגים, בכל זמן נתון, זה מעמסה מאוד מאוד גדולה

רויטל בר אושר:  אני רוצה קודם כל להתחיל בלהגיד תודה לצוותים שלי, זה דבר ראשון

רויטל בר אושר:       דבר שני, כמו שאמרתי, לפני שלוש שנים וחצי הגעתי לאילת

רויטל בר אושר:  זה היה ממש חודש לפני שהתחילה הקורונה, והבנתי את המורכבות של המקום הזה, את האחריות הגדולה שיש לכל מי שעובד במקום הזה, גם מבחינה ניהולית וגם מבחינה מקצועית

רויטל בר אושר:  לצד זה שאנחנו נמצאים פה במרחק של 250 ק"מ מסורוקה שהכי קרוב אלינו, אנחנו מקום מאוד מאוד קטן ונשענים על מעט מאוד אנשים

אוריאל בוסו: אגב, כמה תושבים יש באילת נכון להיום?     

רויטל בר אושר: כ-60,000

אוריאל בוסו: ומסביב הקרוב כמה עוד?     

רויטל בר אושר: עוד 5,000, סך הכול 65,000

אוריאל בוסו: אני אתן פרופורציות, בית חולים נהריה למשל נותן שירות ל-650,000 תושבים במעטפת שלו, אלה המספרים

יסמין פרידמן: וכמה סורוקה?     

אוריאל בוסו: אני לא יודע איך זה מתחלק

רויטל בר אושר: סורוקה – נותן למיליון

אוריאל בוסו: הנה, היא יודעת, למיליון

רויטל בר אושר: כן, אני באה מסורוקה, אני מכירה את הנתונים

רויטל בר אושר:       אני רוצה להדגיש שמהרגע הראשון שהגעתי, היה לי ברור ששיתוף פעולה חייב להיות עם כל הגורמים ועם ראש העיר

רויטל בר אושר:  די מהר עם הקורונה הבנו את הדברים יותר לעומק, הבנו את הבדידות שלנו ואת הייחודיות שלנו, ואת העובדה שאנחנו צריכים להסתמך רק על עצמנו, כי מאוד מאוד מאוד קשה להגיע לאילת

רויטל בר אושר:       אני רוצה להוסיף על כל הדברים שנאמרו פה, שבנוסף לריחוק שלנו, אנחנו הרבה פעמים נצורים

רויטל בר אושר:  רק לפני שלושה ימים היה שיטפון, העיר היתה נצורה

רויטל בר אושר:  שני הכבישים, גם כביש 90 וגם כביש 40, שאלה הכבישים שמובילים לאילת ובעזרתם אנחנו מעבירים מטופלים למקומות שאנחנו צריכים להעביר בעזרת אמבולנס – הכבישים היו נצורים וחסומים; והמסוק שעומד לרשותנו, גם הרבה פעמים כתוצאה ממזג האוויר, עלול להיות מצב שהוא לא יכול להמריא

רויטל בר אושר:  אנחנו נמצאים במצב מאוד מאוד מורכב, עם אחריות מאוד מאוד גדולה

רויטל בר אושר:  אנחנו עושים את המקסימום, מעל ומעבר לכל דמיון, כדי לעשות טוב למטופלים של אילת

רויטל בר אושר:  כמו שאמר ראש העיר, אין ספק שיש המון המון דברים לעשות, אבל אני יכולה להעיד בבטחה שעשינו המון בשנים האחרונות

רויטל בר אושר:       בכל מה שקשור לאונקולוגיה, פיתחנו עוד השירות הזה לאפשר לאנשים לקבל כימותרפיה אצלנו

רויטל בר אושר:  שברנו הרבה תקרות זכוכית, וזה נתן מענה מסוים

רויטל בר אושר:  יש תחומים נוספים, שאני לא ארחיב פה את הדיבור עליהם, אבל כשתבואו לבקר, אני אשמח מאוד להראות לכם ולספר לכם על הדברים שאנחנו עשינו בשנים האחרונות, ולפי תפיסת העולם שלי כרופאה במקצוע שלי, צריך לעשות עוד למען אילת

רויטל בר אושר:       כל אתגר שיתנו לנו, לדוגמה נתנו לנו את האתגר להקים חדר אקוטי תוך 24 שעות, הקמנו חדר אקוטי תוך 24 שעות, שעומד לתפארת ונותן מענה לכל מי שצריך, כולל כל מה שצריך מבחינה מקצועית

רויטל בר אושר:  מי שלא יודע מה זה חדר אקוטי, זה חדר לטיפול באנשים שנפגעו בתקיפה מינית

רויטל בר אושר:       אני רוצה להתייחס לעניין של הפגייה

רויטל בר אושר:  כרופאת ילדים, אני יכולה להגיד שהנושא של פגייה הוא מאוד מאוד רגיש

רויטל בר אושר:  אנשים שמטפלים בפגים אלה אנשים שעברו התמחות מיוחדת ביותר עם המון המון שנות ניסיון

רויטל בר אושר:  זה לא שאנחנו יכולים להביא לפה כל איש מקצוע והוא ייתן מענה לפגים, ולכן אם אני מסתכלת על הסיכון של פג בין להישאר באילת ולקבל שירות של אנשים שאני לא יכולה להביא לפה, כי דרושים המון אנשי מקצוע – זה לא רק הרופא המומחה בפגים ואחות מומחית בטיפול בפגים, פג צריך נוירולוג שמומחה בפגים; פג צריך רופא עיניים, שמומחה בפגים; פג צריך לפעמים ניתוח; כירורג ילדים; קרדיולוג ילדים

רויטל בר אושר:  זה לא רק קרדיולוג ילדים, אלא זה קרדיולוג ילדים שיודע לטפל בפגים, זאת התמחות מאוד מיוחדת, זאת התמחות שמצריכה בית חולים שלישוני

רויטל בר אושר:  זאת לא תינוקייה, זאת פגייה

רויטל בר אושר:  אנחנו נותנים פה תינוקייה, אנחנו יודעים לגדל תינוקות, וגם הרבה פעמים פגים שנולדו, הועברו לבתי חולים אחרים, חוזרים אלינו לשבועות האחרונים כדי להשלים את תקופת הגדילה שלהם

רויטל בר אושר:       אני חושבת שאנחנו עדיין רחוקים מאוד מהאפשרות להקים פה פגייה, וזה מצריך המון המון המון תשתית ומעטפת, כמו שאמר גם הנציג של משרד הבריאות שמכיר היטב את הנושא

רויטל בר אושר:  כדי שאנחנו נוכל להביא מענה לפגים, יש המון תשתית, שעדיין לא קיימת פה, וייקחו שנים רבות לקיים אותה, ואני לא מדברת פה על ציוד

רויטל בר אושר:  אני יודעת שברגע שיש החלטה, באופן מידיי אפשר ליצור אותה בעניין הציוד, זה לא העניין

רויטל בר אושר:  אנחנו בהחלט רוצים לתת מענה לפגים שנולדים פה, ואנחנו נותנים אותו

רויטל בר אושר:  כלומר, אם פג נולד באילת, אנחנו יודעים לקבל אותו, לעשות לו החייאה, לתת לו את כל התרופות שצריך לתת לפי כל הקריטריונים המקובלים בכל מקום בעולם

רויטל בר אושר:  אחרי שאנחנו מייצבים אותם, אנחנו מעבירים אותם, בהתאם לצורך, למקומות שיכולים לקבל אותם, בדרך כלל זה סורוקה, שזה בית החולים הכי קרוב אלינו; אבל גם כמו שכולכם יודעים, סורוקה מאוד מאוד עמוס ויש הרבה ילודה באזור, ולעתים אנחנו גם צריכים להעביר לבתי חולים אחרים, כמו שנאמר פה, ואנחנו משתמשים כמעט בכל בתי החולים בארץ איתם יש לנו קשר

רויטל בר אושר:  זאת גם הזדמנות להגיד תודה רבה לכל מנהלי בתי החולים, בעיקר של כללית, אבל גם בתי החולים האחרים, שנותנים לנו מענה, אפילו באמצע הלילה אם יש צורך, כדי למצוא פתרון לפגים

רויטל בר אושר:       אחרי שאנחנו מייצבים את הפג, כמו שאמרתי, אנחנו מעבירים אותו לבית חולים, שייתן לו את כל המענה שמגיע לו, אם דיברתם על עובדת סוציאלית ופסיכולוג להורים, אנשים שיש להם את ההתמקצעות בתחום הזה

רויטל בר אושר:  כדי להגיע להתמקצעות בתחום הזה, צריך מינימום של מטופלים שיהיו במקום הזה

רויטל בר אושר:  מקסימום שבעה מטופלים בשנה, זה אומר שיכולים להיות חודשים שבכלל לא יהיו פה פגים

רויטל בר אושר:  מה אני עושה עם הצוות הזה בחודשים האלה? אלה שאלות, שאני כמנהלת עם הסתכלות רחבה יותר על המצב, יכולה לשאול אותן

רויטל בר אושר:  לכן מבחינתי המצב האופטימלי כרגע, כל עוד אין לנו את השירותים האלה, היא להעביר את הפגים בצורה הכי בטוחה

רויטל בר אושר:       אין ספק שיצירת מסוק אצלנו פה באילת, שהוא זמין ושיש צוות מיומן וציוד מתקדם ביותר במסוק, שאפשר להעביר את הפג לשם, נתנה לנו קפיצת מדרגה ענקית, שמאפשרת להעביר את הפגים בבטחה

רויטל בר אושר:  אני יכולה להעיד, שכל הפגים שהועברו בשנה וחצי מרגע שיש לנו פה את המסוק, עברו בשלום וללא דופי, והצוות במחלקות שמקבלות הצדיע לנו על ההעברה המעולה הזאת

רויטל בר אושר:       עכשיו אני רוצה להתייחס להורים

רויטל בר אושר:  ההורים נמצאים במשבר ענק

רויטל בר אושר:  אני לא אדבר פה על כל ההיבטים הפסיכו-סוציאליים של הורה שציפה שייוולד לו תינוק שהוא יוכל להביא הביתה והוא פתאום בפגייה עם כל הצינורות

