הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 25, פרוטוקול מספר 18, 2023-06-06 00:00

אליהו דלל: בוקר טוב

אליהו דלל:  אנחנו פותחים את הישיבה המיוחדת של הוועדה לזכויות הילד, יחד עם הוועדה לחינוך, תרבות וספורט

אליהו דלל:  היום, חשוב לנו להעלות את הנושא של הלהט"בים

אליהו דלל:  לפני כן, אני אקרא כמה דברים שחשובים, כי משתתפים פה קטינים

אליהו דלל:       כידוע, ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת, והפרוטוקול, וגם שידור הישיבה, יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת

אליהו דלל:  ככל שיעלו עניינים הנוגעים לקטינות ולקטינים, כשיש חשש שעברו הטרדה מינית או פגיעה מינית, עבירת אלימות או עבירה של התעללות, שיעלה דבר שיש בו לייחס להם עבירה או מקשר אותם לבדיקה, טיפול או אשפוז פסיכיאטרי, לטיפול והשגחה של עובד סוציאלי, התאבדות או הליך פלילי המתנהל בבית המשפט, חל איסור על פרטים מזהים שלהם, ולכן הם לא יצולמו או יוקלטו, ולא ייכללו פרטים מזהים שלהם בפרוטוקול הדיון

אליהו דלל:       כמו כן, בגלל רגישות הנושאים הצפויים לעלות בישיבה זו, אני קובע כי בהתאם לסעיף 120 לתקנון הכנסת, ככל שתהיה בקשה מטעם חבר כנסת, שר או נציגו, או אם יעלה צורך, והכל לשם הגנה על קטין או חסר ישע, ימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברות ושל קטינות, דוברים או קטינים

אליהו דלל:  כמו כן, ככל שהדבר יידרש לבקשת משתתף אחר בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום נזק לו או לזולתו

אליהו דלל:      תודה רבה, זה לפרוטוקול

אליהו דלל:  תודה לחברי, חבר הכנסת משה טור פז, שהוא חבר משותף

אליהו דלל:  הוא מחליף את יוסף טייב

אליהו דלל:  חברי וחברות הכנסת שנמצאים פה – תודה שבאתם

אליהו דלל:  אני מאוד מעריך את זה

אליהו דלל:  ההשתתפות שלכם מאוד חשובה לנו

אליהו דלל:  מירום שיף, בבקשה

מירום שיף: שלום רב לכולם

מירום שיף:  תודה לחברי הכנסת

מירום שיף:  שמי מירום שיף, ואני יו"ר הנהגת הורים ארצית

מירום שיף:  הנהגת הורים ארצית רואה בדאגה את התדרדרותה של מדינת ישראל, בתקופה האחרונה, בכל הנוגע לקבלת הקהילה הלהט"בית

מירום שיף:  ההתבטאויות הפומביות של נבחרי ציבור כנגד הקהילה, וכנגד קבלתה בחברה הישראלית, מובילות לכך שאנו הולכים למקומות חשוכים

מירום שיף:  התבטאויות אלה זולגות לתוך מערכת החינוך, ואיתן הכעס והשנאה במוסדות החינוך

מירום שיף:  אנו מקבלים יותר ויותר דיווחים על אלימות גוברת, הצקות והתעמרות שסופגים הילדים והילדות מקהילת הלהט"ב במוסדות החינוך

מירום שיף:      בנוסף לפגיעות עצמן, העלייה במקרי הלהט"בופוביה מביאה איתה עלייה באחוזי האובדנות ופגיעה עצמית בקרב ילדים ובני נוער מהקהילה

מירום שיף:  ילדה לא צריכה להרגיש אבודה ומבולבלת רק משום שאין מספיק שיח במערכת החינוך, המאפשר לה לקבל את עצמה כפי שהיא, ולא לחשוש מסביבתה

מירום שיף:  ילד לא צריך לחשוש איך יקבלו אותו, להתבייש, להתחבא, להסתיר את מי שהוא או לחשוש מאלימות והצקות נגדו מהסביבה

מירום שיף:  הורים לא צריכים לחיות בפחד יום-יומי על הילד או הילדה שלהם, מחשש שיתעמרו בילדיהם, ינדו אותם, ימנעו מהם לחיות בכבוד ובביטחון או יפגעו בהם

מירום שיף:      ילדי וילדות ישראל בכללם, הילדים והילדות מקהילת הלהט"ב הם הילדים והילדות של כולנו, ללא הבדל דת, גזע, מגדר או נטייה מינית

מירום שיף:  זכותם של כל ילד וילדה להרגיש בטוחים ומוגנים בכל מקום בו הם נמצאים

מירום שיף:  על אחת כמה וכמה בבית השני שלהם – בגנים ובבתי הספר

מירום שיף:  זכותם של הורי ילדים וילדות אלה לדעת שילדיהם מוגנים ומקובלים במוסדות החינוך אליהם הם שולחים את ילדיהם בכל בוקר

מירום שיף:       הנהגת ההורים הארצית חרתה על דגלה לתמוך בכל ילד או ילדה באשר הם

מירום שיף:  אנחנו מסרבים לקבל את המצב הנוכחי

אליהו דלל: תודה רבה לך

אליהו דלל:  אני מבקש מחבר הכנסת משה טור פז להגיד כמה מילים

אליהו דלל:  הוא יו"ר משותף של הוועדה כרגע

אליהו דלל:  בבקשה

התרבות והספורט): בוקר טוב לכולם

התרבות והספורט):  אני ממלא את מקומו של חבר הכנסת טייב כיו"ר הוועדה עכשיו, יחד עם חבר הכנסת דלל

התרבות והספורט):  אני אתחיל בלומר שמצער אותי שביום החשוב הזה, שעוסק בקהילה הלהט"בית – וכאן אנחנו עוסקים בעיקר בילדים – לא נראים ח"כים מהמפלגות החרדיות והדתיות

התרבות והספורט):       אני אדם חובש כיפה, אבל אני חושד שאני אחד מנבחרי הציבור הבודדים מהעולם הזה, וזה מצער אותי בכנות

התרבות והספורט):  למה זה מצער אותי? אמרתי אתמול, מעל בימת הכנסת, לשר גולדקנופף מיהדות התורה, שבחרתי בפעם הראשונה, לפני כשבע שנים, להגיע למצעד הגאווה ולצעוד, אחרי שבתו של חבר שלי, אורי בנקי, נרצחה במצעד הגאווה, בגלל שאדם חובש כיפה, אדם דתי, חשב שזה בניגוד לעמדותיו הדתיות אז הוא צריך לרצוח אותה, כי זוהי אמונתו הדתית

התרבות והספורט):      כמובן, אסור שביום הזה נעסוק רק ברע, ובשפה הדתית – בסור מרע

התרבות והספורט):  כאן, בוועדת החינוך, אנחנו עוסקים הרבה מאוד בעשה טוב, אבל המצב שלנו, כמו שאמר נכון מירום שיף, הוא לא מספיק טוב

התרבות והספורט):  האתגרים של מערכת החינוך ושל החברה הישראלית, בהקשר של ילדים ונוער, הם גדולים במיוחד

התרבות והספורט):  הימים ההם, כשאני הייתי ילד – אני מניח שגם כשאתה, חבר הכנסת דלל – כשהקללה: "הומו" הייתה קללה לגיטימית במערכת החינוך, עוד לא לגמרי חלפו

התרבות והספורט):  אנחנו עדיין מתמודדים עם הרבה מאוד שנאה וחוסר הבנה

התרבות והספורט):  אומר שוב, בצער, שבחלק גדול מהחברה הדתית וממערכת החינוך הדתית, שאני חלק ממנה, הבעיות הן גדולות עוד יותר

התרבות והספורט):  יש לנו אתגרים גדולים

התרבות והספורט):      אני מאוד מברך על היום

התרבות והספורט):  תודה לחברתי, מירב כהן; לחבריי הנוספים כאן מיש עתיד, סימון דוידסון; שלי טל מירון; וגם לחברים הנוספים: יוראי להב הרצנו ואחרים, שיזמו את היום החשוב הזה

התרבות והספורט):  אני בטוח שבעצם העיסוק כאן, בכנסת, אנחנו נצליח לקדם לא מעט דברים

התרבות והספורט):  תודה

אליהו דלל: תודה רבה לך, חבר הכנסת, ידידי, משה טור פז

אליהו דלל:  אנחנו עכשיו נשמע את מור נהרי

אליהו דלל:  בבקשה

משולם נהרי: תודה רבה

משולם נהרי:  תודה רבה על קיום הדיון הזה

משולם נהרי:  הוא מאוד משמעותי עבורנו

משולם נהרי:  אני אפתח בלספר על תקנת החינוך לסובלנות, שמעגנת את דרכי העבודה שלנו עם משרד החינוך

משולם נהרי:  זוהי תקנה שהושגה לאחר רצח שירה בנקי, מתוך ההבנה שיש חשיבות מאוד גדולה בלייצר חינוך לסובלנות כלפי הקהילה הגאה בקרב בני ובנות נוער, דווקא בתוך המסגרות הממוסדות ובתוך מערכת החינוך הממוסדת

משולם נהרי:      תקנת החינוך לסובלנות זו תקנה שזוכה לפופולריות מדהימה, והביקושים אליה גבוהים מאוד

משולם נהרי:  העבודה שלנו עם הגורמים המקצועיים במשרד החינוך סביב הדבר הזה היא מדהימה, והחסמים, כרגע, הם חסמים תקציביים

משולם נהרי:  בעשרה מיליון ₪ אנחנו נצליח להגיע לכל כיתה בחינוך הממלכתי בארץ, ובהתחשב בזה שאנחנו יודעים להגיד, היום, לפי סקרים שנערכו על ידי משרד הבריאות, שסטטיסטית, בכל כיתה בארץ יושבים חמישה תלמידים ותלמידות להט"בים – זה נושא שהוא חוצה מגזרים

משולם נהרי:  אנחנו רואים את החשיבות בהסרת החסמים התקציביים, כי בתי הספר מעוניינים להביא אותנו, ומעוניינים לייצר מרחבים בטוחים לתלמידים שלהם

משולם נהרי:      אני רוצה להתייחס לאמירות ולקולות שיוצאים מהמשכן בימים אלו, ומאז מערכת הבחירות האחרונה

משולם נהרי:  כשאנחנו מתבטאים כנגד הקהילה הגאה וכנגד חינוך לערך כל כך בסיסי כמו סובלנות, וכשאנחנו מייצרים רשימות שכבר קיימות במערכת, ושקיפות שכבר קיימת במערכת, אך ורק כדי להרתיע בתי ספר, וכדי לייצר איזה שהוא מסר – גם כלפי ההורים וגם כלפי בתי הספר – שמה שאנחנו עושים נעשה במחשכים, או בהסתרה – אנחנו כאן, היום, כדי לבוא ולהגיד - - -     

מירב כהן: כשאת אומרת: "רשימות בבתי ספר" – מהי הכוונה?      

