ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 74, 2023-06-26 00:00

יוסף טייב: אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט, בנושא קיצור יום הלימודים בשנת הלימודים תשפ"ד לילדים על הרצף האוטיסטי

יוסף טייב:       בקשת הדיון על פי סעיף 111(ה) לתקנון הכנסת

יוסף טייב:  שליש מחברי הוועדה הגישו בקשה לנושא ולכן נענינו בחיוב לכנס את הנושא

יוסף טייב:  אני חושב שגם ללא זה היינו צריכים לכנס את הנושא

יוסף טייב:  נושא חשוב וראשון במעלה

יוסף טייב:       אני כן רוצה לומר בתחילת דבריי שקיבלנו את ההודעה של משרד החינוך על קיצור יום הלימודים לילדים על הרצף האוטיסטי החל משנת הלימודים הבאה

יוסף טייב:  והסיבה לכך שהיא בשל חוסר חמור בעובדי ההוראה, טיפול וסיוע

יוסף טייב:  וללא הטיפול הכירורגי והאקמול הזה שנותנים למערכת סביר להניח שהמערכת לא תצליח ותקרוס לקראת שנת הלימודים תשפ"ג

יוסף טייב:       ברשותכם, לפני שאנחנו זה, אני אתן למציעים כל אחד בקצרה

יוסף טייב:  תנסו לתמצת, שתי דקות כל אחד, כי אני רואה פה שיש אנשים רבים שטרחו להגיע מרחוק בשל חשיבות הנושא ואני רוצה להשתדל לתת לכולם לדבר

יוסף טייב:  חברת הכנסת נעמה לזימי בבקשה

נעמה לזימי: תודה רבה כבוד יו"ר הוועדה וגם על הדברים החשובים

נעמה לזימי:  תראה, כשאני ראיתי את הפרסום הזה על ההודעה החד צדדית הזו, שבעצם משליכה על הורים ישירות ובטח ישר בשנת הלימודים הבאה, מיד ככה ניגשתי להחתים על דיון שליש חתימות

נעמה לזימי:  ואני אפילו אגיד שהופתעתי לטובה שגם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה חתמו

נעמה לזימי:  ולכן אני מצפה גם שהדיון, כמו שאתה פתחת, יהיה ענייני, תכליתי

נעמה לזימי:  קודם כל בגלל הכאב הגדול, שהמצב הזה של היעדר בעובדי הוראה ואנשי חינוך הוא מצב שידוע כבר כמה שנים טובות

נעמה לזימי:  כאילו עמדנו מנגד

נעמה לזימי:  התריעו, התריעו על התנאים, על השכר, על הכול

נעמה לזימי:  וחיכינו שלא יודעת מה, המערך יקרוס, יהיה משבר

נעמה לזימי:       אני קודם כל אומרת, אנחנו הגענו למצב הזה בגלל שוקת שבורה, בגלל היעדר מעש

נעמה לזימי:  והדבר הזה משליך על הרצף הטיפולי, על הפרא רפואי, גם איכות ההוראה וגם על ההורים

נעמה לזימי:  בסוף הכול פה הוא משהו שעובד יחדיו

נעמה לזימי:  והלוואי ומהדיון הזה ומדיוני ההמשך תצא בשורה שתתחיל לקחת אחריות אמיתית ושיקום, כל מערך החינוך המיוחד

נעמה לזימי:  מי שחושב שזה לא יעמיק מתבלבל

נעמה לזימי:  זה רק אצבע בסכר של המצב הקשה שכרגע פותרים אותו עם איזה פלסטר שפוגע פה בהורים ובילדים ובכולם

נעמה לזימי:  אבל זה לא נגמר כאן

נעמה לזימי:  ולכן אני אשמח שנמצא מזה גם עם תשובות ובשורות

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת יוסף עטאונה, בבקשה

יוסף עטאונה: תודה רבה כבוד יושב הראש

יוסף עטאונה:  בנוסף לדברים שאמרה חברתי נעמה לגבי ההחלטה שרירותית שגם באה בהפתעה לקצר את יום הלימודים על הרצף האוטיסטי

יוסף עטאונה:  אני בא מהחינוך וגם מי שהקים את המסגרת הראשונה של אוטיסטים ואוטיזם בדרום, בחברה הערבית הבדואית בדרום

יוסף עטאונה:  אני חושב שההחלטה היא באה לפגוע בילדים, בהורים ולפגוע ברצף הטיפול שלהם

יוסף עטאונה:  ולקצר את זה דווקא כמה שיותר בתוך המסגרת שהם מלווים ומקבלים את הטיפול, שזה יכול לעזור

יוסף עטאונה:       אני רוצה להתייחס לטענה של חוסר בכוח אדם ובמיוחד לגבי חברה ערבית

יוסף עטאונה:  אני חושב שאין מחסור בכוח אדם בהוראה

יוסף עטאונה:  ולכן ההחלטה לא צריכה להיות רוחבית

יוסף עטאונה:  צריך להתמודד עם המחסור בכוח אדם איפה שחסר ולא לקחת החלטה בצורה שתפגע בכולם

יוסף עטאונה:  עוד פעם, לגבי החברה הערבית אין מחסור בכוח אדם בהוראה בתחום החינוך המיוחד

יוסף עטאונה:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה

קטי קטרין שטרית: אדוני יושב הראש, אני רוצה לדבר על שני דברים בסוגיה הזאת

קטי קטרין שטרית:  אני רוצה לדבר על המורים ועל הגננות, שזה אומר כוח אדם בהוראה

קטי קטרין שטרית:  וגם על הילדים

קטי קטרין שטרית:  בוא נתחיל מזה שאנחנו מדברים על התחום שהוא חינוך מיוחד, שאם כיתה רגילה צריכה להיות היום 8 ילדים בכיתה, אז הגענו למצב של 16 ילדים בכיתה

קטי קטרין שטרית:  שכבר זו הבעיה העיקרית, שבגללה גם הילדים לא מקבלים את מה שהם צריכים לקבל

קטי קטרין שטרית:  כי זה לא בייביסיטר

קטי קטרין שטרית:  אנחנו פה לא מדברים על מסגרת שאמורה להוות בייביסיטר

קטי קטרין שטרית:  אנחנו מדברים על מסגרת שאמורה לקדם את הילדים, להביא אותם להצלחות, להביא אותם למצב אופטימלי, טוב יותר

קטי קטרין שטרית:      ממה שאנחנו יודעים יש פה שחיקה אדירה של כוח האדם

קטי קטרין שטרית:  היום הרבה מאוד עובדי הוראה עוזבים

קטי קטרין שטרית:  לא במגזר, אבל הרבה מאוד עובדי הוראה עוזבים את התחום והולכים לתחומים אחרים

קטי קטרין שטרית:  שמבחינתם התנאים פחות קשים

קטי קטרין שטרית:  לשים בכיתה כל כך הרבה ילדים בחינוך המיוחד עם מורה או גננת בלבד ועם סייעת – זה לא מספיק

קטי קטרין שטרית:  זה פשוט גם גורם לכך שבמקום שהילדים יתקדמו הילדים נסוגים

קטי קטרין שטרית:  וזו לא המטרה

קטי קטרין שטרית:  זאת לא המטרה

קטי קטרין שטרית:       דבר שני, הילדים עצמם לא מקבלים את מה שמגיע להם

קטי קטרין שטרית:  ובואו נשים את הדברים על השולחן

קטי קטרין שטרית:  עם כל הכבוד להורים או למדינה או למשרד החינוך, מבחינתי הילדים זה הדבר הכי חשוב

קטי קטרין שטרית:  ואם הילדים לא מקבלים את מה שהם אמורים לקבל אז אנחנו חוטאים למטרה

קטי קטרין שטרית:       לכן אני, אתה יודע, אני אוהבת תמיד עם התלונות להביא גם את הפתרונות

קטי קטרין שטרית:  אני זוכרת שכשאני הייתי מורה היו המון קרנות

קטי קטרין שטרית:  קרן קרב, כל מיני כאלה, אתה יודע

קטי קטרין שטרית:  קרנות שסייעו ונתנו תגבור שהוא מאוד משמעותי

קטי קטרין שטרית:  למה הוא משמעותי? כי הוא גם היה מקצועי

קטי קטרין שטרית:  זאת אומרת שאם ילד מהשעה, ואגב, בואו, אני לא יודעת כמה אתם מבינים בתחום החינוך, אבל משעה 14:00 אתה מאבד כבר קשב של הילד

קטי קטרין שטרית:  הוא כבר מותש, הוא כבר עייף

קטי קטרין שטרית:  הוא צריך משהו חווייתי

קטי קטרין שטרית:  הוא לא צריך עכשיו שילמדו אותו אנגלית, מתמטיקה או תחום אחר שהוא תחום שהוא צריך מאוד להיות מרוכז

קטי קטרין שטרית:  אז אם זה חווייתי אז יש הרבה הרבה מה ללמוד

קטי קטרין שטרית:  אני זוכרת שהכיתה שלי הייתה לומדת חקלאות באמצעות קרן קרב, תזונה הם היו לומדים

קטי קטרין שטרית:  יש בזה המון, אגב גב, אם אתה מלמד מתכון מסוים

קטי קטרין שטרית:  אחלה

קטי קטרין שטרית:  של כמויות ודברים שאני הייתי מלמדת במסגרת רגילה

קטי קטרין שטרית:  אז אין היום את הקרנות האלה שהיו מאוד מבורכות, אבל הקונספט נשאר

קטי קטרין שטרית:  אפשר היום לבוא וללכת על כיוונים של תיאטרון, תזונה, חקלאות

קטי קטרין שטרית:  ואת זה כן אפשר למצוא מבחינת כוח אדם

קטי קטרין שטרית:       לצערנו הרב, אני דיברתי על כך עם שר החינוך

קטי קטרין שטרית:  יש בעיה קשה מאוד של הסייעות

קטי קטרין שטרית:  הן באות חודש, חודשיים, שלושה, הן בורחות

קריאה: תשלמו להם

קטי קטרין שטרית: תשלמו להם? רגע, אם היית מחכה לסוף הדברים שלי היית שומע מה אני רוצה להגיד, לפני שאתה תוקף

קטי קטרין שטרית:  אני איתך, אני לא נגדך

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  קטי, להמשיך בבקשה

קטי קטרין שטרית: ולכן אמר השר שהדבר הזה הוא מאוד נחוץ והוא לוקח את זה בחשבון

קטי קטרין שטרית:  והבשורה יכולה להיות שיש תוספת, הם מדברים על תוספת

קטי קטרין שטרית:  סוגרים את זה מול מרכז השלטון המקומי שעושה עבודת קודש בדברים האלה

קטי קטרין שטרית:  ואני מאוד מקווה שעם העלייה של השכר של הסייעות אולי נקבל כוח אדם

קטי קטרין שטרית:  אבל אי אפשר היום לבוא בטענות לא לכוח ההוראה ולא לסייעות שמקבלות גרושים

קטי קטרין שטרית:  באמת, ממש תקציב מועט

קטי קטרין שטרית:  צריך לחשוב על זה בצורה מאוד מאוד רצינית

קטי קטרין שטרית:  אני חושבת שזה המקום לעשות את זה פה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  ואני רוצה לומר שאני בשיח עם ההסתדרות על הסיפור הזה של הסייעות, לגבי ההסכם וכל הסיפור שיש מסביב ואנחנו על זה בכל הכוח

יוסף טייב:  בסדר? כן, דבי ביטון, בבקשה

דבורה ביטון: תודה כבוד יושב הראש

דבורה ביטון:  שלום לכם הורים, אנשי צוות

דבורה ביטון:  אני אומר לאדוני, נאמרו כאן דברים נכונים על ידי חבריי

דבורה ביטון:  אבל אין ספק שמי שלקח את ההחלטה הזאת הוא לא יודע מה זה ילד מיוחד

דבורה ביטון:  הוא לא חשוף לילד מיוחד, הוא לא מגדל ילד מיוחד

דבורה ביטון:  והטענה של חוסר כוח אדם זו טענה כללית

דבורה ביטון:  גם את בתי הספר צריך לסגור

דבורה ביטון:  אנחנו הרי יודעים שחסרים מלא מורים וכו'

דבורה ביטון:       אני רק תוהה, כשמדובר בילדים מאוד מאוד מיוחדים, תרתי משמע, שלא די בזה שאתה מגדל אותם

דבורה ביטון:  אחרי שעות הלימודים הם מגיעים הביתה

דבורה ביטון:  וההורים האלה צריכים להיות כל כולם פנויים לילדים האלה

דבורה ביטון:  כי יש טיפולים, לא מעט טיפולים שהם מצריכים

דבורה ביטון:  כבוד יושב הראש, אתה מקשיב? זה חשוב לי

דבורה ביטון:  תודה

דבורה ביטון:  וההורים האלה נושאים גם בנושא של מקלחות וטיפול, ואני לא צריכה לתאר

דבורה ביטון:  ואני חושבת שחוסר הרגישות, גם אם צריך לקצר בכיתה רגילה על חשבון הילדים האלה, הייתי עושה את זה

דבורה ביטון:       אדוני, זה לא נגמר

דבורה ביטון:  כפי שחברתי אמרה, זה לא בייביסיטר

דבורה ביטון:  חברתי הייתה גם מורה חיילת

קטי קטרין שטרית: גם מורה

דבורה ביטון: גם מורה וגם מורה חיילת

דבורה ביטון:  והיום אפשר לגייס, סך הכול מגייסים היום חיילים לגבולות וזה

קטי קטרין שטרית: יש לי הצעת חוק כזאת

דבורה ביטון: וחשוב נורא, אדוני, להבין שההורים האלה, עצם זה שהילדים יוצאים למסגרות זה גם הבריאות שלהם

דבורה ביטון:  הם צריכים את השקט הזה, הם צריכים את העבודה, את הפרנסה

דבורה ביטון:  עצם העובדה שאתה מקצר להם את יום העבודה זה מצריך מהם עכשיו להקדים ממקום העבודה, לקבל את הילדים