רויטל בר אושר:  אין ספק שמדובר פה באירוע דרמטי ביותר להורים

רויטל בר אושר:  אנחנו צריכים לראות, איך אנחנו מקלים עליהם

רויטל בר אושר:  אני חושבת שצריך במתווה החלטת הממשלה הקרובה, שכמו שראש העיר אמר בקרוב ייצא אל הפועל ויאושר, לתת מענק מסוים להורים, שהם יחליטו אם הם רוצים בייביסיטר, או רוצים פסיכולוג או רוצים להשכיר דירה

רויטל בר אושר:  לכל אחד המענה הוא אחר

רויטל בר אושר:  אין דומה שזה הורה ראשון עבורו להורה שיש לו עוד שלושה או ארבעה ילדים בבית שהוא צריך להתמודד איתם

רויטל בר אושר:  אין דומה אימא חד-הורית לזוג הורים שיש להם גם סבים וסבתות בסביבה

רויטל בר אושר:  לכל אחד יש את המורכבות שלו ואת הצורך שלו, ולכן אני מציעה להגדיר מענק לתקופה הזאת להורה לפג שנולד, שהיה צריך לעשות שינוע לבית חולים אחר, שהוא יחליט מה מתאים לו, כמובן בגיבוי של חשבוניות, כי אנחנו נצטרך לעשות איזושהי בקרה

רויטל בר אושר:  זה לא יכול להיות בשום דרך אחרת

רויטל בר אושר:  זאת ההצעה שלי, אני אמרתי אותה כבר כמה פעמים וכתבתי אותה גם

רויטל בר אושר:  אני אשמח להיות שותפה לדיון, איך אנחנו מדייקים את המענק הזה, על מנת שמצד אחד הוא יהיה הוגן כלפי ההורים, ומצד שני הגון לכל הצדדים

רויטל בר אושר:       לגבי דברים נוספים שבית החולים זקוק להם, אנחנו עושים המון המון תהליכי - - -     

אוריאל בוסו: מה בתכניות? הבנו שיש לכם היום את הבנייה של האגף

רויטל בר אושר: כן, קודם כל סיימנו לבנות מבנה חדש של מרפאות חוץ

רויטל בר אושר:  לראשונה באילת יהיה מכון גסטרו

רויטל בר אושר:  לא היה מכון גסטרו, אנחנו ממש בימים הקרובים פותחים אותו

רויטל בר אושר:  זה שדרוג גדול מאוד לבית החולים

רויטל בר אושר:       אני רוצה להגיד, שלא היה אשפוז יום אונקולוגי, ויש היום אשפוז יום אונקולוגי

רויטל בר אושר:  כשתבואו, כמובן אני אראה לכם את המקום ואת התהליכים שעשינו כדי לקדם אותם

רויטל בר אושר:       כרגע התחלנו לחפור ולבנות מבנה חדש מאוד, שיהיה בסטנדרט הכי גבוה של חדרי ניתוח, חדרי לידה וחדר ניתוח קיסרי ייעודי וחדרי דיאליזה

רויטל בר אושר:  לא דיברנו על העניין של הדיאליזה, אנשים שבאים להתארח באילת והיו צריכים דיאליזה, כרגע אין לנו מקום עבורם

אוריאל בוסו: אז הם לא יכולים לתכנן את הנופש שלהם שם, אם הוא יותר מיומיים

רויטל בר אושר: בדיוק, אנחנו הבנו שחייבים להקים מערך דיאליזה הרבה יותר גדול

רויטל בר אושר:  מערך הדיאליזה שיוקם במבנה החדש הוא מערך פי שניים - - -     

אוריאל בוסו: ד"ר בר אושר, כפי שאמרנו, אנחנו מתכננים סיור אצלכם, ואנחנו נאיץ את זה, כי אנחנו שומעים כאן דברים שלא נוכל לחכות להם עד שנגיע לפגרה לצערנו

אוריאל בוסו:  אלה דברים דחופים, למרות שזה דורש מאמץ, כי זה יותר מסתם סיור רגיל

אוריאל בוסו:  אני כמובן אדבר גם עם מרכז המחקר והמידע, לפני שנבוא לסיור אצלכם

אוריאל בוסו:  בתור מנהלת בית החולים וכבעלת ניסיון רב בתחום, את אומרת שעכשיו יש לכם גסטרולוגיה וגם תמיכה אונקולוגית

אוריאל בוסו:  תכיני נייר מסמך, שאחר כך נוכל לתרגם לכסף, אם זה בהחלטת ממשלה, שלא תהיה החלטה דקלרטיבית מלמעלה לחזק את בריאות העיר אילת, אלא מה דרוש לנו כדי שתהיה לעיר אילת המעטפת הבריאותית בכל התחומים – אמרת דיאליזה, מה המשמעויות שנוכל לתרגם לכסף? אם תהיה החלטה שצריך לתת לבית החולים 200 מיליון שקל - - -      

אברהם בצלאל: גם סדרי עדיפויות של הדברים

אוריאל בוסו: כמובן, לדרג את זה בסדר עדיפויות, מה הכי דחוף אחד, שניים, שלוש, ארבע, וכמובן ביניהם את הפונקציה של הפגייה

אוריאל בוסו:  אם אנחנו מדברים על פגייה, זאת לא רק הבנייה בבית החולים, אלא אחזקת הצוות לאורך הזמן

אוריאל בוסו:  כמו שאמרתם, יש בעיה אחרת שכרגע אתם מציפים, ואותה חברי הכנסת צריכים לזכור – ואנחנו תיכף נשמע את פרופ' אריה ריסקין, שללא קשר בנה פגייה ונתן מעטפת של מספר דברים – שיש תחום אחד שחסר במדינת ישראל ברמה הלאומית, יש בעיה אחרת של ניאונטולוגיה

אוריאל בוסו:  ללא קשר, גם אם בנית פגייה, מי מאכלס אותה

אוריאל בוסו:       לכן אני אומר שאנחנו נשמח למסמך מאוד מסודר ומפורט בנושא הזה

אוריאל בוסו:  בזה אין קואליציה ואין אופוזיציה, נרתום את כלל ראשי הוועדות בנושא הזה לחזק, אם זאת ועדת הכספים וועדות נוספות

אוריאל בוסו:  נמצא כאן יושב-ראש הוועדה לצמצום פערים, נמצאת כאן גם יושבת-ראש הוועדה לקרן הגז, קרן העושר

אוריאל בוסו:  אני יודע שעכשיו בחוקי ההסדרים היא לקחה כסף לנושא בריאות הנפש, לדברים חשובים בנושא הבריאות, והיא תהיה לנו גם לעזר

אוריאל בוסו:  אנחנו נעמוד בנושא הזה ביחד, לא מול משרד האוצר, אלא עם משרד האוצר ומשרד הבריאות, כדי שלא יהיה מצב כפי שציינו כאן, שתוחלת החיים באילת תהיה משמעותית נחותה מהמרכז

אוריאל בוסו:  כשחולה דיאליזה רוצה לתכנן את הנופש שלו, הוא לא יכול לתכנן באילת יותר מיומיים, בגלל שאין לו את התמיכה הזו; או מעבר לכך, כשאדם מקבל אירוע יותר חמור כשהוא נמצא באילת, או כפי שאמרנו, כשאדם רוצה לתכנן את המגורים שלו, הוא לא יכול לתכנן אותם, אם הוא יודע שיהיה לו פג ועוד ועוד

אוריאל בוסו:       אנחנו מודים לך על הדברים

אוריאל בוסו:  אנחנו מודים לך על הפיתוח המשמעותי שאת עושה בתחום הבריאות ומעריכים את העבודה שלך

אוריאל בוסו:  נקווה שנקבל החלטות חשובות

רויטל בר אושר: תודה רבה

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:  האם יש משהו להוסיף לסיום שחשוב לך?     

רויטל בר אושר: כן, משהו אחד נוסף, וזה כל מה שקשור לכוח האדם

רויטל בר אושר:  להעביר אדם – אני מדברת על רופאים מקצועיים, אחיות, אנשי צוות – ממרכז הארץ לגור באילת זה אירוע, זה לא במחי יד

אוריאל בוסו: זה חלק מהתמריצים שצריך להכניס בתחשיב, זה חייב להיות בחבילה

רויטל בר אושר: בדיוק, חייב

אוריאל בוסו: אני לא יכול להביא רופא, אפילו מסורוקה שם הוא מקבל תמריץ מסוים, ולהגיד לו: תלך לאילת – כי זאת עוד יותר הקרבה מבחינה משפחתית – אם אני לא נותן לו חבילה נוספת, אבל אי אפשר לחשוב שרמת הרופאים תהיה שם – תודה רבה לך, אנחנו מודים לך על כך

רויטל בר אושר: תודה רבה לכם

אוריאל בוסו: פרופ' אריה ריסקין, יושב-ראש רופאי הניאונטולוגיה, תודה רבה לך שבאת

אריה ריסקין: תודה רבה שזימנתם אותי לדיון החשוב הזה

אריה ריסקין:  אני אקדים מילה לגבי האיגוד הישראלי לניאונטולוגיה

אריה ריסקין:  לכאורה אנחנו איגוד רופאים מקצועי, אבל כבר לפני הרבה שנים החלטנו כאיגוד מקצועי של רופאים, שהתפקיד שלנו הוא לשרת את כל מערך הפגיות בארץ ולקדם את כל נושא הפגיות, ולא להסתכל רק בהיבט המקצועי של הרופאים

אריה ריסקין:  לכן אני חושב שאנחנו באמת אחד האיגודים, שמאוד מאוד מעורבים בכל הנושא מול משרד הבריאות, מול הכנסת, מול כל הגורמים, וכמובן בשיתוף עם עמותת לה"ב

אריה ריסקין:       אני אף פעם לא יכול להתנגד לכל דבר שהוא למען הפגים, כל דבר שהוא למען הפגים הוא כמובן משהו שאנחנו תומכים בו, ואותו דבר לגבי חיזוק מערך הבריאות בפריפריה

