ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 54, 2023-06-01 00:00

יוסף טייב: לא, כי אנחנו מתחברים לזה לגמרי

סימון דוידסון: הכנסת זה גם – רק שאצלנו לא מקשיבים

יונתן מישרקי: אז אצלנו גם מקשיבים ואנחנו גם לוקחים את זה עד הסוף באמת

יונתן מישרקי:  אני הגעתי יותר על תקן של להציג את הצד הגברי של הסיטואציה

יונתן מישרקי:  מדברים בשיעור יותר על הקטע הנשי ואני מכניס את זה, ושם נוצר הוויכוח, שם נוצר דיון של שני הצדדים

יונתן מישרקי:  באמת אני רב עם אושרת במשך כבר שנתיים

סימון דוידסון: מה הרגשתם ששיניתם?      

יונתן מישרקי: אני נותן תפיסת עולם אחרת

יונתן מישרקי:  יש הרבה נשים שנכנסות למגמה ובראש שלהן שנשים צריכות לקבל מה שהן צריכות והן למעלה וגברים צריכים לרדת כי הם היו בלמעלה עד עכשיו, עכשיו הם צריכים לרדת למטה

יונתן מישרקי:  אני לא מאמין בזה, ממש לא מאמין בזה

יונתן מישרקי:  אין לי בעיה להרים את שני הצדדים, אין לי בעיה להשאיר את שניהם בצד, לא להוריד את הצד הגברי

יונתן מישרקי:  אני ממש לא בעד, אני מגיע מהצד של להרים את הגברי לצד הנשי

סימון דוידסון: לשוויון

יונתן מישרקי: כן, בדיוק, לשוויון, שוויון אמיתי

חן: נעים מאוד, לי קוראים חן

חן:  אני סיימתי ממש מזמן, כבר ב-2017, אני כיום סטודנטית לחינוך מיוחד במכללת לוינסקי

אושרת מיארה-חזות: הן חוזרות לפה

חן: לא היה צריך הרבה, זה היה טלפון אחד

חן:  אני חושבת שזה מאוד משקף גם את הגישה של לתת לנו להיות במקום הזה ואני ממש מסכימה עם זה

חן:       אז מגמת מגדר

חן:  הייתי תלמידה מאוד ביישנית, גם ביישנית בדעות שלי ואיך שאני משקפת את הדברים, והשתתפתי גם במגמת המוזיקה, שגם המגמה הזאת נתנה לי את המקום לפרוח ולהיות מי שאני וגם מגמת מגדר, שנתנה לי באמת להיות אישה חזקה, וזה גם מה שמוביל אותי בסוף ללמוד חינוך ולהוביל ולהיות שם בשביל מישהו אחר

חן:  אני חושבת שהמגמה נתנה לי המון כלים להתמודד

חן:  בסוף אנחנו נשים פה בחברה ואנחנו כולנו יכולות פה להסכים, וגם גברים, דרך אגב, גם איצקי חמוד

חן:       ובאמת אני חושבת שזה אחד הכלים והדברים החשובים שמובילים אותי עד היום גם כסטודנטים, גם בעזרת ה' מורה לעתיד, בסוף לראות כל תלמיד בכל אדם שעומד מולי, לראות את השיח

חן:  דיברתם גם על השיח, שאני חושבת ששם זה נולד, השיח שלנו אחד עם השני, השיח שלנו, איך אנחנו מציגים את הדברים, איך אנחנו אומרים אותם בצורה חכמה, בצורה מתחשבת והכול זה פשוט מבית הספר ומהמורות המדהימות שפה, מגיע להם הכול

אושרת מיארה-חזות: אני רוצה להציג חלק מהחשיבה

אושרת מיארה-חזות:  באמת רצינו לתת מקום קודם כל לילדים ולילדות, אבל חשוב לנו להגיד שכל הרעיון סביב מה שאורית אמרה, בסוף הרעיון הוא חשיבה ביקורתית

אושרת מיארה-חזות:  יונתן אמר, ובצדק, להתווכח, הוא בא לריב איתי כל שיעור, להביא את הדעה השונה שלו, אבל כמוהו כולן, כולן וכולם באים והרעיון הוא חשיבה ביקורתית על החברה ואקטיביזם חברתי

אושרת מיארה-חזות:  ודרך אגב, גם הפרויקטים שהם עוסקים בהם בשלבים יותר מאוחרים בכלל לא צריכים לגעת במגדר, הם נוגעים במה שמעניין אותם, כי בסוף אנחנו מחנכים אותם לדעת להסתכל על החברה, מה צריך לשנות, שבוער בהם, שהם היו רוצים לעשות אחרת

אושרת מיארה-חזות:  אנחנו בחרנו לעשות את זה דרך ההיבט של שוויון מגדרי

אושרת מיארה-חזות:       אנחנו עושים את זה גם במדדי הערכה, זאת מחברת למשל שאנחנו מפיקות לילדים בתחילת הדרך והם דרך החוברת הזאת לומדים והמשימות שלהם פה, אלה מבחנים במגמה

אושרת מיארה-חזות:  כל המגמה זו הערכה חלופית שהיא של פרזנטציות, של סרטים וניתוח שלהם, של אקטיביזם, של פרויקטים כמו הפרויקט הזה שהוביל אחר כך לעשייה של הילדים, של הדרכה

אושרת מיארה-חזות:  אני לא זוכרת אם עופרי אמרה, אבל מי שהדריך את המרחב הזה היו הילדים והילדות של המגמה ביחד עם התלמידים, נכנסו כיתות ביחד עם המחנכים שלהם לשיעורי חינוך ומי שהעביר את השיעורים היו בהרבה מקרים תלמידי ותלמידות המגמה בשכבות י"ב וי"א

אושרת מיארה-חזות:       הצעדה

אושרת מיארה-חזות:  דניאל פה מזכירה, אנחנו כל הזמן בעשייה

אושרת מיארה-חזות:  חברנו למחלקת הרווחה בעיר ביום אלימות נגד נשים, יצאו פה לצעדה עירונית

אושרת מיארה-חזות:  כמובן שבית הספר לוקח בזה חלק ובראש תלמידי ותלמידות המגמה

סימון דוידסון: שאלה סטטיסטית, כמה מהחברה של המגמה הזאת הם אחר הצהריים בתנועות נוער? את היחידה?      

אושרת מיארה-חזות: היא בפרלמנט הנוער

אושרת מיארה-חזות:  נוי הייתה ב'קו הזינוק'

אושרת מיארה-חזות:  הרבה תלמידים ותלמידות - - -      

סימון דוידסון: המשבר שהיה, השר מרגי טיפל בזה, בכנפיים

אושרת מיארה-חזות: שמעת? יהיה לכם גם מחנה קיץ

רועי גבאי: והגדלנו להם את כמות התמיכה השנה

אורית מילר: רק עוד משפט אחד, שזה מתחבר ל-well being של הצוות ושל התלמידים והתלמידות, זה שכל התכנית כולה מבוססת על מתן מענה בתחום הרגשי, בתחום הקוגניטיבי ובתחום החברתי

אורית מילר:  זה נע לכל אורך התכנים, הנושאים והפעילויות שאנחנו עושות

אושרת מיארה-חזות: ואני אסיים בזה שהמטרה שלנו זה לייצר אדוות, משום שהכלים שאנחנו נותנות מייצרים אנשים שמגיעים ומגיעות לסביבה שלנו עם כלים והכלים האלה הם לאו דווקא מגדר, הם להסתכל ולנתח את החברה, לשים משקפיים אחרים בכל מיני צורות, לדעת לומר את הדברים

אושרת מיארה-חזות:  אחד הדברים שלי מאוד קשה זה שהרבה פעמים הנוער לא יודע לעמוד מול קהל ולדבר

אושרת מיארה-חזות:  כשאנחנו נותנות כלים לעשות את הדברים האלה הם יכולים להרוויח מכל הכיוונים

אושרת מיארה-חזות:  זה לאו דווקא מגדר, זה הרבה מאוד דברים אחרים, את הכלים מטמיעים, היתר זה הכנפיים כבר שלהם

עשהאל שריר: מגמות מגדר, יש לדעתי שלוש או ארבע בכל הארץ

אושרת מיארה-חזות: שער הנגב נסגרה

עשהאל שריר: שלוש מגמות בכל הארץ, אחת אצלנו

עשהאל שריר:  שי עובדיה, מנהל בית ספר 'כנפי אבירים'

עשהאל שריר:  דיברנו על ייחודיות בית ספרית, שי קיבל בית ספר בשכונות הוותיקות, בית ספר מאוד מאוד מאוד ישן, הגשנו בקשה לבינוי, ומוביל שם תהליך בלתי רגיל

עשהאל שריר:  שי, בבקשה

שי עובדיה: בוקר טוב לכולם

שי עובדיה:  עשהאל ביקש ממני להציג את הנושא שלנו, אז תודה רבה שבאתם ועל הקשב שלכם עד עכשיו

שי עובדיה:  אני טיפה אתן הקדמה קטנה, כי זה בעצם משלים את כל מה שנאמר פה גם, גם מבחינת העמדה מול קהל ודיבור וגם בהקשר של הדיפרנציאליות

שי עובדיה:  אני אנסה אדבר על זה בקצרה בפריזמה רחבה ונצטמצם

שי עובדיה:       לפני שלוש שנים הייתי כמה שנים טובות בחו"ל, חלק מזה ניהלתי בית ספר מאוד גדול בחו"ל, במיאמי, וחלק מהתובנות והתפיסות הבאנו לפה יחד עם דברים אחרים מתוך התלכיד

שי עובדיה:  בעולם אחר של המון אתגרים, סכנות, הפתעות, ולנו כהורים, אם נצא רגע החוצה מהמקום החינוכי, הכי חשוב בעולם להגן ולשמור על הילדים שלנו

שי עובדיה:  בית ספר טוב הוא כמו מטרייה שדואגת להגן או חממה שדואגת להשקעות ולטפח כל אחד

שי עובדיה:  בתרגום מהיר לשפה חינוכית זה אומר יחס אישי ומכבד, הכוונה למצוינות ומענה מהיר לכל בעיה שבדרך

שי עובדיה:  ממש כמו רכבל שמוביל את התלמידים כל הדרך עד לפסגה

שי עובדיה:       עד פה הבאנו מבט אוטופי על המציאות של החינוך שאנחנו כולנו רוצים

שי עובדיה:  אבל אתם יודעים מה הבעיה הגדולה באמת אם נסתכל לחינוך בעיניים? שהחיים האמיתיים הם לא מטרייה או חממה או רכבל, זה נחמד, אבל כל מי שנמצא בתוך בית ספר, בתוך מקום חינוכי, מבין שיש מהמורות ויש קשיים ויש אילוצים רבים

שי עובדיה:  החיים האמיתיים הם מסע להרי האלפים, כולנו בכל החיים שלנו מטפסים כל הזמן, נכשלים, נופלים והשאלה איך אנחנו יודעים לעלות משם

שי עובדיה:       על מנת להצליח להגיע לפסגה באמת חייבים לפרוץ את גבולות החממה ולהכין את כל הכלים הנדרשים למסע

שי עובדיה:  לפתח מודעות, לשאוף הכי גבוה שאפשר, לפתח תעוזה, יכולות ויצירתיות אל מול האתגרים שבדרך, תקשורת חברתית, חשיבה יצירתית ועבודה בצוות, דיברתם על זה עכשיו

שי עובדיה:  אחד הדברים שיצא לי לאבחן בחיים שלי בעבר זה אנשים למקומות השמה, עבדתי באחת מחברות ההשמה, באתי מרקע פסיכולוגי, ואף פעם לא בדקנו את כל הנושא של ציונים

שי עובדיה:  זה מה שאנחנו רוצים וזה גם העתיד

שי עובדיה:       נתקדם

שי עובדיה:  ביטחון עצמי, עמידה מול קהל והובלת תהליכים

שי עובדיה:  זה הדבר החשוב ביותר

שי עובדיה:  אולי אני אתן מילה על בית הספר שלי

שי עובדיה:  כשהגעתי הציעו לי כמה בתי ספר, אמרתי למשרד החינוך שאני רוצה בית ספר מאתגר

שי עובדיה:  באתי מבית ספר מאוד מאוד טוב, רק לסדר גודל, זה 1,300 תלמידים, 45 מיליון דולר בשנה, סדר גודל מטורף

שי עובדיה:  ובסוף קיבלתי את בית הספר כאן, שהיה 'אביר יעקב' שלימים הפכנו אותו ל'כנפי אבירים'