דבורה ביטון:  וזה גם פוגע בפרנסה, גם פוגע באוורור

דבורה ביטון:  כי זה לא סוד

דבורה ביטון:  לגדל ילד מיוחד, אדוני, אתה צריך את החופש הזה, את השקט הזה

דבורה ביטון:  זה ילדים מדהימים, יש איתם הרבה עבודה

דבורה ביטון:  וההורים המסורים האלה עושים

דבורה ביטון:  אני חושבת שאסור שזה יקרה

דבורה ביטון:  לפחות לגבי המיוחדים

דבורה ביטון:  גם אם זה יבוא על חשבון ילדים אחרים, כלומר שהם לא מיוחדים

דבורה ביטון:  שיכולים ללכת לחוגים, שיותר עצמאיים

דבורה ביטון:  תודה רבה

דבורה ביטון:  חברת הכנסת לשעבר שלי פינטו, בבקשה

שירלי פינטו קדוש: תודה כבוד יושב הראש, ותודה על קיום הדיון המהיר הזה

שירלי פינטו קדוש:  כל חברי הכנסת שנרתמו ולהורים והצוותים שהגיעו

שירלי פינטו קדוש:  אני מדברת היום בכובע האישי שלי, כאמא גם לשני ילדים חירשים וגם בין מובילי מטה המאבק יחד עם חבריי שנמצאים פה והורים נפלאים שהגיעו

שירלי פינטו קדוש:       תראו, הילדים שלי מסיימים את הגן שלהם ב-15:00

שירלי פינטו קדוש:  כל יום בשעה 15:00

שירלי פינטו קדוש:  אני או בעלי צריכים לאסוף אותם מהבית

שירלי פינטו קדוש:  אין איזה מסגרת של צהרון, חוגים או כל דבר אחר שילד בלי מוגבלות מקבל

שירלי פינטו קדוש:  עכשיו, אני מבינה את הטענה שעולה מהצד של הצוותים

שירלי פינטו קדוש:  הם עובדים מ- 7:00 עבודה מאוד סיזיפית וקשה

שירלי פינטו קדוש:  להיות איתם עד לשעה 17:00 זה מאוד קשה, אני מודעת ומסכימה עם הטענה הזאת

שירלי פינטו קדוש:  זה יום ארוך ומתיש

שירלי פינטו קדוש:  אבל בואו נחשוב

שירלי פינטו קדוש:  אי אפשר להגיד אוקיי, בואו נבטל, נקדים את זה לשעה 16:00

שירלי פינטו קדוש:  יש כאלו שמסיימים עוד לפני

שירלי פינטו קדוש:  צריך לתת את המענה ההולם

שירלי פינטו קדוש:  אם הצוות מתעייף, צריך לספק צוות חלופי

שירלי פינטו קדוש:  תוכן איכותי יותר

שירלי פינטו קדוש:  חוגים, העשרה, צהרון

שירלי פינטו קדוש:  שכמו כל ילד אחר, בלי מוגבלות, שהולך לצהרון

שירלי פינטו קדוש:  אני רואה בשכונה ילדים שהולכים לצהרון ואני מקנאה בהורים האלה שהילדים האלה מקבלים את החוויות והאפשרות

שירלי פינטו קדוש:  להירשם לחוגים שהם נגישים להם, אם זה ג'ודו, אם זה כדורסל

שירלי פינטו קדוש:  אני מקנאה בהם, כי לילדים שלי אין את הדבר הזה

שירלי פינטו קדוש:  והילדים של ההורים שנמצאים פה אין את האפשרות הזאת

שירלי פינטו קדוש:  הם נשארים בבית והם רק מחכים שיגיע מחר בבוקר כדי לקבל את המענה

שירלי פינטו קדוש:       זה לא יכול להימשך ככה

שירלי פינטו קדוש:  יש מצוקת כוח אדם, אני מבינה את זה

שירלי פינטו קדוש:  לסייעות, השכר שלהן לא הולם וצריך לטפל בבעיה הזאת ובתנאים שלהם

שירלי פינטו קדוש:  אבל למצוא פתרון אלטרנטיבי

שירלי פינטו קדוש:  חוגים, צהרונים איכותיים שיסייעו לאותם ילדים

שירלי פינטו קדוש:  לתת פתרון כמו כל ילד אחר

שירלי פינטו קדוש:  אנחנו בשנת 2023

שירלי פינטו קדוש:  האם יש סיבה עכשיו שנבוא לקצר וזה יהיה הפתרון? יש פה הורים לילדים שגם צריכים לצאת לעבודה

שירלי פינטו קדוש:  צריך להסתכל על התמונה, לחשוב עליה ביחד

שירלי פינטו קדוש:  למצוא את הפתרון בדרך הכי נכונה

שירלי פינטו קדוש:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת חילי טרופר, בבקשה

חילי טרופר: צהריים טובים

חילי טרופר:  אני רוצה קודם כל להגיד להורים ואולי לכולנו, בחיים של הורה במשפחה מיוחדת אין יום אחד קל

חילי טרופר:  קשה להבין את זה

חילי טרופר:  אבל באמת, כל אחד מאתנו יש לו ימים פחות טובים, יותר טובים

חילי טרופר:  משפחה כזאת כל יום הוא קשה

חילי טרופר:  ולכן המעט שאנחנו יכולים לעשות זה להקל על הקשיים במינימום של המינימום לשמור על הסטנדרט שגם הוא לא בטוח שהוא הספיק

חילי טרופר:  על אורך יום הלימודים

חילי טרופר:       עכשיו, אני לא חושב שיש פה אנשים רעים

חילי טרופר:  אני מכיר את אנשי משרד החינוך, הם לא אנשים רעים ובוודאי לא הצוותים הם רעים

חילי טרופר:  העבודה היא מאוד קשה

חילי טרופר:  כמו שאמרת יושב הראש, העבודה, היו לנו פה הרבה דיונים על הבעיה של המשכורות ורק פתרון עומק שם אולי יעזור לטווח ארוך

חילי טרופר:  אבל אני חושב שעכשיו ההחלטה שצריכה לצאת, יושב הראש, זה שלא משנה מה, היום לא מתקצר

חילי טרופר:  עבדתי במשרד החינוך

חילי טרופר:  זה עניין של סדרי עדיפויות

חילי טרופר:  יהיה קשה, יהיה מסובך, אבל המשרד הזה יודע לפתור בעיות הרבה יותר מסובכות

חילי טרופר:  צריך להחליט שזה בטוח קורה

חילי טרופר:  אחר כך ניגשים לדברים האחרים, בעיקר כי זו אמירה ערכית של מה סדרי העדיפויות של חברה

חילי טרופר:       אם אנחנו משאירים את זה כמו שזה, שהחבר'ה, שגם ככה קשה להם כל יום מחדש, גם משלמים פה את המחיר, זה אומר משהו רע על כולנו

חילי טרופר:  לא רק על המסגרות האלה ספציפית

חילי טרופר:  תודה רבה

יוסף טייב: רק חברים, תמנעו ממחיאות הכפיים

יוסף טייב:  חברת הכנסת צגה מלקו, בבקשה

צגה מלקו: תודה רבה אדוני יושב הראש

צגה מלקו:  בעבר דובר על מקרה הזה, על הסייעות ומטפלות

צגה מלקו:  כולנו יודעים, אחת הבעיות כי יש מחסור

צגה מלקו:  המחסור לא סתם בא

צגה מלקו:  המחסור יש לו סיבה

צגה מלקו:  הסיבה התייחסות לנשים שעובדות במקצוע הכי קשה וכמובן גם התגמול בעצמו

צגה מלקו:  השכר כל כך נמוך

צגה מלקו:  אז לא מזמן שנאמר שיגיעו עם הסתדרות להסכמה, השכר שלה יגדל בין 20% ל-30%

צגה מלקו:  אבל עם כל זה, עדיין יש מחסור

צגה מלקו:  אז צריך לגייס

צגה מלקו:  איך נגייס אותם? קודם כל, רוב הנשים לא עובדות משרה מלאה, כי לא משתלם

צגה מלקו:  75%, השכר זעום

צגה מלקו:  אז היחס, ההתייחסות כלפי המטפלות וסייעות צריך להשתנות לגמרי

צגה מלקו:  ועוד המשפחות, לא כולם גם יש להם אפשרות חוג לשלם

צגה מלקו:  רוב המשפחות אין להן את זה

צגה מלקו:  החוגים עולים כל כך הרבה כסף

צגה מלקו:  לכן אני חושבת שפה יש הסכמה, זה לא עניין של פוליטיקה, מפלגה זו או אחרת, יש משהו מצריך

צגה מלקו:  ואני בטוחה ששר החינוך ימצא לנכון גם בעניין הזה

צגה מלקו:  חברתי קטי שטרית אמרה וגם זה בסדר עדיפות

צגה מלקו:  סדר עדיפות, ילדים

צגה מלקו:  אין, גם ככה החיים קשים

צגה מלקו:  גם הנושא של המקצוע

צגה מלקו:  מקצוע ככל שמכובד, ככל שמה שקורה, אנחנו יודעים, קודם כל כשמספר הנשים גבוה במקצוע אז השכר יורד

צגה מלקו:  זה מראה התייחסות שלנו לנשים

צגה מלקו:  גם את זה צריך לקחת בחשבון

צגה מלקו:  אנחנו 51% מהאוכלוסייה

צגה מלקו:  לא יכול להיות השכר נמוך, התייחסות לא הוגנת ובלעדינו גם אי אפשר להיות

צגה מלקו:  לכן לתת דגש, אין שום סיבה

צגה מלקו:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

נעמה לזימי: רק שים לב לנוכחות של הח"כים פה, כמה הדיון הזה חשוב

נעמה לזימי:  אולי בחוקה יש כזאת נוכחות היום

יוסף טייב: בואי אני אחדש לך, תבואי יותר לדיוני ועדת החינוך ותראי שההשתתפות היא תמיד כזאת

נעמה לזימי: אני לא ראיתי ככה

קטי קטרין שטרית: לא, לא, היא קיימת

יוסף טייב: לא, קיימת

יוסף טייב:  אבל זה נכון, זה נכון שיש היום משהו מיוחד

נעמה לזימי: אני לא ראיתי ככה

יוסף טייב: חברת הכנסת עאידה תומא סולימאן, בבקשה

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה כבוד יושב הראש

עאידה תומא סלימאן:  את האמת, אני חייבת להגיד שאני מצטרפת לכל מילה שאמרו חברי הכנסת

עאידה תומא סלימאן:  וגם מה שציינה חברת הכנסת צגה על הנושא של הסייעות

עאידה תומא סלימאן:  ואני בטוחה שזה נושא שצריך אכן לפתור אותו

עאידה תומא סלימאן:      אבל כשאנחנו מדברים על קיצור יום החינוך אני חושבת שצריך להזכיר לעצמנו שהמטרה הסופית היא מטרת החינוך עצמו

עאידה תומא סלימאן:  ולתת לילדים את מה שהם צריכים

עאידה תומא סלימאן:  קודם כל, לקבוע את המטרה ולפי זה למצוא את הפתרונות

עאידה תומא סלימאן:  ולא להתחיל עם הבעיות ולשכוח מהמטרה ואז לחלטר כל מיני פתרונות שהם בעצם לא פתרון, הם פשוט להוריד את הלחץ מהמערכת כדי לתת לעצמנו מרווח זמן כדי לעבוד על פתרונות אחרים

עאידה תומא סלימאן:       בסופו של דבר, מי שקבע שיום החינוך לילדים האלה צריך להיות עד שעה מסוימת, היו לו, ואני בטוחה, אם אנחנו שואלים את אנשי החינוך, יסבירו לנו טוב מאוד למה זה היה צריך להיות עד השעה הזו

עאידה תומא סלימאן:  נכון שיש משפחות תומכות ואוהבות

עאידה תומא סלימאן:  אבל בואו נזכור לעצמנו, לא כל ההורים הם אנשי חינוך והם מיומנים ויש להם את הדרכים שצריך לעבוד עם הילדים האלה

עאידה תומא סלימאן:  אז לתת להם עוד שעה זה לא רק להוציא אותם ממקום העבודה שעה לפני הזמן וזה לא להוריד להם רק את ההכנסה שלהם וזה אולי יעמיס עליהם גם הוצאות

עאידה תומא סלימאן:  אלא גם ייתן לילד פחות חינוך או לילדה, ממה שחשבה המערכת שצריך לתת

עאידה תומא סלימאן:       אז אני חושבת שצריך קודם כל להשמיע את הבקשה והדרישה המאוד ברורה: לא לקצר את יום החינוך

עאידה תומא סלימאן:  ומשרד החינוך, בדיוק כמו שיש מחסור בכל מערכת החינוך

עאידה תומא סלימאן:  המחסור הוא לא רק קיים בבתי הספר האלה

עאידה תומא סלימאן:  כבר הוזכרו מאה אלף פעמים פתרונות שאפשר לעשות אותם, כולל להכניס אנשי מקצוע שיש להם תעודות והם מובטלים ופנסיונרים

עאידה תומא סלימאן:  לא, יש כמה עשרות אלפי מורים ומורות ערבים שיש להם תעודות הוראה

עאידה תומא סלימאן:  אני בטוחה שמתוכם יש גם המומחים כן לעשות את העבודה הזאת

עאידה תומא סלימאן:  אני לא חושבת שהילדים יהיה להם בעיה אם יהיה להם מורה או מורה ערבייה שקיבלו את ההכשרה המתאימה לטפל

עאידה תומא סלימאן:  ואני בטוחה שגם ההורים, יש כל מיני פתרונות שאפשר שהמערכת תאמץ אותם