משולם נהרי: החלטת הממשלה האחרונה שעברה מאפשרת לחבר הכנסת אבי מעוז, שאני חושבת שדעותיו אינן נסתרות מן העין, לערוך רשימות שעוקבות אחר תכנים חיצוניים בתוך מערכת החינוך

משולם נהרי:  כיוון שהמערכת של השקיפות כבר קיימת – אנחנו סבורים שלרשימות האלה יש מטרה אחת בלבד, והיא להרתיע בתי ספר מלעסוק בנושאים האלה

משולם נהרי:  תודה רבה

מירב כהן: זה באמת מרתיע? באמת יש פחות הזמנות?     

משולם נהרי: לתחושתנו – כן

מירב כהן: ומבחינה מספרית?     

משולם נהרי: כן

משולם נהרי:  אנחנו רואים בתי ספר שהיו עובדים איתנו בעבר ונרתעים מלעבוד איתנו היום

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  נהר, בבקשה

נהר זיק: שמי נהר

נהר זיק:  אני נער טרנס א-בינארי, מה שאומר שאני לא מגדירה את עצמי כגבר או כאישה

נהר זיק:  אני גם תלמיד במערכת החינוך, בכתה י"א

נהר זיק:  בתור נער טרנס, יחד עם הגאווה והקהילה המדהימה, חווית הנעורים שלי מורכבת בעיקר ממאבק על הצרכים ועל הזכויות הכי בסיסיות שלי

נהר זיק:  אני צריך להיאבק בשביל לקבל טיפול רפואי מציל חיים; בשביל שייפנו אליי בצורה הנכונה; בשביל למצוא עבודה; בשביל להרגיש ביטחון, ובשביל כל דבר אחר, שעבור שאר בני אדם הוא מובן מאליו

נהר זיק:      המאבק הזה גובה ממני, ומכל הנערים על הקשת הטרנסית, מחיר כבד מבחינה נפשית

נהר זיק:  אנחנו נמצאים בסיכון מוגבר לניסיונות אובדניים, לדיכאון, לחרדות ולהתנהגויות של פגיעה עצמית

נהר זיק:  כרבע מבני הנוער על הקשת הטרנסית דיווחו על לפחות ניסיון אובדני אחד בעברם, וכ-40% דיווחו על התנהגויות של פגיעה עצמית

נהר זיק:      ההשפעה שיש לקבלה או לחוסר הקבלה בבית הספר על המצב הנפשי של נוער על הקשת הטרנסית היא עצומה

נהר זיק:  לפי מחקר של פרויקט Trevor, נערים טרנסים שלשונות הפנייה שלהם כובדו על ידי הסביבה שלהם דיווחו על כ-50% פחות ניסיונות אובדניים ביחס לנערים טרנסים שלא כיבדו את לשונות הפנייה שלהם

נהר זיק:  מעבר חברתי בגיל הילדות והנעורים מפחית באופן משמעותי דיכאון ואובדנות בקרב נוער וצעירים טרנסים, עד לטווח הנורמה באוכלוסייה הכללית

נהר זיק:  לכן, זה כל כך חשוב שנוער טרנסי ירגיש בטוח לצאת מהארון בבית הספר שלו

נהר זיק:       אני לא למדתי בבית ספר עד כתה ט'

נהר זיק:  לא חשבתי שיכול להיות בית ספר שיספק את הצרכים הבסיסיים שלי כנער טרנס

נהר זיק:  למזלי, הבנתי שטעיתי, ומצאתי בית ספר שכן יוכל לעשות את זה

נהר זיק:  לרוב התלמידות הטרנסיות – זוהי לא אופציה

נהר זיק:  בבתי הספר לא נותנים לנו להשתמש בשירותים הנכונים; לא נותנים לנו להשתתף בשיעורי ספורט וחינוך מיני; ולא נותנים לנו לצאת לטיולים

נהר זיק:  מעבר לקושי המערכתי, אנחנו גם נמצאים בסיכון גבוה פי 2 לאלימות חמורה מהאוכלוסייה הכללית, ושיעור החשיפה להטרדה או תקיפה מינית גבוה פי 3

מירב כהן: אני רק רוצה להבין: לא נותנים לצאת לטיול שנתי?     

התרבות והספורט): מי לא נותן? בית הספר?     

נהר זיק: בתי הספר מחלקים את השינה לבנים ולבנות בטיולים שנתיים

נהר זיק:  נוער טרנסי, לרוב, לא יכול להשתייך לאוהל שהוא רוצה

נהר זיק:  נערים טרנסים כמוני, שהם א-בינאריים, לא יכולים בכלל להיכנס להגדרה הזו של בנים או בנות, ולרוב גם כשכן נותנים אופציה לצאת לטיולים – לא נותנים אופציה לבחור איפה להיות בטיול

נהר זיק:  זה משהו שפשוט מונע מהרבה מאוד נערים טרנסים, ולהט"בים בכלל, להגיע לפעילויות בית ספריות

אליהו דלל: זהו דבר חשוב, שאנחנו נחשפים אליו עכשיו

אליהו דלל:  אני חושב שזה טוב שאנחנו שומעים ומקשיבים, כי אני חייב לומר שלא נתקלתי בנקודה הזו מעולם

אליהו דלל:  טוב שהנושא הזה עולה

אליהו דלל:  יש פה מישהו ממשרד החינוך?     

איריס בן יעקב: כן, אני

אליהו דלל: אני מבקש שתרשמו לכם את הנקודה הזו, ותבדקו איך אתם פותרים אותה

איריס בן יעקב: יש לי מה לומר

נהר זיק: אחוזי הנוער הנושר מהקהילה הטרנסית הם גבוהים בצורה יוצאת דופן, ובצדק

נהר זיק:  מצפים מאיתנו ללמוד ככל הנערים, במערכת שבה אין שום ניסיון לשמור על הביטחון שלנו ולהשתתף בפעילויות בסיסיות

נהר זיק:  אני הגעתי לפה כי חשוב לי שהשינויים שצריכים לקרות במערכת – לא יקרו על ידי אנשים חיצוניים ומעל הראש שלנו, אלא בשיתוף פעולה איתנו, עם נוער טרנס ולהט"בי

נהר זיק:  אנחנו ניאבק ונילחם על השינויים האלה בכל דרך שנוכל

אליהו דלל: אוקיי

אליהו דלל:  תודה רבה

אליהו דלל:  יונתן אביטן, בבקשה

יונתן אביטן: צוהריים טובים, תודה על הדיון הזה

יונתן אביטן:  יוני אביטן, מנכ"ל ושותף באיגי

יונתן אביטן:  שמענו עכשיו, ממקור ראשון, את חוויות החיים של תלמידות ותלמידים להט"בים, ובפרט על הקשת הטרנסית, אז אני לא אצטרך להוסיף על זה

יונתן אביטן:  לפי המחקרים שיש לנו, הכנסת תוכן שנוגע לסוגיות של מגדר ומיניות והתייחסות לכל התכנים הללו, בנושאים של כיבוד שם ולשון פנייה ושימוש בשירותים שדורשים הזדהות מגדרית, כמו שיעורי ספורט וטיולים שנתיים – הם דברים שעושים הבדל דרמטי ביכולת של תלמידים ותלמידות להצליח בלימודים, להשתלב בלימודים ולקבל מוטיבציה להמשיך ולהיות חלק מהחברה הכללית

יונתן אביטן:      בשנת 2014 עבר תיקון לחוק זכויות התלמיד, עם התוספת שאמורה לאסור אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית

יונתן אביטן:  צריך לקשר בין הדברים האלה, ולהבין שהחוק הזה מדבר על שוויון הזדמנויות

יונתן אביטן:  אין שוויון הזדמנויות כשאין תכנים שנוגעים לדבר הזה; כשאין נוכחות של הסיפור המגדרי והמיני בבתי הספר, ואין שיחה על הקהילה הלהט"בית בבתי הספר

יונתן אביטן:  זה לא רק דבר שכדאי שיהיה; זה לא רק דבר שמישהו יכול להגיד שהוא שנוי במחלוקת

יונתן אביטן:  זה קשור בחיים ממשיים של תלמידים ותלמידות; ביכולת שלהם להצליח; ביכולת שלנו להיות חברה מקבלת ושוויונית, ושוויון הזדמנויות אמיתי, שאנחנו מנסים ומנסות לקדם במקום הזה

יונתן אביטן:      משרד החינוך, גם הסיפור של התקציבים של תקנת שפ"י, שמור מחוש"ן דיברה עליו, וגם חוזר מנכ"ל שמתייחס לנושאים האלה, הם דבר מידי ודחוף

יונתן אביטן:  בטח בתוך אקלים כזה, שמאפשר להט"בופוביה

יונתן אביטן:  אנחנו רואים, כאמור, עלייה במקרי הלהט"בופוביה, וחשש של צוותים חינוכיים להכניס את התכנים הללו

יונתן אביטן:  זהו דבר שצריך לטפל בו באופן מידי

יונתן אביטן:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  בבקשה, מיכל

מיכל ורדיגר: היי, נעים מאוד

מיכל ורדיגר:  אני מיכל

מיכל ורדיגר:  אני מנכ"לית שב"ל – ראשי תיבות של "שהכל ברא לכבודו"

מיכל ורדיגר:  אנחנו, למעשה, מקדמים שיח והסברה בתוך החינוך הדתי ובתוך הציבורים הדתיים בישראל

מיכל ורדיגר:  להיות להט"ב דתי מוסיף על האתגרים שכבר שמענו עוד קשיים, עם אוכלוסייה שהיא גם מופרדת מגדרית, שהשיח בה, על נושאי מיניות, נעשה אחרת, וגם הנושא ההלכתי הוא מאוד מורכב

מיכל ורדיגר:      להט"ב דתי שנמצא בארון, בתוך מסגרת חינוך, חווה קשיים מאוד גדולים

מיכל ורדיגר:  זהו ארון בתוך ארון, ופחד מניכור קהילתי, כי הציבור הדתי הוא מאוד קהילתי

מיכל ורדיגר:  זהו לא רק פחד של הנער והנערה; זהו הפחד של האח והאחות שלהם, ושל ההורים שלהם, מכך שהם יצאו מהארון, ואחר כך הם יצטרכו לצאת מהארון בעצמם