שי עובדיה:  זה היה בית ספר אדום, היה על סף סגירה, 14 תלמידים נרשמו לכיתה א' וגם הם איפה שהוא הכריחו אותם

שי עובדיה:  עשירון אחד, זה המצב, 40% ילדי רווחה, 160% יוצאי העדה האתיופית, סיטואציה מורכבת מאוד בתוך בית ספר מורכב

שי עובדיה:       כשהייתי שואל תלמידים, בסוף כיתה ו' אני מראיין אחד אחד, מה את רוצה להיות כשתהיי גדולה? אמיתי לגמרי, אחת אחרי השנייה, כל אחת במקומות שלה, אבל אחת אומרת לי אני רוצה להיות קופאית, אני אומר לה: באמת? למה? היא אומרת לי: תשמע, אמא שלי לא עובדת, אבל דודה שלי היא קופאית ברמי לוי והיא קונה מה שהיא רוצה, וזה החלום שלי

שי עובדיה:  היום התלמידים שלנו, בעקבות השינוי הזה הם מגיעים למצב שהם בטופ של הנואם הצעיר, ויעידו על זה, הם בטופ שמובילים בעיר יבנה והם מדברים ברמה של: אני רוצה להיות חוקרת, אני רוצה להיות מהנדס, אני רוצה להיות רופא, במונחים אחרים

שי עובדיה:       צריך להבין שטעויות הם חלק מהמסע וצריך לעשות חישוב מסלול מחדש כי אם נשאיר את הילדים שלנו רק בגבולות החממה הם יצליחו לטפס כשתנאי הדרך יהיו נוחים, אבל כשתגיע המשוכה האמיתית הראשונה לא יהיו להם את הכלים להמשיך ולנוע לפסגה

שי עובדיה:  במשך השנים בתי הספר הפכו מה שנקרא לחממות שמעניקות לתלמידים בעיקר ידע תיאורטי ונותנות להם אוטופיה שזו המציאות והחיים עצמם

שי עובדיה:  עוד מתמטיקה, עוד אנגלית ועוד מדעים זה באמת חשוב, אבל האם זה מספיק לחיים שלנו?      בעולם דינמי שמשתנה במהירות טורנדו, והזכיר כאן עשהאל את הנושא של בינה מלאכותית, השנה יצרתי עם התלמידים שלי, מי שירצה אחר כך אני אראה לו, הגדה של פסח

שי עובדיה:  הראיתי לחלק מהמורות

שי עובדיה:  תלמידים בכיתה ה'-ו' אצלי יצרו הגדה מדהימה של פסח, עם תמונות מג'רני שבנינו ביחד

שי עובדיה:  מטורף

שי עובדיה:  העולם הזה הולך לכיוון אחר, מה שהיה פעם זה כבר באמת לא מספיק

שי עובדיה:       על פי מחקר גאלופ 75% מהעובדים לא אוהבים את מקום עבודתם, בעיקר לא ממצים את הפוטנציאל שלהם והם כל הזמן משתנים

שי עובדיה:  אבא שלי היה איש צבא, אמא שלי עד היום בתעשייה האווירית, הם עובדים בעבודה אחת, הדור הבא כבר יעבור לפחות חמש-שש עבודות

שי עובדיה:  זו המציאות

שי עובדיה:  מחקר הבנק הבין-לאומי אומר 60% מהתלמידים כיום יעבדו מחר בעבודות שעדיין לא הומצאו ויעברו בין כמה עבודות

שי עובדיה:  בעיקר עבודות שעדיין לא הומצאו

שי עובדיה:  מי אני שאני יודע בכלל מה יקרה בעוד עשר או 20 שנה? אנחנו רואים עכשיו מהפכה מטורפת כמו המהפכה התעשייתית

שי עובדיה:  זה משהו בלתי נתפס שהולך לשנות את העולם

שי עובדיה:       לכן איך נכין אותם באמת למחר? וזו הנקודה שאנחנו רוצים להגיע אליה

שי עובדיה:  אז באמת אנחנו מאמינים אצלנו שצריך לפרוס כנפיים ולכן זה 'כנפי אבירים', לחלום, להעז וליזום ולפתח סל מיומנויות לעולם המחר

שי עובדיה:  מה זה אומר? פתחנו גישת יזמות שקוראים לה 'הייטק איי', מהמילה אני

שי עובדיה:  יש 'הייטק היי' בארה"ב שקיים בסגנון דומה, לקחתי משם אלמנטים שהכרתי ובניתי ובנינו מזה גישה חדשה

שי עובדיה:  אני אדלג על זה, אבל זו נקודה מאוד מעניינת להבין בחלק מהשינוי הזה, כי לעשות שינוי זה לא דבר קל בכלל, לא בתוך תהליכי בית ספר, לא במודעות כזאת ובסדר גודל כזה, אבל זה מדהים

שי עובדיה:       יש סיפור מדהים, מסופר על היפנים, היפנים אוהבים מאוד סושי, אוהבים מאוד דגים נאים, אממה? ככל שהם אוהבים יותר הצריכה גדלה ולכן בשביל להביא דגים נאים צריך להיכנס יותר ויותר לעובי הים, וכשזה קורה, כשאני חוזר חזרה הדגים הם כבר לא נאים, הם כבר לא אותו טעם

שי עובדיה:  והיפנים אניני טעם בטירוף, הם במקום ראשון בעולם בנושא הזה

שי עובדיה:  גם היום אצלנו זה מתרחב

שי עובדיה:  מה עושים? אז בהתחלה חשבו מה לעשות, התחילו לעשות אקווריומים ענקיים בתוך הסירות ושמו את כל הדגים שם, אבל היפנים שמו לב שעובדים עליהם בעיניים, כי כשדג לא זז תקופה והוא נמצא שם אז הטעם גם משתנה

שי עובדיה:  מה הם עשו? הם חשבו על דבר מדהים, אמרו בואו נכניס כריש לתא לכל כזה אקווריום, כריש טורף באמת כמה דגים, אבל הוא מכריח את כולם לזוז ולנוע

שי עובדיה:       ובחיים שלנו יש את אנשי ה'אבל' או ה'כן, גם' ואחד מהדברים המיוחדים ביבנה זה שכשאתה בא עם רעיונות, ואני חייב לציין לטובה גם את ראש העיר, כשאתה בא עם יזמות ורעיונות הם מאנשי ה'כן, גם'

שי עובדיה:  כן, גם, בואו נחשוב, ולא מ'אבל לא וזה לא יילך', וביחד אפשר באמת ליצור מהפך

שי עובדיה:  לכן בסופו של דבר בחיים צריך לדעת איפה לשים את הדגשים, אתה לא יכול לבלוע את הכול

שי עובדיה:       אנחנו נרוץ טיפה

שי עובדיה:  יש לנו שני משפטים שמובילים אצלנו בבית הספר, זה מתוך הקירות ששינינו, נפלא כוחו של אדם, הוא מביט בניצן ורואה בו את הפרח, אשרי המנהיג המבין כי גם הניצן המתקשה להיפתח ראוי לפרוח

שי עובדיה:       סיפרתי לכם קצת על בית הספר, יש לנו שם שלוש כיתות חינוך מיוחד, המורכבות גדולה, הרבה תלמידים דיפרנציאליים, ואצלנו הלמידה היא לא תוצאה של הוראה, הלמידה היא תוצאה של פעילות הלומדים

שי עובדיה:  התלמידים פעילים כל הזמן ואני אראה כמה דוגמאות

שי עובדיה:  כל הלמידה היא בצורה מאוד מאוד פעילה, מאוד מיוחד, בכל היבט בהקשר הזה, אם זה במתמטיקה, אם זה בשפה, על כל לוח יש לנו מסך מגע שמתחבר למחשב וזה הופך להיות פעיל, הם ממש פעילים, הם בונים את המשחקים, הם עושים את הכול, אם זה בנדבך הלימודי שלנו, שעוד שנייה אני אגע ביזמות שיצרנו, אם זה בצורה של חשבון, ככה התלמידים לומדים אצלנו, בצורה של סבבי למידה

שי עובדיה:       (סרטון)

שי עובדיה:  סבבי למידה, יצרנו תכנית חדשה שהם עובדים בתוך סבבים בכיתה

שי עובדיה:  המורה לא מדברת יותר מעשר דקות כי אחרת הקשב הולך ואז אנחנו מגיעים למצב שהילדים מאוד מתעניינים, הם צריכים להעתיק את התוצר שלהם והם פעילים בתוך הכיתות

שי עובדיה:  הכול פעיל כל הזמן, אתם מוזמנים לבוא לבקר ולראות את הדבר הזה

שי עובדיה:  זה מוביל לזה שהילדים ממש רוצים להגיע ללימודים ויש לזה עוד אלמנטים

שי עובדיה:  כל דבר פה הוא למידה חווייתית, זו הנקודה

שי עובדיה:       מה שיצרנו זה בעצם מודל שנקרא מודל 'הייטק איי', שהוא מתייחס למקום רגשי, חברתי, לימודי ויזמי

שי עובדיה:  בתוך בית הספר יצרנו מודל מיוחד, שהוא מודל הוליסטי שכולם מכירים

שי עובדיה:  ילד ילד, אנחנו בודקים אותו ממקום רגשי, חברתי, לימודי, מתוך הבנה שילד שהוא לא פנוי ללימודים בגלל המצב הרגשי שלו הוא לא יגיע לשם וזה בזבוז זמן ולכן אנחנו נותנים מענה מדויק ועל ההיבט הזה שמנו היבט יזמי

שי עובדיה:       בתוך בית הספר בנינו ארבעה מרכזי יזמות שעלו לא מעט ואנחנו מפתחים אותם כל הזמן ומדייקים אותם

שי עובדיה:  אחת זה יזמות פדגוגית, זו סבבי הלמידה שהסברנו, שתיים, יזמות גסטרונומית, יש לנו מטבח לימודי מדהים, שלוש, יזמות אקולוגית, בנינו חממה לימודית בתוך בית הספר, הכול זה לימודי, חווייתי, כמובן עם כל האלמנטים, ויזמות הייטקיסטית

שי עובדיה:  בנינו כיפה גאודזית, עשינו שם חדר מייקרים מדהים ויש לנו חדר הייטק חדש עם מדפסות תלת ממד

שי עובדיה:  מי שהיה ביום רביעי ראה את התוצרים של התלמידים שלנו שם, שהם הציגו ועשו לבד את הדברים שהם לומדים

שי עובדיה:  זה חדר המייקרים שבנינו, כיפה מחוץ לבית הספר, מי שראה ולא הבין מה זה הדבר הזה, אז זו התשובה

שי עובדיה:      אין לי עוד זמן להראות סרטון אחרון, אז לא נעשה את זה, אבל באמת תודה רבה לכם

שי עובדיה:  המטרה בסוף בסוף בסוף, חלק מהחשיבות שלנו בתוך בית הספר זה המקום של לתת במה לתלמידים

שי עובדיה:  יש לנו מקהלה, כל דבר שהילדים מציגים את עצמם אנחנו שם וזה כל כך משנה עולם

שי עובדיה:  זה דבר מדהים

שי עובדיה:       בשנה שעברה הייתה שנת שמיטה, בנינו ארבע תחנות גדולות בתוך בית הספר והזמנו את כל בתי הספר, דתיים וממלכתיים, כולם הגיעו ולמדו על זה בצורה חווייתית, פעילה, כשהתלמידים שלנו הם מפעילים את הכול

שי עובדיה:  זו הבמה לתת להם וזו הדרך לנצח

שי עובדיה:       היום אנחנו במקום אחר עם רישום מכל העיר, עשינו מעשירון 1 לעשירון 7, במגמת שיפור, ועם תהליך של פינוי בינוי, שבעזרת ה' נצליח להשלים אותו גם

שי עובדיה:  תודה רבה

עשהאל שריר: אם יש שאלות שלכם, בבקשה

יוסף טייב: נצא לטייל קצת

יוסף טייב:           (בהמשך סיור)     

דייגו ברקן: קודם כל ברוכים הבאים

דייגו ברקן:  אנחנו נמצאים כאן כי בטח שמעתם שהולכים להקים פה שכונה חדשה, כ-12,000 יחידות דיור

דייגו ברקן:  זה שטח החפירה, פה נמצא התל, אנחנו עשינו פה בדיקות מקדימות עם כלים מכניים ואכן גילינו ממצאים רבים, שאני לא אכנס אליהם, תיכף פבלו ודניאל יסבירו לכם