עאידה תומא סלימאן:  תאמץ אותם ותתחיל שיהיה קצת הגינות

עאידה תומא סלימאן:  ללכת קודם כל, איך אפשר להגיע ליעד, למטרה שנקבעה ולא רק איך אפשר להוריד מעצמנו את הלחץ

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת משה טור פז

משה טור פז: כן אדוני, שלום

משה טור פז:  תודה רבה על הדיון ותודה לכל חבריי שהתייצבו פה

יוסף טייב: אני אין לי בעיה

יוסף טייב:  אני שמח מאוד לשמוע את כולכם ושכולם הגיעו וזה חשוב מאוד

יוסף טייב:  אבל בסוף אנחנו רוצים לקבל תשובות

יוסף טייב:  אז תנסו להיות ממוקדם כדי שנוכל להתקדם

משה טור פז: בדיוק

משה טור פז:  אז אני אקצר ואומר, תודה רבה לכל חבריי שפנו

יוסף טייב: לגופו של עניין

קריאה: באנו לשמוע תשובות

יוסף טייב: כן, כן

יוסף טייב:  גם משרד החינוך הגיע בשביל זה

קטי קטרין שטרית: לא, אבל זה נכון

יוסף טייב: במיוחד

יוסף טייב:  כן, בבקשה

משה טור פז: אנחנו צריכים באמת לשמוע את משרד החינוך ולשמוע תשובות

משה טור פז:  אני חושב שהפתרון של הקיצור הוא באמת הפתרון כרגע הגרוע ביותר

משה טור פז:  ויש פתרונות אחרים

משה טור פז:  זה נכון שחלקם עולים כסף ודרך אגב, חלקם זה לא רק כסף

משה טור פז:  חלק גדול מהאירוע פה, אנחנו יודעים, זה חוסר כוח אדם וכו'

משה טור פז:  והקיצור כרגע הוא באמת פתרון מאוד מאוד רע, כי בסוף הוא פוגע באוכלוסיות החלשות ביותר

משה טור פז:  ולמרות דבריך, אני חייב לומר שאני שמח לטובה על ריבוי חברי הכנסת שנמצאים פה, שלא נמצאים פה תמיד וזה נהדר

משה טור פז:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  סימון, בבקשה

סימון דוידסון: תודה רבה אדוני יושב הראש

סימון דוידסון:  יום רביעי האחרון מצאנו את עצמנו דבי ביטון, שירלי פינטו ואנוכי מול הבניינים של משרד החינוך, יחד עם קבוצה של הורים בהפגנה שהם יזמו

סימון דוידסון:  ומצאתי את עצמי עומד מול אישה, אמא, שבוכה בהיסטריה בוכה, על כל הסיטואציה שהיא נמצאת בה

סימון דוידסון:       עכשיו, אנחנו נמצאים פה בחדר הזה ויושבים פה שורה, אני לא זוכר הרבה דיונים שהיו כל כך הרבה חברי כנסת

סימון דוידסון:  ולפני שעה וחצי יושב הראש ואנוכי היינו בוועדת הכנסת ודנו בנושא של שיתוף הפעולה של המשרד מול חברי הכנסת

סימון דוידסון:  ונמאס לנו

סימון דוידסון:  נמאס לחברי הכנסת להגיע לדיונים ולא לקבל תשובות ושיזלזלו בנו ושדברים לא יקודמו

סימון דוידסון:       אז אני אומר לכולם, כל מי שיושב פה, במיוחד להורים: אנחנו לא נוותר על הדבר הזה

סימון דוידסון:  לא יפגעו בילדים האלו

סימון דוידסון:  כי אנחנו לא סתם יושבים פה ועושים איזה שהוא פופוליזם

סימון דוידסון:  זה באמת לכל אחד שיושב פה וכל אחד שיושב פה מרגישים את הכאב שלכם

סימון דוידסון:  ואחרונים שצריכים לפגוע בהם זה הילדים האלו

סימון דוידסון:  חבל לי מאוד ששר החינוך לא נמצא בדיון כזה

סימון דוידסון:  כי הוא ידע שהולכים להגיע לפה כל חברי הכנסת של ועדת החינוך

סימון דוידסון:  כי נעמה לזימי שבוע שעבר החתימה את כולנו

סימון דוידסון:  והוא ידע שאנחנו נהיה פה

סימון דוידסון:  חבל מאוד שהוא לא הגיע לפה

סימון דוידסון:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

קטי קטרין שטרית: הזמנת אותו?     

יוסף טייב: אם הזמנתי מה? את השר? מנכ"ל משרד החינוך נמצא פה, מה זאת אומרת?     

קטי קטרין שטרית: אוקיי

יוסף טייב: רון כץ, בבקשה, חבר הכנסת רון כץ

רון כץ: תודה רבה אדוני

רון כץ:  אני באמת מופתע שהשר לא נמצא פה בדיון כל כך חשוב וכל כך רגיש

רון כץ:  בייחוד בגלל העובדה שבמאזניים עכשיו על הכף נמצאים האוכלוסייה שהכי זקוקה למשאבים ולתמיכה של מדינת ישראל, מול בעיה אמיתית

רון כץ:  בעיה אמיתית של כוח אדם, שאני מבין אותה, ושל הכשרות שאני מבין אותן והכשרה מאוד ספציפית לאותם ילדים שחייבים לקבל את ההכשרה הזאת כי אחרת אנחנו בסוף נעשה נזק

רון כץ:       ופה, בדילמה הזאת חייב שר החינוך, ואני שמח שמנכ"ל המשרד יושב פה, ומנכ"ל משרד החינוך לקבוע יעד ברור

רון כץ:  לומר אני לא אתן לילדים האלו להיפגע בגלל בעיית כוח אדם

רון כץ:  כי בעיית כוח אדם פותרים בתקציב

רון כץ:  תקציב נמוך מידי? מעלים אותו

רון כץ:  לא מצליחים לגייס אנשים? מעלים את המשכורות

רון כץ:  עדיין לא מצליחים לגייס אנשים? מעלים עוד פעם את המשכורות

רון כץ:  בסוף יהיה איזה שהוא רף שזה יתאים גם למי שרוצה לעסוק במקצוע המאוד מאוד קשה הזה, שהוא יותר שליחות מעבודה, אל מול מה שקורה במדינת ישראל

רון כץ:       אני עוקב אחרי חלוקת הכספים הקואליציוניים, האדירים, שמעולם לא היו במדינת ישראל

רון כץ:  ושואל את עצמי, מה יותר חשוב מהילדים האלה? תודה רבה אדוני

קטי קטרין שטרית: יש גם סעיפים שם

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה

רון כץ: אז צריך להעביר לשם

קטי קטרין שטרית: לא, לא, יש שם סעיפים

רון כץ: אז צריך להעביר עוד

רון כץ:  הם אומרים חסר כסף

קטי קטרין שטרית: פשוט תעבור על הפירוט

רון כץ: קטי, הם אומרים חסר כסף, גורמי המקצוע

יוסף טייב: רון

רון כץ: היא שאלה, אני עניתי לה

קטי קטרין שטרית: אין קשר לכספים קואליציוניים

יוסף טייב: בוא נשמע את המשרד

יוסף טייב:  תודה רבה

קטי קטרין שטרית: אבל יש, יש סעיפים כאלה בתוך

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה

מאיר כהן: אני מאוד מקווה, אדוני יושב הראש, שהמשרד מבין מה החשיבות של האירוע הזה ובא עם תשובות שהם פתרון

מאיר כהן:  לא תשובות שאנחנו נעשה את זה בעוד, אלא כאן ועכשיו

מאיר כהן:  זהו, אני באתי לשמוע

מאיר כהן:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  לפני שאני נותן את רשות הדיבור למנכ"ל המשרד, מר אסף צלאל, אני כן רוצה לומר שמונח לפניי מסמך מהמנהלת הכללית, מהנחיה, כן

יוסף טייב:  מ- 14 באוגוסט 2022, מספר פתרונות בהתאם להנחיות שפורסמו בנושא היו שלוש נקודות:      

יוסף טייב: להגדיל משרות של עובדי ההוראה הקיימים

יוסף טייב: הייתי רוצה גם לקבל תשובה מהמשרד האם אכן הדברים בוצעו ואם כן, באיזה צורה

יוסף טייב:  בבקשה אדוני

אסף צלאל: אפשר לשים את המצגת

אסף צלאל:  ראשית, שלום לכולם

אסף צלאל:  אנחנו כמובן הגענו להחלטה שכמובן לא היינו רוצים

אסף צלאל:       (מוצגת מצגת)     אני אומר, אנחנו כמובן הגענו להחלטה שלא היינו רוצים להגיע אליה, והיינו רוצים ללכת לכיוונים אחרים לחלוטין בכל מה שקשור לחינוך המיוחד

אסף צלאל:  רק לצערי, כפי שגם עלה כאן, אנחנו נמצאים בתחום של החינוך המיוחד במשבר ובכשל תפקודי

אסף צלאל:  ואת זה צריך להגיד

אסף צלאל:  זה המצב שאנחנו נמצאים היום בחינוך המיוחד במערכת החינוך במדינת ישראל

אסף צלאל:       המצב הזה יש לו סיבות רבות

אסף צלאל:  לא מדובר באיזה שהיא בעיה או אתגר של שנה שנתיים אחורה או של החודשים האחרונים, אלא מצב מתמשך שהביא אותנו למצב שאנחנו נמצאים בו היום

אסף צלאל:  כשאתה נמצא במצב של כשל תפקודי מערכתי, וזה המצב שאנחנו נמצאים בו היום, אתה צריך לתת פתרונות כדי לעצור את הכשל הזה

אסף צלאל:  עכשיו, אם אנחנו לא ניתן את הפתרונות האלה ונמשיך לעצום את העיניים ולהדחיק כאילו אנחנו לא במצב הזה, אנחנו נהיה בקריסה של המערכת הזאת

אסף צלאל:  ואז גם קיצור שעות לא יתקן את זה וגם משכורת לסייעות לא יתקנו את זה

אסף צלאל:  עכשיו, אני אומר לכם, מהניתוח שאנחנו עשינו זה המצב שאנחנו נמצאים בו

אסף צלאל:  זה המצב שאנחנו נמצאים בו

אסף צלאל:       אני רוצה עכשיו לחזור אחורה ולהגיד להורים

מאיר כהן: אז מה הפתרון? הפתרון שכל פעם שיהיה קושי אתם תקצצו עוד שעה? אני רוצה להבין

מאיר כהן:  מה אתה אומר? אתה בהגינות אומר אנחנו נמצאים בקריסה

אסף צלאל: אני אגיע, אדוני, גם למרחב הפתרונות ואיך אני חושב שנכון להגיע אליהם

קריאה: יש כאלו שבאו גם לדבר

יוסף טייב: סליחה, אני אתן לכם

יוסף טייב:  אני אתן לכם

יוסף טייב:  חברים, מה קרה? למה אתם בלחץ? כולנו מבינים שהמצב חמור

יוסף טייב:  אבל יחד עם זאת, אני אשתדל לתת לכל אחד לדבר, רק תנו למנכ"ל לסיים את דבריו

יוסף טייב:  רק אם אפשר להגדיל את המצגת

אסף צלאל: אני רק אגיד להורים שנמצאים פה, שעל אף שנראה שההחלטות שמתקבלות הן החלטות קרות, נעשה פה תהליך ארוך עם הנהגת ההורים

אסף צלאל:  ואני קשה לי מאוד

קריאה: איזה הנהגת הורים?     

אסף צלאל: קשה לי מאוד עם החלטות מסוג זה

אסף צלאל:  אבל אני מסתכל גם כשלוקחים את ההחלטות האלה - - -     

רון כץ: לא

רון כץ:  אבל ברשותך, הם שואלים מי זה ההנהגה?     

אסף צלאל: על טובתם של ההורים

רון כץ: הם שואלים מי ההנהגה? זו שאלה לגיטימית

רון כץ:  מול מי?     

רויטל אבו דגה: מי זה הנהגת הורים? אנחנו לא חתמנו על שום דבר

מירום שיף: אנחנו נגיד את מה שיש לנו להגיד

מירום שיף:  אתה תיתן לנו את ההזדמנות, אני מודה לך

יוסף טייב: אני אתן, בוודאי שאני אתן

יוסף טייב:  בבקשה

אסף צלאל: הדבר האחרון שאני אגיד לפני שאני אעלה את המספרים

יוסף טייב: חברים, אני אתן אמרתי

מירום שיף: תודה

יוסף טייב: בבקשה

אסף צלאל: אני אגיד שבגלל שאנחנו במשבר וזה חלק מהפתרון, הקמנו ועדה שנמצאים בה כולם

אסף צלאל:  והוועדה הזאת אמורה וצריכה לתת פתרונות ארוכי טווח

אסף צלאל:  בזמן הזה, עד הפתרונות של הוועדה ובשאיפה שגם הפתרונות האלה יביאו לפתרון ארוך טווח אנחנו צריכים לקבל החלטות כדי לא להביא את המערכת לקריסה

אסף צלאל:       אני רוצה להגיד מילה על ההשקעה, אם אפשר לפתוח את השקף הבא

יוסף טייב: אסף, שנייה

יוסף טייב:  אתה מדבר על ועדת שפירא הכוונה?     

אסף צלאל: כן, ועדת שפירא

אסף צלאל:  אם אפשר לעבור לשקף הבא

אסף צלאל:  זה נתוני הגידול

אסף צלאל:  אני מניח שכולם מכירים, שהם בסדרי גודל

אסף צלאל:  אם אפשר לעבור לשקף הבא

אסף צלאל:  אני רוצה להגיד, ואפשר לראות את זה בשקף הבא שמדינת ישראל, שמדינת ישראל משקיעה, מדינת ישראל משקיעה כ-16 - - -     

יוסף טייב: חברים, אני לא רוצה להוציא אף אחד

יוסף טייב:  תכבדו נא את הדיון ואני אתן לכל אחד לדבר

יוסף טייב:  אבל תנו לו לסיים

אסף צלאל: אני רוצה להגיד שמדינת ישראל משקיעה כ-16 - - -     

קטי קטרין שטרית: אבל אנחנו לא מכירים את הנתונים, אולי תתנו לנו לבדוק

קריאה: אנחנו כהורים כן מכירים

יוסף טייב: סליחה

יוסף טייב:  סליחה

קריאה: את אמרת שאת לא מכירה את הנתונים?     