מיכל ורדיגר:       להבדיל מהדרך שבה אנחנו מצליחים, בהכרת תודה ובתפילה גדולה, לעבוד עם קהילות דתיות ברחבי הארץ – רק בחודש האחרון נפגשנו עם מעל 50 קהילות דתיות, בפדואל, בשילה, בירושלים, בגבעת שמואל ובפתח תקווה – מה שקורה בחמ"ד הוא ארבע קומות מתחת

מיכל ורדיגר:  אני מניחה שאני צריכה להסביר פחות, במעגל הזה, עד כמה הנושא נפיץ, פוליטי ורגיש, ושיש בחמ"ד אנשים מאוד טובים, שנורא רוצים להיות על זה

מיכל ורדיגר:  הקושי הוא עצום

מיכל ורדיגר:  המחירים של לא לדבר את זה הם עצומים: הם אובדנות מאוד גדולה בתוך הציבור הדתי, וחווית ארון מאוד קשה

מיכל ורדיגר:      ישנה תקנה מיוחדת לחמ"ד

מיכל ורדיגר:  המוטיבציות שלהם הן טובות נורא, כדי להגיע לכמה שיותר ולדבר בשפה דתית, אבל התקנה הזו לא כוללת להט"בים שידברו

מיכל ורדיגר:  מדברים על, ולא מדברים עם, עם Subtext ומסרים מאוד מורכבים

מיכל ורדיגר:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה

אליהו דלל:  תום שרצר-בר, בבקשה

תום שרצר בר: היי

תום שרצר בר:  תום שרצר-בר, ראש צוות קהילה גאה במועצת התלמידים והנוער הארצית

תום שרצר בר:  אני רוצה להתייחס לדברים של נהר, כי אני חושבת שהקול שעולה פה מהנוער הוא קול מאוד חשוב וראוי להתייחסות

תום שרצר בר:  אנחנו גם נתקלנו בסוגיה הזו

תום שרצר בר:  חקרנו את העניין לעומק וראינו שזה ממש מושרש בתקנות חוקיות של משרד החינוך – כל הקטע של הפרדה בלינה בטיולים שנתיים, הפרדה בשירותים, בחינוך המיני וכל הדברים שהתייחסת אליהם

תום שרצר בר:  אני חושבת שזה משהו שמאוד ראוי, למשרד החינוך, שיושבים כאן, להתייחס אליו ולשנות אותו, כי זה גובה מחיר נפשי מאוד גדול מהתלמידים והתלמידות הטרנסים במערכת החינוך

תום שרצר בר:      אני רוצה להתייחס לעלייה במקרים להט"בופובים, שאנחנו חווים ורואים בבתי הספר

תום שרצר בר:  אני חושבת שזה גם מגיע בעקבות הפצת שנאה מאוד גדולה ופייק-ניוז ברשתות החברתיות

תום שרצר בר:  אני רוצה להתייחס למטרות שלנו בזמן הקרוב, ואני חושבת שיש כאן שותפים – גם חברי הכנסת וגם כל הארגונים – שיכולים לעזור לנו מאוד בדברים האלה

תום שרצר בר:       אנחנו רואים את סדנאות חוש"ן, למשל, כדבר מאוד הכרחי במערכת החינוך

תום שרצר בר:  אני חושבת שהשיח הפתוח, האמין והמדויק על להט"בים, שנעשה בצורה טובה, הוא דבר מאוד חשוב, כי אני חושבת שהרבה מאוד מהשנאה ומהלהט"בופוביה מגיעים מהריחוק הזה, ומחוסר ידע

תום שרצר בר:       במקביל לחינוך הפורמלי, יש גם את החינוך הבלתי פורמלי, שהוא כלי מהמם להעברת מסרים ולהעברה של ערכים כמו סובלנות וכבוד

תום שרצר בר:  אני בצופים, ואני חושבת שזה צריך להיות משהו שעובר גם דרך מערכת החינוך הבלתי פורמלי, כמו גם הכשרות מורים

תום שרצר בר:  אני גם רוצה להגיד שהיום, במועצת התלמידים והנוער, אנחנו נפיץ, כנראה, סקר כללי לכל התלמידים בארץ, שימפה את התופעה של הומופוביה ושל סדנאות בבתי הספר, ונבוא ונסיק מסקנות

תום שרצר בר:  אני חושבת שאלה דברים מאוד חשובים, ושראוי לשתף את הנוער בקבלת ההחלטות בנושא הזה

תום שרצר בר:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה רבה לך

אליהו דלל:  אני רוצה להודות לחברי הכנסת שהגיעו: אורנה ברביבאי; מירב כהן; שלי טל מירון - - -     

סימון דוידסון: אתה פשוט יכול להגיד: "ישיבת סיעה של יש עתיד"

התרבות והספורט): בדיוק

התרבות והספורט):  יש עתיד פה, ואלי דלל, אנחנו שמחים שאתה איתנו

סימון דוידסון: אלי, אנחנו מרגישים שאתה אחד מאיתנו

שלי טל מירון: אלי דלל, אנחנו אוהבים אותך

שלי טל מירון:  חבר הקואליציה היחיד שלוקח חלק בדיונים ביום החשוב הזה

אורנה ברביבאי: אנחנו מוכנים שתצטרף אלינו

מירב כהן: בכלל לא מובן מאליו

אליהו דלל: באתי לברך אתכם ויצאתי מבורך

התרבות והספורט): אני מקווה שלא הרסנו לך את הפריימריז

אליהו דלל: באמת תודה רבה לשלי; וכמובן, לידידי סימון דוידסון, איש יקר, וליוראי

אליהו דלל:  אני חושב שהנוכחות שלכם היא מאוד חשובה, כי אנחנו באמת רוצים לתת פה גם את הביטחון וגם את ההכרה לקהילה

אליהו דלל:  אני, אישית, לא אתן יד לפגיעה בקהילה בשום פנים ואופן, בכל סיטואציה שלא תהיה

אליהו דלל:  תודה

אליהו דלל:  בבקשה, אפרת

אפרת פרנק: היי, תודה

אפרת פרנק:  אני אפרת פרנק

אפרת פרנק:  אני עו"ס ומנהלת קו הקשב באגודה למען הלהט"ב

אפרת פרנק:  כקו קשב, פונים אלינו לא מעט חברות וחברי הקהילה, נוער וילדים, שמחפשות את המקום הבטוח שלהן

אפרת פרנק:  כרגע, הדבר החשוב הוא שיש קווים מנחים, ולא חוזר מנכ"ל, שצריך לעגן אותם כחוזר מנכ"ל, כדי לוודא שזכויות הילד נשמרים, גם לחברי ולחברות הקהילה הגאה

אפרת פרנק:  אנחנו צריכות לעגן את המסמך החשוב הזה, לתת לזה את התקציב ואת המקום, ולהגיד לילדים הגאים בארץ ישראל שיש להם מקום ואנחנו פה בשבילם, ולתת להם את הגב הזה

התרבות והספורט): זה יפה מאוד

התרבות והספורט):  אני רק רוצה להדגיש, כאיש חינוך – ואני אומר את זה כאן כמעט כל ישיבה – חוזרי מנכ"ל הם דבר חשוב; מה שהמשרד עושה הוא מאוד חשוב, אבל הכי חשוב זה מה שהמורים עושים בשטח

התרבות והספורט):  100 חוזרי מנכ"ל לא יפתרו מורה אחד שהוא להט"בופוב, מכל סוג שהוא, ובזה – אנחנו צריכים לטפל הכי הרבה

התרבות והספורט):  יש בישראל כ-100,000 כיתות

התרבות והספורט):  אנחנו צריכים שב-100,000 כיתות – ילד להט"ב ירגיש בטוח ובבית

אפרת פרנק: נכון מאוד, וזוהי פונקציה תקציבית

קריאה: אין חוזר מנכ"ל על הנושא הזה

קריאה:  אין שום מדיניות כתובה ומחייבת

אליהו דלל: תודה

אליהו דלל:  מירב לבני-קייש

מירב לבני קייש: שלום לכולם

מירב לבני קייש:  אני מירב לבני-קייש, מנכ"לית ארגון "ברית הלביאות"

מירב לבני קייש:  אנחנו ארגון הורים לילדים טרנסים ומגווני מגדר, והילדים שלנו זקוקים לתמיכה ולאישוש של הזהות שלהם, ולהגנה על הזכויות שלהם, ומגיע להם לחיות חיים בטוחים וחופשיים, כמו לכל ילד במדינת ישראל, כולל במערכת החינוך, שבה הם נמצאים הכי הרבה

מירב לבני קייש:       כמונו, הם חשופים לכל השיח המסית שמתפשט כרגע

מירב לבני קייש:  דיברו רק על הפייק-ניוז, אבל גם ערוצי התקשורת: ערוץ 14; תכנית הבוקר של אברי גלעד; תרגום הספר: "נזק בלתי הפיך", שעושה לילדים שלנו נזק בלתי הפיך מעצם פרסומו

מירב לבני קייש:  אנחנו מרגישים שהבורות הולכת ומתפשטת

מירב לבני קייש:  אנחנו רואים את הקשר הסטטיסטי המובהק בין היעדרויות של הילדים מבתי הספר ליחס לא הולם של צוות חינוכי ושל הנהלות בתי ספר

מירב לבני קייש:  הילדים שלנו נמצאים בנשירה סמויה

מירב לבני קייש:  הם לא מגיעים לבית הספר

מירב לבני קייש:       אנחנו מבינים שתהליך מעבר מגדרי הוא מורכב עבור הסביבה, ולכן צריך ליווי חינוכי ומקצועי מתאים

מירב לבני קייש:  לא לעשות את זה מעל הילד, אלא עם הילד ועם המשפחה שלו

מירב לבני קייש:  ללוות אותם, להבין את ההשלכות האפשריות מהמקום הזה, ולחשוב, עם המשפחה ועם הילד, איך נכון להעביר אותו

מירב לבני קייש:      לפני יותר משנה יצאו קווים מנחים, על ידי שפ"י, שמנחים את צוותי החינוך ואת מנהלי בתי הספר איך לנהוג

מירב לבני קייש:  אני יכולה להגיד לכם, בתור מי שבאה, לשעבר, מתוך מערכת החינוך – זה לא יורד לשטח

מירב לבני קייש:  אני שולחת את זה, בעצמי, ליועצות בתי ספר ולמנהלות בתי ספר

מירב לבני קייש:  זה לא מגיע לשטח

מירב לבני קייש:  צוותי החינוך חייבים – זאת לא שאלה היום, בעקבות הסטטיסטיקה של כמה ילדים יש – לעבור הכשרות חד משמעיות, להבין את המושגים הבסיסיים בנטייה מינית למגדר, ולאפשר

מירב לבני קייש:  הם לא יכולים לעצום את העיניים, כי הילדים שלנו לא ייעלמו

מירב לבני קייש:  הם פה בשביל להישאר, ואנחנו פה בשביל לתמוך בהם

מירב לבני קייש:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  נקבל בברכה את נעמה לזימי שהצטרפה אלינו

אליהו דלל:  תודה רבה

אליהו דלל:  מישהו מחברי הכנסת?      