אריה ריסקין:  הסיפורים שהועלו כאן הם אכן נוגעים ללב, וכולנו מכירים אותם ויודעים אותם, אבל אני אנסה קצת להרחיב את היריעה ולהגיד למה בעת הזאת, הפתרון הזה כנראה לא יכול לקרות – אולי בעתיד הרחוק יותר, אבל כרגע בזמן הזה, מערך הפגיות בארץ הוא מערך שנמצא במצוקה קשה, ואני אדגיש כמה דברים

אריה ריסקין:  אני אתייחס גם לכמה שאלות שעלו כאן

אריה ריסקין:       כשמדברים על פגים, חשוב מאוד להדגיש, שאנחנו מדברים על אוכלוסיות שונות של פגים

אריה ריסקין:  פג בהגדרה הוא מי שנולד מתחת לשבוע 37, אבל חלק גדול מהפגים הם פגים, מה שאנחנו קוראים פגים גדולים יותר, פגים מאוחרים, שמבחינת טיפול דורשים הרבה פחות

אריה ריסקין:  זה לא אומר שהם לא צריכים טיפול מקצועי, אבל מבחינת היכולות של המקום שמטפל בהם – במיוחד אני מדבר על הפגים המאוחרים, 34, 35, 36 שבועות – הרבה פעמים אפשר גם במקומות שאין להם פגייה מלאה, להחזיק מערך שייתן מענה טוב למה שאנחנו קוראים פגים מאוחרים, ובכך יצמצם את הצורך בשינוע של כל הפגים למרכזים במרכז הארץ

אריה ריסקין:       עלתה כאן השאלה של ההעברה

אריה ריסקין:  תמיד תמיד ככלל, במידה ויש צורך בהעברה – והנושא הזה מוכר בעולם, זה לא משהו ייחודי לישראל, למעשה ישראל מעט מאוד משתמשת בזה, בעולם הרבה יותר נפוצה העברה של חולים ושל פגים למרכזים מיומנים – העברות במקרים של לידה מאיימת, רצוי ככל שאפשר, לעשות אותן לפני הלידה, אבל אם לא ניתן, חשוב להקים מערך

אריה ריסקין:  כמו ששמענו ממנהלת בית החולים, המערך שהוקם בהחלט נראה מערך הרבה הרבה יותר רציני, וגם יצא לי לדבר עם מנהל הפגייה בסורוקה

אריה ריסקין:  יכולת ההעברה מאילת בהחלט השתפרה ועומדת בסטנדרטים גבוהים היום, כך שבהחלט יש שיפור בנושא של ההעברה, כולל הצוות

אריה ריסקין:  צריך לזכור שמודל ההעברות קיים בעולם

אריה ריסקין:  אנחנו מדינה די ייחודית בעובדה, שעל מדינה בגודל של מדינת ישראל יש 30 פגיות על 31 בתי חולים

אריה ריסקין:  רוב מדינות העולם לא עובדת ככה

אריה ריסקין:  אני לא אומר שצריך להגיע לקיצוניות האמריקנית, שבה ברוב בתי החולים אין פגיות ויש מרכזים

אוריאל בוסו: מה מקובל במדינות ה-OECD?     

אריה ריסקין: במדינות ה-OECD זה משתנה, אבל בחלק יש בכל זאת מרכזי על של פגיות, שמסוגלות לטפל בפגים קטנים יותר, וחלק מחזיקות פגיות במה שאנחנו קוראים לו level 2 או level 3, לעומת level 4-3, שבישראל למעשה – למעט יכולת של אקמו, שזאת מכונת לב-ריאה, כל הפגיות בארץ מסוגלות לעשות את הכול

אוריאל בוסו: כפי שהוא אמר, פגייה דורשת מערך ואחר כך ליווי וכו' וכו'

אוריאל בוסו:  הבנו שביוספטל ובעיר אילת יש בעיות נוספות שצריך לטפל בהן

אוריאל בוסו:  בתור מומחה גדול, אישה שתלד פג בלי להסתכל חלילה על בעיות שיכולות להיווצר במשך חודשים, האם אפשר לבנות עבורה פגייה ברמה ראשונית ללידה, בלי המעטפת הנוספת?     

אריה ריסקין: זה אחד הדברים שאני מכוון אליו

אריה ריסקין:  אני חושב שאחד הדברים שאנחנו יכולים לעזור לבית החולים בעיר אילת הוא לחזק את היכולת להתמודד עם פגים מאוחרים

אריה ריסקין:  אם אנחנו אומרים ששיעור הפגים מתחת לשבוע 37 עומד בערך על 6

אריה ריסקין: 5% מהלידות, ושיעור הפגים הקטנים עומד על 0

אריה ריסקין: 9%, אנחנו מדברים כאן על פגים מתחת ל-1

אריה ריסקין: 5 ק"ג שדורשים הנשמה ואת כל המערך הכי רחב והכי חזק

אוריאל בוסו: אוקי, בדיוק

אריה ריסקין: אני חושב שבשלב הראשון אפשר לחזק את היכולת שלהם באילת להתמודד עם פגים מאוחרים, ונראה לי שהם כבר עושים את זה כיום עם פגים מאוחרים

אריה ריסקין:  זאת אומרת, פג שנולד בשבוע 34, 35, 36, ניתן להפוך את הסיכוי שלו להישאר בפגייה באילת לסיכוי גדול

אריה ריסקין:  זאת פגייה שיכולה להיות מנוהלת ברובה, או רוב הזמן, גם על ידי רופא ילדים עם תמיכה של ניאונטולוג, זה לא מחייב

אריה ריסקין:  צריך לזכור, שגם באוכלוסייה הזאת מדי פעם יש פגים שנזקקים להנשמה וכו'

אריה ריסקין:  אני מאמין שיש להם את היכולות להנשים הנשמה ראשונית ולהעביר את הפג, במידה ויש כזה, והם גם תיארו את זה

אריה ריסקין:  צריך לזכור שאלה עדיין פגים, אבל רובם מסתדרים ללא הנשמה

אריה ריסקין:  אני חושב שבשלב הראשון, חיזוק יכולות פגייה late preterm זה המאמץ העיקרי שאפשר לעשות ולעזור להם בזה

אריה ריסקין:  חלק מזה כנראה כבר קיים מבחינת התשתיות, כי היא אומרת שמנהלת בית החולים ד"ר בר אושר אמרה, שהם כבר היום גם מקבלים חזרה פגים שגדלו לסביבות שבוע 34, 35, 36  להשלמת האשפוז אצלם

אריה ריסקין:  זאת אומרת, כן אפשר לחזק את היכולות האלה ולתמוך בהם

אריה ריסקין:       צריך לזכור שפגייה בכל בית חולים זה נושא לא פשוט

אריה ריסקין:  יש גם עניין של המיומנות של הצוות עצמו

אריה ריסקין:  רופא ואחות שעובדים עם פג קטן – אנחנו כולנו מזכירים שלא סתם עלה המספר שהזכירו כאן לגבי 20 עד 40 פגים קטנים בשנה – אתה מוכרח לקבל מיומנויות

אריה ריסקין:  כמו שנאמר כאן, זה מקצוע עם הכשרה ארוכה מאוד

אריה ריסקין:  כולנו רופאי טיפול נמרץ

אריה ריסקין:  אתה מוכרח לעשות מספר מסוים של פעולות בלילות

אריה ריסקין:  צוחקים עלי במחלקה, אבל אני עד היום מקפיד ללכת להרכיב עירויים, לקחת דם ולעשות את כל הפעולות כדי לשמר מיומנויות

אריה ריסקין:  אין מה לעשות, זאת הדרך

אריה ריסקין:  אתה חייב מספרי מינימום, כדי שגם הצוות של האחיות ושל הרופאים, כולם יחזיקו רמה מקצועית טובה

אריה ריסקין:  כמו שמנהלת בית החולים אמרה, ללא ניסיון וללא נפח מספיק של פעילות פגייה מלאה כזאת עם כל היכולות, שתוכל לטפל בכל תחומי הגילאים, תהיה בעייתית מקצועית, ולמעשה אנחנו נוליד עוד פגייה שתחמיר את מצוקת הפגיות הכללית, כי לפגייה כזאת יצטרכו מינימום שלושה ניאונטולוגים

אריה ריסקין:  אין לנו את המספרים האלה היום

אריה ריסקין:  מצב הניאונטולוגים בארץ היום קשה, בכי רע

אריה ריסקין:  אנחנו לא מצליחים להתקדם מהמספר של 100, 110 ניאונטולוגים בכל מדינת ישראל, כאשר היינו כבר במצב שזה התחיל לרדת מתחת לזה, ואז כמו שעוה"ד כבהה הזכיר את התמריץ, קיבלנו תמריץ של מקצוע במצוקה, הצלחנו להגדיל את מספר המתמחים שמסיימים ניאונטולוגיה בשנה ל-10, 12 בכל מדינת ישראל

אריה ריסקין:  אלה מספרים נמוכים מאוד, כשקצב העזיבה בגלל הגיל והפרישה – אין מה לעשות, זה גם קורה – בקושי מחזיק אותנו באזור של ה-100, 110 ניאונטולוגים

אוריאל בוסו: פרופ' ריסקין, אני אשמח שתכין נייר על הנושא הזה, ואני אקיים דיון במסגרת החסרים במקצועות משרד הבריאות

אוריאל בוסו:  נביא גם את הפקולטות לשמוע מה נעשה ואת משרד הבריאות ואת משרד האוצר לגבי התמריצים

אוריאל בוסו:  אלה בעיות לאומיות שצריך לטפל בהן

אריה ריסקין: זה מקצוע שהוא התמחות על של רפואת ילדים, צריך להגיד שקשה להביא היום אנשים למקצוע הזה, זו עבודה קשה

אריה ריסקין:  בגיל 60, 65 אתה עדיין צריך לרוץ באמצע הלילה להחייאות

אריה ריסקין:  זה מקצוע שאנשים לא רוצים אותו, כי אין בו אפשרות להתפרנס כמו שצריך, אז ברור שנדרשים כאן תמריצים