יוסף טייב: סליחה, גברתי

יוסף טייב:  גברתי שבי נא

יוסף טייב:  תודה

אסף צלאל: מדינת ישראל משקיעה מתוך תקציב החינוך כ- 16 מיליארד שקלים בשנה

אסף צלאל:  תקציב שהעלינו אותו השנה, לסכום חסר תקדים

אסף צלאל:  כאשר בחינוך הכללי אנחנו משקיעים 58 מיליארד

אסף צלאל:  היחס ביחס למה שאנחנו משקיעים בחינוך הכללי הוא פי 2

אסף צלאל: 5

אסף צלאל:  ואל מול הגידול נדרשת פה בכל שנה עלייה של השקעה משמעותית

אסף צלאל:  מאוד

אסף צלאל:  ולכן מדינת ישראל עושה מאמץ אדיר כדי לעמוד מול האתגר הזה

אסף צלאל:  והמספרים שאמרתי עכשיו זה לא סתם מספרים וזה מספרים גדולים מאוד, מתוך הסכום שהמדינה משקיעה בחינוך במדינת ישראל

אסף צלאל:  בגלל וכי אנחנו רואים בילדים האלה ילדים שצריכים את התקציב הזה יותר מכולם

אסף צלאל:  בצורה משמעותית ודרסטית

אסף צלאל:  וזה בא לידי ביטוי פרקטית בהשקעה, לא בסיסמאות

אסף צלאל:  העלייה הגדולה ביותר בתקציב החינוך, הגדולה ביותר, נעשתה לילדים האלה ברצף האוטיסטי

אסף צלאל:  ואפשר לבדוק אותי במספרים

אסף צלאל:       הדבר הבא שאני רוצה להגיד

יוסף טייב: שנייה אסף, אסף

יוסף טייב:  אני רוצה לחדד משהו

יוסף טייב:  חברים, אני מבין את האמוציות, אבל הוא לא אמר שהוא עושה טובה

יוסף טייב:  הוא סך הכול נותן נתונים מה המשרד משקיע

אסף צלאל: הדבר הבא שאני רוצה להגיד שחסרים לנו מעל ל-1,300 עובדי הוראה בחינוך המיוחד

אסף צלאל:  יש לנו לפתוח מעל ל-700 כיתות שאנחנו עדיין במאמץ אדיר להבין איך פותחים אותן

אסף צלאל:  וזה לא כולל החוסרים האדירים

אסף צלאל:  זה רק עובדי הוראה

אסף צלאל:  זה לא כולל את החוסרים האדירים שיש לנו בסייעות וכל מה שקשור למקצועות הרפואיים

אסף צלאל:  שגם שם החוסרים אדירים

אסף צלאל:       יש לנו במהלך השנה האחרונה מעל ל-1,000 מוסדות שלא הצליחו להתנהל ונסגרו כל בוקר מחדש ופשוט קרסו

אסף צלאל:  ולכן אנחנו בדרך לקריסה כללית של התחום

קריאה: קריסה? בוא תעבור לבריאות הנפש

יוסף טייב: חברים, שנייה, שנייה

קריאה: תעבור לבריאות הנפש

קריאה:  - - - יתאשפזו אחד אחד

קריאה:  זה מה שאתם עושים

יוסף טייב: חברים, אבל חברים

קריאה: נעבור מהמשרד הזה למשרד הבריאות

יוסף טייב: אני באמת, אני מכבד אתכם

יוסף טייב:  אין פה, זה לא דו שיח

יוסף טייב:  אני לא רוצה להוציא אף אחד

יוסף טייב:  אני מבין את האמוציות, בבקשה

יוסף טייב:  אני אתן לך, תאמין לי שאתה אחריו

קריאה: אבל הוא לא מחדש לנו שום דבר

יוסף טייב: אף אחד לא מושך זמן

יוסף טייב:  הדיון, אם צריך, יימשך גם עד השעה 14:00

קריאה: תודה

יוסף טייב: בסדר? תודה רבה

יוסף טייב:  בבקשה אסף, תמשיך

אסף צלאל: כשאנחנו מסתכלים על מרחב הפתרונות, אמרתי לכם, קודם כל צריך לעצור את הקריסה הזאת

אסף צלאל:  הדבר הזה הוא לא יעצור אותה, הוא יאט אותה

אסף צלאל:  ולא בכל המקומות

אסף צלאל:  יהיו לנו עדיין מקומות שנקודתית נצטרך לסגור, כפי שעשינו השנה, ב-15:10

אסף צלאל:  ואנחנו צריכים, אחד, להעלות את המשכורות

אסף צלאל:  אמרתם את זה, הממשלה עשתה את זה

אסף צלאל:  ואנחנו מקווים שככל שהדבר הזה ייושם אז אנחנו נראה גם עצירה של גל העזיבה של הסייעות

אסף צלאל:       הדבר הבא שאנחנו עושים בשנה הזאת, וכבר הגדרנו את זה, אנחנו עושים עכשיו בחינה איך למצוא תחליף בדמוי צהרונים כדי לאפשר מענה בשעות האלה, שגם פדגוגית, כפי שנאמר כאן ובצדק, קשה מאוד פדגוגית להחזיק את הילדים האלה עד השעות המאוחרות מבלי שאנחנו נותנים להם העשרה מתאימה

אסף צלאל:  ולכן אנחנו עושים בחינה מעמיקה וכבר התחלנו אותה, כדי לתת מענה של צהרונים

אסף צלאל:      וכאמור, מה שאמרתי, בפתרון הארוך טווח, בהמשך לוועדת שפירא, שאמורה לנתח את הבעיה הזאת לעומק, את האתגר הזה לעומק, ולשים אותה לפתחם של משרד החינוך והממשלה

קטי קטרין שטרית: אסף, אתה יודע, היה מודל מאוד טוב לפני בערך 15 שנה, התחיל קרן קרב בערים

קטי קטרין שטרית:  זה התחיל בפריפריה

קטי קטרין שטרית:  עכשיו, הקרן הזו נתנה שיעורים, שיעורי העשרה של אנשים מוסמכים

קטי קטרין שטרית:  זה לא, אתה יודע, מישהו שהביאו מהרחוב

קטי קטרין שטרית:  זה שחקנים בנושא של דרמה, תזונאים בנושא של מתכונים וכו'

קטי קטרין שטרית:  עכשיו, יש לזה תהליך

קטי קטרין שטרית:  אני הייתי מורה באותה תקופה

קטי קטרין שטרית:  יש לזה תהליך למידה מאוד חיובי

קטי קטרין שטרית:  תדע לך, זה הפסיק רק בגלל הנושא של התקציב

קטי קטרין שטרית:  עכשיו, זה כן ממלא לך את החוסרים האלה

קטי קטרין שטרית:  כי זה לא סתם בייביסיטר

קטי קטרין שטרית:      אני בטוחה שילד אוטיסט או בחינוך המיוחד שמגיע ועודר ערוגה ושותל ופתאום הוא רואה שעגבנייה צמחה

קטי קטרין שטרית:  זה תהליך מדהים שאין כדוגמתו

קטי קטרין שטרית:  אני אומרת לך, תשקלו את המודל הזה של המודל של קרן קרב

קטי קטרין שטרית:  זה עבד בהרבה מאוד ערים

קטי קטרין שטרית:  אני זוכרת שהיו מריבות בין ראשי הערים להביא את הפרויקט הזה אליהם וזה הוגבל אך ורק, אתה יודע, צפון דרום

קטי קטרין שטרית:  וחבל מאוד, זה מודל מדהים

קטי קטרין שטרית:  לא צריך בשביל זה לגייס סייעות

קטי קטרין שטרית:  לא צריך לגייס לזה סייעות

קטי קטרין שטרית:  כי זה קיים

קטי קטרין שטרית:  הם באים עם כוח אדם

קריאה: הם עם צרכים טיפוליים

קריאה:  הם צריכים לדעת גם איך להתנהל

קטי קטרין שטרית: אבל הם עשו את זה

קטי קטרין שטרית:  הם עשו את זה

קטי קטרין שטרית:  זה העשרה מקצועית ברמה מאוד גבוהה

אסף צלאל: אני רק אענה על זה

קטי קטרין שטרית: אני רוצה להגיד לך, הכיתה, אני הייתי, אני לא יודעת מי מדבר

קטי קטרין שטרית:  אני הייתי מחנכת כיתה ד'

קטי קטרין שטרית:  ובשכבה שלי היו ארבע כיתות וכיתה חמישית הייתה כיתת חינוך מיוחד

קטי קטרין שטרית:  אצלנו הילדים היו מתפרעים וזה, כי הם הרגישו סוג של שיעור חופשי

קטי קטרין שטרית:  הכיתה למופת שעבדה הייתה דווקא הכיתה של החינוך המיוחד

קטי קטרין שטרית:  כי זה חווייתי

קטי קטרין שטרית:  הם נוגעים בזה

קטי קטרין שטרית:  הם מממשים את זה

קטי קטרין שטרית:  הם גם מצליחים

קטי קטרין שטרית:  אתה מבין? הם גם מצליחים, ברגע שהם עודרים, שותלים או מכינים מתכון של סלט או לחם או משהו כזה

קטי קטרין שטרית:  יש לזה חוויה מאוד מאוד טובה וגם חינוכית

קטי קטרין שטרית:  זה מודל שאני חושבת שצריך לשקול אותו

אסף צלאל: אז אני רק אגיד שזה בדיוק מרחב הכיוונים שאנחנו מחפשים, של העשרות האלה

אסף צלאל:  לכן אמרתי בדמוי ניצנים

אסף צלאל:  ואני בהחלט, זה בהחלט הדברים שאנחנו נבחן

אסף צלאל:  ועוד דבר אחד שחשוב לי להגיד

אסף צלאל:  ובהמשך אנחנו נתייחס לעוד דברים

אסף צלאל:  כן חשוב להגיד: היום, במצב של היום, גם כשאנחנו פותחים את המשרות ומאריכים את היום, הסייעות ועובדי ההוראה הם לא מגיעים בכלל להתמיין

אסף צלאל:  כי הם יודעים שזה עד השעה 17:00

אסף צלאל:  זאת אומרת, התהליך, הגלגל הזה שאמור להניע את השוק ואת התעסוקה במקומות האלה הוא עוצר מלכת

אסף צלאל:  כשאני מדבר על קריסה מערכתית וכשל תפקודי מערכתי זה מה שאני מדבר

אסף צלאל:  וצריך להסתכל לעומק של הבעיה בעיניים

אסף צלאל:      ואני אומר לכם שוב, ובזה אני אסיים

אסף צלאל:  אני האחרון, האחרון שהייתי רוצה להיות בסיטואציה הזאת

מאיר כהן: אסף, אם תחליטו, תקבלו החלטה להעלות את השכר השעתי בין השעה 15:00 ל-17:00 ב-175% יבואו כולם

מאיר כהן:  תאמין לי שיבואו כולם

קריאה: כמו במפעלי ייצור, תנו להם בונוס

מאיר כהן: צריכים פתרונות יצירתיים

מאיר כהן:  אנחנו סומכים עליך, אבל חייבים לעצור את הדימום

אסף צלאל: אני רק אענה לשאלה של יושב הראש

יוסף טייב: חברים, חברים

קטי קטרין שטרית: יש גם עניין של שחיקה

קטי קטרין שטרית:  לא כל אחד מתאים, יש עניין של שחיקה

אסף צלאל: לשאלה של יושב הראש, ואני אענה גם על השאלה שלך

אסף צלאל:  ילדים על הרצף האוטיסטי הם לא יכולים לקבל תחלופה של אנשים שהם לא מכירים, יותר רגישים לזה

מאיר כהן: אני יודע

אסף צלאל: ולכן אנחנו מחפשים פתרון שייתן להם מענה

אסף צלאל:  לשאלותיך, ההרחבה של ההון האנושי, התוכנית שאנחנו עושים עכשיו

מאיר כהן: גברתי, זה לא שייך אליי, אז אנא ממך

אסף צלאל: פנינו לכל הגמלאים

קטי קטרין שטרית: אל תכעסו, אנחנו אתכם

אסף צלאל: אנחנו פנינו לכל הגמלאים כחלק מהתוכנית עכשיו

אסף צלאל:  אנחנו מגייסים גמלאים

קטי קטרין שטרית: אנחנו אתכם, אנחנו רוצים לעזור לכם

יוסף טייב: קטי, מה?      

קטי קטרין שטרית: לא, שנייה

יוסף טייב: אני אמרתי שאני מבין שיש פה אמוציות וזה לגיטימי

יוסף טייב:  אבל יחד עם זאת, תתאפקו

יוסף טייב:  הנה, הוא מסיים ונתחיל, ניתן להם לדבר

קריאה: כולם רוצים לעזור

יוסף טייב: תודה גברתי, תודה

יוסף טייב:       בבקשה אסף

אסף צלאל: אני רק אגיד לשאלה ששאלת

אסף צלאל:  בתוכנית להרחבת ההון האנושי שאנחנו עושים עכשיו פנינו לכל הגמלאים

אסף צלאל:  הגדלנו את המשרות, הרחבנו, הגמשנו את ההעסקה

אסף צלאל:  פתחנו מרכז השמה גם ארצי וגם מחוזי שכבר התחיל לעבוד ומקבל כבר אלפי פניות כדי להרחיב

אסף צלאל:  בחינוך המיוחד הדבר הזה מורכב יותר, כפי שברור ונאמר כאן

אסף צלאל:  הוא בוודאי רחוק מלתת מענה לחוסרים שקיימים כרגע בשוק

אסף צלאל:       ובשנה הבאה, אני אומר, בשנה הבאה הדבר הזה עוד הולך ויגדל

אסף צלאל:  ולכן אנחנו חייבים לעצור את זה ולתת מענים גם קצרי טווח וגם ארוכי טווח

אסף צלאל: אסף, עלתה פה הערה

יוסף טייב: שנייה

יוסף טייב:  אסף, כמה משרות חסרות?     