מירב כהן: אני עובדת עם הארגונים ועם השותפים פה כל הזמן

מירב כהן:  אני תורמת את הזמן שלי לאורחים שלנו, שהגיעו

אליהו דלל: תודה, מירב

אליהו דלל:  אורנה, בבקשה

אורנה ברביבאי: אני רוצה להגיד שאין יותר חשוב מהדיון הזה, כי בסוף, אנחנו מבינים שחינוך משפיע על עיצוב עמדות ותפיסות עולם

אורנה ברביבאי:  אנחנו רואים כמה ההסתה הנוראית הזו, בתקופה האחרונה, משפיעה על היקף הפגיעות

אורנה ברביבאי:  זאת אומרת, יש קשר ישיר בין לגיטימיות שנותנים לדעות קיצוניות, על אדם באשר הוא אדם, לבין האופן שבו זה מתורגם, על ידי אנשים, למעשים; למקרי אלימות

אורנה ברביבאי:  המחקר האחרון מראה קשר ישיר

אורנה ברביבאי:       אני חושב שהלגיטימיות של השולחן הזה – וטוב מאוד שאתה יוזם את הדיון הזה – אומרת שלפחות בכנסת ישראל – גם אם זה לא כל הבית הזה – יש חלק שמאוד חשוב לו איך נראים החיים של כל אדם בישראל, ללא קשר לדעה פוליטית

אורנה ברביבאי:  בסוף, תפקידנו, בנבחרי ציבור, הוא לדאוג לכל אזרח במדינה

אורנה ברביבאי:  כשאנחנו נותנים לגיטימיות, לחלקים מהחברה, לשפוט אדם על נטייתו, על מינו, על תרבותו, על תפיסותיו, ובעבור זה – גם לרדוף אותו ולהסית נגדו או נגדה – זהו לא דבר שיכול להתקיים במדינת ישראל

אורנה ברביבאי:       לצערי, יש פה הבחנה בין יהודית לדמוקרטית, באיזו חזקה שלפיה יהודית לא יכולה להרשות לעצמה הכלה, שונות וגיוון

אורנה ברביבאי:  שמעתי את חבר הכנסת מעוז אתמול במליאה

אורנה ברביבאי:  אני מסרבת לקבל את ההגדרה שיהודית היא לא - - -, ואז, או שאתה יהודי שיש לו מודל אחד – המשפחתיות הרגילה, הקונבנציונלית, ואין מקום לאחרים, או שאתה דמוקרטי – ואנחנו נדאג שדמוקרטי לא יהיה בבית ספרנו

אורנה ברביבאי:       אנחנו נעשה כל מאמץ להתחבר גם לערכים היהודיים וגם לערכים הדמוקרטיים, ונוודא שכל מי שיש לו רצון להיות מה שהוא – תהיה לו לגיטימיות מוחלטת, של 100%, להיות גאה בעצמו, ולנו – להיות גאים בכל בחירה שלו

אורנה ברביבאי:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  שלי, בבקשה

שלי טל מירון: תודה רבה, אדוני היו"ר

שלי טל מירון:  תודה גם לחבר הכנסת טור פז, שחולק את ניהול הדיון הזה

שלי טל מירון:  קודם כל, אני רוצה להודות על עצם הדיון החשוב מאוד הזה

שלי טל מירון:  אני ממש שמחה לראות את החדר מלא באורחים ואורחות חשובים מאוד

שלי טל מירון:  הבמה היא באמת שלכם, ואני אתן לכם את מרבית זכות הדיבור

שלי טל מירון:      אני רק אגיד בקצרה: בשבוע שעבר צעדנו במצעד הגאווה בירושלים

שלי טל מירון:  הרגשתי גאווה גדולה מאוד לראות את הנוכחים והנוכחות במצעד הזה

שלי טל מירון:  היה שם שילוב מדהים של מגוון

שלי טל מירון:  אפילו פגשנו שם רב חרדי, שבא לצעוד איתנו, לדבר איתנו ולנהל שיח

שלי טל מירון:  מאוד התרגשתי מזה

שלי טל מירון:  אני רוצה לברך את חבר הכנסת טור פז על האומץ הגדול שלו

שלי טל מירון:  זה לא מובן מאליו, ואנחנו מאוד גאים בך על האומץ ועל הדרך שאתה מוביל

שלי טל מירון:  תודה לך

שלי טל מירון:       אני רוצה גם להגיד תודה למשטרת ישראל, ולשתי הנציגות כאן – אורית ורחלי, שמקפידות להגיע לכל הדיונים ולוקחות את זה ברצינות מאוד גדולה

שלי טל מירון:  אני מרגישה שיש אוזן קשבת במשטרה, ושיש עם מי לדבר

שלי טל מירון:  כשאנחנו באים, מבקשים וטוענים טענות – אתם שם, ואתם מקשיבים

שלי טל מירון:  יש עוד דרך לעשות, ללא ספק, תמיד, אבל אני רוצה להודות לכן על זה

שלי טל מירון:  זה לא מובן מאליו

שלי טל מירון:      בסוף – על מה אנחנו מדברים פה? אנחנו מדברים על הזכות של כל בן אדם להגדרה עצמית; לבחור מי הוא ומה הוא; מה הוא רוצה להיות, ובעיקר – את מי הוא רוצה לאהוב

שלי טל מירון:  מי אנחנו שנתערב, נשפוט או נחליט, לכל בן אדם, על הזכויות הכי בסיסיות שלו?     אני מבטיחה, לפחות מהצד שלי, ובטח של חבריי כאן – כי אנחנו חולקים, כולנו, את תפיסת העולם הזו – שנעשה את הכל, בבית הזה ובכל מקום, כדי לשמור על הזכויות שלכם; כדי להילחם איתכם ולהיאבק איתכם, עד שנגיע למצב שכבר לא יהיו מלחמות וצורך להיאבק

שלי טל מירון:      מילת תודה אחרונה ליוראי שלנו, שהוא חבר הכנסת המוביל בתחום

שלי טל מירון:  הוא עושה עבודה מטורפת –אני לא יודעת כמה כולם יודעים – ויש לו כנס, היום, פה, בשעה 14:00, יחד עם מירב, נעמה ועוד רבים

שלי טל מירון:  כולם מוזמנים

שלי טל מירון:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה רבה, שלי

אליהו דלל:  אנחנו ניתן למשרד החינוך לתת התייחסות

אליהו דלל:  בבקשה

איריס בן יעקב: נעים מאוד, אני איריס בן יעקב, אני מנהלת היחידה למיניות ומניעת פגיעה בילדים ובני נוער

איריס בן יעקב:  קודם כל, חשוב להגיד שבמשרד החינוך יש יחידה מיוחדת שמתעסקת בנושא של מיניות ומניעת פגיעה בילדים ובני נוער

איריס בן יעקב:  זאת אומרת, זה כבר מראה על החשיבות המאוד גדולה של זה בעיניי המשרד, ועל ההשקעה שלנו בנושא

איריס בן יעקב:      בשנים האחרונות, חל שיפור ושינוי מאוד גדול בכל העשייה, הן ברמת הצוותים החינוכיים והן ברמת התלמידים

איריס בן יעקב:  זה נכון ששינויים קורים לאט, ולא כולם מרגישים אותם ישר ובבת אחת, אבל עדיין, יש שינוי מאוד גדול, בכלל, בכל ההיקף של הפעילות, שתכף אמנה אותה

איריס בן יעקב:      דבר ראשון, היחידה אחראית גם על התוויית מדיניות

איריס בן יעקב:  חלק מהמדיניות – ואתה צודק במה שאמרת – יש הרבה חוזרי מנכ"ל; מאוד חשוב מה שנעשה בשטח - - -     

יוראי להב-הרצנו: איזה חוזר מנכ"ל יש בעניין הקהילה הגאה?     

איריס בן יעקב: אין חוזר מנכ"ל; יש קווים מנחים

איריס בן יעקב:  זהו שינוי מאוד גדול

יוראי להב-הרצנו: אני מסכים, אבל אין חוזרי מנכ"ל

איריס בן יעקב: זוהי התוויה של פעולות שהמשרד, או מוסדות החינוך, יכולים להתנהל על פיה

אלישע אלכסנדר: אלה הצעות לא מחייבות

אלישע אלכסנדר:  הם לא חייבים לעשות שום דבר

איריס בן יעקב: קודם כל, יש בליבה של העשייה תכניות חינוכיות שנוגעות למיניות, בתוך שיעורי כישורי חיים, מהגיל הרך ועד לי"ב

איריס בן יעקב:  כמובן שהן מותאמות לשלב ההתפתחותי של הילדים, כשיש יחידה מיוחדת שמתייחסת גם לנטייה מינית ולזהות מגדרית

איריס בן יעקב:  זוהי התכנית החדשה שלנו, של הכוחות שבדרך

איריס בן יעקב:      יש גם יחידה שעוסקת בלהט"ב

איריס בן יעקב:  יש לנו תקנה תקציבית – חינוך לסובלנות; מור דיברה עליה

איריס בן יעקב:  התקנה הזו נועדה לאפשר לבתי הספר להזמין סדנאות לצוותים חינוכיים בנושא של משפחות הקשת וחינוך רגיש מגדר, בגנים וביסודי, ובתיכונים – לדבר על נטייה מינית ועל זהות מגדרית

איריס בן יעקב:  כמובן, גם הרצאות שמשלבות סיפור אישי של הארגונים, מניסיון

איריס בן יעקב:  זה עוזר מאוד לילדים לפתח אמפתיה, ולהבין את המורכבות, ואת הקושי המאוד גדול, שתלמיד להט"ב עובר

אורנה ברביבאי: אפשר להזמין את זה דרך תכנית הגפ"ן?     

איריס בן יעקב: יש אפשרות להזמין דרך תכנית הגפ"ן

סימון דוידסון: יש לך נתונים אם הזמינו, בעבר, דרך התכנית הזו?     