אריה ריסקין:  אין ספק שיש לנו דוגמה חיה, שכאשר המדינה התערבה ונתנה תמריצים לתקופה מוגבלת, גדל מספר המתמחים, כי אנשים אמרו: אוקי, למקצוע כזה אפשר לבוא ותהיה תמיכה של המדינה

אריה ריסקין:  גם הכשרת אחיות של פגייה צריכות מיומנויות

אוריאל בוסו: הכשרה נוספת

אריה ריסקין: לכן אמרתי שהייתי מחזק להם, לפגים המאוחרים,  את הפגייה

אריה ריסקין:        אין ספק שכולנו מסכימים חד-משמעית לגבי התמיכה בהורים

אריה ריסקין:  בניגוד לעבר והסיפורים שאתה סיפרת כבהה על הוריך שלא ראו אותך, היום זה no-no , אסור שפג יהיה רחוק מהוריו

אוריאל בוסו: יצא להם בסוף ילד מוצלח

אריה ריסקין: אנחנו מסיעים אותם ומעבירים אותם

אריה ריסקין:  זה שהוא גדל לתפארת, זה נהדר, אבל אנחנו יודעים היום שחשוב לפג שיהיה עם הורה

אריה ריסקין:  אנחנו מחזיקים את ההורה עם הפג מהרגע הראשון, אבא ואימא בטיפול קנגורו

אריה ריסקין:  אין ספק שנוכחות הורים חיונית, ולכן צריך לתת תמיכה להורים כשהם מרחוק

אריה ריסקין:       אני רוצה להרחיב את היריעה כאן

אריה ריסקין:  יש לנו בעיה קשה, כי בעיניי הורה שבא לפגייה מאילת מרחק שעה, שעה וחצי טיסה, או בא מצפון רמת הגולן לפגייה בצפת, זה אותו מרחק מבחינתו, זו אותה תמיכה של תשתית שאנחנו צריכים לתת לו

אוריאל בוסו: נכון, נכון

אריה ריסקין: כדוגמה, עכשיו אני עקבתי אחרי תינוק שעבר לבוסטון בגלל ניתוח לב

אריה ריסקין:  הוא היה בייעוץ בשניידר, והחליטו להעביר אותו לניתוח בארצות הברית

אריה ריסקין:  אתה מגיע לשם, ליד רוב בתי החולים הגדולים שיש במרכזים העירוניים, יש בתי חולים במחיר שווה לכל נפש או בתי הארחה שאנשים יכולים לבוא

אריה ריסקין:  לפעמים באות משפחות שלמות, תומכים במשפחה שנמצאת שלושה, ארבעה חודשים עם הילד החולה, בזמן שהוא עובר את הניתוח ואת הטיפול מסביב, עד שהוא מתייצב וחוזר לעצמו

אריה ריסקין:  המערך הזה לא קיים לנו בארץ

אריה ריסקין:  לא נעים להגיד, ברור שהורה לא ילך לבית מלון, כי אנחנו יודעים מה המחירים היום של בתי המלון, גם בתי ההארחה לא זמינים

אריה ריסקין:       מעבר לתקציב שדובר עליו כאן כתמיכה כלכלית להורים – ואני בעד להתאים אותו למי שנמצא רחוק מהפגייה ולתת לו תקציב מוגדל – גם לנסות להקים מערך באכסניות נוער, בבתי אירוח או בכל מיני מקומות, שיהיה הסדר שבן משפחה צריך להיות ליד מי שמאושפז בבית חולים

אריה ריסקין:  דרך אגב, זה יכול לחול לא רק לגבי פגיות – שיהיה מערך של לינות מוזלות

אריה ריסקין:       אני אספר סיפור מחיי היום יום

אריה ריסקין:  אני עובד בחיפה, עיר גדולה יחסית

אריה ריסקין:  לפעמים באה אימא וצריכה לאשפז בחזרה את הילד בגלל צהבת

אריה ריסקין:  היא צריכה לטפל בו, ואין לנו איפה להשאיר אותה

אריה ריסקין:  זה כאב לב

אריה ריסקין:  היא מניקה, אתה רוצה שהיא תהיה ליד הילד, אז מתחילים לחפש איפה להשכיב אותה – במחלקת עיניים, במחלקת כירורגיה

אריה ריסקין:  זו לא הדרך, צריך למצוא פתרון לבעיה הזאת, שהיא בעיה כלל ארצית

מירי כהן: שלא נדבר על אלה שלא נוסעים בשבת

אוריאל בוסו: אני מתמודד עם זה כל הזמן, בפניות של אנשים שמגיעים

אוריאל בוסו:  יש ארגוני חסד, גם בחיפה יש דירות ליד

אוריאל בוסו:  יש ארגוני חסד בתל השומר, אנשים שבאים, יש בפתח תקווה

אריה ריסקין: לא בכל מקום

אוריאל בוסו: צודק, אבל זה מערך תומך

מירי כהן: יש אנשים שלא נוסעים בשבת

אוריאל בוסו: במקרה הזה יום, יומיים אתה יכול ללכת

אוריאל בוסו:  הבעיה באילת היא אחרת, זה לא ללכת ולחזור שעה, שעתיים ולהחליף משמרות בין הבעל לבין האישה, אלא להעתיק מגורים למקום

אריה ריסקין: נכון, אבל שיהיו מגורים צמודים לבתי החולים שאפשר להשכיר, דירות קטנות שאפשר להשכיר

אריה ריסקין:  יש מערכים שלמים, שאפשר לתמוך בכל הדברים האלה

אוריאל בוסו: אני הייתי יושב-ראש הוועדה לתכנון ולבנייה בפתח תקווה

אוריאל בוסו:  היום יש מגדלי בסדר, ארבעה בניינים בפתח תקווה שהם משרדים, כל אחד נושק כמעט ל-40 קומות

אוריאל בוסו:  אז הייתי חבר ועדה מחוזית ואמרתי להם שאחד מבנייני המשרדים הללו צריך להיות מלון, שנותן מענה – שיהיה גם ממשק עם בית החולים בילינסון ליד, כי יש טופ בילינסון מעל לקניון, אבל הוא מלא כל הזמן, יש שם מרפאות

אריה ריסקין: גם לא במחירים השווים לכל נפש

אוריאל בוסו: היתה התנגדות תכנונית

אוריאל בוסו:  לאחרונה הייתי שם, עזוב את העובדה שחלק מהמשרדים לא מאוכלסים, כי יש עודף

אוריאל בוסו:  היום מתחרטים על כך – אמרתי שאחד מתוך הארבעה צריך להיות מלון – שלא עשו את זה, כי יש בזה צורך אמיתי, בדיוק לדברים הללו

אריה ריסקין: בכוונה אני נמנע מהמילה מלונות, כי לצערנו מלונות יקרים

אריה ריסקין:  אנחנו מדברים על בתי הארחה השווים לכל נפש, שאדם ב-20, 30 שקל יכול להניח את הראש על הכר, יש לו מיטה מסודרת

אוריאל בוסו: אכסניות

אריה ריסקין:  זה כל מה שהוא צריך, איזו דירה קטנה

אריה ריסקין:       אם אני רק צריך לסכם במשפט אחרון, אני חושב שמקצוע הפגים הוא מקצוע במצוקה

אריה ריסקין:  אני שמח שהוועדה תדון בזה, ואנחנו נשמח שתבקרו בפגיות

אוריאל בוסו: תכין נייר מסודר ואנחנו באמת נבדוק

אריה ריסקין: אנחנו באמת במצוקה

אריה ריסקין:  יש כל מיני פתרונות

אריה ריסקין:  אנחנו עובדים יחד עם משרד הבריאות על פתרונות, יש גם פתרון אולי לחזק את המערכים הנוספים שלנו, שלא בכל מערך חייב להיות ניאונטולוג, וכמובן לחזק את המקצוע עצמו

אריה ריסקין:  אבל בשלב הזה ובאופן מידי לגבי אילת, אני חושב שהדרך לעזור לה היא לחזק את היכולות שלהם לטפל בתינוקייה, לחזק את היכולות שלהם לתת טיפול בפגים מאוחרים בשבועות 34, 35, 36 שיישארו שם, לתמוך במערך ההעברה המצוין שיש להם, ולתמוך בהורים שנמצאים רחוק

אוריאל בוסו: תודה רבה לך, פרופ' ריסקין, גם שהשתתפת

אוריאל בוסו:       לפני שנעבור לגברת רומי שחורי, חברת הכנסת לימור סון הר מלך, חברת הוועדה

לימור סון הר-מלך: הנושא הזה של הפגים קרוב לליבי

אוריאל בוסו: עד עכשיו כל מי שדיבר אמר: גם אני הייתי פג, אז אל תתחילי עם זה

לימור סון הר-מלך: מדהים

לימור סון הר-מלך:  קודם כל, באמת יש לידות שהן מוקדמות, שבאופן טבעי קורות כך, אבל יש לידות חירום של תאונות דרכים ופיגועים

אוריאל בוסו: כן, בהחלט, הסיפור האישי שלך

לימור סון הר-מלך: אני ילדתי את הבת שלי פגית, תינוקת בשבוע 26

לימור סון הר-מלך:  ילדתי אותה בניתוח חירום, הגעתי לבית החולים הדסה עין כרם

אוריאל בוסו: תחת פיגוע

לימור סון הר-מלך: אחרי פיגוע, היתה היפרדות של השלייה ונכנסתי מיד לחדר ניתוח וילדתי כמה שעות לאחר מכן

לימור סון הר-מלך:  אני לא יודעת מה קורה היום, אבל באירוע הזה התינוקת הזאת לא מגיבה להנשמות ומטיסים אותה לבית החולים הדסה הר הצופים, ששם יש טיפול נמרץ ייעודי לפגים, זאת אומרת שיש הבדלים, ושם באמת מצליחים לייצב את המצב שלה