דייגו ברקן:       אנחנו הכנו את החפירה לפי התעדוף של היזם

דייגו ברקן:  קודם כל התחלנו לבדוק את הכבישים ואת התשתיות, כשסיימנו את הכבישים והתשתיות, כמו שאתם יודעים, זה החלק הראשון שצריך כדי לבנות שכונה, עכשיו אנחנו נמצאים בשלב של המגרשים

דייגו ברקן:  עשינו חפירה ובדיקה של המגרשים ועכשיו אנחנו נמצאים בשלב של חפירת הצלה של המגרשים

רועי גבאי: סיפור המסגרת

רועי גבאי:  אמרתי לכם שיש עוד 12,000 יחידות דיור, אז זה כל החלק הדרומי

דייגו ברקן: זה כל התב"ע, היא נקראת תמ"ל 1049, כל מה שאתם רואים בירוק זה שטחים שאנחנו כבר סיימנו ומסרנו לפיתוח, זה מאוד חשוב לתת חמצן לפרויקט ושהפרויקט לא ייתקע ושכל הזמן נהיה בתנועה גם מבחינת היזם

דייגו ברקן:  אז כמו שאתם רואים, רוב הפרויקט כבר משוחרר, אנחנו עובדים כרגע בכל השטחים המסומנים בסגול

דייגו ברקן:  אפילו כביש הכניסה הראשי מרחוב הראשונים כבר סיימנו אותו ותיכף נראה מה יהיו הממצאים באזור

פבלו בצר: נעבור ללוח, שיהיה קל ויותר ברור להסביר

פבלו בצר:  זו תכנית של השכונה, אנחנו נעשה סיור וירטואלי על פי התקופות, לא גיאוגרפית, אבל אם יש לכם שאלות, אם אתם רוצים לדעת מה התגלה באזור מסוים רק תשאלו

פבלו בצר:       אני אתחיל מהתקופות המאוחרות יותר

פבלו בצר:  אתם בטח שמעתם, לפני שנה וחצי-שנתיים התגלה פה, מישהו הזכיר פה יקב, אזור תעשייה שהוא כולו לתעשיית היין, היה בכותרות, היה הרבה רעש סביב זה

פבלו בצר:  המשלחת הקודמת חפרה

פבלו בצר:  כשאנחנו הגענו באמצע 20'-21' אנחנו קיבלנו את השטחים שמזרחה מאזור התעשייה הזה ואנחנו חשבנו שאנחנו באים גם לחפור תעשייה ביזנטית ואכן הייתה לנו קצת תעשייה ביזנטית, אבל רוב הממצאים שלנו הם קדומים יותר

פבלו בצר:      אז מהתקופה הביזנטית יש לנו איזה שהוא בית חווה, נקרא לזה ככה, שהוא קצת יותר רחוק מהתל באזור הזה, שהוא כולל בתוכו גם כבשנים לייצור כלי חרס, לייצור קנקנים, כמו אלה שתיכף תראו שם על השולחן

פבלו בצר:  מצאנו שני כבשנים והרבה הרבה פסולות כי תעשיית הקרמיקה מייצרת הרבה פסולת, הרבה כלים נשברים או לא יוצאים טוב, אז שוברים אותם ומפזרים אותם

פבלו בצר:  מצאנו ערימות מאוד גדולות של הפסולות האלה, ולא רחוק משם מצאנו גם, לראשונה ביבנה, בית יוצר שלא קשור לקרמיקה, הוא גם ביזנטי אבל לא קשור לקרמיקה, אלא לזכוכית

פבלו בצר:  זה מפעל זכוכית

פבלו בצר:  הזכוכית זה לא המצאה ביזנטית, זה חומר שהיה בשימוש עוד באלף השני והשלישי לפני הספירה, אבל הוא נהיה פופולרי בתקופה הרומית

פבלו בצר:      ובתקופה הביזנטית באמת יש בום של כלי זכוכית ומוצאים אותם בכל מקום, כמו שמוצאים קרמיקה מוצאים זכוכית, אבל בתי היוצר של כלי הזכוכית הם יותר קשים לאיתור כי אחרי שהם השתמשו בהם, אחרי שהכינו את החומר, פירקו אותם

פבלו בצר:  כדי להוציא את הזכוכית הגולמית היו צריכים לפרק את הכבשנים על מנת לשבור את הלבנה שנוצרה ואחר כך אפשר לשווק אותה, לשווק את החתיכות שלה ואחר כך האמנים שייצרו את הכלים, בשלב השני, גם הם השתמשו בתנורים קטנים שאחרי כמה שימושים בגלל הטמפרטורות הגבוהות התפרקו

פבלו בצר:  אז מאוד קשה למצוא את זה

פבלו בצר:  לנו התמזל המזל שמצאנו גם כבשן לייצור חומר גלם וגם כבשנים קטנים לייצור כלים, לניפוח

פבלו בצר:       מעבר לזה יש לנו בשני אזורים שונים מה שאנחנו זיהינו כמפעלי טין או מפעלי חמר

פבלו בצר:  החמר ששימש לייצור הקרמיקה לא בא ישר מהנחל, הלכו לנחל, אספו את הבוץ, אבל הם היו צריכים לעבד אותו

פבלו בצר:  יש תהליך שנקרא פילום, שזה הפרדה לפי גודל הגרגרים שבתוך הבוץ

פבלו בצר:  עושים את זה בבריכות רדודות עם הרבה מים, זה תהליך קצת ארוך ובשביל זה צריך מתקנים מיוחדים ובדרך כלל לא מוצאים את המתקנים האלה ואנחנו בגלל ההיקף של החפירה ובגלל שהתאפשר לנו לפתוח שטחים מאוד גדולים, אז מצאנו גם מתקנים כאלה, כל אחד מהמתקנים האלה כולל באר מים ולידה מערכת של בריכות שלדעתנו נועדו לזה

פבלו בצר:       מתחת לשכבה הביזנטית מצאנו בנקודות מסוימות, לא בכל מקום, גם את השכבה הרומית

פבלו בצר:  מצאנו את יבנה הרומית

פבלו בצר:  יבנה הרומית, אולי היבנה הכי מוזכרת במקורות, דווקא בממצא הארכיאולוגי בינתיים היא בין השכבות שהכי פחות מצאנו שרידים מהתקופה הזאת

פבלו בצר:  יש לזה כל מיני סיבות אפשריות

פבלו בצר:  אנחנו עוד לא סיימנו את העבודה ויכול להיות שנגיע לאזורים נוספים עם ממצא רומי

פבלו בצר:       מה מצאנו מהתקופה הזאת? קודם כל בית קברות מאוד מרשים, שכולל גם קברים בנויים וגם סרקופגים עשויים מאבן אחת וגם מבנה אחד שמתוארך היטב למאה הראשונה עד השלישית לספירה

פבלו בצר:  שני הדברים האלה מתאימים לסיפור ההיסטורי, ליבנה וחכמיה, לסנהדרין שיושב ביבנה, זה יושב מאוד טוב, מאוד יפה

פבלו בצר:  כמו שאמרתי, זה מעט בינתיים, אבל אנחנו על זה

פבלו בצר:      מעבר לזה אנחנו מצאנו שרידים מהתקופה ההלניסטית, כנראה בית חווה, אולי שני בתי חווה מהתקופה ההלניסטית ומעניין שבין השרידים האלה מצאנו גם מטבעות מימי אנטיוכוס הרביעי

פבלו בצר:  מצאנו מתחת לשכבה ההלניסטית בית יוצר או אזור תעשייה מתקופת הברזל, מתקופת הבית הראשון

פבלו בצר:  גם ממצא מאוד ייחודי

פבלו בצר:  זה לא המקום היחיד שיש כאלה בתי יוצר, אבל רמת ההשתמרות שיש פה וכמות הכבשנים שאנחנו מצאנו ביחד באותו אזור זה משהו שלא מוכר ממקומות אחרים בארץ

פבלו בצר:  אתם רואים, זו דוגמה לכבשן קרמיקה, כמו אלה הביזנטיים, אבל זה מתקופת הבית הראשון

פבלו בצר:       לא רחוק מזה מצאנו גם את הקבורה מאותה תקופה

פבלו בצר:  מצאנו שרידים של קברים שהם מאוד מזכירים קברים לא מקומיים, אין קברים כאלה באזור ארץ ישראל, הקברים האלה מזכירים קברים ממסופוטמיה, מאשור

פבלו בצר:  אז יכול להיות, זה לפחות הרעיון שלנו, שישב פה הצבא האשורי בסוף המאה השמינית או מראשית המאה השביעית לפני הספירה, הוא ישב פה באזור ומה לעשות, חיילים מתו וקברו אותם באזור של יבנה

פבלו בצר:  הנושא הזה נמצא בבדיקה

פבלו בצר:  זה מה שיש מתקופת הברזל

פבלו בצר:       מתחת לתקופת הברזל מצאנו את תקופת הברונזה, התקופה הכנענית, מה שנקרא תקופת הברונזה התיכונה, 1600 לפני הספירה, 1700 לפני הספירה בערך

פבלו בצר:  מהתקופה הזאת יש לנו, שוב, כבשנים, פה יש לכם דוגמה לארבעה כאלה, אבל אתם תראו תיכף בשטח עוד 12 שאנחנו חופרים כרגע, כבשני קרמיקה וגם קבורה בתוך הכבשנים וגם מחוץ לכבשים

פבלו בצר:  יש פה דוגמאות של קברים מהתקופה הזאת

פבלו בצר:       עוד יותר קדום זה בית קברות שמצאנו מתקופת הברונזה הביניימית, זה לפני תקופת הברונזה התיכונה, בערך 2000 לפני הספירה, גם בית קברות שכולו חורים בסלע, פירים שנחפרו או נחצבו בסלע שמובילים לחדרון קטן ובתוך החדר הזה התקיימה הקבורה

פבלו בצר:       ובסוף בסוף או בהתחלה בהתחלה של יבנה יש לנו יישוב מאוד מאוד גדול שאנחנו רק עכשיו התחלנו לחפור אותו ולהבין אותו מהתקופה הכלקוליתית

פבלו בצר:  התקופה הכלקוליתית היא תקופת האבן והנחושת, זה עוד לפני תקופת הברונזה, לפני התקופה הכנענית, זה על הגבול, זה קצת אחרי הפרהיסטוריה, לפי איך שאנחנו הארכיאולוגים מגדירים את זה וזו בינתיים התקופה הכי קדומה ביבנה שהתגלתה

פבלו בצר:  שוב, מאוד גדול, לא על התל, הם לא ישבו על התל, הם ישבו קצת דרומית לאיפה שאנחנו נמצאים, דרומית למחנה, על גדת נחל קדום שכבר לא רואים אותו

יהודית גידלי: אתם חופרים את המקומות האלה שאחר כך עליהם יבואו בתים, נכון?     

פבלו בצר: כן

יהודית גידלי: מה אתם עושים עם כל החפירות, מכסים אותם חזרה?      