איריס בן יעקב: הגפ"ן היא מערכת חדשה

סימון דוידסון: בשנה שעברה גם היה גפ"ן

איריס בן יעקב: אני עוד לא יודעת להגיד, אבל אני יכולה לבדוק את הנושא

איריס בן יעקב:  בכל מקרה, אני כן יכולה להגיד על הסדנאות, כמו שמור אמרה, שהביקוש מדבר בעד עצמו

איריס בן יעקב:  יש ביקוש מאוד גדול של בתי הספר

איריס בן יעקב:  צריך להבין שצוותים חינוכיים הם מורכבים; הם לא מקשה אחת - - -     

יוראי להב-הרצנו: את מדברת, עכשיו, רק על הממלכתי

איריס בן יעקב: אני מדברת, כרגע, על הכלל

אליהו דלל: כשאת אומרת: "יש ביקוש" – כמה? אפשר למדוד את זה?     

איריס בן יעקב: הארגונים מדווחים שהם שילשו את מספר הבקשות שהגיעו כל שנה

איריס בן יעקב:  אני חושבת שמור תוכל להעיד על זה – יש מספר מאוד גדול של סדנאות שמועברות בבתי הספר

איריס בן יעקב:  לגבי מגזרים מיוחדים – אנחנו עושים התאמות

איריס בן יעקב:  הנהלת החמ"ד – אני יודעת שמתכוונים לחמ"ד – שוברת את הראש לגבי איך, בכל זאת, מכניסים נושא שהוא מורכב לתֹוך בתי הספר, וגם חמ"ד הוא לא מקשה אחת

איריס בן יעקב:  אנחנו כן הגענו להסדר

איריס בן יעקב:  אנחנו אפשרנו להם תקנה מיוחדת, שמזמינה אנשים שמקובלים גם עלינו, כאנשי מקצוע, כדי שיסייעו בהכשרות של צוותי החינוך

איריס בן יעקב:  דרך אגב, אנחנו מתחילים מצוותי החינוך

התרבות והספורט): איריס, אני רק רוצה לומר משהו

התרבות והספורט):  תראו, מערכת החינוך בנויה מארבע מערכות חינוך

התרבות והספורט):  זוהי האמת

התרבות והספורט):  עשינו התקדמות אדירה בכ-53% ממנה, שהם המערכת הכללית, אבל כ-47% הם המערכת הערבית, החרדית והדתית

התרבות והספורט):  אני לא בא בטענות; אני בא בקריאה לעבודה

התרבות והספורט):  עם חמ"ד – עברנו מאפס לשלוש, מתוך עשר

התרבות והספורט):  בחברה הערבית – אנחנו יודעים עד כמה האתגרים הם גדולים, ובחברה החרדית – אני אגיד בארמית: "- - - שמייקן" – מי זכר שמו

התרבות והספורט):  אין כזה דבר

התרבות והספורט):       אני לא אומר את זה כדי לקנטר

התרבות והספורט):  אני אומר את זה כי זוהי המשימה שלנו

התרבות והספורט):  גם של נבחרי הציבור, אבל בעיקר של משרד החינוך

התרבות והספורט):  הרי, בסוף – אין פחות להט"בים בחברה החרדית

התרבות והספורט):  כולנו יודעים את זה

התרבות והספורט):  זה רק שהם מקבלים אפס מענה, אפס קשב, אפס תקציב, וכל התופעות שדוברו כאן – הן פי שתיים או שלוש בחברה החרדית, או בכל חברה שמדחיקה את המציאות

התרבות והספורט):  לכן, אני חושב שמאוד חשוב שלפחות בתכניות העבודה של משרד החינוך – ולצערי, זה לא יקרה Bottom-Up

התרבות והספורט):  מה לעשות? בחברה החילונית זה כן קורה, אבל בחברה החרדית זה יקרה רק מלמעלה – צריך לבוא ולומר: "חברים יקרים, רציתם 55% תקצוב ממוסדות הפטור? התעקשתם על זה? הוספתם בקואליציוני? זה בא גם עם חובות"

התרבות והספורט):  בין השאר, בשפה הדתית: לא תוכל להתעלם מהילד הלהט"ב שיושב לך בכיתה

התרבות והספורט):  מה לעשות? תרצה או לא תרצה – הוא שם

התרבות והספורט):  סליחה, אבל אני חושב שההערה היא במקומה

מיכל ורדיגר: אני רק רוצה להגיד שקהילות דתיות ורשויות דתיות מבקשות הסברה סביב השעון - -      

התרבות והספורט): ולא מקבלות

התרבות והספורט):  נכון

מיכל ורדיגר: - - והן מקבלות את זה דרך המשרד לשוויון חברתי

מיכל ורדיגר:  אני אומרת את זה בהערכה גדולה, אבל כל עוד אין אופציה לדבר עם להט"בים בתקנה של חמ"ד – יש פה אמירה, שחור על גבי לבן, שהם מודרים והם פחות לגיטימיים

איריס בן יעקב: יחד עם זאת, אני חייבת לדייק שכל הנהגות החמ"ד ואנשי המקצוע עברו הכשרות בנושא

איריס בן יעקב:  בואו נסתכל על נקודת האפס

איריס בן יעקב:  הדרך עוד ארוכה, ובמיוחד לאור המצב היום, ויש לנו משימה מאוד מורכבת

איריס בן יעקב:  אנחנו ביחד, ומנסים לפתור את כל המכשולים שיש, ויש; אני לא מכחישה את זה

אליהו דלל: איריס, לא התייחסת – למיטב ידיעתי, זכרוני והקשבתי – לנושא של היציאה לטיולים

איריס בן יעקב: לגבי היציאה לטיולים, יש סוגיות

איריס בן יעקב:  כשתלמיד או תלמידה עושים מעבר חברתי, ישנן כל מיני סוגיות מורכבות, כמו טיולים, שיעורי ספורט ולשון פנייה

איריס בן יעקב:  הרבה פעמים, כשבית ספר היה נתקל באיזה שהוא קושי – גם הארגונים, דרך אגב – הרבה פעמים קיבלתי פניות על קושי, וביקשו שנעזור למעטפת המקצועית

איריס בן יעקב:  היום, אנחנו הוצאנו מסמך של קווים מנחים, שיש בהם סעיף על תלמידים טרנסג'נדרים

איריס בן יעקב:  יחד איתם, אנחנו מנסים לברר מה נוח להם, מה עדיף להם, באיזה שלב הם נמצאים - - -     

תום שרצר בר: אבל תקנות משרד החינוך לא נותנות לתלמידים טרנסים, למשל - - -     

איריס בן יעקב: אין דבר כזה; זה לא קורה

תום שרצר בר: זה קורה, עובדתית

איריס בן יעקב: אני מלווה את הנושא בבתי ספר

איריס בן יעקב:  כשיש מקרים פרטניים, שבהם לא נותנים לילדים לצאת לטיולים, זה מגיע אלינו ואנחנו מסייעים לתלמידים, במידת האפשר, להצטרף לקבוצה שאליה הם רוצים להצטרף

איריס בן יעקב:  לגבי שירותים – להשתמש בשירותים בתוך בתי הספר

נהר זיק: כ-70% מהנוער הטרנסי לא מקבל אופציה להשתמש בשירותים המתאימים לו בבית הספר

איריס בן יעקב: ברגע שיש מקרה פרטני - - -     

נהר זיק: זהו לא מקרה פרטני

נהר זיק:  שירלי מאיגוד הלביאות, שיושבת לידי, פנתה אליי כמה פעמים במקרים פרטניים, ואנחנו טיפלנו בזה נקודתית

אליהו דלל: איריס, יש לי בקשה אליך

אליהו דלל:  מסתבר שהנושא הפרטני הוא לא נכון

אליהו דלל:  יש פה מצב – והנה, אנחנו רואים את זה – ולכן קמה פה איזו שהיא מהומה

אליהו דלל:  למה? כי אומרים בצורה ברורה: זהו לא נושא פרטני

אליהו דלל:  זהו נושא שצריכים להנחות לגביו את מנהלי בתי הספר, להוציא איזה שהוא קומוניקט, כדי שהדברים האלה לא יחכו למקרה פרטני כזה או אחר

אליהו דלל:  אנחנו רואים את זה פה ושומעים פה את הקולות

אליהו דלל:       אני מבקש ממך: לכו הביתה, תעשו שיעורי בית – מחיאות הכפיים הן לכם, ולא לי – וצריכה להיות הנחיה ברורה למנהלי בתי הספר איך, בכלל, להנחות, או איך, בכלל לעזור, או מה לעשות במקרים כאלה או אחרים

אליהו דלל:  לא צריך שהילד או הילדה יפנו לאותם גורמים במשרד החינוך, אלא לדעת מה עושים במקרה של יציאה לטיול, של שירותים או כל דבר אחר

אליהו דלל:       אני חושב שהנושא הזה צריך לבוא בקווים מנחים, באיזו שהיא צורה - - -     

איריס בן יעקב: יש קווים מנחים

אליהו דלל: אם יש – עוד יותר טוב, אבל זה לא מגיע לילדים

משולם נהרי: יש התייחסות בקווים מנחים, אבל כל עוד זה לא יהיה מעוגן בחוזר מנכ"ל – זה לא יהיה מחייב

אליהו דלל: זה לא עניין של מחייב; זה עניין של תפיסה

אליהו דלל:  משרד החינוך, אתם משרד שצריך להתוות את הדברים האלה

אליהו דלל:  אני מבקש מכם, כחלק מהפרוטוקול: תעשו שיעורי בית, ותתנו את אותם קווים מנחים

אליהו דלל:  תודה רבה

אורנה ברביבאי: אלי, אפשר שאלה?     

אליהו דלל: כן

אורנה ברביבאי: איך הקווים המנחים, כמו שאת קוראת להם – לא הנחיות, שלא לומר פקודות, שלא מעוגנים בתוקף – מסתדרים עם התפקיד של סגן השר מעוז, שכל תכליתו היא לוודא שמה שאת מנחה לא יתקיים?     