לימור סון הר-מלך:  כמו שדיברו פה על היכולת להיות נוכחים שם – דרך אגב, אחת המחשבות היפות באירוע הזה היא שהתינוקת מגיעה לבית החולים הדסה עין כרם ביום שישי, וכבר במוצאי שבת מעבירים אותי להיות איתה, כדי שלא יהיה מצב שאנחנו נמצאות בבתי חולים שונים – צריך לחשוב איך לייצר מצב שהמשפחה נמצאת ונוכחת

לימור סון הר-מלך:  צריך להבין שבאירועים האלה זה לא רק לידות של מישהי שכבר יודעת מראש שהיא עתידה ללדת מוקדם או שיש לה פוטנציאל ללדת מוקדם, אלא יש מציאויות של חירום ממש

לימור סון הר-מלך:  גם אם יש יכולת להעביר, אנחנו צריכים להבין שמדובר פה ממש בפיקוח נפש, ממש בחיי אדם

לימור סון הר-מלך:       לכן אני מבינה את המחסור הזה שדיברו עליו, שהוא הכשל שם

לימור סון הר-מלך:  צריך לראות איך אנחנו מייצרים תמריצים לאותם רופאים, לאותן אחיות ולאותו צוות

לימור סון הר-מלך:  יש מושג כזה שקוראים לו טיפול נמרץ ייעודי לפגים

לימור סון הר-מלך:  אפילו פה בירושלים בהדסה עין כרם אין את הדבר הזה

קריאה: כבר יש

לימור סון הר-מלך: כבר יש? אז התקדמנו ברוך השם, ממש משמח, אבל אני חושבת שבאילת, שהיא עיר כל כך רחוקה ונמצאת במרחק יחסית רב מכל אזור אחר, אני חושבת שאין צורך להסביר את הצורך

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שבסוף הפתרון יהיה לייצר תמריצים, שיגרמו לאותם צוותים להגיע לשם

אוריאל בוסו: נכון, ולא רק לפגייה, אלא כדי לחזק שם את מערך הבריאות

לימור סון הר-מלך: את מערך הבריאות באופן כללי

אוריאל בוסו: שלום רומי שחורי, מנכ"לית עמותת לה"ב, גם מיוזמי הדיון היום

רומי שחורי: שלום, תודה רבה על קיום הדיון החשוב הזה, וגם על כל הדברים שנאמרו פה

רומי שחורי:  יש אתנו גם אמהות מאילת שמחכות לדבר בזום, אני מקווה שנוכל להקשיב להן גם

רומי שחורי:  אני לא במיעוט פה, אני מופתעת שיש פה כל כך הרבה הורים לפגים

רומי שחורי:  לרוב אני לבד, אבל זה רק מוכיח כמה שאחוז הילודה של פגים הוא גבוה, לכן מאוד הופתעתי לגבי המספרים שדובר עליהם

רומי שחורי:       מהניסיון שלי 14 שנים בעמותה, המון הורים באילת יודעים שאין להם למה להגיע ליוספטל והריונות של שלישיות ותאומים מעתיקים את מגוריהם לתקופה בלתי מוגבלת למקומות שיש משפחה

רומי שחורי:  לא לכולם יש משפחה

רומי שחורי:  אני גרתי באילת 20 שנה, גדלתי באילת, עזבנו לקיבוץ בעוטף עזה, אחת הסיבות כמו שאמרת היא בגלל בריאות, חינוך, תעסוקה

רומי שחורי:  אבל כשאני הייתי בהריון זו היתה מלחמת עופרת יצוקה, ומה עושים כשיש מלחמה? הולכים להורים

רומי שחורי:  ירדנו לאילת, אני כבר הייתי בהריון בסיכון והתחילה היפרדות שלייה

רומי שחורי:  הגעתי ליוספטל, כשהערכת המשקל של העוברית היתה 500 גרם

רומי שחורי:  אני ידעתי שאם אני יולדת שם, אין לה סיכוי לשרוד

רומי שחורי:       טסנו באוטו לאיכילוב, ובסופו של דבר משכנו עוד קצת ובסוף ליה נולדה 768 גרם, אולי סביב המשקל שהבת שלך נולדה, ממש שתי כפות ידיים, ותדמיינו דבר כזה קטן ועדין

רומי שחורי:  כשהניחו לי אותה על הידיים, אני חשבתי שאני אשבור אותה רק מלהחזיק אותה, אז להעביר אותה – אם זה באינקובטור במסוק או באמבולנס, זה נשמע לי הזוי

רומי שחורי:       יש פה פגים שגדלו מאוד מאוד יפה; לא כל הפגים יוצאים מזה בלי פגע

רומי שחורי:  חבר הכנסת גם אמר שהוא הולך לעוד ועדה על נושא של אוטיסטים, הרבה מאוד פגים בסוף גדלים להיות ילדים על הרצף האוטיסטי, או עם כל מיני בעיות התפתחותיות כאלה ואחרות

אוריאל בוסו: ריאות וכו'

רומי שחורי: אין לנו מעקב בישראל, שיכול להגיד: אלה שנולדו באילת והועברו, יש להם יותר סיכוי להתמודד עם השלכות ארוכות טווח, זאת אומרת:, אף אחד לא יודע מה קורה איתם

רומי שחורי:  אני באמת רוצה להדגיש את הנושא הזה, שאילת והערבה זה אזור שגדל ומתפתח, זה לא שהעיר הזאת הולכת להיסגר מחר או בעוד שנה

רומי שחורי:  חשוב לדבר על הטווח הארוך, כמו שעוה"ד כבהה אמר: פתרונות לטווח המידי, הקצר והארוך

רומי שחורי:   אני מאוד ארצה לראות יום אחד, מתי שזה יהיה, פגייה איכותית באילת; אני ארצה לראות הרבה יותר ניאונטולוגים כמובן, אלה כל הדברים שצריכים לקרות אחד אחרי השני, אבל זו לא סיבה שלא יהיה מענה ראוי לפגים היום

רומי שחורי:       לגבי המענים המידיים, אני אשמח מאוד שאנשי המקצוע יישבו אתנו, עם ההורים, וישמעו מה באמת צריך

רומי שחורי:  לא כל אחד יודע מה אנחנו צריכים, גם אם אתם אנשי המקצוע הכי הכי טובים

רומי שחורי:       עמותת לה"ב קיימת כבר 18 שנה, העמותה היחידה בארץ שפועלת בנושא הזה

רומי שחורי:  אנחנו לא מתוקצבים על ידי שום משרד, ויחד עם זאת, אנחנו היחידים שעוזרים בסופו של דבר למשפחות האלה

רומי שחורי:  אני אתן דוגמה, חריגה אבל שקרתה: אימא מאילת שילדה באיכילוב ממש בתחילת הקורונה, לא היה לה איפה להיות

רומי שחורי:  העמותה שילמה כ-6,000 שקלים על לינה שלה במלונית ליד איכילוב

רומי שחורי:  זה מצב שהוא בלתי סביר

רומי שחורי:  אנחנו גם נאבקים על כל שקל, אבל מבחינתי הבריאות הנפשית של אותה אימא הצדיקה את המהלך הזה, אז בריאות נפשית, טראומה וכל מה שקורה שם, קורה פי כמה במקרים כאלה

לימור סון הר-מלך: בריאות נפשית גם של התינוק

לימור סון הר-מלך:  יש משמעות לנוכחות דווקא כשהם כל כך קטנים ושבריריים

רומי שחורי: לגמרי, כמו שפרופ' ריסקין גם אמר, אין דבר כזה שמשאירים את התינוק בפגייה והולכים

רומי שחורי:  צריך להיות איתם

רומי שחורי:  רואים שככל שההורים נמצאים יותר, יותר קנגורו, יותר חלב אם, התינוקות האלה מתפתחים יותר טוב, מצמצמים ימי אשפוז, מצמצמים תחלואה

רומי שחורי:  ההפרדה של האימא, שנשארת מאושפזת באילת ומטיסים את הפג לבד, הפג הזה גם לא מקבל חלב אם

רומי שחורי:  אז נכון, תודה לאל היום יש בנק חלב אם בישראל, אבל אם אפשר היה לתת את חלב האם של אותה אימא, היה יותר טוב

רומי שחורי:  תודה רבה

לימור סון הר-מלך: נכון, כל מילה

אוריאל בוסו: תודה רבה לגברת רומי שחורי

אוריאל בוסו:  רוצה להתייחס, עוה"ד מועאוויה?     

מועאוויה כבהה: אם אפשר

אוריאל בוסו: או שאתה רוצה בסוף להתייחס? כי יש לנו בסוף גם את משרד האוצר, אנחנו לא יכולים לעזוב את תמר שתגיע לכאן בלי שתיתן התייחסות

אוריאל בוסו:  אולי היא באה עם איזה ארגז קטן, והמוסד לביטוח לאומי

מועאוויה כבהה: איזושהי התייחסות קטנה

מועאוויה כבהה:  קודם כל אוריאל, אני פונה אליך כחבר ועדה וכחבר אישי, ואתה זוכר כמה נלחמנו יחד על פצועים, אז אני מבקש ממך מאוד, אם תוכל כיושב-ראש ועדה להילחם על הבריאות באילת

מועאוויה כבהה:  הבעיה היא יותר עמוקה מהקמת פגייה כזו או אחרת

אוריאל בוסו: חד וחלק, זה יהיה בסיכום שלנו

מועאוויה כבהה: גם חבר הכנסת יושב-ראש הוועדה לצמצום פערים דיבר על אירוע, שלפני 28 שנים פינו ילד בהחייאה במסוק

מועאוויה כבהה:  לצערי 28 שנים עברו ועדיין היום מפנים ילד בהחייאה במסוק למרכז, לא השתנה כלום

מועאוויה כבהה:  ביקשת ממנהלת בית החולים להכין מסמכים ומיפוי

מועאוויה כבהה:  אוריאל, הוכנו המון מסמכים, היו הרבה ועדות, עדיין את המסמכים צריך להוציא לפועל