אסף צלאל: היום אנחנו 1,367 משרות חסרות רק בעובדי הוראה

אסף צלאל:  בסייעות מיד יתייחס השלטון המקומי וגם בפרא הרפואי

אסף צלאל:  רק על הרצף האוטיסטי

אסף צלאל:  רק לילדים על הרצף האוטיסטי

אסף צלאל:  זו כמות אדירה

אסף צלאל:  ולכן תכף יתייחס גם מרכז השלטון המקומי, שבעולם הסייעות והפרא רפואי המצב עוד קשה יותר

קטי קטרין שטרית: רק הערה לגבי הנציגות של ההורים

קטי קטרין שטרית:  אז הייתה פה הערה, ובלי לפגוע ביושב ראש ועד ההורים, הנהגת ההורים

קטי קטרין שטרית:  אבל זה שונה לגמרי בין החינוך הרגיל לבין החינוך המיוחד

קטי קטרין שטרית:  הצרכים שונים, הפוזיציה שונה

קטי קטרין שטרית:  ואולי כדאי באמת, אם אתם יושבים על תוכניות וכו', אולי כדאי גם להביא נציגות של ההורים של החינוך המיוחד כדי שהם יספרו

קטי קטרין שטרית:  כי עם כל הכבוד, אני באמת לא רוצה לפגוע בך, אתה עושה עבודת קודש

מירום שיף: רק שיהיה ברור, אני לא הייתי בישיבות

מירום שיף:  ישבו שם אנשים שהם באים מהתחום הזה

קטי קטרין שטרית: לא, אז שני שמעתי שההורים אומרים שהנציגות שהגיעה - - -     

מירום שיף: הם יכולים להגיד, אבל ישבו שם אנשים שהם נמצאים - - -     

קריאה: רגע, אבל היא מדברת

קריאה:  תן לה לדבר, היא מדברת

קריאה:  תן לה לדבר

יוסף טייב: סליחה, את לא מנהלת פה את הישיבה

קריאה: סליחה

יוסף טייב: אם אני נותן לו לדבר, יש לי סיבה

קטי קטרין שטרית: מבלי לפגוע, באמת

קטי קטרין שטרית:  בואו נשים רגע את האגו בצד

מירום שיף: אני אין לי אגו

קטי קטרין שטרית: כי אני אגיד לך משהו, אני בשביל הילדים אעשה את הכול

קטי קטרין שטרית:  כי אני באה מהתחום

קטי קטרין שטרית:  לא מעניין אותי כלום, מעניין אותי רק הילדים

קטי קטרין שטרית:  ואני אומרת שאם יש הורים שיכולים בפוזיציה שלהם להביא את הצרכים בצורה אחרת, כדאי להקשיב להם

קטי קטרין שטרית:  כי זה שונה לגמרי

קטי קטרין שטרית:  הקדוש ברוך הוא בירך אותך עם ילדים בריאים, טובים, זה, הכול טוב

קטי קטרין שטרית:  אבל יש פה עניין של צורך אחר

קטי קטרין שטרית:  ואם יש צורך אחר, צריך להקשיב

קטי קטרין שטרית:  כי מה שאצלנו מובן לאליו אצלם זה - - -     

מאיר כהן: זה ברור לכולנו, רק בואו נקבל תשובות

ראובן שרי: כבוד יושב הראש, אני יכול לומר מילה אחת?     

יוסף טייב: כן, בבקשה

קטי קטרין שטרית: אתה לא היית כשההורים ביקשו נציגות שלהם

קריאה: הם היום, היו נציגים

קטי קטרין שטרית: לא, אני מדברת על מאיר

ראובן שרי: שמי ראובן שוורץ

ראובן שרי:  אני אב לילד על הרצף האוטיסטי

ראובן שרי:  לוחם בסיירת גולני, מוכר כנכה צה"ל

ראובן שרי:  אם אתה היית לוחם שלי, אדון צלאל, והיית אומר את מה שאמרת, לא היית יוצא מהצוות שלי

ראובן שרי:  הילדים שלנו לא צריכים להיות נידונים ל-187 שעות של בידוד וניכור

ראובן שרי:  187 שעות של חוסר חינוך

ראובן שרי:  230 שעות של פרא רפואי שלא יתנו להם

ראובן שרי:  לא נשמה שלי, זה לא 45 דקות

ראובן שרי:  לא

ראובן שרי:  זה לא ילדים בחינוך הרגיל, לא יפה

ראובן שרי:  גם בתוך החינוך המיוחד יש לך את השילוב, יש לך את כיתות התקשורת, בתי ספר מיוחדים ויש לך את הגנים

ראובן שרי:  ומתחת לכל זה, יש לך את הילדים חסרי הישע שבמעונות

ראובן שרי:  אל תבואו ותגידו שאנחנו שווים

ראובן שרי:  אני הקזתי דם למדינה הזאת

ראובן שרי:  אם יש מישהו שחושב שהוא יכול לפגוע בילד שלי, אני אקח את הדם שלו

ראובן שרי:  כמו שאני נתתי את הדם למדינה, המדינה הזאת תיתן את הדם לילד שלי

יוסף טייב: סליחה, אמירה לא ראויה, הייתי מבקש ממך לחזור בה

ראובן שרי: סליחה, מתנצל

ראובן שרי:  אני הקזתי דם למדינה

ראובן שרי:  המדינה שלי חייבת לילד שלי

ראובן שרי:  לא לי

ראובן שרי:  אני לא האישיו פה, אני לא האישיו

ראובן שרי:  מחר אני מת, אני מת

ראובן שרי:  ניצלתי פעמיים בלבנון, הקדוש ברוך הוא בירך אותי

ראובן שרי:  הוא נתן לי ברכה נוספת, הביא לי את הילד הזה

ראובן שרי:  זה האור של עיניי, אחרי 14 שנים של טיפולים

ראובן שרי:  אחרי שהיה לי סרטן בראש

ראובן שרי:  אם מישהו יחשוב שהוא יכול לפגוע לי בילד, יש לו טעות

ראובן שרי:  עד קצה העולם וחזרה אני אלך בשביל שהילד שלי יקבל

ראובן שרי:  ואני מאמין שכל הורה פה שיש לו ילד על הרצף ובחינוך המיוחד יעשה את אותו דבר

ראובן שרי:       אל תגידו לנו 45 דקות

ראובן שרי:  אל תבואו ותגידו לנו קשה כי חסר

ראובן שרי:  חסר המון שנים

ראובן שרי:  והתמודדנו עם זה המון שנים ונתתם המון שנים

ראובן שרי:  אל תבואו ותגידו לנו אין לנו

ראובן שרי:  תביאו לנו

ראובן שרי:  אם אני כהורה יושב שעתיים ביום ונותן בגן כל אחד יכול לעשות את זה

ראובן שרי:  מי אני? אני לא חונכתי ולא התחנכתי ולא התמקצעתי בחינוך מיוחד

ראובן שרי:  נתן לי אלוהים ברכה, למדתי להתמודד לעזור לו

ראובן שרי:  אתם לא יכולים לקחת את זה מאתנו וזה מה שאתם עושים

ראובן שרי:  זה לא 45 דקות, חבר'ה

ראובן שרי:  זה שעות על שעות על שעות

ראובן שרי:  מאות שעות שהילד שלי יישב בבית, כשהוא לא יכול לקבל חבר שיבוא לשחק איתו באקס-בוקס או בפלייסטיישן, כי הוא לא יודע

ראובן שרי:  אז אני משקיע מהזמן שלי ומהכסף שלי ולוקח אותו אחר הצהריים, אתה יודע לאן? לקלינאית תקשורת, לריפוי בעיסוק, לרכיבה טיפולית, לטיפול רגשי בבריכה

ראובן שרי:  למה? כי כשאני מקלח את הילד שלי הוא צורח לשמיים כשהמים נוגעים בו

ראובן שרי:  יש לו בעיה של ויסות חושי, מה לעשות? הוא ילד בן 4 בסך הכול, חודש הבא

ראובן שרי:  בדיוק חודש מהיום

ראובן שרי:       מה? לא מגיע לו להיות כמונו? לא מגיע לו לעבור את המסלול שאנחנו עברנו? למה? למה אתם רוצים לקחת לו את זה? תסבירו לי, אני רוצה להבין

ראובן שרי:  בואו, תגידו לי למה

ראובן שרי:  אם יש לכם סיבה ראויה, וואלה, אני אלך אתכם עד הקבר

ראובן שרי:  אבל שהיא תהיה ראויה

ראובן שרי:  אין לכם

ראובן שרי:  להגיד לי חוסר בכוח אדם? תייצרו

ראובן שרי:       אתה יודע מה המוטו של סיירת גולני, צלאל? "לכל מקום שנרצה, בכל דרך שנבחר"

ראובן שרי:  ככה המדינה שלנו צריכה לעשות

ראובן שרי:  אתם לא יכולים להגיד לי יש לנו קושי, אז לא נעשה

ראובן שרי:  אם היה לנו קושי לא היינו כובשים את הבופור

ראובן שרי:  אם היה לנו קושי לא היינו לוקחים את החרמון

ראובן שרי:  אם היה לנו קושי לא הייתה לנו מדינה, אם לא היינו מתגברים על הקושי הזה

ראובן שרי:  תתגברו

ראובן שרי:  בלקצץ לנו את החיים של הילדים שלנו אתם לא מתגברים

ראובן שרי:  אתם דנים אותם לאבדון

ראובן שרי:  אתם דנים אותם למוות ולחיים שהם לא חיים

ראובן שרי:  זה מה שאתם דנים אותם

ראובן שרי:  עכשיו, אם זה בא לכם בטוב, וואלה בואו, תסבירו לי למה זה בא לכם בטוב

יוסף טייב: תודה רבה ראובן

ראובן שרי: כבוד יושב הראש, אני מתנצל, באמת, מעומק נשמתי, על פליטת הפה הזאת שהייתה

יוסף טייב: התנצלת, נגמר

ראובן שרי: ובאמת תודה לך

יוסף טייב: הכול בסדר

יוסף טייב:  אני רוצה לומר לך, אם בגולני עסקינן, אתה יודע מה האמירה של גבעתי: סגול לא יורד במים

ראובן שרי: לא יורד במים

יוסף טייב: בבקשה, מיכל, השלטון המקומי

ראובן שרי: אנחנו באים מאותו מקום, זה בסדר

קטי קטרין שטרית: לא יאומן, איזה תחרות יש ביניכם

ראובן שרי: לא, זה לא בינינו

ראובן שרי:  זה בינינו לבין הצנפים

קטי קטרין שטרית: לא, אני אומרת, מורה חיילת נחשב?      

יוסף טייב: בבקשה, מיכל

מיכל מנקס: קצת קשה לדבר עכשיו לכולם, כי כולנו בסופו של דבר בני אדם

מיכל מנקס:  אני מייצגת רגע את הרשויות המקומיות

מיכל מנקס:  ואני רוצה להתחבר למה שנאמר על ידי המשרד

מיכל מנקס:       תראו, יכולנו לבוא ולהגיד אנחנו לא הבעיה, אף אחד לא הבעיה

מיכל מנקס:  נורא נעים לשמוע שהבעיה היא לא אצלנו ולהאשים

מיכל מנקס:  חברים, אם לא נלך ביחד, ואני גם מדברת אליכם, ההורים, לא תיפתר הבעיה

מיכל מנקס:  זה לא עניין של כסף, זה לא עניין של משאבים

מיכל מנקס:  אני חברה בוועדת שפירא

מיכל מנקס:  הכסף הוא לא האישיו

מיכל מנקס:  המודלים לא נכונים

מיכל מנקס:  אנחנו צריכים לחשוב אחרת

מיכל מנקס:       עכשיו, ברצף האוטיסטי עסקינן

מיכל מנקס:  אתם יותר מאתנו יודעים כמה מחסור יש בכוח אדם

מיכל מנקס:  כמה טיפולים הילד שלך לא מקבל, למרות שהוא זכאי, כי אין

מיכל מנקס:  ובמיוחד בגנים התקשורתיים

ראובן שרי: אני משלם על זה

מיכל מנקס: עזוב אתה משלם

ראובן שרי: אני משלם

ראובן שרי:  את הפן הרפואי אנחנו משלמים

מיכל מנקס: דקה, דקה, דקה

מיכל מנקס:  בוא אני אסביר

מיכל מנקס:  אתה לא צריך לשלם

מיכל מנקס:  יש פסיקה של בג"ץ

יוסף טייב: ראובן, זה שאתה משלם, זה אחד

יוסף טייב:  אבל היא מסבירה לך שמן הראוי היה שלא היית צריך לשלם

יוסף טייב:  תודה

קריאה: אבל אם הוא משלם, זה אומר שקיים

קריאה:  לא חסר בשוק

יוסף טייב: נו, בסדר, בשוק הפרטי

יוסף טייב:  כן, מיכל?     

מיכל מנקס: שנייה, אני רוצה להסביר

מיכל מנקס:  במיוחד בגנים התקשורתיים יש סידור של המדינה בין משרדים

מיכל מנקס:  ומי כמוכם יודע, לא פשוט לחבר בין משרדים

יוסף טייב: חברים ביציע, זה מפריע

מיכל מנקס: שכל הטיפולים להם הילד זכאי יינתנו בגן הילדים כדי להקל על ההורים

קריאה: וגם לחבר כוללני, אותו דבר

ראובן שרי: אבל אנחנו משלמים על הטיפולים האלה תוספת

מיכל מנקס: אבל מה זה קשור? אני משלמת ארנונה, אז מה? אני מקבלת מה שבא לי?     