פבלו בצר: כל ממצא עומד בפני עצמו

פבלו בצר:  יש ממצאים, ותיכף דייגו יכול להרחיב, גם מהחפירה שלנו וגם מחפירות קודמות שהוחלט יחד בדיבור, בהתייעצות ובשכנוע, יחד עם היזם לשמר אותם, לכסות, כיסוי שימורי, אבל במטרה לפתוח אותם חזרה אחר כך ולהפוך אותם אחר כך פארק ארכיאולוגי

דייגו ברקן: אבל תוך כדי תנועה כבר עשינו את זה בכביש הכניסה הראשי שבא מהצד הזה של התל

דייגו ברקן:  מצאנו פסיפס צבעוני מאוד יפה, כבר תוך כדי חפירה הבאנו את החבר'ה ממינהל השימור של רשות העתיקות, הוציאו אותו מהשטח ובשיתוף פעולה ובתיאום עם ראש העיר הוא הועתק להיכל התרבות

דייגו ברקן:  יש את ספריית היכל התרבות ואת הפסיפס שעומד שם

דייגו ברקן:  כל ממצא שיש כזה ייחודי אנחנו מטפלים בו

רועי גבאי: אבל יש פה סוגיה תכנונית של איך משמרים

רועי גבאי:  אגב, אפרופו ועדת החינוך והתרבות שנמצאת פה, יש פה חפירות קהילתיות, כלומר חיבור של בתי הספר, ילדים, קהילה, ציבור, כדי להיכנס לדבר הזה ולחבר גם את העתיקות, את הממצאים, ישן מול חדש, לחבר את התושבים ואת התלמידים לתוך הדבר הזה

רועי גבאי:  זו גם בין היתר עבודה מדהימה

יאיר שמיר: אני אספר

יאיר שמיר:  אני הפונקציה של החינוך במרחב מרכז

יאיר שמיר:  בשני משפטים, בעצם רשות העתיקות, כמו שאתם מבינים, רואה בפרויקט הזה מגה פרויקט, חפירה מאוד גדולה, הזדמנות לחפור הרבה, להבין מרחב, וגם להביא הרבה מאוד קהילה לסיפור הזה

יאיר שמיר:  באמת בעזרתה האדיבה של העירייה ובכלל עם כל הגורמים כאן אנחנו מביאים עשרות אלפי אנשים לפעילות, או לסיור להכיר, או לחפור ממש, להתנסות, מרמה של תלמידים דרך מכינות שמגיעות לפה לשבוע עבודה, ממש יחד איתנו חושפים את הכול כשהרעיון הוא בסוף שרשות העתיקות, בטח בשנים האחרונות עם הפנים לקהל

יאיר שמיר:       אנחנו עושים את הדברים האלה לא רק בשביל עצמנו אלא בשבילכם, אנחנו שגרירים של המורשת שלכם

יאיר שמיר:  אז בואו קחו חלק ובואו עזרו לנו לחשוף למען כולנו, למען הדורות הבאים

יאיר שמיר:  זה הסיפור בגדול, מגה פרויקט חינוכי שעוברים פה עשרות אלפי תלמידים, בני נוער, מתנדבים, קהילה, כל הזמן

דייגו ברקן: עכשיו נראה את הממצאים שעלו מהחפירה

דניאל אוסטר: הכלי הזה זה קנקן מהתקופה הביזנטית לבקבק את היין שיצרו כאן ביבנה או כל מישור החוף, מאזור עזה עד יבנה ליצוא לכל ארצות הים התיכון

דייגו ברקן: בן 1,500 שנה

דניאל אוסטר: קנקנים כאלה אפשר לראות במוזיאונים באיטליה, ביוון

דייגו ברקן: היה לקנקנים האלה פקק

דניאל אוסטר: זה אוסף של נרות שמן מתקופות שונות

דייגו ברקן: אטמו אותם עם שרף ואז העבירו אותם בספינות לכל אירופה

דניאל אוסטר: זה שמן מהתקופה הרומית הקדומה, אפשר להגיד ההרודיאנית, מהמאה הראשונה לספירה, סוף המאה הראשונה לפני הספירה

דניאל אוסטר:  נרות מהתקופה הרומית התיכונה

דניאל אוסטר:  יש לנו אוסף של נרות מהתקופה האיסלמית הקדומה, אפשר לזהות אותם מהידית והתעלה הזאת

דניאל אוסטר:  אוסף נרות גדול

דניאל אוסטר:  יש לנו גם כלים שלמים מהתקופה ההלניסטית, בערך 200 שנה לפני הספירה

דייגו ברקן: נלך לשטח מאוד מעניין, התקופה הכנענית

דניאל אוסטר: הקטע הכי מעניין בחפירה עם ממצאים מהתקופה הכנענית, תעשייה בעיקר, קצת קבורה גם

דניאל אוסטר:  מי שמנהלת את השטח זאת רויטל גולדינג

רויטל גולדינג: אנחנו נמצאים בחפירה באזור של הברונזה התיכונה, זה אומר 2000 לפני הספירה, זאת אומרת 4,000 שנה לפני זמננו

רויטל גולדינג:  בשטח הזה מה שאנחנו רואים זה התעשייה של כלי חרס, קנקנים, קערות וכו'

רויטל גולדינג:  בשטח הזה רק מצאנו עד עכשיו כ-12 כבשנים, שזה שטח יחסית מצומצם

רויטל גולדינג:  אני אשמח להראות לכם שניים

רויטל גולדינג:       אתם יכולים לראות את אחד הכבשנים שלנו, את חלקו העליון, הוא קרס ובתוכו קברו ככל הנראה כמנחה חמור

רויטל גולדינג:  מנחה לכל הפולחן של התעשייה

רויטל גולדינג:  עד היום מצאו חמורים בקבורה בקונטקסטים של פולחן בלבד, או בבתי קברות, או במקדשים, ואצלנו ביבנה כבר שני חמורים בתוך כבשנים, זה אומר דבר ראשון על החשיבות של התעשייה הזו עבור בני התקופה, כי חמור היה חיה מאוד יקרה, חשובה ואם מקריבים אותה זה לטובת משהו שמספיק חשוב לעשות אותו

יהודית גידלי: מתי נגמרת עונת החפירות?      

דייגו ברקן: לא נגמרת, אנחנו עובדים כל השנה

דייגו ברקן:  אנחנו ברשות העתיקות עובדים כל השנה

רויטל גולדינג: פה אנחנו רואים כבשן נוסף שאנחנו רואים את החלק העליון שלו, ממש הכלים שהיו על רצפת הכלים בכבשן ונשברו בתהליך היצירה, אז אותם לא אספו בפעילות האחרונה של הכבשן

רויטל גולדינג:  אנחנו רואים פה שברים של קנקנים, קערות ואנחנו רואים קונוסים שהיו כלים של התעשייה עצמה בשביל להעמיד את הקנקנים בתוך הכבשן

רויטל גולדינג:  הקונוסים זה כלי החרס האלה באמצע שנשארו על הרצפה אחרי השימוש האחרון של הפקת הכלים

רויטל גולדינג:           (בהמשך הסיור – הקונסרבטוריון)     

עשהאל שריר: צהריים טובים

עשהאל שריר:  תודה לכל מי שהגיע, נמצאים איתנו סימון דוידסון, חבר ועדת החינוך, תרבות וספורט ויו"ר ועדת המשנה לספורט, ויוסף טייב, יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, ראש העיר, מר רועי גבאי כמובן, ממלא מקום ראש העיר מר משה חזות, יו"ר ועד העובדים ציון בן לולו, אריאל הלר דובר העירייה, גיא ירניצקי, מנהל המוקד העירוני

רועי גבאי: אבל הוא הרבה מעבר לזה, הוא יושב ראש הנהגת הורים לשעבר והוא היה פרויקטור מרכזי בשבוע החירום שלנו

עשהאל שריר: יהודה דנינו חבר מועצת העיר, מנהלי בתי הספר, שי אפשטיין, מנהל המחלקה לחינוך על יסודי ברשות ואביבית קליין, כרגיל נציגת הפיקוח באופן מסורתי

עשהאל שריר:  וצוות הוועדה, מנהלת הוועדה, סגנית מנהלת הוועדה, אתי ויהודית

עשהאל שריר:       אנחנו ביקשנו ממנהלי בתי הספר ומכל מי שהוזמן לוועדה להעלות כל מיני נושאים וסוגיות ליבה שבנפשם או שמטרידים אותם ביום יום

עשהאל שריר:  אלה הנושאים שעלו, כמובן שאנחנו יכולים לדבר גם על דברים אחרים ככל שיש למי מכם עניין בזה

עשהאל שריר:       אני אתחיל ממשבר כוח אדם בחינוך

עשהאל שריר:  אנחנו באמת במשבר שמרגיש כאילו הוא הולך ומתעצם בשנתיים האחרונות, של כוח אדם של מורות ומורים, של גננות, סייעות כמובן, עובדים סוציאליים, קלינאיות תקשורת

עשהאל שריר:  ממש משבר כוח אדם מאוד מאוד משמעותי בחינוך

עשהאל שריר:  יש כל מיני מהלכים כאלה ואחרים להעלות את השכר של חלק מקהלי היעד שדיברנו עליהם, השאלה היא מה עושים כדי לטפל בסוגיה הזאת, האם הסיפור של העלאת שכר זה הפתרון וכמה זה העניין

עשהאל שריר:  האם אתם עסוקים בדבר הזה, מחשבות תכניות

יוסף טייב: קודם כל צהריים טובים

יוסף טייב:  אני רוצה לומר קודם כל שוועדת החינוך, התרבות והספורט התכנסה מספר פעמים סביב הנושאים האלה, אני חושב שהם נושאים קריטיים

יוסף טייב:  אם אין קמח אין תורה

יוסף טייב:  עצם זה שהשכר של המורים, של הסייעות, של הגננות, נמוך, פסיכולוגים, יש לזה השפעה ישירה, קודם כל על האדם שעובד, אבל יש לזה גם השפעה ישירה כמובן בסוף על הציבור ועל אותה סטודנטית לעתיד ומורים לעתיד, פסיכולוגים לעתיד שרוצים להיכנס לתחום

יוסף טייב:  בסוף בן אדם שוקל ואומר, רגע, למה שאני אעבוד בזה? אני אלך לעבוד במשהו אחר

יוסף טייב:  זו נקודה ראשונה

יוסף טייב:      נקודה שנייה, אני חושב שאנחנו צריכים לייקר את הנושא של חינוך, ייעוץ חינוכי, השירות הפסיכולוגי, לצערי יש לנו חסר ענק בנושא השפ"ח

יוסף טייב:  אני לא יודע מה קורה פה ביבנה, אני יודע שבאזור הפריפריה המצב הוא קטסטרופה, ובסוף יש לזה השלכות ישירות גם על הילדים, על המשפחות, אנחנו רואים נשירה סמויה וגלויה, ולצערי יותר ויותר גלויה, לא שסמויה היא פחות חמורה, במקרים מסוימים היא אפילו יותר גרועה מהגלויה

יוסף טייב:  כשאתה רואה נשירה גלויה אתה יודע שמישהו בדרך ימצא את הילד, יטפל בצורה טובה, פחות טובה, אבל כשמדובר בנשירה סמויה אז הוא פשוט נעלם מעינינו, הוא יכול לעבור את כל התהליך של מערכת החינוך ולהגיע – לצערנו היו מקרים קשים שכשהוא נופל הוא נופל מגבוה

יוסף טייב:       אני רוצה כן לומר שבשיחות גם פנימיות ומאחורי הקלעים עם שר החינוך ועם הגורמים המקצועיים במשרד אנחנו עושים הכול כדי באמת לטפל בנושא הזה של השכר וזה לא מספיק

יוסף טייב:  אני חושב שהמערכת כולה, וזה תפקידה גם של הוועדה, לשים לא רק את הדברים היפים, אלא גם את האתגרים ואת הבעיות שיש בפנינו, שיש בפני המשרד, שיש בפני השלטון המקומי, בפני הרשויות

יוסף טייב:       כשדיברתי עם ראש העיר מקודם, תפיסתי היא שכן צריך לתת יותר ויותר חופשיות או גמישות לרשות המקומית, הרשות המקומית בסוף מכירה יותר טוב מכולנו את המגזר שנמצא אצלה בעיר, את האתגרים ואת הפתרונות ולפעמים הוא יכול לתת את הפתרונות, פשוט אין לו את המשאבים

יוסף טייב:  תפיסתי היא שמערכת החינוך והמשרד צריך לשחרר יותר ולתת יותר פתיחות ואפשרות וגמישות ניהולית, לא משנה אם זה ברשות או בבית הספר עצמו

יוסף טייב:       אני חושב שהמהלך הראשוני שהמשרד התחיל לעשות עם הסיפור של תכנית הגפ"ן, עם כל האתגרים שיש כאן, הסיבוכים ברמה הבירוקרטית וכל מה שיש מסביב, אני חושב שזה תהליך

יוסף טייב:  אנחנו מדברים על תהליך שהתחיל לפני כשנה, יש שינויים רבים שהוצגו בפני הוועדה בחוק ההסדרים כשעסקנו בזה, המשרד יעשה שינויים נוספים בתשפ"ד, אני חושב שחלקם אפילו כבר פורסמו באתר המשרד כדי בסוף להוביל לגמישות ניהולית אמיתית ולא רק ככותרת

יוסף טייב:       הרבה עבודה עומדת בפנינו ואני כמובן, גם צוות הלשכה, אני ועוזריי, אנחנו תומכים ומעוניינים לשמוע את האתגרים שיש, לא רק ביבנה, גם בערים אחרות ולהבין את הנתונים ואת הנושאים שאתם רוצים להעלות לסדר היום בוועדה

יוסף טייב:  הוועדה מתכנסת כמעט בכל נושא, אני חושב שמאז כניסתי לוועדה לפני מספר חודשים בודדים אנחנו באמת מקפידים לנגוע בכל נושא, מחינוך מיוחד, כל המגזרים, חרדי, לא חרדי, ממלכתי, ממלכתי דתי, כל האתגרים שיכולים להיות במשרד החינוך, שילוב של ילד עם מוגבלויות יש לנו בשבוע הבא, הסיפור של הסעות תלמידים