איריס בן יעקב: הוא צריך להבין שזהו מסמך מקצועי

איריס בן יעקב:  זה לא קשור - - -     

אליהו דלל: זה לא קשור לאבי מעוז; זה קשור לשר החינוך ולמנכ"ל - - -     

אורנה ברביבאי: אני לא באה בשם עניין פוליטי - - -     

איריס בן יעקב: אני פה מקצועית; לא פוליטית

איריס בן יעקב:  המסמך הזה הוא מקצועי לחלוטין

אליהו דלל: זה מה שרציתי לומר

אליהו דלל:  תראו, זה לא משנה, כרגע, מי יהיה בשלטון

אליהו דלל:  אני כבר אומר לכם – זה לא מעניין

אליהו דלל:  יש פה אנשי מקצוע, וזוהי הכוונה שלי, ולכן, נתתי את ההנחיה לאנשי מקצוע

אורנה ברביבאי: מצוין, אני רוצה להעצים אותה

אורנה ברביבאי:  אני תוהה איך אנחנו מעצימים אותה בקווים מנחים ובמדיניות מנחה, כשבמקביל, יש מאמץ עתיר משאבים לוודא שהיא לא מבצעת את תפקידה

אליהו דלל: אורנה, אחרי הישיבה – היא צריכה לתת הסברים לוועדה על מה הם עושים ועל איך הם מנחים את מנהלי בתי הספר

אליהו דלל:  תודה רבה

אליהו דלל:  חבר הכנסת סימון דוידסון, בבקשה

אליהו דלל:  ידידי היקר, וטוב שאתה פה

אליהו דלל:  אני שמח

אליהו דלל:  אני רק רוצה לציין שיש פה עוד שתי חברות כנסת: שרון ניר מישראל ביתנו וד"ר צגה מהליכוד

קריאה: פעם ישראל ביתנו היו חלק מהליכוד

אליהו דלל: קודם התייחסו לכך שאני היחידי מהליכוד, אז לכן ציינתי את זה

אליהו דלל:  בבקשה

סימון דוידסון: אני רוצה להפריד את דבריי לשני חלקים: אחד כחבר כנסת, והשני – כאבא

סימון דוידסון:  אני אתחיל כאבא

סימון דוידסון:  כולנו פה – עוד מעט גם יוראי, בעזרת השם – הורים לילדים, וכשאתה הורה לילדים – אתה מאוד רגיש לכל דבר שקורה עם הילד שלך

סימון דוידסון:  זה לא משנה אם זו בת או בן, בכל סיטואציה

סימון דוידסון:  בשבוע שעבר היה פה דיון גדול על נושא של חרמות ושל התאבדויות, ועל מה עוברים ילדים בבתי הספר, לא עלינו

סימון דוידסון:  כשהייתי צעיר, אני זוכר שהנושא של הלהט"בים היה הרבה יותר קיצוני ממה שהוא היום

סימון דוידסון:  זאת אומרת, ילד ממש פחד להגיד שהוא הומו, או לסבית, או מישהו מהקהילה הגאה

סימון דוידסון:  זה היה ממש מפחיד

סימון דוידסון:       התקדמנו, אבל אנחנו עדיין לא שם

סימון דוידסון:  גם היום – במקומות מסוימים זה יותר דרמטי, ובמקומות אחרים פחות – להיות חבר הקהילה הגאה בבית ספר זה קשה

סימון דוידסון:  הקהילה הסביבתית לא מספיק מקבלת את זה

סימון דוידסון:  אני, כאבא, הייתי רוצה שלבנות שלי יהיה טוב

סימון דוידסון:  גם אם היא בקהילה הגאה – הייתי רוצה שהסביבה תקבל אותה, תכיל אותה ותהיה חברה שלה, ושלא תגרום לה להיות בצד

סימון דוידסון:  הכאב הכי גדול של הורים הוא שלילד שלך לא טוב מבחינה חברתית

סימון דוידסון:      אני עובר לחלק השני בבניין, שמחוקק את החוקים של מדינת ישראל

סימון דוידסון:  זהו המסלול הפוליטי

סימון דוידסון:  יש פה שני בניינים: האחד הוא הבניין של הוועדות, והשני הוא המליאה והמשרדים

סימון דוידסון:  בבניין הזה, מסתובב אדם שקוראים לו בנצי גופשטיין

סימון דוידסון:  הוא מייסד ארגון להב"ה

סימון דוידסון:  לארגון להב"ה יש נציג בכנסת, היום, שקוראים לו אבי מעוז, שהוא גם סגן שר

סימון דוידסון:  דיברתם פה על אבי מעוז כל הזמן, אבל אני רוצה להגיד לכם שזה אבי מעוז, אבל יש עוד אחרים, שהם אנשים חשוכים, שלא רואים את החיים של הקהילה הגאה כחיים נורמטיביים - - -     

אליהו דלל: סימון, יש לי בקשה

אליהו דלל:  אנחנו רוצים לעשות דיון מקצועי

אליהו דלל:  אני יודע שזה חשוב, אבל בוא נעזוב את הקטע הזה, בסדר?     

קריאה: תנו לו לדבר

סימון דוידסון: משפט ואני מסיים

סימון דוידסון:  למרות שנמצאים פה אנשים כאלה, אני רוצה להבטיח לכל אחת ואחד שנמצא, שומע ורואה אותנו: אנחנו נהיה חומה בצורה בפני כל דבר שינסה לגעת בחיים הנורמטיביים של כל אחד בקהילה הגאה

סימון דוידסון:  זה לא רק יש עתיד; יש גם חברי כנסת בליכוד ובמפלגות אחרות

סימון דוידסון:  אנחנו לא ניתן לאנשים החשוכים, שנמצאים ומסתובבים פה, לעשות דבר כנגד הקהילה הגאה

סימון דוידסון:  יושב לידי יוראי, שאני רואה אותו כנציג של הקהילה הגאה, גם בבניין הזה וגם ביש עתיד

סימון דוידסון:  אני יודע כמה הוא פועל ועושה, ואנחנו, כעזרו, נעשה כל דבר

סימון דוידסון:       כשאתם יוצאים מהיום הזה – תצאו עם חיוך גדול, עם גאווה אמיתית, עם אמונה ומחשבה שיש פה אנשים ששומרים עליכם, בעדכם ואיתכם בכל צעד

אליהו דלל: סימון, תודה רבה לך

אליהו דלל:  ד"ר נאוה כהן, בבקשה

כהן אביגדור: ד"ר נאוה כהן אביגדור, אני ראשת האגף האזרחי במטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת – 105

כהן אביגדור:  אנחנו נותנים מענה לכל טווח הפגיעות בקטינים במרחב המקוון

כהן אביגדור:  זהו שיתוף פעולה של חמישה משרדי ממשלה, בהובלת המשרד לביטחון לאומי, משרד החינוך, הבריאות, הרווחה והמשפטים, וכמובן משטרת ישראל

כהן אביגדור:      אני אתייחס גם לתחום של הסברה, מניעה וטיפול, ואגיד שבכל עולמות העשייה שלנו – הנושא של הקהילה הלהט"בית הוא חלק משמעותי וחשוב

כהן אביגדור:  אנחנו עובדים בשיתופי פעולה, בכל התחומים האלה, עם האגודה למען הלהט"ב, עם איגי, עם ברית הלביאות, עם מועצת התלמידים והנהגת ההורים הארצית

כהן אביגדור:  שיתופי הפעולה שלנו נועדו כדי ללמוד ולהעביר את המסרים הלאה לציבור, ככל שאנחנו פועלים בתחום שלנו

כהן אביגדור:      בדצמבר 2021 עשינו, בפעם הראשונה, כנס מקוון של ארבע שעות בנושא של הקהילה הלהט"בית, שדן בכל המאפיינים של הפגיעה והשיח הפוגעני נגד הקהילה

כהן אביגדור:  אני הבאתי נתונים של מחקר שעשינו לקראת הכנס הזה, ואני אשאיר את זה פה, אחר כך, לוועדה, ואפשר יהיה גם להפיץ את זה לכל מי שירצה

כהן אביגדור:      אפשר להגיד על ארבע השעות שהיו בכנס, אבל הדבר שאותי הכי ריגש זה שהיו בו הרבה נציגים של הקהילה הלהט"בית שדיברו, וסיפרו על מה שהם חווים ברשת, והיה משפט של אחד הדוברים, שעמד ואמר לי: "תראי, אני עומד פה ומדבר לאלפי מאזינים

כהן אביגדור:  מאחוריי יש את הלוגואים של כל המשרדים ומשטרת ישראל, ומי שפותח את השידור הזה הם השר והמפכ"ל

כהן אביגדור:  אני מתרגש מהמעטפת שיש סביבי"

כהן אביגדור:  זה משהו שבאמת השפיע עליי מאוד – ההבנה שאנחנו צריכים לתת את התמיכה לקהילה הזו, גם ברמה של משרדי הממשלה

כהן אביגדור:       יש לנו, בתוך מוקד 105, דסק שותפויות אזרחי

כהן אביגדור:  בדסק הזה יש נציגים של משרד הרווחה, ויש לנו עו"סית להט"ב מהרווחה

כהן אביגדור:  כשאנחנו מטפלים באירועי פגיעה בקטינים ברשת – יש רגישות לעניין הזה, וכאשר אנחנו מעבירים להמשך טיפול בקהילה – במקרים של נערים ונערות מהקהילה הלהט"בית, זה עובר לעו"סים שיש להם התמחות מיוחדת, ונקראים "עו"ס להט"ב"

כהן אביגדור:       יש לנו את הפרויקט של "אבירי הרשת", שבו אנחנו מנטרים מידע גלוי ברשת, ואנחנו נותנים מענה למצוקות שעולות גם מנוער מהקהילה

כהן אביגדור:  אנחנו מעבירים את זה להמשך טיפול וסיוע של הארגונים, ובהכשרה שאנחנו נותנים למתנדבים – שוטרים ואזרחים – יש הרצאה שלמה על הקהילה הגאה ועל הצרכים שלה

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  חבר הכנסת יוראי, בבקשה

יוראי להב-הרצנו: כן

יוראי להב-הרצנו:  קינלי ואלי, תודה רבה לכם על כך שאתם מובילים את הדיון החשוב הזה; אולי הכי חשוב היום

יוראי להב-הרצנו:  יש הרבה דיונים היום, אבל השולחן הזה הוא הכי חשוב, כי הכל מתחיל בחינוך

יוראי להב-הרצנו:  תודה רבה שאתם מובילים את זה

יוראי להב-הרצנו:  זה מאוד מרגש אותי

יוראי להב-הרצנו:      אני רוצה להתמקד, בדבריי, בקהילה הטרנסית ובנוער הטרנסי

יוראי להב-הרצנו:  אנחנו עדים לייבוא של אידיאולוגיה רעילה במיוחד, מארצות הברית, ביחס לקהילה הטרנסית

יוראי להב-הרצנו:  מתקיפים אותם; עושים להם דה-לגיטימציה; דה-הומניזציה; מצמצמים את אותם אנשים לאידיאולוגיה, או לתופעה, ואז נאבקים בתופעה הזו; נתלים בפלורליזם ובסובלנות, כי בשם חופש הביטוי – אפשר לקבל דעות שונות

יוראי להב-הרצנו:       טרנספוביה היא לא דעות שונות

יוראי להב-הרצנו:  היא לא חוסה תחת חופש הביטוי

יוראי להב-הרצנו:  טרנספוביה היא הומופוביה; היא להט"בופוביה; היא אלימות, ואלימות לא נכללת בחופש הביטוי