ראובן שרי: אבל אני משלם גם ארנונה וגם - - -     

מיכל מנקס: מה זה קשור? מה זה קשור שאתה משלם?      

נעמה לזימי: בטח שזה קשור

נעמה לזימי:  איך את אומרת מה זה קשור?     

ראובן שרי: ברור שזה קשור

מיכל מנקס: אם הוא לא מקבל במסגרת החינוכית - - -     

נעמה לזימי: לא, הטיעון של ללכת ביחד אני מבינה

מיכל מנקס: אבל תנו לי להשלים שנייה

נעמה לזימי: כן

נעמה לזימי:  אבל לא להגיד להם לא קשור שהם משלמים ולא מקבלים את השירות

ראובן שרי: כן, אני לא מבין את זה

נעמה לזימי: זה לא מעשה מס מדינה

נעמה לזימי:  זה לא ארנונה

נעמה לזימי:  שגם בארנונה לא פעם תושבים משלמים ומקבלים עדיין פח זבל עד הבית שלהם

נעמה לזימי:  זה לא זה

נעמה לזימי:  זה סיפור אחר לגמרי

נעמה לזימי:  אי אפשר לקחת את זה על אותה מקשה

סימון דוידסון: מה שאתה מתכוון, אני רוצה להבין

סימון דוידסון:  שאתה לא מקבל, אני פה, פה, תסתכל עליי

סימון דוידסון:  אני רוצה להבין

סימון דוידסון:  אתה אומר שאתה לא מקבל את זה מהגן, אז אתה עושה את זה פרטי ואתה משלם

ראובן שרי: לא, לא

ראובן שרי:  אני מקבל בגן ומשלם על זה תוספת

מיכל מנקס: לא, הוא משלם לגן

ראובן שרי: אני משלם לעמותת בני אור, מה שהיה אלו"ט

ראובן שרי:  אלו"ט כבר לא נמצאים אצלנו בגן

מיכל מנקס: ובואו נשאל למה אלו"ט לא נמצאים בגן

נעמה לזימי: סימון, זה לא מס, זה שירות

נעמה לזימי:  מה זה? מס הפך לשירות?     

מיכל מנקס: זה מה שנקרא תב”מ, נכון?     

ראובן שרי: זה בנוסף למיסים שאני משלם

נעמה לזימי: גם מיסים צריכים להיות תמורת שירותים

נעמה לזימי:  אצלם זה לא קורה

יוסף טייב: נעמה, נעמה

יוסף טייב:  מקריאת ביניים הפכת לנאום

יוסף טייב:  אבל מיכל באמצע לדבר

יוסף טייב:  כן, בבקשה

מיכל מנקס: סליחה שזה גלש

יוסף טייב: חברים

יוסף טייב:  חברים, אבל אי אפשר להתנהל ככה

יוסף טייב:  אי אפשר לנהל ככה דיון

יוסף טייב:  כן מיכל, בבקשה

מיכל מנקס: אז בסוגריים, אם על עניין הכסף התייחסתי, זה ממש באמת אין קשר

מיכל מנקס:  שוב אני חוזרת ואומרת, משרד החינוך מעניק את סל השירותים להם זכאי הילד ועליו גם משרד הבריאות משלים את הטיפולים

מיכל מנקס:  כל זה קורה בגן בכדי להקל על ההורים

מיכל מנקס:  רגע בואו נסגור, אנחנו מדברים - - -     

קריאה: אבל זה לא קורה בפועל

קריאה:  לא בגנים ולא בבתי הספר, זה לא קורה

קריאה: מה הקשר לשלטון המקומי הפרא רפואי? מה הקשר?     

יוסף טייב: חברים

יוסף טייב:  חברים, תודה

ראובן שרי: זה אמור לקרות, זה לא קורה

מיכל מנקס: אני מתארת את מה שצריך לקרות

מיכל מנקס:  ואת המאמצים של המדינה וכולם כדי שזה - - -     

יוסף טייב: היציע שם מאחורה, זה ממש מפריע

יוסף טייב:  אני לא, אני אוציא אתכם בסוף

מיכל מנקס: ועדיין, למרות שמדובר בגן ילדים

מיכל מנקס:  התפקיד של גן הילדים, דקה, רגע, שנייה

מיכל מנקס:  אבל בבית ספר לא מקבלים גם את שירותי התב”מ, ברוב בתי הספר

מיכל מנקס:  אני אומרת, גן ילדים, או חוק לימוד חובה, יש לו מטרות מסוימות

מיכל מנקס:  על אף שזה החוק, ולמרות שהגנים הפכו למרכזי טיפול בבוקר ולא לגן חינוכי, זאת לא התוכנית הפדגוגית שיש בגן משום בעיה אחרת של מטפלים פרא רפואיים שמגיעים כולם בבוקר, במקום שהטיפולים יהיו בבוקר ואחר הצהריים, כפי שצריך

מיכל מנקס:  אבל זאת בעיה נפרדת ואחרת

מיכל מנקס:  הלוואי והיו מקבלים את כל הטיפולים

מיכל מנקס:  אין כוח אדם

מיכל מנקס:       הגנים הפכו, אני מדברת בעיקר על הגנים, ולא רק הגנים

מיכל מנקס:  הגנים הפכו למרכזים שמרטפיות

מיכל מנקס:  אני באמת, סליחה על העוול שאני עושה לאלפי אנשי חינוך מסורים

מיכל מנקס:  יש גנים שנסגרים יום כן ויום לא

ראובן שרי: זה לא נכון

ראובן שרי:  זה שקר וכזב, זה לא נכון

מיכל מנקס: אז זכית, זכיתם

יוסף טייב: סליחה

מיכל מנקס: אני רוצה רגע, סליחה

יוסף טייב: לא, אבל חברים, שנייה, שנייה

יוסף טייב:  תנו לה לסיים

יוסף טייב:  תאמינו לי, הייתם נותנים לה ארבע דקות, היא הייתה מסיימת, היינו עוברים הלאה

קריאה: אבל זה לא נכון

ראובן שרי: אבל זה לא נכון

יוסף טייב: אז תגיד אחר כך

יוסף טייב:  אני אתן לך זכות דיבור, תגיד מה לא נכון

יוסף טייב:  קח עט ודף

יסמין פרידמן: אני חושבת שמה שהיא אומרת זה הפער בין הרצוי למצוי

יסמין פרידמן:  זאת אומרת, איך ראוי להסתכל על שירות

יסמין פרידמן:  מה לא פעם קורה נוכח כורח הנסיבות

יסמין פרידמן:  ולהיפך, צריך להעיר על זה שלא פעם המערכת שוכחת שתפקיד זה לא בייביסיטר

יסמין פרידמן:  התפקיד הוא טיפולי, ארוך טווח

מיכל מנקס: בדיוק

מיכל מנקס:  ולכן, הנה אני מתכוונת לסיפור

מיכל מנקס:  השירות שניתן לילדים האלה, שצריכים לקבל את השירות הכי טוב במדינת ישראל, ואין פה חולק, לא ניתן

מיכל מנקס:  לא ניתן

מיכל מנקס:  ולכן, קיבלנו במשותף ויכולנו להגיד זה לא אנחנו

מיכל מנקס:  כי הרי אם אין גננת גם 10 סייעות לא יעזרו

מיכל מנקס:  אין גננות ואין סייעות ואין מורות

מיכל מנקס:  ולכן ההחלטה הראשונה שקיבלנו היא שצריך לשנות את המודל

מיכל מנקס:  זה, אגב, גם קצת מנותק מוועדת שפירא

מיכל מנקס:  אנחנו יושבים במקביל גם על הדבר הזה

מיכל מנקס:       אנחנו סבורים שאת היום הארוך, ואולי אפילו נחשוב שהוא אחרי 16:45 צריך להיות

מיכל מנקס:  משום שתהיה תוכנית נכונה ומתאימה

מיכל מנקס:  לא פלסטרים בשביל שההורים יירגעו

מיכל מנקס:  צריכה להיות תוכנית מדויקת

מיכל מנקס:  היא תעלה כסף, זה ברור לכולם

מיכל מנקס:  היא לא תיפול על כתפי ההורים, זה גם כן ברור לכולם

מיכל מנקס:  ואנחנו במחויבות הדדית לשבת ולבנות את התוכנית הזאת

מיכל מנקס:  זה לא יכול לקרות ביום

מיכל מנקס:  זה יקרה בחודשים הקרובים ואנחנו מאוד מקווים שעד ינואר נגיש את המלצותינו למנכ"לי המשרדים

מיכל מנקס:  הלוואי

מיכל מנקס:       הלוואי שבינואר, עם הקרבות על התקציבים העתידיים או בנקודת הזמן, על אף שזה תקציב דו שנתי, אנחנו נוכל לגייס את התקציב התוספתי שנדרש לתוכנית ולמודל החדש

מיכל מנקס:  אנחנו מדברים על חודשים ספורים

מיכל מנקס:  הדבר האחרון, ואם אני מייצגת את הרשויות המקומיות, הדבר האחרון שאנחנו רוצים זה לעשות משהו רע למישהו

מיכל מנקס:  לא לילד, לא להוריו

מיכל מנקס:  הם תושבים שלנו, הם מכירים, אנחנו הכתובת שלהם

מיכל מנקס:  ואני רוצה לעשות הכי טוב לכולם

מיכל מנקס:  אין לנו פה שום כוונה רגע לפגוע

יוסף טייב: אני רק רוצה לשאול, אני רוצה לשאול שאלה

יוסף טייב:  האם לקחתם בחשבון ברמה הטכנית שהורה שעובד עכשיו משרה מלאה יצטרך לצאת מעבודתו

יוסף טייב:  יצטרך לקצר את עבודתו? יכול להיות שבעקבות כך הוא יקבל גם פיטורים

יוסף טייב:  שנייה חברים

יוסף טייב:  אני רוצה לייצג אתכם נאמנה, תנו לי את האפשרות

יוסף טייב:  האם המשרד, לפני שלקח את ההחלטה של להגיע לקיצור יום הלימודים הביא איזה שהיא החלטת ממשלה רחבה, שבעקבות זה שהורה שיש לו ילד על הרצף האוטיסטי יקבל שיפוי, פיצול, משרת אם? האם הדבר הזה עלה? האם דבר כזה יכול להילקח?      

מיכל מנקס: אבל למה רק האוטיסטים?     

יסמין פרידמן: לא שידוע לנו

מיכל מנקס: למה רק האוטיסטים? יש ילדים שב-14:00 עוזבים

מיכל מנקס:  מה ההורים שלהם עושים?      

ראובן שרי: כן, אבל עכשיו מדברים על הילדים שלנו

מיכל מנקס: אבל אני דואגת לכולם

יוסף טייב: מיכל, מיכל

יסמין פרידמן: אבל הדיון הוא על זה

מיכל מנקס: - - - ל-16:00 זה הרבה יותר מאחרים

יוסף טייב: מיכל, מיכל

ראובן שרי: עכשיו תדאגו לנו, לא לכם

יוסף טייב: מיכל, אבל כרגע קיצרו להם

יסמין פרידמן: מיכל, ילד נורמטיבי הולך לצהרון וילדים על הרצף לא יכולים ללכת לכל צהרון

ראובן שרי: לא יכולים ללכת

מיכל מנקס: אבל הצהרון נגמר ב-16:00

מיכל מנקס:  מה, צהרון נגמר ב-16:00

ראובן שרי: הצהרון נגמר ב-17:00

ראובן שרי:  ב-17:00

קריאה: את משווה ילד נורמטיבי בצהרון לילד עם צרכים מיוחדים?     

יוסף טייב: מיכל, אני בכל זאת חושב

מיכל מנקס: שאלת שאלה קשה

מיכל מנקס:  תראה, אני עובדת במשרה, כמו, אני מניחה כולם, משרה מלאה

מיכל מנקס:  שמונה שעות ביום

מיכל מנקס:  שמונה שעות ביום זה אומר שאם אני אהיה במשרד ב-7:30 ואני יכולה וכל אחד יכול, בסופו של יום

קריאה: למה, למה?      

קטי קטרין שטרית: הורה לילד עם צרכים מיוחדים לא יכול לצאת בשעה 7:30

שירלי פינטו קדוש: גברתי, את מנותקת

קטי קטרין שטרית: אם יש לו גם ארבעה ילדים בבית

ראובן שרי: שאני אהיה ב-7:30? למה? כי את קבעת?     