יוסף טייב:       אני באמת אנסה לעבור ביסודיות על כלל הנושאים ויש נושאים רבים

יוסף טייב:  בסוף הוועדה מתכנסת כמעט בלו"ז המלא, אין לנו כמעט שעות שאנחנו לא מכנסים את הוועדה

יוסף טייב:  וכמובן אנחנו גם מזמינים אתכם לקחת חלק, השלטון המקומי מקפיד לשלוח את הנציגים שלו, כמובן שאם יש בעיה ספציפית בעיר מסוימת שראש העיר חושב שצריך להעלות איזה שהוא נושא אז בשמחה רבה, אנחנו פה בשביל זה

סימון דוידסון: אני קצת עוף מוזר בכל הנושא של הוועדה, אבל לשמחתי אחרי שנתיים אני מגיע לעיר יבנה ואני שומע את מה שהייתי רוצה לשמוע

סימון דוידסון:  אתה לא שמת לב, אבל כשאתה דיברת אתה אמרת משהו שהעלה חיוך על שפתיי, אתה היחידי ששמעתי אותו אומר את זה, וזה שרואים את התלמיד 24/7 ומה שקורה דקה אחרי שהוא יוצא מבית הספר לא פחות חשוב ממה שקורה בבית הספר

סימון דוידסון:       החינוך הבלתי פורמלי, ופה הנושא של תנועות נוער, פעילות ספורטיבית, הבניין שאנחנו נמצאים בו פה, הקונסרבטוריון, זה דבר שהוא דרמטי בפיקוח והחינוך של הילדים שלנו, כי כל הצרות הכי גדולות לא קורות בבית הספר, או בוא נגיד רוב הצרות הכי גדולות לא קורות בבית הספר, הן קורות דקה אחרי שיוצאים

סימון דוידסון:  ההגעה של התלמידים לאלימות ולפשע ולסמים ולאלכוהול בדרך כלל קורית כי אותם תלמידים שהם חסרי מעשה ומסתובבים ברחוב הם אלה שמגיעים

סימון דוידסון:  אם אנחנו יודעים כמערכת להביא אותם אל תנועות הנוער, אל מגרשי הספורט

סימון דוידסון:       בעולם הדתי יש להם פחות בעיות כי הם מאוד מאוד עסוקים עד שעה מאוחרת, אבל ילד חילוני שמסיים בשעה שתיים את בית הספר והוא פשוט מסתובב ולא נמצא במסגרת כלשהי, אלה הבעיות הכי גדולות

סימון דוידסון:  וזה העולמות שלי שאני מתעסק איתם, כמובן מעבר למה שאני מתעסק בנושא של ועדת חינוך, אבל אני באמת מאמין בזה באמונה שלמה, כי אני באתי משם, אלה העולמות שאני הגעתי מהם

סימון דוידסון:      אנחנו כמדינה צריכים לעזור לראש העיר לבנות יותר אולמות, לבנות יותר מגרשים, לתת פתרון לבתי ספר שאין אולמות

סימון דוידסון:  תארו לכם עכשיו במזג אוויר כזה לעשות שיעור ספורט, מי יכול לעשות את זה? תראו לי אחד שיכול לעשות דבר כזה

סימון דוידסון:  אז הם לא עושים פה ולא עושים אחרי הצהריים, אני לא מדבר רק על הבריאות, אני מדבר קודם כל על החינוך ועל הנפש של הילדים שלנו, ובמקומות הכי בעייתיים, שזה החברה הערבית והבדואים, ששם בכלל אין כמעט שום דבר – אני הקמתי בריכת שחייה ביישוב חורה, חתכנו את הסרט לפני שמונה חודשים ואנחנו מלמדים את כל הילדים בחורה שחייה

סימון דוידסון:  הייתם צריכים לראות מה קרה ביישוב הזה מהבריכה הזאת, מה הם עושים עכשיו צהריים הילדים שם

סימון דוידסון:       אז צריך לחשוב כתפיסה, אתה אמרת חינוך, גם מה קורה אחרי, ואני מאוד מאוד שמחתי לשמוע מה קורה בעיר יבנה כי זו באמת דוגמה מדהימה

עשהאל שריר: תודה

עשהאל שריר:  ולדבר הזה יש גם השלכות על הסיפור של כוח אדם בהוראה משום שכשלתלמידים קשה ולא טוב וכשהם מתנהגים באלימות זה שוחק גם את המורים

קריאה: גם את ההורים

עשהאל שריר: בוודאי, תיכף נדבר על ההורים

עשהאל שריר:  מישהו מהשטח, מהמנהלות, רוצה להרחיב בסיפור הזה?      

שוש: אני רוצה להתייחס למשבר כוח האדם משני אספקטים

שוש:  האספקט הראשון, הפתרון

שוש:  אחד מהפתרונות שיכולים לבוא לידי ביטוי זה שימוש בבני ובנות שירות

שוש:  בנות ובני שירות יכולים להיכנס למערכת החינוך ולהוות סייעים חינוכיים ועוזרי חינוך

שוש:  אני לא יודעת אם זה עלה אי פעם, מה נעשה עם זה

שוש:  זה משהו שאני חושבת שכן יכול –      

קריאה: אני יכול להגיד שאצלי בבית הספר זכינו השנה לשתי בנות שירות וזה פרויקט נהדר

סימון דוידסון: אני סתם נותן לך דוגמה

סימון דוידסון:  הנושא של הספורט

סימון דוידסון:  אני עשיתי רפורמה גדולה מאוד בנושא של ספורטאים מצטיינים בצבא

סימון דוידסון:  30% מהספורטאים המצטיינים שהולכים היום בצבא הם מורים חיילים בבתי ספר, לא יודע אם ביבנה, אבל אתם יכולים לדרוש אותם

סימון דוידסון:  הם מגיעים, עושים שלוש פעמים בשבוע פעילות של ארבע שעות ועוזרים, גם בחינוך גופני, וגם בכיתות עצמן

טלי דרור: אני הייתי מורה חיילת בעברי, זה הדבר הכי נכון

טלי דרור:  דבר נוסף שהייתי רוצה להתייחס למערכת גפ"ן

טלי דרור:  אני מניחה שבאמת קיבלתם אין ספור תגובות ממנהלות בית ספר לגבי המערכת, לגבי התקציבים שניתנו לבתי הספר

טלי דרור:  יחד עם זה אני רוצה לומר שהבסיס זה שעות התקן שלמעשה על בסיס השעות האלה אנחנו משבצים אנשי צוות ולהם מגיע התגמול המתאים ופחות מהתכניות החיצוניות

טלי דרור:       אני רק רוצה להדגיש שקיים פער בין השכר שמגיע מדריך שהוא התחיל עכשיו את עבודתו כמדריך לבין מורה שעובדת עשר ו-20 שנה במערכת, זאת מקבלת 5,000 וזה מקבל 8,000 ו-10,000 שקל, ומשרד החינוך נותן לזה יד

טלי דרור:  הדבר הזה בעיניי צריך להיפסק ולעשות חושבים בעניין, בעיניי לתת יותר שעות תקן למערכת החינוך ולצמצם לנו, אני אומרת את זה, אני לוקחת על עצמי, לי, לצמצם את מערכת גפ"ן ואני אשמח מאוד ולהגדיל שעות תקן

יוסף טייב: ועדת החינוך עדיין לא התכנסה בנושא עצמו של תכנית הגפ"ן, אלא כשהתעסקנו בחוק ההסדרים ובהכשרת חשבונות הבנק שבתי ספר פותחים, היום יהיו כבר פתיחות כמו שצריך, אני אמרתי להם שאני לא מוכן לדון בחוק ההסדרים ואני מתחיל לנגוע בגפ"ן ככה מלמעלה

יוסף טייב:  אני חושב שעשינו שלושה דיונים סביב הנושא הזה של חוק ההסדרים, נגענו בתכנית הגפ"ן בעיקר ואני אמרתי בוועדה שהוועדה תתכנס סביב נושא ספציפי של הגפ"ן

יוסף טייב:       הבעיה שהעלית עכשיו שלפעמים בגפ"ן אתה תמצא איזה שהיא תכנית שתעלה לך הון כסף שיכולת לעשות אותה דרך הצוות החינוכי שלך ולפרגן למורים ולשמר כוח אדם איכותי, לתת בונוס למורה כזה או לרכז כזה בתוך המערכת, הנושא הזה עלה והוא ימשיך לעלות בוועדה כשאנחנו ניכנס לתכנית הגפ"ן, כדי להבין איך התכנית עובדת, באיזה צורה, ונתחיל באמת להתעמק

יוסף טייב:       משרד החינוך, אני לא הכרתי בשנים עברו, הייתי מספר פעמים חבר בוועדה, אז יכול להיות שלא שמתי לב לזה, אני חושב שכרגע כיו"ר ועדה אני באמת נחשף לצוות מקצועי קשוב, באמת קשוב, מוכן לשמוע על לקחים לעתיד, מוכן לעשות שינויים

יוסף טייב:  אני חושב שאחרי ועדה אחת שעשינו, הוועדה הראשונה שעשינו, כבר משרד החינוך בוועדה השלישית הגיע עם שינויים לשנת תשפ"ד

יוסף טייב:  יש רצון כן לשחרר

יוסף טייב:       בסוף מדובר על תכנית שיש לה שנה, זה בקושי ללמוד על האתגרים ועל הבעיות שיש באותה תכנית, ויש, יש גם בעיות, אבל המשרד כן קשוב ורוצה, רוצה את התכנית ורוצה שהיא תהיה בצורה טובה, ולכן הוא גם מעוניין ורוצה לשמוע את הביקורת ובסוף ביקורת בונה תשפר את התכנית

יוסף טייב:  אז הנקודה הזו שהעלית עלתה בוועדה ואנחנו מטפלים בזה

טלי דרור: אני מדברת כמנהלת, אבל כאיש צוות שנמצא בתוך המערכת ורואה תכנית שהוא מקבל 250 שקלים לשעה, או 300 שקל לשעה והוא מקבל 60-50 במקרה הטוב, למה שהם יישארו במערכת?      

יוסף טייב: נכון

טלי דרור: כאן זה המקום להפסיק את זה, זה לא יכול לקרות

סימון דוידסון: לא צריך להפסיק את זה לגמרי

טלי דרור: למצוא פתרון כדי שלא יברחו לנו אנשים טובים מהמערכת כי זה קורה

סימון דוידסון: אני רוצה להגיד לך, את מסתכלת על עולם אידיאלי, אני אקח אותך לעולם אחר של יישוב בדואי בדרום הארץ שלצערי שם ראש העיר, מי שמנהל את כל העיר זה החברים שלו והמשפחה שלו ואם אנחנו נאפשר את זה בכל מקום בארץ הוא יגיד שהוא רוצה שבן הדוד שלו יהיה מורה בבית הספר ושהוא יקבל את כל השעות

סימון דוידסון:  צריך להיות מאוד מאוד קפדנים בנושא הזה

יוסף טייב: נעשה את זה דיפרנציאלי

ציון בן לולו: על מנת לעודד עבודת סייעות לדעתי צריך להכניס את זה כעבודה מועדפת ואז לפחות נביא הרבה כוחות צעירים ורעננים למערכת

ציון בן לולו:  ברגע שייצאו מלמעלה הנחיות אני חושב שזה ייתן לנו יותר אוויר בתוך המערכת

יוסף טייב: לא נעים לי להגיד לך, אבל זו גם אחת ממסקנות הוועדה

ציון בן לולו: כיוונתי לדעת

יוסף טייב: אחרי המסקנות בוועדה אני ישבתי עם אגף התקציבים באוצר והעליתי גם את הרצון להכניס את זה כעבודה מועדפת

יוסף טייב:  כמובן שיש להם את הטענות שלהם בנושא הזה, זה חלק מהנושאים, אחד הנושאים שאני הולך לטפל זה הסיפור הזה מול השר קיש, יש ישיבת עבודה שאני הולך להעלות גם את הנושא הזה כי בסוף אתה רוצה לתת להם הזדמנות, כי יש הרבה אנשים שהם מוכשרים מאוד והם לא נחשפו לעולם החינוך ופתאום יכול להיות שמשם תבוא הישועה ותמצא את כוח האדם המתאים

ציון בן לולו: אתה מגרה אותם

יוסף טייב: ואנחנו במצוקה

יוסף טייב:  בסוף אנחנו כן מדברים על שעת חירום, שעת מצוקה, שפחות ופחות תלמידים נכנסים ללמוד חינוך

יוסף טייב:  אני יכול לתת לך דוגמה אישית, יש לי בת שמסיימת י"ב והיא התלבטה מה ללמוד ואמרתי לה אולי חינוך, אז היא אומרת לי: אבל, אבא, כל מקום שאני הולכת אומרים לי שמגמת חינוך נסגרה

יוסף טייב:  זו תופעה רחבה מאוד ואנחנו צריכים לטפל בה

סימון דוידסון: אדון ציון היקר, אתמול הלכתי לפגישה אצל מרגי, שר הרווחה, בנושאים שאני מקדם איתו

סימון דוידסון:  הגעתי לשם, ישבו בחוץ יושב ראש המסעדנים והיה עוד מישהו של תעשייה, שניהם באו באותו נושא, יש מסעדות במדינת ישראל שלא נפתחות בצהריים כי אין עובדים

סימון דוידסון:  היום להעסיק שוטף כלים משלמים 15,000 שקלים בחודש, כולם ברחו לוולט

סימון דוידסון:  זאת אומרת יש בעיה במדינת ישראל, אין עובדים

סימון דוידסון:  מצד שני, אתה הולך לשדה התעופה וזה מפוצץ

סימון דוידסון:  אז איפה הם? איך הם חיים?      