יוראי להב-הרצנו:  אני רוצה לומר, חד וחלק: אנחנו לא נקבל טרנספוביה; אנחנו לא נקבל התקפה כלפי האנשים האלה; כלפי הילדים האלה; כלפי בני הנוער האלה

יוראי להב-הרצנו:  התקפה נגדם היא התקפה נגד כולנו – נגד ההומואים, הלסביות, הבי, נגד כל חברות וחברי הקהילה הגאה, נגד כל הישראלים כולם

יוראי להב-הרצנו:      חשוב לי לומר את זה דווקא פה, כי אנחנו רואים את הטירגוט דווקא של הילדים

יוראי להב-הרצנו:  מזהים שהם "החולייה החלשה", ומנסים למחוק אותם ואת הקיום שלהם

יוראי להב-הרצנו:  זוהי תופעה מדאיגה מאוד, שצריך לתת עליה את הדעת ולגדוע אותה, עוד כשהיא קטנה

יוראי להב-הרצנו:  אי אפשר, בחסות חופש הביטוי, להכניס תופעות כל כך מכוערות

יוראי להב-הרצנו:      אני רוצה לומר, דווקא מפה, מהשולחן שלכם, מכל הילדים והילדות באשר הם: אתם מהממים כמו שאתם, אתם אהובים כמו שאתם, ואנחנו נילחם בחירוף נפש כדי שיהיה לכם את המקום שלכם בעולם הזה, ובחברה הישראלית

יוראי להב-הרצנו:  אתם חלק בלתי נפרד מאיתנו

אליהו דלל: תודה רבה, יוראי

אליהו דלל:  חברת הכנסת שרון ניר, בבקשה

שרון ניר: תודה רבה, אדוני

שרון ניר:  אני רוצה להודות ליוראי על דבריו, שכרגיל – מרגשים מאוד, ובהחלט נוגעים בלב

שרון ניר:  אני רוצה לומר כמה דברים: אני חושבת שכל ילד צריך אדם אחד לפחות שיאמין בו

שרון ניר:  רצוי שאלה יהיו שניים או שלושה, ורצוי שזה יהיה גם ההורה וגם המורה, וגם חברי הכנסת, על כל גווני הקשת הפוליטית, שיאמינו בילדים באשר הם, ולא על שום ובשל נטייתם המינית

שרון ניר:  אם נתחיל בחינוך, ונהווה דוגמה אישית לעניין הזה – כנראה שנהיה במקום יותר טוב

שרון ניר:      אני רוצה להגיד לכל אלה שיושבים כאן, בקצה של השולחן, שפה, בבית הזה, אתם רצויים בדיוק כמו שאתם

שרון ניר:  אתם לא מוגדרים בזכות הנטייה המינית שלכם; אתם מוגדרים, קודם כל, בזכות היותכם אנשים, וכך צריך שיהיה במדינת ישראל ובמערכת החינוך

שרון ניר:  אני מאוד מברכת את שני יושבי הראש על עצם קיום הדיון הזה, כי הכל מתחיל, בסוף, בחינוך

שרון ניר:  אני מקווה שנהיה במקום יותר טוב, באופן יחסי ל-2023

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  אחרונת הדוברים, חברת הכנסת ד"ר צגה, בבקשה

צגה מלקו: תודה, יושבי הראש

צגה מלקו:  הנושא הוא באמת מאוד חשוב

צגה מלקו:  אני גם אמא, לשני בנים

צגה מלקו:  אני אומרת תמיד שכל דבר מתחיל בחינוך

צגה מלקו:  זהו הנושא המרכזי ביותר, שצריך להתחיל מגיל כל כך צעיר

צגה מלקו:  אני זוכרת שכשבני הבכור היה בכתה ד', בשנת 2004, הייתה רשימה של התלמידים, ולאחד החברים הטובים שלו יש שתי אימהות

צגה מלקו:  הבן שלי בא ושאל אותי: "מה זה שתי אימהות?"

צגה מלקו:  מאותו הרגע – היה שיח על זה בכיתה, ובית הספר הקדיש לזה הרבה

צגה מלקו:  לכן – הכל מתחיל בחינוך

צגה מלקו:      אנשי חינוך, אנשי מקצוע – ללא קשר לפוליטיקה; זה לא ימין, לא שמאל ולא ליכוד – כולנו נרתמים לזה

צגה מלקו:  יכול להיות שבודדים לא מסכימים, אבל הרוב הגדול של הציבור – כן

צגה מלקו:  יחד עם זאת, לגבי האלימות שדיבר עליה יוראי – אלימות היא אלימות

צגה מלקו:  אני גידלתי שני ילדים בצבע עור שחור, לצורך העניין

צגה מלקו:  אני זוכרת את מה שהם עברו בבית הספר בגלל צבע העור

צגה מלקו:  לכן, הנוער המופלא הזה – לא משנה מאיזו נטייה, דת, צבע עור או גזע – כולנו אותו הדבר

צגה מלקו:  זה מה שאנחנו צריכים להכניס לראש

צגה מלקו:  כולנו בני אדם, קודם כל צריך להסתכל על אחרים כבני אדם

צגה מלקו:       האלימות היא לא רק פיזית, אלא גם מילולית, ולפעמים, בגיל כל כך צעיר, שומעים אמירות גנאי

צגה מלקו:  אני, לצורך העניין, נותנת כדוגמה את ילדיי, אבל גם טרנסג'נדרים או להט"בים – האלימות המילולית גם היא אלימות

צגה מלקו:  אסור לנו להשלים עם זה

צגה מלקו:  אני גאה שאתם פה, וגאה לראות את הנוער המקסים הזה

צגה מלקו:  אני תמיד אומרת את זה – כולנו צריכים להיות גאים במה שאנחנו

צגה מלקו:  תודה שבאתם

קריאה: אפשר אולי לשמוע את הנוער שכולם כל כך גאים שהוא פה?     

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  אני אתן לך

אליהו דלל:  לפני כן, ד"ר אבשלום אדם, בבקשה

ד"ר אבשלום אדם: שלום, ד"ר אבשלום אדם

ד"ר אבשלום אדם:  אני מדבר תחת כובע של מדיניות ציבורית, ואני רוצה לפנות למשרד החינוך

ד"ר אבשלום אדם:  יש לכם המון עבודה שנעשתה בנושא הזה, עבודה רצינית ויפה

ד"ר אבשלום אדם:  מה שחסר בעבודה היפה הזו היא, למעשה, תכנית הטמעה מסודרת של הדברים הללו, שתחייב את בתי הספר לקבל אותה

ד"ר אבשלום אדם:  ברגע שהתכנית הזו היא רשות – הקלות הבלתי נתפסת של סובייקטיביות, חוסר נכונות של מנהלים וסדרי עדיפויות שלהם בליישם את הדברים – היא לחם חוקם של הרבה מקומות

ד"ר אבשלום אדם:      צריכה להיות תכנית הטמעה מסודרת, שמחייבת את כל המרכזים החינוכיים לפחות בכמה דברים בסיסיים מאוד

ד"ר אבשלום אדם:  לדוגמה: לבנות מרחבים בטוחים לאוכלוסייה שהיא שונה, ללהט"ב ואחרים; או לזמן פעם בשנה מפגשים של חוש"ן, שבהם מסבירים למורים, ברמה של מודעות והבנה, מהם המושגים המרכזיים וכו'

ד"ר אבשלום אדם:  אלה דברים בסיסיים מאוד, שיכולים להיות חלק מתכנית הטמעה שצריך להקצות לה משאבים, ושצריכה להיות בתוך מערכת קבלת ההחלטות

ד"ר אבשלום אדם:  קווים מנחים משאירים מרחב גדול ופתוח מאוד לבתי הספר, וכך הדברים יאכפו הרבה יותר

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  דניאל לרנר

דניאל לרנר: אהלן, אני דניאל, אני סטודנט לחינוך והוראה במכללת הרצוג, ובשנה הבאה אהיה מורה במערכת החינוך

דניאל לרנר:  כשאנחנו מדברות על מניעת פגיעה בילדים להט"בים, עלינו להבין, קודם כל, מי נמצאים ונמצאות עם הילדים רוב השבוע, מעבר למשפחה, ואלו אנחנו – המורים והמורות

דניאל לרנר:  כדי שנוכל למנוע פגיעה בילדים להט"בים – עלינו לעבור הכשרה בנושא

דניאל לרנר:       סטודנט להוראה וחינוך בישראל לא מחויב לעבור הכשרה שכזו, ובכך, אלפי מורות ומורים עובדים עם ילדים ונערים גאים בלי כלים מתאימים לכך

דניאל לרנר:  אין לי ספק שלא מעט אנשים יצקצקו בלשונם, ויגידו: "למה צריך הכשרה מיוחדת, כשזה רק מבדיל, וכו'?", אבל אם נסתכל לשנייה אחת על הנתונים – אנחנו נבין ש-20% מהנוער הגאה נמצא באובדנות, ו-56% מהנוער על הקשת הטרנסית נמצא באובדנות גם כן

דניאל לרנר:  כאשר הסביבה הקרובה מקבלת ותומכת – אחוז האובדנות יורד ל-4%, שהוא אחוז האובדנות הכללי

דניאל לרנר:      כאשר מורה משדרת פתיחות לגבי הקהילה הגאה – אותה פתיחות תקדם את תחושת השייכות של התלמיד הלהט"ב בבית הספר

דניאל לרנר:  כאשר מורה לא חושף את תלמידיו לתכנים להט"בים חיוביים – זה משפיע לרעה, ישירות, על היעדרות מימי לימודים ומשיעורים של התלמיד הלהט"ב

דניאל לרנר:      עלינו, כמורים ומורות, לקבל הכשרה יסודית, כחובה

דניאל לרנר:  מורים בישראל לא עוברים אף הכשרת חובה על מנת לקדם סובלנות לקהילה הגאה, ובכך זה משפיע על החיים של התלמידים הלהט"בים

דניאל לרנר:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה, דניאל

אליהו דלל:  תמר צברי, בבקשה

רחל צברי: תודה רבה

רחל צברי:  אני להט"בית מחוץ לארון, מה שאומר שהרבה נערים ונערות להט"בים מרגישים בנוח לפנות אליי ולדבר על הקשיים שלהם, כמו, למשל, איך שהם מרגישים שאם הם לא יספרו לאף אחד – הם יתפוצצו

רחל צברי:  בהתחלה, מתוך חוסר ידע, הייתי מציעה לדבר עם יועצת בית הספר

רחל צברי:  בשביל מה יש יועצות אם לא כדי לעזור לילדים עם קשיים? ואז התחלתי לשמוע את החוויות שלהם

רחל צברי:  איך יועצות סיפרו להורים, וההורים התחילו לצעוק, או לפנות לאלימות; או שהן סיפרו למורים, והמורים סיפרו לכיתה, או להורים