מועאוויה כבהה:  היא גם דיברה על הנושא של אי בודד בזמן הגשמים והשיטפונות

מועאוויה כבהה:  אני רואה בזה שאילת אי בודד כל הזמן, בלי שיטפונות, בתחום הבריאות

מירי כהן: המרחק

מועאוויה כבהה: נכון, אנחנו צריכים להבין שזה לא רק להקים פגייה

מועאוויה כבהה:  היום פג שנולד כמו הפגים של רומי, דורש טיפול והמשך טיפול ומעקב בקהילה, גם אחרי האשפוז של חצי שנה שהם נמצאים בפגייה, זאת אומרת שההורים עוזבים את אילת לא רק לחצי שנה של האשפוז בתוך הפגייה

מועאוויה כבהה:       עוד דבר, אנחנו מדברים על חופשת לידה

מועאוויה כבהה:  היום יש אפשרות שההורים יבחרו אם האבא או האימא יהיו בחופשת לידה

מועאוויה כבהה:  צריך להבדיל ולהפריד פגים

מועאוויה כבהה:  אם אפשר, אני מבקש כן לקדם את הדבר הזה מול הגורמים הרלוונטיים

מועאוויה כבהה:  היום האימא שמקבלת חופשת לידה, אחרי שלושה ימים משתחררת מחדר לידה, חוזרת הביתה ויכולה לטפל בתינוק וגם לעזור עם הילדים האחרים בבית – או היא או האבא

מועאוויה כבהה:  אבל במקרה של פג, שניהם עוזבים את העבודה, שניהם עוברים מאילת למרכז

מועאוויה כבהה:  גם אם הם במרכז ויש להם פג, שניהם מנוטרלים

מועאוויה כבהה:  אם אפשר לקדם גם את נושא חופשת הלידה כדי לסייע להורים

אוריאל בוסו: תיכף נשמע גם התייחסות של המוסד לביטוח לאומי בנושא הזה

אוריאל בוסו:       אלינה מילקין, מנהלת אגף גמלאות משפחה מהמוסד לביטוח לאומי

אלינה מילקין קזקביץ: אני אחראית על מערך קצבאות ליולדות ומשפחות עם ילדים

אלינה מילקין קזקביץ:  אני אתן לך מסקנה ממוקדת, שמתחברת לנושא של הורים עם ילדים פגים, ואם יש שאלות - - -     

אוריאל בוסו: אגב, ההתייחסות הזאת יכולה להיות לגבי אילת ורמת הגולן

אלינה מילקין קזקביץ: כן, קודם כל חשוב לי לציין שמבחינתי הגמלאי הוא אוניברסלי מבחינת מקום מגורים, מבחינת מה שאני אומרת, זה נכון לגבי כל האוכלוסייה של מדינת ישראל

אלינה מילקין קזקביץ:       קודם כל יולדת שיולדת בבית חולים, הביטוח הלאומי משלם מענק אשפוז לבית החולים בגובה של 16,000 שקל

אלינה מילקין קזקביץ:  אם נולד פג, בית החולים משלם מענק נוסף עבור כל פג, שזה סכום של 254,000 שקל נכון להיום

אלינה מילקין קזקביץ:  הגדרת הפג היא הגדרה שלנו, שקבועה בחוק

אוריאל בוסו: כמה כסף?     

אלינה מילקין קזקביץ: 254,000 שקל

אוריאל בוסו: שמגיע למי?     

אלינה מילקין קזקביץ: שמגיע לבית החולים; לא להורים, לבית החולים עבור אשפוז של הפג וטיפול שבית החולים נותן

אוריאל בוסו: מה זה הסכום הזה?     

תמר צ'ין: שניתן, שבכל תחום אחר – כירורגיה, מיון – התשלום על ידי ביטוח לאומי על השירות שהוא מספק

אוריאל בוסו: לכמה זמן? לטיפול, למעטפת?     

תמר צ'ין: להבדיל משאר השירותים שמתאשפזים בבית החולים, התשלום נעשה על ידי קופת החולים

תמר צ'ין:  בעולמות הלידה, התשלום נעשה על ידי ביטוח לאומי, ולכן כשמדברים על התשלום לבית החולים, זה תשלום על השירות שניתן, שבכל תחום אחר – אם זה כירורגיה, מיון וכו' – התשלום הוא על ידי קופת החולים

תמר צ'ין:  בכל מה שקשור בלידה, התשלום נעשה על ידי ביטוח לאומי, ואלה הסכומים שביטוח לאומי משלם לבית החולים על השירות שהוא מספק

אוריאל בוסו: על מה, על הטיפול? על המעטפת?     

תמר צ'ין: על הטיפול

תמר צ'ין:  אם חס ושלום צריך להגיע נגיד למיון, מישהו צריך לשלם לבית החולים על המיון

תמר צ'ין:  חוק בריאות ממלכתי בתוספת השנייה מגדיר שקופת החולים היא הגורם המבטח לעניין כמעט הכול, חוץ מלידה, כלומר: קופת החולים אחראית לשלם על כמעט כל מה שקורה לנו בעולמות הבריאות, למעט לידות שביטוח לאומי הוא הגורם המשלם

אוריאל בוסו: נכון, ביטוח לאומי מממן

אוריאל בוסו:  סכום כזה, שכנראה כולל את התחזוקה באינקובטור ואת הרופא וכו' וכו', מישהו מדד את זה בשנים האחרונות, האם זה סכום שמספיק לבית החולים, האם יש עודפים, האם חלק מזה יכול להגיע למשפחה? נגיד למשפחה שיש לה חבילה של 20,000, 30,000 ש"ח והיא יודעת לתכלל את עצמה בחודשים הראשונים - - -      

תמר צ'ין: כמו בעולמות ההתחשבנות בין קופות חולים לבין בתי חולים יש תמחורים שנעשים על ידי העלויות בבית החולים והם מתעדכנים מעת לעת, אותו דבר בביטוח לאומי

תמר צ'ין:  אני לא יודעת להתייחס ספציפית מתי תומחר לאחרונה אשפוז פג, אבל זה בסוף על בסיס העלות

תמר צ'ין:  בסוף המטרה היא לשפות את בית החולים על עלויות האשפוז

אריה ריסקין: העלויות האלה מגיעות לבתי החולים, הן לא מגיעות ישירות לפגיות

אוריאל בוסו: אני הבנתי

אריה ריסקין: אבל יש כאן איזה רעיון, שפחות או יותר כנראה יתאזן, כי יש פגים גדולים שצריכים פחות טיפול ויש פג קטן, שאתה יכול לשים עליו סכום פי שלוש ופי ארבע

אוריאל בוסו: אני מאמין שמדובר פה באיזה שקלול

אריה ריסקין: פג בשבוע 26 יעלה הרבה הרבה יותר מ-254,000 ש"ח

אריה ריסקין:  מצד שני, יש סיכוי שפג בשבוע 32 יעלה קצת פחות, אז כנראה שהמחשבה שעומדת מאחורי זה היא שזה יתאזן

אריה ריסקין:  יש גם ילדים בשלים, שחלילה לא עלינו, מגיעים עם שאיפת מקוניום או מגיעים עד הנשמה, אקמו או עם תשניק קשה ושוכבים בבית החולים חודשים, והם מקבלים 16,000 שקל

אריה ריסקין:  הרעיון שעומד בבסיס החישוב הזה הוא כנראה איזה איזון פנימי

אריה ריסקין:       האם הסכומים מספיקים? לפי מה שאני יודע מבתי החולים, כנראה הם לא מספיקים, זאת אומרת: עדיין זה לא מכסה את הכול, אבל עושים כמיטב יכולתנו

מירי כהן: - - - המקרים הקשים יותר - - -     

אוריאל בוסו: המוסד לביטוח לאומי, האם אתם סבורים שצריך לתת איזה מעטפת או תמיכה למשפחה? יש איזו תכנית?     

אלינה מילקין קזקביץ: זה לגבי מענק לבית החולים

אלינה מילקין קזקביץ:  לגבי מעטפת למשפחה, יש מענה בשני ערוצים: אחד, הארכה של דמי לידה בגין אשפוז של הילד, כשהילד מאושפז 15 יום, ויש הארכה של מקסימום עד 20 שבועות

אלינה מילקין קזקביץ:  לא ניכנס לפרטים אם אלה דמי לידה מלאים או לא מלאים

אלינה מילקין קזקביץ:  זה נותן מענה, אבל מענה חלקי, כי אם ילד היה בפגייה פחות מ-15 יום, אין הארכה, וגם אם אישה לא זכאית לדמי לידה, גם אין לה איזשהו תשלום

אלינה מילקין קזקביץ:  צריך לקחת בחשבון, שרק מי שזכאית לדמי לידה והילד מאושפז 15 יום במהלך התקופה של דמי הלידה, היא זכאית לתוספת של מקסימום עד 20 שבועות

אלינה מילקין קזקביץ:  זה מענה אחד

אלינה מילקין קזקביץ:       המענה השני זה קצבת ילד נכה, שמשפחה מקבלת עבור ילד פג

אלינה מילקין קזקביץ:  זאת קצבה שתלויה במצב הרפואי של הילד, כמה הוא נולד וכמה זמן הוא היה מאושפז

אלינה מילקין קזקביץ:  הקצבה היא קצבה חודשית, שנעה בין 50% עד 188%, תלוי בחומרת המצב

אוריאל בוסו: האם חשבתם על אופציה מעבר לדמי לידה והארכה? כי פיסית היא לא תוכל לחזור, זה לא יעזור

אוריאל בוסו:  צריך לתת לה עוד אופציה – תמיכה, נגיד סוג של נתינת מענק, מגורים או אפילו משהו חד-פעמי, ולפי מדדים, למשל אם הם גרים במרחק של 120 ק"מ מהפגייה הכי קרובה אליהם

אוריאל בוסו:  אי אפשר להתייחס במדינת ישראל לכולם באופן שווה

אוריאל בוסו:  אין שום התייחסות להבדל בין מי שגר באילת לבין מי שגר אפילו בקריית גת

אוריאל בוסו:  אז הם גרים במרחק נסיעה של 45 דקות, אפשר להתמודד עם זה, אבל עם זה אי אפשר להתמודד