קריאה: הם רוצים כסף קל ומהיר

סימון דוידסון: בהרבה מאוד תחומים אין עובדים

סימון דוידסון:  מוסכניקים ומסעדנות, בהוראה וכן הלאה וכן הלאה

סימון דוידסון:  לא פשוט

ציון בן לולו: לגבי מורות חיילות, אני זוכר בתקופה שלי שהיו הרבה מורות חיילות, היחידה שהשביתה את הכול זה יולי תמיר, הייתה איזה בעיה מסוימת ואני חושב שחייבים עם טילמן, שהוא אחראי על כל הנושא של מורות חיילות, איך מתגברים ואיך מביאים הרבה בנות

ציון בן לולו:  הרבה בנות רוצות, אבל יש להם מכסה

קריאה: למה רק בנות?      

ציון בן לולו: מורים ומורות, לא משנה, הנושא של השירות הלאומי, לתגבר יותר

סימון דוידסון: לא רק בשירות הלאומי, גם בצבא יש הרבה מאוד חיילים וחיילות שלא מוצאים את עצמם ואין להם תפקידים שמתאימים להם, אפשר לעשות גוף חינוכי שיעזור למדינת ישראל בכל מערכת, זה לא חייב להיות רק שירות לאומי, לדעתי

ציון בן לולו: כל כוח זה טוב

אביחי סטולרסקי: התייחסתי לכל הנושא של בריאות הנפש הארצי, אני חושב שהשירות הפסיכולוגי החינוכי, בוודאי ביבנה וגם בארץ, התפיסה שלי לפחות שהוא הגוף הברה"ני, בריאות הנפש, הציבורי האחרון שקיים במדינה

אביחי סטולרסקי:  בפועל

אביחי סטולרסקי:  בריאות הנפש די הוכחדה ברפורמה שהייתה לפני שבע שנים, היא כבר מעט מאוד קיימת ובעצם אנחנו הגוף האחרון ואנחנו בעצם נלחמים על השרידות שלנו

אביחי סטולרסקי:       אני חושב שאני מאוד שותף פה עם הרבה מאוד אנשים בכל התחומים של מה שאני קורא לזה חב"ר, חינוך, בריאות, רווחה

אביחי סטולרסקי:  הקורונה עשתה לנו מהפך, יש גם את הדור הצעיר, דור ה-Z, או דור האומגה, לא יודע איך קוראים להם, שבאמת אין עובדים

אביחי סטולרסקי:  מזוז לא מצליח לפתוח את הסניף הקטן שלנו, מזוז זה מכולת, הוא לא מצליח לפתוח

אביחי סטולרסקי:       אני יודע שיש לשירות הציבורי שם לכאורה לא טוב, אבל אני חושב על עצמי באנלוגיה, אם אני רוצה ללכת לעשות ניתוח להורדת שומן אני אלך לאסותא פרטי, אבל אם אני רוצה לעשות ניתוח שחס וחלילה יש בו איזה שהוא משהו יותר מורכב אני אלך לבית חולים ציבורי כי שם יש את ההכשרה ושם יש מעטפת וזה נורא חשוב

אביחי סטולרסקי:  זאת אומרת המאבק הזה בין השירות הציבורי לבין ההפרטה, יש הפרטה, הגפ"ן זה אחד המרכיבים המפריטים המאוד משמעותיים, גם בשירות הפסיכולוגי יש יד ורגל בסיפור הזה

אביחי סטולרסקי:  במתח הזה לריבון, לממשל הציבורי, יש מקום מאוד חשוב לשמר את המבנים האלה

אביחי סטולרסקי:  אתם רוצים לשנות, לחשוב איך, לטייב אותם, להתאים אותם למאה ה-21, אבל יש פה מבנים שקיימים עם הכשרה

אביחי סטולרסקי:  מורה זה איש מקצוע, פסיכולוג זה איש מקצוע, אי אפשר פלסטרים

סימון דוידסון: אני אענה לך על מה שאמרת

סימון דוידסון:  אני אוהב מספרים

סימון דוידסון:  כשנותנים לי נתון של 97% או 96% של בגרויות אני אומר סבבה, אבל כשאני רואה 96% מתגייסים לצבא אני אומר וואו

סימון דוידסון:  אותו דבר בחינוך, כשאנחנו עשינו ועדה, יושב ראש הוועדה קיים ועדה אתמול על נושא של חרמות ואתה יודע שבחודשיים האחרונים שני ילדים התאבדו בגלל חרם בבית הספר וכשיושבת בוועדה הגב' בן שבת, כשהיא יושבת ומספרת על הבן שלה שלפני שלושה חודשים התאבד, אתה אומר בוא רגע נעשה פוס

סימון דוידסון:  זה לא הדבר הכי חשוב 5 יחידות מתמטיקה

סימון דוידסון:  זה חשוב מאוד, אבל לא הכי חשוב, בסוף אנחנו צריכים לדאוג לנשמה של הילדים שלנו

סימון דוידסון:       הנשמה הזאת תגיע רק אם יהיה את הבן אדם שיידע לחבק, להקשיב, לראות את אותו ילד שנמצא במצוקה

סימון דוידסון:  אני מאוד מתחבר אליך, יש לנו כל כך הרבה דברים לעשות, אבל צריך לשנות את התפיסה, להבין שאנחנו לא באותו מקום שהיה לפני 30-20 שנה, לא באותו מקום

עשהאל שריר: אנחנו נמשיך לנושא הבא

עשהאל שריר:  אני אגיד שלפני כבר לא מעט שנים ממשלת ארה"ב החליטה שהיא משפרת את מערכת החינוך שלה

עשהאל שריר:  היא פנתה לחברת מקנזי לעשות מחקר עמוק ורחב כדי לבוא עם מסקנות איך משפרים את מערכת החינוך בארה"ב

עשהאל שריר:  בסופו של דבר מערכת חינוך לא יכולה לעלות על איכות מוריה, בסוף איכות כוח האדם זה הסיפור

עשהאל שריר:  לא רק לאייש את המשרות, אלא גם לדאוג שיהיה כוח אדם איכותי וגם עם זה אנחנו מתמודדים

עשהאל שריר:  זאת אומרת אנחנו מצליחים בסוף לגייס ולהכפיל את בתי הספר אבל איכות כוח אדם זה גם סיפור רציני

יוסף טייב: רק בנקודה הזאת, אני חושב שהמשרד כן הפנים שיש רצון להגיע לשם, לכן גם כל הסיפור של הגיל הרך מתחיל לעבור איזה שהוא שינוי גם ברמת הפיקוח, ברמת ההכשרה

ציון בן לולו: צריך גם לצמצם את הכיתות, לא יכול להיות 36 ילדים בכיתה

סימון דוידסון: ציון, בסוף בסוף בסוף, אמרתי את זה חמש פעמים לפחות, בסוף צריך קודם כל מנהלים עם נשמה

סימון דוידסון:  כשאתה יושב היום, אני אמרתי ליוסי, עם טלי והיא דיברה, הסתכלתי ועשיתי לו ככה, למה עשיתי ככה? כי זה דוגמאות שצריכים להביא לכנסת כדי לראות איך עושים

סימון דוידסון:  הכי קל להגיד חסר ואין ואין, אבל יש דוגמאות של אנשים, ואני לא מכיר אתכן, אני בטוח שאתן מדהימות, אבל כשאני רואה את ראש העיר שלכם בקשר אישי איתה, ממש קשר אישי, וכשהיא מדברת ומספרת איך המורים נשארים ויש לה כבר 100% לשנה, זה קורה בגלל שלמורים יש אגו, קודם כל הם מרגישים שהם חשובים, שהמשימה שלהם חשובה, שכל יום שהם הולכים לבית הספר הם עושים משהו טוב ויש מישהו שיגיד להם תודה

סימון דוידסון:       אני הייתי מורה בבית ספר בגלגול הקודם שלי, ומחנך, ולמה הפסקתי, ציון? כי אף אחד לא אומר לי תודה

סימון דוידסון:  אף אחד

סימון דוידסון:  יום בהיר אחד אמרתי, אני גם ככה עושה את זה מהנשמה שלי, לא בשביל כסף, לא אומרים תודה, אף אחד לא מעריך אותי, לא המנהלת, לא ראש העיר, לא זה ולא בזה, קיבינימט אני הולך

סימון דוידסון:  הלכתי באותו יום

סימון דוידסון:  אמרתי שאני יוצא למילואים ולא חזרתי מהמילואים

סימון דוידסון:  בסוף המנהלים והקשר בין מנהלים למורים והחיבור הזה הוא הדבר הכי חשוב

יוסף טייב: הוא עכשיו עבר לשלב של מחנך בכנסת

סימון דוידסון: אנחנו אופוזיציה קואליציה, אבל אנחנו חברים טובים כבר שנתיים, גם כשאני הייתי בקואליציה והוא באופוזיציה, באמת חברים טובים כי אנחנו באים נקיים עם נשמה של לעשות דברים טובים

סימון דוידסון:  רואים את הפוליטיקה כדבר מגעיל, זה לא כולם

סימון דוידסון:  לא כולם

סימון דוידסון:  ואם אנחנו נבוא לשם כדי לעשות טוב ונגיע לשטח ונסתכל לאנשים בעיניים ונקשיב להם בסוף זה גלגל, אתה משפיע עליו, אתה משפיע עליו ואפשר לקדם

עשהאל שריר: הנושא הבא, לפני אי אילו שנים בוועדת דברת הוחלט על חוק חינוך מיוחד, שילוב של תלמידים דיפרנציאליים בכיתות רגילות, ההחלטה היא בידי ההורים

עשהאל שריר:  היום, כבר אי אילו שנים אחרי, האם יש תובנות בנושא? אנחנו גם נשמח לאיזה שהיא התייחסות מהשטח לגבי החוויה שלכם כמנהלות ומנהלי בתי ספר

עשהאל שריר:  אם יש מישהו

עינב פוטרמן: אני 18 שנה מנהלת בתי ספר מבחירה, אני נהנית מאוד מהעבודה שלי

עינב פוטרמן:  ניהלתי חטיבת ביניים בעיר אחרת ולפני 11 שנה הקמתי את בית הספר הראשון בשכונה החדשה כאן, בית הספר היסודי הגדול בעיר, רבין

עינב פוטרמן:       אני זכיתי להכיר את מסגרות החינוך המיוחד על כל מרכיביהם

עינב פוטרמן:  מה שקרה בוועדה, זה בסדר שהזכות בידי ההורים וגם כמנהלת, כשניהלתי חטיבת ביניים והיה לי מקום פיזי בבית הספר אז היו לי ז', ח', ט', כל שנה פתחתי כיתות של חינוך מיוחד כי זה האני מאמין שלי כמנהלת

עינב פוטרמן:  כאן הבעיה היא לא ההורים, כי אם ההורה מכיר את בית הספר, מאמין בצוות החינוכי, כמו שרואים עין בעין את המורים ככה גם רואים את ההורים, זאת לא הבעיה

עינב פוטרמן:       הבעיה הייתה שבסופו של דבר צומצמו שעות רבות כי בעצם החליטו שכל מה שהוא בשכיחות גבוהה זה יורד מהסל של בית הספר