רחל צברי:       לדוגמה, אתן סיפור אחד מבין רבים

רחל צברי:  חברה שלי הלכה לדבר עם היועצת, כי היא לא יכלה לשמור את זה לעצמה יותר, והייתה חייבת עזרה

רחל צברי:  מה היועצת עשתה? התקשרה לאמא של הילדה

רחל צברי:  האמא העיפה את הבת שלה מהבית, בלי כסף, בלי שתוכל לארוז, בלי כלום

רחל צברי:       צריך לשנות את המצב

רחל צברי:  יש להוציא הוראה שאוסרת על צוותים חינוכיים להוציא נוער להט"בי מהארון, ואנחנו יודעים שיש תקדימים

רחל צברי:  לפי חוזר מנכ"ל של משרד החינוך, אסור לצוותים חינוכיים לספר על תלמידה שעברה הפלה

רחל צברי:  לפי חוזר מנכ"ל אחר, אסור לצוותים רפואיים לספר להורים של קטין חולה איידס בלי אישורו

רחל צברי:  השינוי הזה חייב לקרות, והוא חייב לקרות עכשיו

רחל צברי:       כמו ששמעתם פה, נוער להט"בי נתקל בהרבה מכשולים בחייו

רחל צברי:  העובדה שאנחנו לא מסוגלים לדבר על זה עם אף מבוגר בלי פחד היא מסוכנת, וזה בלשון המעטה

אליהו דלל: תודה רבה, תמר

נירה לאמעי רכלבסקי: אני רק אגיד שמבחינה משפטית – זהו בהחלט נושא שצריך להיבחן לאור חוק הגנת הפרטיות, לאור המקרים האחרים

אליהו דלל: בבקשה

גל יהב: גל יהב, אני ממועצת התלמידים והנוער הארצית

גל יהב:  זהו הגוף הרשמי והמייצג של כל בני הנוער בארץ

גל יהב:  אני אשמח להתמקד בכמה נושאים

גל יהב:  הראשון הוא הכשרות המורים

גל יהב:  כרגע, מורים לא יודעים

אליהו דלל: דיברנו על זה

גל יהב: הדבר השני הוא חוק זכויות התלמיד

גל יהב:  זהו הדבר היחיד, במדינת ישראל, שמגן על נוער טרנסי מבחינת חוקים

גל יהב:  כשמדברים על שוויון – מדברים גם על השוויון לעשות דברים מאוד בסיסיים, כמו ללכת לשירותים

גל יהב:  היה גם חוזר מנכ"ל שדיבר על ללכת לשירותים

אליהו דלל: אני מצטער, דיברנו על הדברים האלה בקצרה

אליהו דלל:  שמענו נציגות שלכם

אליהו דלל:  אני מאפשר לכל אחד לדבר

אליהו דלל:  יש לך דקה, ובקצרה

ליר לוטאו שחר: לשון הפנייה שלו היא "אתה"

ליר לוטאו שחר:  הוא כבר אמר את זה, וזה ממש לא הגיוני שבוועדה כזו – אתה עושה מיס-ג'נדר לנער טרנס

גל יהב: גם זה נורא עקרוני

גל יהב:  היה חוזר מנכ"ל שדיבר על זה שחייבים לתת לתלמידים לצאת לשירותים, כי זה מעורר בעיות ודלקות

גל יהב:  בכל זאת, אין שום שירותים שמותאמים לטרנסים, ורואים שיש להם משמעותית יותר דלקות בגלל זה, ומשמעותית – יש עם זה בעיות רפואיות

גל יהב:      דיברו כמה פעמים על הבחירה להיות מי שאנחנו

גל יהב:  זוהי בחירה לצאת מהארון; לא בחירה של מי לאהוב או מהו המגדר

גל יהב:  זה משהו נורא חשוב

גל יהב:  חוץ מזה, הצורך הזה להכשרות – בדקתי את הנושא כמה וכמה פעמים – הבקשות לזה עולות בהרבה על התקציב שנותנים

גל יהב:  זה לחלוטין לא מותאם אחד לשני

גל יהב:  לגבי הקללה: "הומו" – זוהי הקללה הכי נפוצה במערכת החינוך, עדיין

אליהו דלל: תודה רבה

איתי כהן: אני אשמח להצטרף לדבריה בכמה משפטים

איתי כהן:  נעים מאוד, אני איתי

איתי כהן:  דבר ראשון, אני מעריך את חברי הכנסת שהגיעו

איתי כהן:  אני נמצא בהרבה מאוד גופים חברתיים מבחינת הנוער – מועצות תלמידים, של"ח, מד"א, כל מיני מקומות כאלה, כשהמטרה היא לעשות רק טוב

איתי כהן:  היום, אני אדבר מהחוויה האישית שלי כנער שבעוד שבוע כבר נמצא שנתיים מחוץ לארון, בתור בי

איתי כהן:       אני רואה את זה בהרבה מאוד מקומות ומהרבה מאוד חוויות, ולי יש, באופן אישי, במלוא הטנא, קללות, דיבורים באופן אישי, של מילים שאני לא רוצה לומר פה; דברים שאני לא יכול לתאר אותם, אפילו

איתי כהן:  בתור מישהו שכבר שנתיים משמש כיושב ראש של מועצות בית ספריות, ונמצא במועצות עירוניות, אני חושב שגם אלף הרצאות או מערכי שיעור – לא יעזרו פה

איתי כהן:  לפי דעתי, בסופו של דבר, צריך לדבר עם התלמידים דוגרי, ולומר להם מה כן ומה לא; לשבת ביחד, הורים, מורים ותלמידים

איתי כהן:       יש פה נציגים מדהימים ונציגות מדהימות מהנוער, ואני רק מקווה שאנחנו נגיע למקום שבו אנחנו, מי שנוכח כאן היום, והדורות הבאים, לא נצטרך לריב, ונוכל להיות אחים, למרות השוני בכל הנושא של מגדר ומיניות, ושנוכל לקבל אחד את השני, גם אם אנחנו לא אותו הדבר

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה

אלעזר שטרן: אלי, תודה על הדיון החשוב הזה

אלעזר שטרן:  אני מצטער שלא יכולתי להיות פה מההתחלה – הייתי בכנס על עיוורים באולם אחר

אלעזר שטרן:  אני רוצה להגיד לכם שני דברים: אחד, דיון כזה לא היה יכול להיות בבית הזה לפני חמש, עשר ו-20 שנה

אלעזר שטרן:  אני חושב שזוהי תעודת כבוד לבית הזה, וגם לך

אלעזר שטרן:  אני יכול לאחל לכולנו, יחד, שגם בעוד עשר או 20 שנה לא נצטרך את הדיונים האלה, אם נדע להקשיב נכון לכל מה שנאמר פה, גם בדקות המעטות שאני כבר פה, וגם, אני מניח, בזמן שבו לא הייתי פה

אלעזר שטרן:       לשמחתי הרבה, עם כל הדברים הלא טובים שקורים בתוך החברה הישראלית – שלא מפנימים את אדם הוא אדם הוא אדם – אני רואה גם את הדברים האופטימיים

אלעזר שטרן:  כמו שאמרתי, אני מאחל לכולנו שהדיון הזה לא יראה כמו הדיון הזה בעוד 20 שנה, אם בכלל נצטרך אותו

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  תודה לחבר הכנסת חילי טרופר, על כך שהגעת וויתרת על זכות הדיבור

אליהו דלל:  יש לנו פה מסקנות של הישיבה, על דעת חברי, חבר הכנסת משה טור פז, ועל דעתי, ואנחנו מסכמים

אליהו דלל:      קודם כל, הוועדות מודות לכל המשתתפים והמשתתפות

אליהו דלל:  הוועדות מציינות בדאגה שלאחרונה יש עלייה בפגיעה נגד הקהילה הלהט"בית

אליהו דלל:  יש קשר ישיר בין האווירה השוררת לאחרונה ובין מה שקורה במערכת החינוך

אליהו דלל:  למצער, זה מגדיל את הפגיעות בנוער הלהט"ב

אליהו דלל:  הוועדות לא יתנו לפגוע בנוער הלהט"ב, ויעשו ככל שביכולתן למנוע פגיעה זו

אליהו דלל:  להט"בופוביה היא אלימות, והיא פוגעת לא רק בלהט"בים, אלא בחברה כולה

אליהו דלל:       הוועדות שמחות לארח היום, בכנסת, את הקהילה הלהט"בית

אליהו דלל:  הכנסת מקבלת אותם לא על פי הנטייה המינית, אלא מתוך ההגדרה שהם בני אדם

אליהו דלל:  הוועדות מציינות כי כל הילדים זהים, ללא הבדל דת, גזע ומגדר

אליהו דלל:  כל הילדים ראויים לחיים בטוחים ולהגנה כל עת ומקום, ובוודאי שבביתם השני – מערכת החינוך

אליהו דלל:  הוועדה דורשת ממשרד החינוך לשתף את הנוער הלהט"בי בכל פעילויות החינוך במוסדות החינוך, כולל בטיולים

אליהו דלל:  הוועדה דורשת ממשרד החינוך להעביר הנחייה זו לכל מנהלי בתי הספר

אליהו דלל:      הוועדות קוראות למשרד החינוך לבדוק שלא תהיה פגיעה בנוער להט"ב בכל מערכות החינוך, בכל המגזרים

אליהו דלל:  הוועדות קוראות לבדוק שלא תהיה פגיעה בנוער להט"ב גם במערכת החינוך הבלתי פורמלית

אליהו דלל:  הוועדות קוראות למשרד החינוך לטפל ברגישות בנושא חדרי הנוחיות בבתי הספר, ולאפשר גם לנוער להט"בי לקבל מענה מתאים

אליהו דלל:  הוועדות קוראות לאקדמיה לכלול קורס הכשרה בנושא להט"ב בהכשרת מורים

אליהו דלל:      אני חושב שאנחנו כיסינו את כל הנושאים שעלו פה

אליהו דלל:  על החתום: חבר הכנסת משה טור פז, ואלי דלל

קריאה: חוזר מנכ"ל? ישיבת מעקב?     

אליהו דלל: כן

אליהו דלל:  למשרד החינוך – לפעול לפרסום חוזר מנכ"ל על הנחיות בנושא, לרבות הכשרת מורים כיצד לגשת לנושא

רחל צברי: ואיסור על הוצאה מהארון

אליהו דלל: ציינו את זה פה

אליהו דלל:  ציינו את כל הנקודות

אליהו דלל:  אני מודה לכולם

אליהו דלל:  תודה רבה לכולכם, ושיהיה לנו יום טוב