אלינה מילקין קזקביץ: אני מנהלת אגף חדשה, נכנסתי לתפקיד לפני חצי שנה, לטוב ולרע

אוריאל בוסו: בהצלחה רבה

אלינה מילקין קזקביץ: אני לא יודעת את ההיסטוריה, אבל אולי זה גם לטובה

אוריאל בוסו: זה יהיה חלק מהמסקנות

אלינה מילקין קזקביץ: אנחנו נבחן כל הצעה, זה תלוי בתקציבים

אוריאל בוסו: זה חלק מהמסקנות, תעשו חשיבה לכיוון הזה, ותעמדו בקשר גם עם משרד הבריאות כדי להבין את המשמעויות, כי לא מדובר בסכומי עתק, לא מדובר באלפי ילדים מבחינת המרחקים

אוריאל בוסו:  בסוף הוא אומר שיש 30 פגיות ב-31 בתי חולים, אז כולם נמצאים במרחק 100 ק"מ, אפשר להתמודד עם זה

אוריאל בוסו:  היום ברוך השם, עם הכבישים, עם הנגישות, עוד איכשהו אפשר לחיות עם זה, ועדיין אילת – אין מה לעשות – זה דין אחר

אלינה מילקין קזקביץ: אבל צריך לקחת בחשבון גם את מה שחברת הכנסת אמרה, שהמעברים יכולים להיות לא רק בהכרח מאילת, זאת אומרת: יכול להיות שגם בית חולים אחד לא נותן מענה ואז מעבירים פג לבית חולים אחר

אוריאל בוסו: ועדיין אפשר להתמודד עם זה

אוריאל בוסו:  מדינת ישראל התקדמה בבריאות, ואנחנו יודעים שיש דברים שיש פה ויש דברים שאין שם, וזה נורמלי וזה לגיטימי

אוריאל בוסו:  אבל כשמדובר במקרים ייחודיים, לא במספרים גדולים מבחינת הכמויות, אבל זה שיקול מרכזי לאדם שצריך לקבוע את מגוריו או לאישה, שאפילו רוצה לצאת לנופש והיא בטח לא תעשה את זה בטיסה, או זוג שרוצה לבנות את החיים שלו, זה שיקול מרכזי

אוריאל בוסו:       אם אנחנו מחליטים שמדובר אולי בסוף בשנה, המספרים הללו לא נכונים, שמדובר בסך הכול בין שישה לשמונה פגים, בגלל שיש כאלה, שכפי שאמרו מראש, מתכננים את עצמם אחרת

אוריאל בוסו:  גם אם מדובר ב-15, 20 פגים בשנה שיצטרכו לקבל סיוע, מעטפת של מגורים או נקודות זיכוי נוספות בשכר, זה נותן ביטחון וזה לא משמעותי

אוריאל בוסו:  אני לא מאמין שאנחנו מדברים פה אפילו בסדר גודל של מיליונים, אלא סכום מועט, אבל זה נותן מענה ראשוני, מעבר לתכנית הגדולה שנעשה לבית החולים

רומי שחורי: אני רוצה רגע להתייחס

אוריאל בוסו: יש לנו עוד שלוש התייחסויות למי שביקשת שידבר בזום

רומי שחורי: נכון, הנושא של הקצבה לפגים זה באמת אחד הדברים שקידמנו ועוזר מאוד, אבל זה מגיע רק אחרי שלושה חודשים, זאת אומרת: כשאני ילדתי את הבת שלי במרחק מאוד מאוד גדול מהבית, אני ובעלי אמרנו: אנחנו נפשוט את הרגל לפני שזה ייגמר, זאת אומרת זו עזרה מאוד מאוד טובה, אבל אנחנו גם פנינו לביטוח לאומי ואמרנו: אבל רגע, הקושי מתחיל כשהתינוק נולד, לא רק אחרי שלושה חודשים

רומי שחורי:       יש פה חשיבה שצריך לעשות לא רק לפגים שנולדים רחוק, אלא לגבי פגים בכלל, והנושא של הארכת חופשת לידה – צריך לזכור שלא כל האימהות זכאיות, ואז הן לא מקבלות, וגם איך אפשר לצפות מהאבא לחזור לעבודה, כשהתינוק שלו נאבק על החיים, בין אם זה קרוב או רחוק

רומי שחורי:  יש פה עוד דברים לעשות, ואנחנו נשמח לשבת ביחד

אוריאל בוסו: לא מדובר במספרים גדולים, תודה רבה

רומי שחורי: תודה

אוריאל בוסו: רחל זקן בזום, אימהות לפגים, גם תושבת אילת

אוריאל בוסו:  יש לנו גם את הודיה גרוס ואת קרין ביטאן

אוריאל בוסו:  יש לנו בסך הכול בערך חמש, שבע דקות לסיום הדיון, שלום ובוקר טוב

רחל זקן: אני תושבת אילת מזה חמש שנים

רחל זקן:  אני מאוד אוהבת את העיר ומודה לצוותים פה על כל המסירות שלהם

רחל זקן:  לפני ארבע שנים, כשהיינו חדשים באילת, הגעתי לבית החולים בשבוע 24, והעבירו אותי והבינו שאני לקראת לידה, בלי מים ברחם ועם צירים

רחל זקן:  עוד לא התפתחה לידה, היינו צריכים לחכות לאמבולנס שיגיע מבאר שבע

רחל זקן:  זה קרה לפני ארבע שנים, אני מבינה שהיום המצב שונה

רחל זקן:  חיכינו בבית החולים שלוש שעות, עד שיגיע האמבולנס

רחל זקן:  זה היה יום של שיטפונות, לא היה ברור מה מצב הכבישים

רחל זקן:  ברוך השם הגענו אחר כך לסורוקה

רחל זקן:  הייתי שם מאושפזת עוד שבוע וילדתי בשבוע 25 תינוק במשקל 700 גרם, שתי ידיים כמו שאמרו קודם

רחל זקן:       אני רוצה לגעת קצת בקשיים של אימא לעוד ארבעה ילדים חוץ מהתינוק הפג, ילדים קטנים בני שנתיים עד שמונה – להשאיר אותם בבית זאת היתה קריעה בין הילדים בבית לבין התינוק בפגייה

רחל זקן:  אני גם נורא מתרגשת

רחל זקן:  אני צריכה להיות ליד התינוק 24/7, אי אפשר היה להשאיר אותו

רחל זקן:  הוא היה מאושפז 186 ימים בטיפול נמרץ, לא היה יום אחד שהוא היה לבד

רחל זקן:  בעלי טיפל בו במסירות ובארבעת הילדים, תוך כדי שהוא נשאר לעבוד

רחל זקן:  ביום החופשי שלו אני הייתי חוזרת הביתה, והוא היה מגיע להיות עם התינוק בפגייה

רחל זקן:  הייתי צריכה לגור בבאר שבע

רחל זקן:  באמת יש ארגוני חסד מדהימים, אנשים צדיקים נתנו לי דירה צמודה לבית החולים, אני לא יודעת מה הייתי עושה בלעדי זה

רחל זקן:  בפסח גם היינו שם, הגענו עם כל המשפחה למלון, שהחברים היקרים שלנו מימנו לנו, מעבר לכל הדברים הטכניים, שזה מגורים, אוכל ודאגה לילדים בבית, שאבא צריך ללמוד לבשל

אוריאל בוסו: מערך שלם, ללא ספק

לימור סון הר-מלך: משנה את כל הדינמיקה

אוריאל בוסו: אנחנו מבינים שמדובר במערך שלם

רחל זקן: כן, ההורים שלי לא מאזור באר שבע, אבל הם היו במסירות מדהימה, הם היו אתנו ולא עזבו אותנו לרגע

רחל זקן:  אני הייתי חייבת להיות ליד התינוק, בשאיבות, להיות לידו, להרים אותו, לשיר איתו, לגעת בו, שלא יהיה לבד

רחל זקן:  היום אחרי ארבע שנים, אנחנו עדיין מתמודדים עם ההשלכות של הפגות, הוא בגן שיקומי היום, הוא עם CP – ילד מדהים, מקסים, חכם

אוריאל בוסו: אנחנו מתכננים להגיע לאילת, ואני אשמח שגם נפגוש אותו ואותך ביחד

רחל זקן: אני מאוד אשמח

רחל זקן:       מיד אחרי האשפוז נסעתי אתו לבדיקות מחוץ לעיר אחת לשבועיים, ואחר כך זה עבר לאחת לכמה חודשים

רחל זקן:  בתקופה האחרונה בגלל עוד כמה עניינים, אני נוסעת אחת לשבועיים – אם לירושלים או לסורוקה, זה מאתגר גם היום

אוריאל בוסו: מאתגר גם כלכלית

רחל זקן: יש לי חלום ללמוד סיעוד, אז אם יביאו לעיר, בכלל אני אהיה מבסוטה – אם כבר הזכרתם את זה

רחל זקן:  עשיתי כבר את ההתנסות שלי בפגייה יום יום מבוקר עד ערב

רחל זקן:  תודה רבה

אוריאל בוסו:   צריך לזכור כשהיא אומרת שהיא צריכה לבוא לביקורות, זה מערך כלכלי – זה מעבר לכך, אם זאת טיסה, אם זאת נסיעה

אוריאל בוסו:  אנחנו מודים לך רחל

אוריאל בוסו:       מיכל עמוס, גם תושבת העיר אילת

מיכל עמוס: שלום

אוריאל בוסו: כן? צריך גם לטפל בתשתיות באילת? זו ועדה אחרת

אוריאל בוסו:  אנחנו לא מצליחים לשמוע אותך, מיכל

אוריאל בוסו:  אנחנו שומעים אותך חלש

מיכל עמוס: כן, אני שומעת אתכם מצוין

אוריאל בוסו: יש בעיה, תודה רבה מיכל

אוריאל בוסו:  אני מאמין שרומי ייצגה אתכן בכבוד כאן בוועדה

אוריאל בוסו:       האם מישהו רוצה להוסיף משהו? תמר, יש לך משהו להוסיף לנו בנקודת הזמן הזו כמשרד האוצר? מה התכניות שלכם?     