עינב פוטרמן:  אז אם אני אמורה לתת מענה ל-640 ילדים שמתוכם כ-25-20 ילדים דיפרנציאליים וכמחצית מהילדים הדיפרנציאליים אני צריכה לתת את הסלים שלהם על חשבון 600 ומשהו ילדים שמתוכם בערך חצי מהילדים זכאים לשילוב כזה או אחר, אז בעצם מה עשינו בזה? השארנו בכיתות של 34 ילדים, דרך אגב אני מאוד מתחברת לעניין של גודל כיתה, ללמד בכיתה של 25 תלמידים כמו שיש פה בחלק מבתי הספר בשכונות הוותיקות וללמד בכיתות שכל הכיתות הן 34 ילדים זה עולם אחר לגמרי, וכשחלק מהילדים הם דיפרנציאליים, יש לי כיתות גם עם שלוש וארבע סייעות בכיתה ואת השעות עוד לוקחים מהתקן שלי, אז בעצם מה עשו חכמים בתקנתם

עינב פוטרמן:  זה בעייתי מאוד

אושרת מיארה-חזות: אני אוסיף ברשותכם את סיפור ההכשרה של צוות מורים שבהכשרה שלהם באים מהחינוך הרגיל, בתוך הכיתה יושבים שניים, שלושה עד ארבעה תלמידים דיפרנציאליים שלכל אחד יש את המקום שלו והוא צריך לקבל מענה והדרישות המאוד מאוד צפופות עם לבנות תח"י ותל"א ושלוש פעמים בשנה להיפגש עם ההורים

אושרת מיארה-חזות:  ואת דיברת על 34 תלמידים, בחטיבת הביניים זה 39 ו-40, תלוי איפה אתה יושב

אושרת מיארה-חזות:  דרך אגב באותה עיר יכול להיות תקן של 39 ותקן של 40

יוסף טייב: מיומי הראשון בוועדה אני אמרתי שאחד הדברים שאני אשים בסדר היום שאני אתמקד בהם זה שילוב של ילדים עם צרכים מיוחדים

יוסף טייב:  הנקודות שהעליתם הן נקודות ידועות

יוסף טייב:  לצערי עשו תיקון 11 לחוק חינוך מיוחד, דאגו שיהיה שילוב, אבל לא דאגו לתקציב

יוסף טייב:  זו נקודה ראשונה

יוסף טייב:       נקודה שנייה היא נושא ההכשרות

יוסף טייב:  שוב, ביקשו ממורים לבוא ולהיכנס לתוך הנושא הזה, מורים מוכשרים ככל שיהיו, אבל אף פעם לא היה להם את המגע עם מישהו שיש לו צרכים מיוחדים ושיש לו מוגבלות ופתאום צריך להוביל אותו בתוך כיתה ויש סייעת בתוך הכיתה

יוסף טייב:  לצערי ההכשרה הזאת היא לא מספיקה

יוסף טייב:  יכולנו עכשיו ללכת לאיזה שהוא כיוון של יאללה, בואו נלך נשים כסף לשילוב, נשים כסף לזה, נביא ככה, שר החינוך החליט מהמון סיבות, יש עוד בחוק ההסדרים, עוד מריבות על התקציב, ושר החינוך החליט לכנס את ועדת שפירא, הוא הציג אותה בוועדה

יוסף טייב:  כוועדה התעקשנו שחלק מהגורמים שעושים עבודה לילדים עם צרכים מיוחדים ושהם לא חלק מהמשרד יישבו בתוך הוועדה המיוחדת במשרד

יוסף טייב:  אני שמח שהמלצות הוועדה כן התקבלו והם אכן שותפים בוועדת שפירא

יוסף טייב:       לפי מה שהשר דיווח לוועדה תוצאות הוועדה אמורות להגיע תוך מספר חודשים, עברו מאז כמעט שלושה חודשים, ישבתי עם השר לפני שבועיים, הוועדה התכנסה כבר מספר פעמים

יוסף טייב:  לצערי עדיין אין מסקנות מהוועדה, אבל אין ספק שיצטרכו לעשות שוב תיקון 12

יוסף טייב:  אני כיו"ר ועדה לא אתן שיגיע לוועדה משהו שהוא לא מוגמר

יוסף טייב:  אין אף פעם פיקס, אבל משהו שיחליטו לתקן או לעשות קודם כל יביאו את ההכשרות המותאמות, שההחלטות ייעשו עם כלל הגורמים, לא רק של המשרד

יוסף טייב:  גם אתם, מנהלים, מורים, אני חושב שמנהלים גם נמצאים בתוך הוועדה

יוסף טייב:  זו ועדה רחבה מאוד וקודם כל שתציף את האתגרים ואת הבעיות ויחד למצוא את הפתרונות

יוסף טייב:       הנושא של חינוך מיוחד הוא נושא שאני לוקח אותו כבייבי ואני הולך להתאבד עליו והשר מודע לכך ואני מקווה שבקרוב מאוד אנחנו נוכל להביא את מסקנות ועדת שפירא ונבחן גם את הפתרונות ונדבר על זה גם בתוך הוועדה ונחליט עם חברי הוועדה

רננה אשתר: אני שנה שנייה במערכת

סימון דוידסון: מה זאת אומרת במערכת? לא היית לפני זה?      

רננה אשתר: לא, הייתי מאז ומתמיד, כל חיי

עשהאל שריר: כל חייה במערכת, שנה וחצי היא בבית ספר מעיין

רננה אשתר: ואני אומרת שבתהליכים חינוכיים הדברים צריכים לקרות קצת יותר מהר

רננה אשתר:  אנחנו, כאנשי שטח, לא יכולים לחכות לעוד ועדה ועוד ועדה ושנה עוברת ובינתיים מי שנפגעים זה הילדים ועליהם אנחנו צריכים לשמור

רננה אשתר:  מאיתנו המנהלים מבקשים לעשות ג'גלינג, ואנחנו טובים בזה, אנחנו אקרובטים, אבל גם יש גבול

רננה אשתר:  אנחנו רוצים ונותנים את הלב והנשמה בתוך בתי הספר שלנו, בתוך הבתים שלנו, אבל אנחנו צריכים אתכם למעלה לזרז ולהניע את התהליכים כמה שיותר מהר כדי שזה יקרה כבר בשטח, יירד לשטח

שרה ישראלי: אני שרה ישראלי, מנהלת בית ספר סיני ביבנה, בית ספר בית יעקב, 31 שנה בעיר, אני חושבת שאני מהוותיקות פה

שרה ישראלי:  אני אומרת שבסוף גם זה מתיש את כוח ההוראה, כי כשמורה עומדת במשך היום עם ילדה שמצד אחד היא עם אפיון וזכאות, לא משנה כרגע באיזה לקות או באיזה בעיה והיא צריכה מול זה להתמודד עם כיתות של 37 תלמידות, 36, 34, היא לא יכולה בו זמנית לשלוט על חוק הכלים השלובים הזה

שרה ישראלי:  היא באה לא פעם, היא יוצאת מהשיעור ואומרת לי: בואי תיכנסי במקומי, תגידי לי מה לעשות ואין תשובות

שוש: בהמשך למה שרננה ושרה אמרו אני רוצה להוסיף את סוגיית ההורים

שוש:  סוגיית ההורים היא מרכיב מאוד מאוד משמעותי במערכת ב - - -     

קריאה: בבריחת כוחות הוראה

שוש: כן, אבל אני רוצה להתמקד בחינוך המיוחד

שוש:  לעתים הורים מגיעים עם הרצונות שלהם והילדים שלהם, לצערי לא כולם מקבלים החלטות נכונות ואנחנו כצוות חינוך עומדים לא פעם עם ילדים שיש להם לקויות מאוד מאוד קשות, עם לקויות שההורים מתחמקים מהן, שההורים מתכחשים להן, שההורים מטייחים את זה, שההורים לא מביאים לפתחנו, ובדבר הזה חייב לעשות שינוי

שוש:  לא פעם נתקלתי אני בהורה שבגלל שהשעיתי את בנו הגיע ישירות לשר החינוך עם מכתב

שוש:  גם הקלות הזאת, סליחה שאני אומרת, הקלות בלתי נסבלת של הורים במדינת ישראל לפנות לשר החינוך או למנכ"ל משרד החינוך על בעיות שמתרחשות בבית הספר, זו סוגיה שצריך לדעת למצוא לה פתרון וזה בהחלט מבריח אנשי צוות

שרה ישראלי: אתה עסוק בלכתוב להם תשובות שעות

שוש: כן, והמשרד דורש מאיתנו לענות

עינב רחבלסקי: אני רוצה להעלות שתי סוגיות

עינב רחבלסקי:  קיימות בעיות התנהגות קשות שמשפיעות על בתי הספר

עינב רחבלסקי:  מגיעים אלינו פה לוועדות ויש בעיה שכמה שאנחנו נעטוף אותם בסל וניתן להם עזרה בתוך המערכת של החינוך הרגיל בתי הספר עדיין מתקשים וזה גם זה מקום לא נכון לילדים עצמם כי בעצם הם לא עושים שום תהליך ולא ניתנה להם שום מעטפת שמשנה את הבעיות שלהם מקצה לקצה

עינב רחבלסקי:  זה דבר אחד

עינב רחבלסקי:       שתיים, לצערי הרב אנחנו נותנים סלים אישיים בחינוך הרגיל, אבל אין מענים בסלים האישיים, נותנים עוד מורת שילוב, עוד סייעת, היום כמות הסייעות בבתי הספר עולה לפעמים על כמות המורים בבתי הספר, צריך לפתוח להם חדר מורים נוסף

עינב רחבלסקי:  תומכות הוראה

עינב רחבלסקי:  באים ללא הכשרה וזה לא המענה המקסימלי, ילדים צריכים טיפולים ואין את הטיפולים, יש חוסר בנושאים האלה, הם לא ממומשים, לא שווים, לא נותנים את המענה וזאת אחת הבעיות

עינב רחבלסקי:  אנחנו נותנים ואוצ'ר של שעות, הרבה שעות ולא קורה כלום

קריאה: וזה יותר מהתקן שבסל

עשהאל שריר: עוד התייחסויות? נושאים נוספים שתרצו להעלות? אנחנו ממש בדקות האחרונות

רועי גבאי: עשינו מעגל שיח ביום ראשון, אחד מהם היה בנושא איך מחזקים את נושא הבנות בכלל ולימודי ה-STEM, science, technology, economy, and math, כל לימודי המדעים, כי יש לנו בסוף פחות ופחות בנות בהנדסה, פחות ופחות בנות מנהיגות, יוזמות, יש שם איזה שהוא חסם שצריך לפרוץ אותו

רועי גבאי:  עינב, תני ככה כמה נקודות כי זו באמת נקודה לאומית לחלוטין בכל היבט

עינב רחבלסקי: ברשותכם, אני אתחיל במשהו

עינב רחבלסקי:  תסתכלו עליכם בממשלה, אין מספיק נשים

סימון דוידסון: אני לא הכנסתי פוליטיקה

עינב רחבלסקי: גם אין הרבה ראשות עיר

סימון דוידסון: הציגו לנו את המגמה המגדרית, אני ישבתי ככה, לא אמרתי מילה, כי מצד שני אמרתי, תאר לך אבי מעוז היה פה עכשיו

עינב רחבלסקי: אני אגיד ככה, אנחנו ישבנו במהלך חשיבה, העלינו כל מיני רעיונות ובאמת חשבנו שכדי שבנות באמת תגענה למקומות האלה הדברים האלה צריכים להתחיל כבר מגיל צעיר, כלומר זה מתחיל במערכת החינוך, זה מתחיל מהשפה וממוקדי הגן, שלא רק הבנות הולכות למוקד הגן של - - - של נגרות ואיך התפיסה של אנשי החינוך צריכה להשתנות כדי לתת להם - - -     

סימון דוידסון: ומה הם עושים אחר הצהריים

עינב רחבלסקי: ומה הם עושים אחר הצהריים ולא רק נבחרות כדורגל לנערות אלא אולי משהו מעורב, גם וגם, ולא רק בנות בנפרד

עינב רחבלסקי:  כל מיני דברים שאפשר לפתח ולתת וזה מתחיל מהשיח

עינב רחבלסקי:  זה צריך להיות שיח של אנשי החינוך ושיח בכתיבה של המבחנים, לא פתור, אלא פִּתרו, אולי ברבים

עינב רחבלסקי:  השיח צריך להיות מוטמע מהגננות ועד למעלה, זה מתחיל בשפה שלנו

עינב רחבלסקי:  ולהתחיל משיטות הלימוד גם, כי למשל בנות פחות באות לידי ביטוי בשיטות לימוד שהן בקבוצות, צריך לאזן ולמצוא את שיטות הלימוד המתאימות

עינב רחבלסקי:  גם מערכי השיעור שראינו, אם מדברים על המעפילים אז לדבר גם על מעפילות, מדברים על רבנים, אז לדבר על רבניות, נותנים את האיזון בתוך המערכות

עינב רחבלסקי:  לזה צריך המון המון מודעות קודם כל לנושא ואני מקווה שאנחנו נתחיל פה משהו

סימון דוידסון: ראש העיר לדוגמה, אני יודע שהוא בא מעולם הכדורגל, נכון?      