קריאה: ארבע שעות ביום

קריאה:  ארבע שעות ביום לוקח לי להגיע לעבודה

יוסף טייב: תודה

יוסף טייב:  שנייה, שנייה

קריאה: אני מצטערת, אבל זה - - -     

קטי קטרין שטרית: ישנן משפחות שיש להן ארבעה ילדים על הרצף

קטי קטרין שטרית:  לארגן ילדים, ארבעה ילדים על הרצף בבוקר, זה אומר הכול

יוסף טייב: הרעיון הובן

יוסף טייב:  העמדה נשמעה

יוסף טייב:  שנייה, ראובן

יוסף טייב:  תאמין לי שאני אעשה את העבודה

יוסף טייב:  אני אעשה את העבודה בצורה טובה

יוסף טייב:  מיכל, אני חושב בכל זאת שיש הבדל בין הורה, אני לצורך העניין

מיכל מנקס: אני איתך

יוסף טייב: שנייה, שנייה מיכל

מיכל מנקס: אני איתך, אני לגמרי איתך

יוסף טייב: אני קם לצורך העניין כל יום ב-5:30 ואחרי זה הולך להתפלל וחוזר לבית ב-7:30

קריאה: אין לי זמן להתפלל

קריאה:  אין לי זמן להתפלל

יוסף טייב: סליחה, סליחה

קריאה: אין לי זמן להתפלל

יוסף טייב: סליחה, אני מייצג - - - גברתי

קריאה: אין לנו חיים

קריאה:  חיים אין

קריאה:  ואתה לא מבין את זה

יוסף טייב: גברתי

קריאה: חיים אין לי

יוסף טייב: גברתי, תודה רבה

קריאה: סתם שטויות אומרים אתם פה

יוסף טייב: תודה רבה

קריאה: תלך לבית שלי ותראה - - -     

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אבל את צועקת - - -     

קריאה: - - - בזמן שאתה מתפלל

יוסף טייב: אבל את צועקת בזמן - - -     

יסמין פרידמן: אבל הוא מצדיק אותך

יוסף טייב: גברתי, אני אוציא אותך החוצה

קטי קטרין שטרית: רגע, דקה

קטי קטרין שטרית:  דקה

יסמין פרידמן: הוא הצדיק אותך, את לא הקשבת

יוסף טייב: לא, בסדר

יוסף טייב:  יש כאלה כנראה שמקשיבים אבל לא שומעים

יוסף טייב:  או שומעים ולא מקשיבים

יוסף טייב:  אני, שנייה, שנייה

יוסף טייב:  אני באמצע להסביר

יוסף טייב:  אני אומר למיכל מינקס מהשלטון המקומי

יוסף טייב:  אני בא לייצג אתכם

יוסף טייב:  אני אומר שבשונה ממני, שיכול לקום ב-5:30 ולעשות את החיים שלי בבוקר ולשתות את הקפה וללכת להתפלל ולחזור ואני רואה את ילדיי מוכנים, כי אשתי קמה וארגנה אותם

יוסף טייב:  והם הולכים חלקם לבד לבית הספר וחלקם אני מביא אותם

מיכל מנקס: אני לגמרי איתך

יוסף טייב: אם היה לי ילד על הרצף האוטיסטי לא יכולתי לעשות את זה

יוסף טייב:  ולכן אותו הורה לא יכול לבוא ב-7:30 לעבודה

מיכל מנקס: לגמרי איתך

יסמין פרידמן: זה ברור

יסמין פרידמן:  זה ברור

מיכל מנקס: אני לגמרי איתך

ראובן שרי: לא, לא זה לא ברור

יוסף טייב: חברים

יוסף טייב:  חידדנו את הנקודה

יוסף טייב:  ממשיכים הלאה

יוסף טייב:  אני מסכים, מיכל, לא, היה חשוב לי לחדד את הנקודה

יוסף טייב:  שנייה, אני אתן לך

יוסף טייב:  יפה בן דוד, בבקשה

יפה בן דוד: טוב, אז קודם כל אני רוצה לפתוח ולומר שהילדים חשובים לכולנו

קריאה: לא נראה

יפה בן דוד: אתם יכולים לזלזל כמה שאתם רוצים

יוסף טייב: יפה

יפה בן דוד: אני לא אגיב

יפה בן דוד:  חברים, אתם צריכים להבין פה

יפה בן דוד:  הגיעו אנשים

יפה בן דוד:  אנחנו מבינים את המצוקות של ההורים

יפה בן דוד:  הגיעו פה אנשים, תנו להם גם לדבר

יפה בן דוד:  גם אם העמדה שלהם שונה משלכם

יפה בן דוד:  אנחנו פה משקפים את האמת לאמיתה

יפה בן דוד:  אנחנו לא מטייחים שום דבר

יפה בן דוד:  זה לא עניין שיש כוח אדם ומקצרים עכשיו את השעה

יפה בן דוד:  צריך להבין שהמצוקה הזאת, חבל שמאיר כהן פה עזב

יפה בן דוד:  אבל מאיר כהן ישב יחד איתי ב-19 ישיבות אז של ועדת החינוך בנושא של הרפורמה בחינוך המיוחד שאמרנו שהיא תהיה כישלון מוחלט

יפה בן דוד:  ואנחנו רואים שעכשיו היא נכשלה ופגעה גם בילדים של החינוך המיוחד וגם בילדים המשולבים

יפה בן דוד:       אבל מעבר לכך, גם התרענו למעלה מחמש שנים שתהיה מצוקה, גם של מורים, גם של גננות וגם של מסגרות החינוך המיוחד

יפה בן דוד:  אף אחד לא שמע

יפה בן דוד:  נכנס מפה, יצא משם

יפה בן דוד:  זלזלו

יפה בן דוד:  והיום אנחנו מגיעים למצב שיש חוסר גם במערכת החינוך הרגילה, גם במערכת החינוך המיוחד, שם קשה יותר ותכף אני אגיד גם למה

יפה בן דוד:  וגם הנושא של הגנים

יפה בן דוד:  גנים שאין רישום, יש מכללות, נשיאות מכללה מדברות איתי

יפה בן דוד:  אחת לא נרשמה לנושא של הגיל הרך

יפה בן דוד:       והמצוקות האלה הולכות וגוברות

יפה בן דוד:  כן עשינו הסכם שכר

יפה בן דוד:  ואני חייבת לומר שהסכם השכר הזה כן עצר את הזליגה ואת הנטישה של עובדי הוראה במערכת החינוך

יפה בן דוד:  אבל יחד עם זאת, הסכם שכר לא יכול לפתור בעיה של שנים של כוח אדם

קריאה: מה עם גיוס?      

יפה בן דוד: תכף, תכף

יפה בן דוד:  אין גיוס

יפה בן דוד:  מי יבוא? מורים לא מגיעים

יפה בן דוד:  אתם יודעים למה המורים לא מגיעים? המורים לא מגיעים א' בגלל כל הבעיות שקורות היום בבתי הספר, האלימות הגואה

יפה בן דוד:  וכן, גם ביחס שהם מקבלים

יפה בן דוד:  אז אלה הדברים שפשוט מונעים מאנשים לבוא ולהיכנס למערכת החינוך

יפה בן דוד:  הם מתמודדים היום עם הרבה בעיות

יפה בן דוד:  חברים, תנו לי

יפה בן דוד:  שאלות אחר כך

יפה בן דוד:       בואו, אנחנו עכשיו באים לדבר על הנושאים הללו

יפה בן דוד:  אם יש לכם דברים אחרים לומר, אז בואו, תנו לנו קודם כל להתמקד בנושא שלשמו אנחנו התכנסנו

יפה בן דוד:       עכשיו תראו, מנהלי בתי הספר, אני אומרת לכם פה ואומרת את זה בצורה חד משמעית

יפה בן דוד:  הילדים במסגרות, המיוחדים האלה, במסגרות של החינוך המיוחד, גם לא מקבלים את כל מה שהם צריכים לקבל כי אין כוח אדם

יפה בן דוד:  צריך להבין, זה כוח אדם שונה מכוח אדם רגיל במוסדות הרגילים

יפה בן דוד:  זה כוח אדם שהוכשר

יפה בן דוד:  אי אפשר להכניס מורה רגילה שלמדה חינוך או למדה כוללת להכניס - - -     

ראובן שרי: אז עכשיו להזיק לנו עוד יותר? זה המטרה שלהם עכשיו, להרע לנו יותר

ראובן שרי:  את צודקת במה שאת אומרת

ראובן שרי:  הם לא מקבלים את - - - היום

יוסף טייב: ראובן

ראובן שרי: את צודקת במאה אחוז

יוסף טייב: ראובן, אני מבין, שנייה חברים

יוסף טייב:  אני מבין את הכאב

יוסף טייב:  ולכן גם אני אומר לכם, בדיונים אחרים הייתי מוציא מזמן אנשים החוצה

יוסף טייב:  אבל יחד עם זאת, אנחנו רוצים להגיע לפתרון, נכון? אז מגיעים לפה אנשים שמעורבים בפתרון ומעורבים בהחלטה שנלקחה

יוסף טייב:  תנו להם להביע את העמדה

יוסף טייב:  תודה רבה

יפה בן דוד: ולכן יש חוסרים גדולים מאוד של מקצועות פרא רפואיים, של קלינאי תקשורת

יפה בן דוד:  ולכן יש הורים, כן, יש הורים שיכולים להרשות לעצמם, אז הם גם נותנים ורוכשים את זה באופן פרטי

יפה בן דוד:  אבל כמובן שהם לא צריכים לעשות את זה, אלא המדינה

יפה בן דוד:       אבל בואו נדבר רגע על המציאות הקיימת

יפה בן דוד:  זה לא שיש כוח אדם ואומרים זהו, אנחנו נקצר

יפה בן דוד:  אני רוצה לומר לכם, אתמול עשיתי זום עם מנהלי בתי הספר בחינוך המיוחד

יפה בן דוד:  אם הייתם יכולים, של האוטיזם, אוקיי? זה מנהלים שאפילו חששו להגיע לפה

יפה בן דוד:  הם חששו להגיע לפה, כי הם חוששים אפילו להביע דעה בגלל כל השיימינג שקורה ברשתות

יפה בן דוד:  תדעו לכם, היום עובדי הוראה מפחדים לדבר

יפה בן דוד:  לאיזה מצב אנחנו הגענו

יפה בן דוד:  ולכן אני פה כדי לדבר בשמם וגם ד"ר מיכל בן דויד, שאין קשר משפחתי, שהיא הממונה על החינוך המיוחד בהסתדרות המורים וגם תבוא ותדבר בשמם

יפה בן דוד:       הם באים ואומרים תראו, לא רק שהם לא מקבלים את מה שצריך, אנחנו עושים עוול

יפה בן דוד:  למה? כי אם כיתה היום צריכה להיות שמונה ילדים בחינוך המיוחד ואין לנו מורה מקבילה לכיתה הסמוכה, אנחנו מאחדים 16 תלמידים עם מורה אחת

יפה בן דוד:  זה עוול

יפה בן דוד:  אבל אין להם ברירה

יפה בן דוד:  ולכן אני אומרת לכם, גם הקיצור של עד השעה 16:00 הוא קיצור גם שלא יוכלו כולם לעמוד בו

יפה בן דוד:  יש היום בתי ספר שמסיימים ב-15:00 כשהם צריכים לסיים ב-16:45

יפה בן דוד:  יש היום, זה לא חדש

יפה בן דוד:  כי אין פשוט צוותי חינוך

יפה בן דוד:  זה לא שיש ואומרים לא, אנחנו נקצר

יפה בן דוד:  זה פשוט זו המציאות שאליה נקלעה כל הנושא של החינוך המיוחד

יפה בן דוד:       לכן המצב הוא מאוד מאוד קשה

יפה בן דוד:  אי אפשר לקחת, ומה שאתה, אדוני, דיברת על המכתב שהוציאה המנכ"לית דאז דלית שטאובר, זה היה על החינוך הרגיל

יפה בן דוד:  כי גם בחינוך הרגיל הייתה מצוקה

יוסף טייב: יפה, זה היה גם וגם

קריאה: לא, לא, לחינוך המיוחד, יפה

יפה בן דוד: חברים, תקשיבו טוב

יפה בן דוד:  אני אומרת לכם את המציאות

יפה בן דוד:  תבדקו את מה שאני אומרת

יוסף טייב: אני נמצא מול המשרד

יוסף טייב:  חינוך מיוחד, כיתות התקשורת, ככלל, יש לקיים את אורך יום הלימודים על ידי עובדי הוראה וטיפול

יפה בן דוד: כן, אבל אני אגיד לך את המציאות אבל

יפה בן דוד:  מה שקרה, כתוצאה, אוקיי? אז גמלאים לא נכנסו למערכת של החינוך המיוחד

יפה בן דוד:  אתם צריכים להבין

יפה בן דוד:  מקצוע ההוראה זה אחד המקצועות השוחק ביותר

יפה בן דוד:  לעבוד בחינוך המיוחד זה שוחק פי כמה וכמה

יפה בן דוד:  ולכן בזה שאני אומרת לכם, אני אומרת לעובדי הוראה שם, זה ממש המלאכים בלבן

יפה בן דוד:  צריך לסייר ולראות את ההשקעה שהם נותנים בילדים הללו

יפה בן דוד:       עכשיו תראו, מה הפתרונות? יש פתרונות

יפה בן דוד:  אבל הפתרונות האלה הם לא פתרונות קסם

יפה בן דוד:  כי אם היו אז מקשיבים והיו עושים את מה שאנחנו הצענו אז, אז היינו מגיעים למקום אחר

יפה בן דוד:  ולכן כל התסכול וכל הכעס הוא כרגע גם על השר וגם על המנכ"ל שזה נפל במשמרת שלהם

יפה בן דוד:  אבל זה לא אומר שהם הגיעו לזה

יפה בן דוד:  לכן הפתרון הוא פשוט

יפה בן דוד:  תקשיבו, יש כמה מסגרות של החינוך המיוחד

יפה בן דוד:  יש את הנושא של מש"ה, זה של המוגבלות שכלית והתפתחותית

יפה בן דוד:  שהם מסיימים ב-14:30

יפה בן דוד:  יש את הנפשי שהם מסיימים ב-16:00

יפה בן דוד:  יש את - - - שמסיימים ב-15:00 ויש את הנושא של עיכוב התפתחות ב-14:00 ויש את הנושא של האוטיזם שמסיימים ב-16:45

יפה בן דוד:  מה שצריך לעשות, תקשיבו, וזה אני אומרת לכם ממה שאומרים המנהלים, אוקיי? ילד רגיל, אני מדברת אתכם כרגע על ילד רגיל במוסד רגיל

יפה בן דוד:  ילד רגיל

יפה בן דוד:  לא מסוגל יותר ללמוד מעבר לשעה 13:00-13:30

יפה בן דוד:  ילד רגיל

יפה בן דוד:  לא כל שכן הילדים שנמצאים במסגרות כאלה

יפה בן דוד:  ולכן מה שקורה בחלק ממוסדות החינוך בנושא של האוטיזם, הם, צוותי החינוך מסיימים בשעה 14:30 את העבודה

יפה בן דוד:  הם מסיימים לעבוד ב-14:30

יפה בן דוד:  מ-14:30 עד 16:45 נכנסים כל הנושא של ניצנים, הנושא של אלו"ט

יפה בן דוד:  אז הם נותנים להם את כל הצד החווייתי

יפה בן דוד:  וזה מה שצריך לעשות שם

יפה בן דוד:  עכשיו תראו, אלו"ט אני לא יודעת אם יושבים פה, אבל אני רוצה לומר משהו לאלו"ט

קריאה: יושבים

יפה בן דוד: יושבים? אני רוצה להגיד משהו

יפה בן דוד:  תקשיבו, אי אפשר לשחק משחק כפול

יפה בן דוד:  ואני אגיד לכם גם למה

יפה בן דוד:  סלחה שאני אומר, אבל אני אומרת את הדברים האלה

יפה בן דוד:  כי לא יכול להיות שמצד אחד אתם תבואו ותגידו, והיום גם הודעתם בלוד שאתם יוצאים משני גנים כי אין לכם כוח אדם

יפה בן דוד:  כי אתם אין לכם כוח אדם

יפה בן דוד:  ומצד שני לבוא ולהגיד אי אפשר לקצר את היום

יפה בן דוד:  אז מאיפה, מאיפה יביאו?      