תמר צ'ין: על השיקולים הקליניים כמובן שאין לנו מה להוסיף, בשביל זה משרד הבריאות פה

תמר צ'ין:  לעניין כוח האדם, כן חשוב לי לציין שיש תהליך מאוד מאוד משמעותי, שמשרד הבריאות מוביל

תמר צ'ין:  הוא גם מגיע לאיזשהו שיא מחר בכנס שה-OECD מגיע לארץ כדי לדבר על תכנון כוח אדם בארץ

תמר צ'ין:       התוכנית כוללת גם התייחסות לתיעוד וניהול של התמחויות בין מקצועות והתייחסות למקצועות במצוקה, מה שעלה פה, וגם תכניות שמדגישות הבאת כוח אדם בפריפריה, בין אם זה אילנות

תמר צ'ין:  מחקרים הוכיחו שהסימן המעיד הכי טוב לשאלה האם רופא יישאר בפריפריה זה אם הוא נולד שם, ולכן יש תכנית שמתמקדת ספציפית באוכלוסייה הזאת בדרום, וגם כוכבי הדרום שמנסה לספק מענקי מחקר לרופאים מצוינים בדרום, כדי שיישארו בדרום בכלל ובאילת בפרט

תמר צ'ין:  נעשים מאמצים, הבעיה מוכרת, ואני בטוחה שנדבר על זה עוד בהמשך

אוריאל בוסו: תודה רבה

אוריאל בוסו:       נציג מד"א, אתה רוצה להוסיף משהו?     

רמי מילר: כן, אנחנו במהלך השנים האחרונות ביצענו מספר העברות של פגים גם באופן מוסק וגם באופן רכוב

רמי מילר:  צריך להבין שהמערך הזה דורש גם מאמצים וליווי של רופאים מבתי חולים, שאליהם מועברים הפגים

רמי מילר:  האירוע הזה של העברה של פג הוא העברה מורכבת

רמי מילר:  אלה אנשים שצריכים לרכוש מיומנות גבוהה בביצוע של ההעברה הזו, וכמובן תמיכה של הצוות שמלווה את הפרמדיקים, אם זה באמצעות המסוק או אם זה באופן רכוב

רמי מילר:  אנחנו התמקצענו בעניין הזה, ואנחנו כמובן נצבע כל פעילות שנדרשת על מנת לבצע - - -     

אוריאל בוסו: עד שנטפל בנושא הפגייה, אתם כמד"א יכולים להגיד לנו, שמבחינתכם אתם ערוכים, גם לוגיסטית וגם טכנית וגם עם המעטפת, להטסה או להסעה של לידה?     

רמי מילר: אנחנו בהחלט ערוכים לביצוע המשימות האלו

רמי מילר:  אנחנו ביצענו משימות של העברת פגים ביחד עם בתי החולים במרכז הארץ וגם ביוספטל

רמי מילר:  הנושא הזה של העברת פגים וילודים תחת אינקובטור הוא לא משהו שהוא חדש לנו, אנחנו מבצעים את זה במשך שנים רבות, ובהחלט אנחנו נתמוך בכל מה שנדרש לביצוע ראוי של פגים, כפי שאנחנו מבצעים גם העברה של מטופלים אחרים, שאין להם מענה בבית החולים יוספטל, זה עניין של יום, יום

רמי מילר:  זו העבודה שלנו, ולזה אנחנו ערוכים

אוריאל בוסו: אנחנו מודים לך

אוריאל בוסו:  האם יש מישהו שרוצה להוסיף משהו?     

שלי לוי: באמת הנושא של הפגייה הוא חלק משירותי הבריאות בכלל בעיר אילת

שלי לוי:  אם אני מבינה נכון ממה שמשרד הבריאות אמר כאן, הוא עשה מיפוי של הצרכים של השירותים האלה

שלי לוי:  אבל יש פה נקודה שלא עלתה, לא מספיק לדעת מה הצרכים בבית החולים, צריך לדעת מה הצרכים בקהילה

שלי לוי:  אנחנו מבינים שיש בעיות גם בשירותים בקהילה, שמתייחסים לא רק לכללית, אלא גם לקופות החולים האחרות, ולכן צריך לקבל את המיפוי הכולל של כלל הצרכים האלה

מועאוויה כבהה: היא צודקת

מועאוויה כבהה:  היום אפילו הגישה בעולם היא כמה שפחות ימי אשפוז, זאת אומרת שהפצוע או המטופל, אם אין המשכיות טיפול בחוץ, אנחנו בבעיה

מועאוויה כבהה:       אוריאל, אני אסכם מבחינתי כנציג משרד הבריאות

מועאוויה כבהה:  אני חושב שהוקמו במהלך השנים כל כך הרבה ועדות למיפויים ולצרכים

מועאוויה כבהה:  תאמין לי אוריאל, כל ילד היום במדינת ישראל יודע מה הצרכים שחסרים בעיר אילת ובמערכת הבריאות בכלל בעיר אילת וגם בקהילה

מועאוויה כבהה:  אני חושב שכן צריך לעבור מתכנון לביצוע, הגיע הזמן, אנחנו ב-2023; וכדי שלא נשב ב-2030 ונגיד מה הצרכים ומה המיפוי, אני חושב שכן צריך להקים איזשהו צוות ביצועי, שפשוט יעשה checklist וידווח האם בוצע או לא בוצע, אחרת אנחנו לא נתקדם

מועאוויה כבהה:  אנחנו יודעים מה חסר, כולנו יודעים מה חסר, כולנו יודעים כמה זה עולה

אוריאל בוסו: אתם תעבירו את המיפוי

אוריאל בוסו:  הוועדה שלי לא מרפה, ואנחנו גם נעשה תכניות מעקב

אוריאל בוסו:  אני חושב שאנחנו מקבלים מידע

אוריאל בוסו:  משרד הבריאות פועל יותר טוב מהעבר, אבל אנחנו גם נעבוד בשיתוף פעולה – אנחנו עובדים מול משרד האוצר והבריאות ביחד

אוריאל בוסו:       אני רוצה לסכם את הדיון

אוריאל בוסו:  אני רוצה להודות לכולם

אוריאל בוסו:  ועדת הבריאות מודה לכל יוזמי הדיון ולמשתתפים בדיון החשוב ולכל מי שתרם להעלאת הנושא לסדר יומה של הוועדה

אוריאל בוסו:       הוועדה מבקשת ממנכ"ל משרד הבריאות להקים בהקדם צוות בדיקה חדש לבחינת היתכנות פתיחת פגייה בבית החולים יוספטל באילת

אוריאל בוסו:  לאור חשיבות הנושא, ראוי שהנושא ייבדק לעומק ומחדש

אוריאל בוסו:       הוועדה מבקשת ממנכ"ל משרד הבריאות וממנכ"ל הביטוח הלאומי יחד עם אגף תקציבים באוצר לפעול יחד ללא דיחוי להקמת מנגנון שיפוי ומימון, סוג של מענק, להורי ילוד פג שאינם גרים בסמוך למרכז רפואי שיש בו פגייה, כדוגמת אילת, רמת הגולן ועוד, על מנת לתמוך בהם כלכלית בכל התקופה בה הם שוהים ליד ילדם הפג במרכז רפואי הנמצא רחוק  מביתם, וכן בשנתו הראשונה של הפג, במהלכה הוא נדרש לבצע מעקבים רפואיים מחוץ לעיר אילת

אוריאל בוסו:  חשוב שהוועדה שתקום, תשמע ותשתף בהקמת המנגנון את בית החולים יוספטל, את עיריית אילת ואת הגופים הרלוונטיים – לה"ב ומי שמלווה ומכיר את הבעיות מקרוב

אוריאל בוסו:       הוועדה מבקשת משירותי בריאות כללית לבחון דרכים נוספות להקל ולסייע למשפחות הילודים והפגים, הן בתוך יוספטל והן במרכזים רפואיים נוספים, ולהציג אותן לוועדה

אוריאל בוסו:       כפי שאמרנו, הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות ומהמרכז הרפואי יוספטל להגיש לוועדה מסמך מיפוי של כלל הצרכים לפיתוח בית החולים באילת והוספת שירותי הרפואה החסרים

אוריאל בוסו:       הוועדה קוראת למשרד הבריאות, למשרד האוצר ולאגף ממשל וחברה במשרד ראש הממשלה להקים צוות תכנון למיפוי ולמענה על הצרכים הייחודיים של המרכז הרפואי יוספטל באילת

אוריאל בוסו:  הבנתי שמדובר על החלטת ממשלה, אבל שלא תהיה דקלרטיבית

אוריאל בוסו:  בתוך כך יש לערוך חשיבה לתגבור רופאים ניאונטולוגים והכשרתם במרכזים רפואיים בישראל וברפואה בכלל, ואנחנו נקיים על זה דיון בנפרד

אוריאל בוסו:      הוועדה מבקשת לקבל בהקדם את מסקנות צוות הבדיקה של משרד הבריאות

אוריאל בוסו:  כמו כן, היא מבקשת לקבל עדכון לגבי התקדמות העלאת הצעת המחליטים לממשלה

אוריאל בוסו:  מדובר על הקמת מנגנון השיפוי להורים, של משרד הבריאות – נכון לעכשיו, 60 יום

אוריאל בוסו:  תנו לנו לפחות את העמדה שלכם

אוריאל בוסו:        הוועדה תשמח לקבל נייר עמדה בעניין קידום מקצוע הניאונטולוגיה, כפי ששמענו כאן מפרופ' ריסקין

אוריאל בוסו:       הוועדה נענית להזמנת ראש העיר אילת ומנהלת בית החולים המרכז הרפואי יוספטל, ומתכוונת לבחון לעומק את שירותי הבריאות בעיר אילת

אוריאל בוסו:  במסגרת זאת, היא תגיע לסיור במערכת הבריאות בעיר אילת בתקופה הקרובה על מנת לעמוד מקרוב אחר צורכי מערכת הבריאות בעיר

אוריאל בוסו:       הדיון ננעל, תודה רבה לכולם