רועי גבאי: חובב, לא מקצועי

סימון דוידסון: אני גם כאבא לשלוש בנות, הגדולה שלי היא סרן בחיל האוויר וכולן הולכות בעקבותיה

סימון דוידסון:  בסוף צריך קטר שימשוך את הקרונות והקרונות האלה זה הרבה מאוד נשים

משה חזות: דמות לחיקוי

סימון דוידסון: יפה, נקודה חשובה

סימון דוידסון:  אני אתן לך מחקר שנעשה בארה"ב, אני אמרתי את זה מספר פעמים, אני פשוט הייתי בהלם מהתוצאות שלו

סימון דוידסון:  לקחו 100 נשים, מנכ"ליות של החברות הכי גדולות בארה"ב, 100 נשים שהן במקרה מנכ"ליות, מצאו 100

סימון דוידסון:  אחד מהפרמטרים שהיה ב-96% התאמה לכל ה-100 האלה, ש-96% מה-100 מנכ"ליות, מה הן עשו בגיל צעיר? הן היו ספורטאיות

סימון דוידסון:       כשאני אומר כל הזמן כמו תוכי בכל מקום שחשוב מאוד מה הם עושים דקה אחרי שיוצאים מבית הספר, אז מה שהם עושים אחרי בית הספר במקרה של המחקר הזה זה ספורט

סימון דוידסון:  אז אם אנחנו נעשה בדיקה אני בטוח שחלק היו גם במוזיקה

סימון דוידסון:  בקיצור, הדבר הזה שנקרא ילד עסוק או נערה עסוקה והיא רואה שאפשר להגיע, היא רואה שיעל ארד נמצאת, היא רואה שיש שרה, היא רואה שיש ראש ממשלה, הייתה לנו אחת כזאת, זה בסוף, כמו שאמר המשנה לראש העיר, זה דמות לחיקוי, הילדים שלנו והבנות שלנו צריכות מודל לחיקוי

סימון דוידסון:  זה דבר מאוד מאוד חשוב

עינב רחבלסקי: אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל כמות הילדים עם האבחונים הנפשיים והוועדות עולה בצורה קיצונית

עינב רחבלסקי:  המון ילדים נמצאים בחרדות ועם לקויות נפשיות, אנחנו נתקלים בזה

עינב רחבלסקי:  בספורט יש משהו ש - - -     

סימון דוידסון: הספורט עוזר להם

סימון דוידסון:  בתקופת הקורונה ישבנו בוועדה וקיבלנו מחקרים מה קרה לאותם ילדים שבזמן הקורונה היו במסגרות ספורטיביות כאלה שהיה מותר לעשות ומה קרה לכאלו שלא

סימון דוידסון:  אלו שלא היו אנחנו ראינו מה קרה, אלימות וזה, ואלה שכן היו מנועים מכל הדבר הזה

סימון דוידסון:  אני שמח שיש פה ראש עיר שהוא מחויב לזה, אבל יש עיריות שה לא מעניין אותם

שוש: זאת אחת הסיבות שאני לא מוותרת על טורניר בנות, כדורגל וכדורסל

שוש:  כל שנה אני שולחת נבחרת בנות, גם לזה וגם לזה, והם גם זכו

עשהאל שריר: עולות כאן סוגיות מאוד חשובות, ראש העיר יסכם את הדיון הזה

רועי גבאי: קודם כל תודה רבה, זה לא ברור מאליו הביקור והרצינות והמקצועיות

רועי גבאי:  אנחנו השתדלנו לעסוק כל היום במה כן, לא רק במה שאין ולא חלילה להציג דברים של בעיות או כשלים, כי גם כאלה שיש, אבל אנחנו מתעסקים בעשה טוב

רועי גבאי:  אנחנו שותפים, אנחנו לכל מקום שתרצו, כמו שדיברנו במהלך היום, לכל דיון, לכל פיילוט, אמרתי את זה גם לשר, אנחנו פה

רועי גבאי:  אנחנו עבורכם מוכנים ללכת על כל דבר

רועי גבאי:       יש פה אתגרים גדולים משותפים, גם לרשויות המקומיות וגם למדינה, דיברנו על הסוגיה של קרן הניקיון פעם אחת, דיברנו פעם שנייה על הסוגיה של העיר יבנה והעתיקות שיש שם שאפשר לחבר את זה לעולם של חינוך, תרבות וספורט באופן מלא במשמעויות הלאומיות בנושא הזה

רועי גבאי:  דיברנו פה גם על הדברים היותר מהותיים ועל הקולות קוראים ועל המס ועל המצ'ינג, בסוף הרשויות המקומיות יודעות מה לעשות

רועי גבאי:      אמרת נכון, יבנה לא דומה לחורה ולא דומה ללוד ואני לא רוצה להיות במקום שאני לא שם, אני רוצה להיות מקום שנותנים לי את המקום של מדדים שהם באמת רלוונטיים כדי לדעת עד כמה מתערבים ועד כמה לא מתערבים

רועי גבאי:  אם במדד הזה אני ברמה גבוהה, תן לי, אל תפריע

רועי גבאי:  המדינה היום, משרד החינוך, אני יכול להגיד את זה, יש עמותות ומגזר שלישי מדהים, אתם מפריעים להם, תנו להם לעבוד, הם עושים עבודה נהדרת, הם יודעים להגיע לא-פורמלי, הם יודעים להגיע לפורמלי, הם מכניסים הכשרה חדשה, אל תפריעו להם

רועי גבאי:       יש מקומות שאני כראש עיר, כשאני נפגש בבתי ספר עם תלמידים, נוער, אני אומר פשוט לא להפריע, כי הדבר הזה קורה, זה צומח מתוך הקהילות, זה צומח מתוך הורים, ואלה המקומות שאנחנו כשלטון מקומי ושלטון מרכזי צריכים לדעת איפה לקחת צעד אחורה

רועי גבאי:       עשינו שבוע חינוך, זו הזדמנות שלי להגיד פה גם למנהלים ולמנהלות בתי הספר, הוא לא רק בשביל הפאן, הגיעה מיכל דליות ואבי גרייניק דיבר על הפרעות קשב והגיע פאנל של חברי כנסת לשעבר ושרים וגורמי מקצוע ומנכ"לים ואתם כמובן, ואני מודה לכם, אבל המטרה שלנו בבנייה של שבוע החינוך הזה הייתה לשים זרקור על החינוך, לשים זרקור על המנהלים והמנהלות, לשים זרקור על המורים, על הגננות, לגרום לזה שאנחנו נהיה אור לגויים, שאנחנו נהיה אלה שיגידו, תראו איך יבנה מתעסקת בחינוך כי מאוד מאוד חשוב לי ואני מאמין שבדרך הזאת יותר מורים, יותר גננות, יותר תומכות הוראה רוצים לקחת חלק, רוצים להיות שותפים

רועי גבאי:       האתגר הבא שלי, אנחנו מנסים לעשות את זה על מלא וזה בא מיוזמה של מנהל האגף, ותודה על כך, יש לנו כמויות של יחידות דיור בקנה, אנחנו רוצים, ופה האתגר של המדינה והייעוץ המשפטי, אבל נתמודד עם זה, אני רוצה להקצות מגורים להוראה, לגננות, למורות, אם זה בשכירות ארוכת טווח ואם זה ברכישה, אם זה דרך ההסתדרות או דרך הארגון, זה לא משנה איך, כך אני יכול לייצר מנגנון שהוא לא שכר

רועי גבאי:  כל הזמן אנחנו מדברים על שכר, המטרה לחשוב אחרת, לא שכר, לחשוב על דרכים שהתנאים הסובבים את צוותי ההוראה נותנים את הערך המוסף עבורם

רועי גבאי:  איך הם יודעים שטוב להם בעיר, שמתייחסים אליהם בעיר, שלא שוכחים אותם בשום שלב

רועי גבאי:       הדבר האחרון, תשתיות תשתיות תשתיות

רועי גבאי:  ברגע שלמנהלת בית ספר יש wifi, כשלמנהלת בית הספר יש אולם ספורט, כשלמנהלת בית הספר יש מקומות לייצר את הפעילות הנוספת, וזה יכול להיות דרך המתנ"סים ודרך הא-פורמלי ודרך הסעות

רועי גבאי:  צר לי שבסוף אני אומר קצת את האתגרים כי ניסיתי באמת כל היום לדבר על הצד החיובי, אבל אנחנו מתמודדים עם עליות מחירים של הסעות

רועי גבאי:  משישה מיליון תקציב השנה זה עשרה וחצי מיליון תקציב, שינוי שאף אחד לא סופר אותו, עלייה של מכרז שפשוט כמעט – וכמות הילדים כמובן

רועי גבאי:       אנחנו בעלייה של שירותים

רועי גבאי:  אפשר לפרוט את זה בעוד כמה דברים

רועי גבאי:  הזנה של בתי הספר, של הגנים, זה עלויות שבסוף המדינה, האוצר לא רואה את זה

רועי גבאי:  הוא לא רואה את זה, הוא לא רוצה להתייחס לזה והתפקיד שלנו, ואני באתי מהאוצר, זה הזכיר לי את הסיפור של בייגה שוחט

רועי גבאי:  בייגה שוחט הוא זה שגרם לכביש 6 לקרות

רועי גבאי:  הסיפור שהיה שם שכל נציגי האוצר באו לבייגה ואמרו לו לא טוב כביש 6 - - - את הדרום, הנגב, וצפונה, אחרי זה עלה חוצה ישראל וחוצה צפון, אבל בהתחלה אמרו שזה כביש לעשירים והסבירו לו למה הכביש לעשירים הזה לא תורם, אז הוא אמר: הכול טוב, שיהיה כביש לעשירים, זה יפנה מקום בכבישים האחרים לאוכלוסיות החלשות

רועי גבאי:       זה בדיוק העניין

רועי גבאי:  אנחנו צריכים לראות את הפתרונות עבור הדברים האלה ולראות את המכלול ההוליסטי כדי לתת את המענה הכולל

רועי גבאי:  אני בטוח, ואמרת את זה מאוד יפה, ועבדתי גם כיועץ פרלמנטרי בכנסת, בסוף בכנסת תקשורת, הרעשים, הטלוויזיות, המצלמה בשידור, אנחנו יודעים את הפוליטיקה הקיימת, אבל בחדרי חדרים, בדיונים, בישיבות אחד על אחד יש אנשי מקצוע מדהימים

רועי גבאי:  יש אנשים שמגיעים מהשטח ו-85% מהצעות החוק הן סוציאליות, הן חברתיות, אין עליהן ויכוח

רועי גבאי:  את הדברים האלה, אם נצליח לגבש ולמצוא את ה-85% המשותף בינינו, עזוב, עם ה-15% כבר נתמודד

רועי גבאי:       אני מודה לכל חברי הוועדה שהגיעו, אני מודה לכם כמובן, אני מודה לצוות המקצועי שליווה לאורך כל הדרך

רועי גבאי:  אני רואה את החברים שרושמים ומקליטים, נעשית פה באמת עבודת מעטפת של צוות מקצועי שהוועדה וחברי הכנסת יצליחו

רועי גבאי:  זה משמח אותי לראות את הרצינות והמקצועיות

רועי גבאי:      תודה רבה רבה לחבר מועצת העיר יהודה דנינו, לחברי מועצת העיר שהצטרפו בכלל, לממלא מקום ראש העיר, תודה ליושב ראש הוועד ציון, לכל מנהלות ומנהלי בתי הספר, משרד החינוך שהגיע וליווה בבוקר ובצהריים, הוא מלווה אותנו כל השבוע, אביבית כאחת, אבל היו פה לא מעט, גם מנהלת המחוז רצתה להגיע, היא מחתנת את הבן שלה אז כל הלו"ז שלה השתנה, מנהל מחלקת העל היסודי, מנהל האגף שעשה עבודה נהדרת

רועי גבאי:       כל השותפים שנמצאים פה איתנו, אנחנו, אני אומר את זה שוב, סימון ויוסי, אני לשירותכם, כל מה שאתם צריכים אני השליח שלכם, מה שאתם צריכים יבנה כאן כדי לייצר ביחד את ההצלחות הבאות

רועי גבאי:  אני מודה לכם מאוד, תודה רבה לכולם