קריאה: את מדברת על פרא רפואי

יפה בן דוד: רק שנייה, רק שנייה

יפה בן דוד:  כן, כן

קריאה: אנחנו מדברים פה על אנשי הוראה

קריאה: אנחנו לא מדברים על פרא רפואי כרגע

קריאה:  כרגע הדיון זה - - -      

יפה בן דוד: מאיפה יביאו את כוח האדם? אי אפשר ליצור יש מאין

יפה בן דוד:  ולכן מה שעושים עכשיו, גם המשרד וגם הנושא של יחד עם כל הגורמים הרלוונטיים, כולל ועדת שפירא

יפה בן דוד:  אבל מעבר לכך, זה פשוט מכינים את התוכנית

יפה בן דוד:  זה אי אפשר

יפה בן דוד:  כי פשוט צריך לגייס

יפה בן דוד:  צריך לגייס את כל העמותות האלה

יפה בן דוד:  שהם יצליחו להיכנס מ-14:30

קריאה: כמו שרוצים להפריט, שנהיה כמו מש"ה, הילדים שלנו, המסכנים האלה

יפה בן דוד: לא, לא, חס וחלילה, אף אחד לא אמר

יפה בן דוד:  חברים, חברים

קריאה: זה מה שאתם רוצים, להפריט, אתם רוצים להפריט את החינוך

קריאה: יפה, האחריות היא על משרד החינוך ולא צריך להפיל את זה על הפרא רפואי ועל העמותות

ראובן שרי: זה מה שהם רוצים

קריאה: זה הפתרון שאתם צריכים לייצר

קריאה:  ויש פה משבר

יוסף טייב: יעל, יעל

קריאה: יש פה משבר

קריאה:  שקיים לפני שנים

קריאה: אתם מערבבים, אתם מערבבים

יוסף טייב: תודה

יוסף טייב:  תנו לה לסיים

מיכאל חזני: סליחה רגע, יפה

מיכאל חזני:  יפה

מיכאל חזני:  יפה, את זורה חול בעיניי כל היושבים פה

יוסף טייב: רגע, תודה רבה

מיכאל חזני: כי את מערבבת תפוחים עם אגסים ולא ייצא לך סלט פירות, גברת

יוסף טייב: סליחה

יוסף טייב:  סליחה

יוסף טייב:  יפה

יפה בן דוד: אם מישהו חושב, אני, אני שמה את הדברים על השולחן, בסדר? אם מישהו חושב שמ-14:30, אוקיי? והנושא גם של האוטיסטים, יושבים ומלמדים או ממשיכים את הנושא של הלימוד, אז הוא טועה

קריאה: זה לא רלוונטי

קריאה:  אני רוצה להגיב לזה

יפה בן דוד: אני אומרת, כן

יפה בן דוד:  אני אומרת לכם את המציאות הקיימת

יפה בן דוד:  כיום למנהלי בתי הספר אין את כוח האדם הרצוי והראוי והאיכותי כדי שהם יוכלו להחזיק את הילדים האלה בכיתות

יפה בן דוד:  והם אומרים את זה והם זועקים את זה

מיכאל חזני: בכל הארץ? בכל הארץ? בחורה יש בעיה בכוח אדם? בנהריה, בכל המוסדות יש בעיה בכוח אדם?      

יוסף טייב: תודה רבה, חברים

יוסף טייב:  מי זה, איך קוראים לו? אז שיהיה בשקט, אם לא אני מוציא אותו

ראובן שרי: יושב הראש טייב, אני יכול לבוא להראות לך משהו, בבקשה? בבקשה, אני יכול לבוא להראות לך משהו?      

קריאה: נשמח גם להגיב לדברים

יוסף טייב: אני אתן לך

יוסף טייב:  חברים

מיכאל חזני: אז מה אתה מציע? - - - כולם יסבלו באופן שווה? זה פתרון? תראה מה שאתם עושים

מיכאל חזני:  אתם אומרים שבשם השוויון כולם צריכים לסבול

יוסף טייב: אלו"ט

יוסף טייב:  איך קוראים לך?      

מיכאל חזני: עו"ד מיכאל

יוסף טייב: פעם הבאה אני מוציא אותך החוצה

יפה בן דוד: אדוני, אני רוצה

יפה בן דוד:  דווקא בהסכם השכר, בהסכם השכר האחרון שאנחנו עשינו כן אנחנו, כן התמקדנו בנושא של החינוך המיוחד

יפה בן דוד:  כן נתנו גמול גבוה יותר מאשר במוסדות של החינוך המיוחד בנושא של האוטיזם

יפה בן דוד:  כן נתנו כדי לגייס

קריאה: בוטל

יפה בן דוד: אל תגידי בוטל

קריאה: ככה אמרו, שבוטל

יפה בן דוד: חברים, אני הסתדרות המורים, אני חתמתי על הסכם

יפה בן דוד:  בסדר? אני לא ההסתדרות הכללית

יפה בן דוד:  הסתדרות המורים

יפה בן דוד:  אני מדברת כרגע על צוותי ההוראה

יפה בן דוד:  צוותי ההוראה שעובדים בנושא של אוטיזם ובבתי הספר בנושא של הפרעות נפשיות הם מקבלים גמול גבוה יותר של 17%

יפה בן דוד:  כך שבשכר הוא תוקן

יפה בן דוד:  אבל כרגע, גם עם השכר, אני שוב חוזרת ואומרת, השחיקה שם היא גבוהה יותר

יפה בן דוד:  ולכן קשה מאוד כרגע לגייס, ומשרד החינוך גם רואה את זה

יפה בן דוד:  תסתכלו מה קורה במכללות

יפה בן דוד:  אי אפשר לעצום עיניים ולהגיד לא רואים, לא מבינים

יוסף טייב: יפה, אני שומע מה שאת אומרת

יפה בן דוד: כרגע המצב קשה

יוסף טייב: אני שומע מה את אומרת

יוסף טייב:  ולחלק מהדברים שלך אני מתחבר

יוסף טייב:  אני רק שואל, האם נלקח בחשבון מה יעשה ההורה עכשיו שצריך לבוא לקחת את הילד שלו בגיל 3 מהגן או מבית הספר מהמסגרת, שנייה, מהחינוך המיוחד

קריאה: בגיל 3 הוא מתחיל את המערכת

קריאה:  אולי בגיל 4

יוסף טייב: בשעה 15:00

יוסף טייב:  סליחה, סליחה, בשעה 15:00

יוסף טייב:  שהוא צריך עכשיו לבוא, לצאת ממקום עבודתו

יוסף טייב:  האם הדבר הזה נלקח בחשבון?     

יפה בן דוד: לא

קריאה: ברור שלא

יוסף טייב: חברים, אני שאלתי את משרד החינוך ואת יפה ואת מרום

יוסף טייב:  לקחתם את זה בחשבון?     

יפה בן דוד: סליחה, קודם כל אני רוצה לומר משהו

יפה בן דוד:  אני לא הייתי שותפה להחלטה

יפה בן דוד:  יש משהו שהסתדרות המורים לא אשמה ולא אחראית

יפה בן דוד:  אני פשוט באה ומשקפת את המציאות

יפה בן דוד:  אז אנחנו קודם כל לא שותפים

יפה בן דוד:  אבל אנחנו חושבים, אוקיי? שההחלטה שבה קיבל משרד החינוך היא אילוץ

יפה בן דוד:  אין ברירה אחרת

יפה בן דוד:  זה לא שיש לו אפשרות אחרת

הדר שקד איצקוביץ: אנחנו רוצים להתייחס לזה

יפה בן דוד: אני רוצה לשאול משהו

יפה בן דוד:  הנזק שהיה נגרם לילדים האלה, אוקיי? שמשעה 16:00 עד 16:45 שכל הזמן יראו אנשים אחרים, יראו פרצופים אחרים ולא יראו מישהו קבוע, שאיתם הנזק הזה הוא גדול יותר, חברים

יפה בן דוד:  זה נזק כלכלי, עזוב את הכלכלי, זה נזק קשה

יפה בן דוד:  אין ספק

יפה בן דוד:  אני שוב אומרת, אתה אמרת פה - - -     

הדר שקד איצקוביץ: אני יכולה לדבר, בבקשה?     

יוסף טייב: אני אתן לך, שנייה

יפה בן דוד: - - - איך לא לקחו בחשבון את הנושא של הכלכלי, זה כבר צד של הממשלה, לא שלנו

יוסף טייב: יפה, אני מבין

יוסף טייב:  אני מבין

יוסף טייב:  אנחנו רוצים קודם כל לקבל את התשובה ממשרד החינוך

יוסף טייב:  אני מבין

יוסף טייב:  אבל יחד עם זאת אני אומר, אני מצליח להתחבר עם זה שצריך לעשות משהו

יוסף טייב:  וצריך כרגע טיפול כירורגי, אני מבין את זה

יוסף טייב:  אבל אני אומר יחד עם זאת, עד למציאת הפתרון הייתי מצפה ממשרד החינוך ומשאר השותפים לממשלה להבין שכרגע אנחנו מייצרים איזה שהיא בעיה ובוא ניתן פתרון לאותם מורים שצריכים עכשיו בשעה 15:00

יוסף טייב:  ואני מסכים איתך שאם היו משאירים אותם עם צוות שמתחלף ושהוא לא עובר את ההכשרה וזה היה פוגע בהם יותר ממה שזה היה

יוסף טייב:  אבל בסוף האחריות שלנו כנציגי ציבור היא לבוא ולתת את הפתרון הזמני לפחות לאותם מורים, עד למציאת הפתרון

יפה בן דוד: תקצרו להם את יום העבודה או שתיתנו להם - - -     

יוסף טייב: יכול להיות

יפה בן דוד: זה הממשלה צריכה לתת, זה המדינה

יוסף טייב: יכול להיות

יוסף טייב:  כן, אסף?     

אסף צלאל: אני רק אגיד שלא רק לקחנו את זה בחשבון, היו לנו שני דברים שעמדו לנגד עינינו פה

אסף צלאל:  אחד זה שאנחנו חווים כל יום עשרות, עשרות של כיתות, גנים שנסגרים

אסף צלאל:  ואז ההורים מקבלים בצורה רנדומלית 'מחר אתה לא בעבודה, אין מי שיהיה עם הילד'

אסף צלאל:  זה מה שקורה לנו

אסף צלאל:  עכשיו, הטלפונים הם מגיעים אלינו

אסף צלאל:  אבל מי שבסוף במצוקה הוא ההורה

אסף צלאל:  והוא מקבל את זה בהפתעה

אסף צלאל:  מחר כן, היום לא

אסף צלאל:  הוא קם בבוקר, עכשיו אומרים לו אין לך

אסף צלאל:  עכשיו, זה, זה אלפי, שנייה, אם אפשר רק אני אענה

קריאה: בוודאות זה גם מה שיהיה בשנה החדשה

אסף צלאל: זה אלפי מקרים

יוסף טייב: שנייה אסף

יוסף טייב:  הורים יקרים, אני יכול לתת לכל אחד לדבר ולהבהיר את הזה, פרקתם וזה בסדר גמור

יוסף טייב:  בסוף לא נגיע לפתרון

קטי קטרין שטרית: לא, אבל אדוני, יושב הראש

קטי קטרין שטרית:  איפה כל חברי הכנסת?     

יוסף טייב: שנייה

קטי קטרין שטרית: הם נעלמו

קטי קטרין שטרית:  הם עשו את ההצגה ונעלמו

יוסף טייב: קטי, קטי, די עם זה

יוסף טייב: מי שבאמת אכפת לו - - -      

קריאה: חברי הכנסת באו לפרוטוקול, מתוקה

קריאה:  זה ידוע מראש

קטי קטרין שטרית: מי שאכפת לו יושב פה

יוסף טייב: קטי, די, זה לא

יוסף טייב:  זה לא מביא אותנו לשום מקום

יוסף טייב:  אני אתן לך לסיים

יוסף טייב:  לכן אני אומר, העמדה של ההורים ברורה

יוסף טייב:  הבנו את המצוקה

יוסף טייב:  אין עניין לבוא ועכשיו לתת לכל הורה שיושב פה ולהגיד את המצוקה, כי המצוקה ברורה

יוסף טייב:  הדברים נאמרו, הבנו את העניין

יוסף טייב:  עכשיו אני רוצה לעבור לרמה הפרקטית

יוסף טייב:  ולכן אני שאלתי שאלה ותנו למנכ"ל המשרד להביא את התשובה

יוסף טייב:       אסף, זה שלקחתם את זה בחשבון, זה מעולה

יוסף טייב:  זה שאתה אומר אני מעדיף ובצדק להביא הוראה כללית שכל הורה לשנת תשפ"ד יידע בשעה 15:00 נגמר ואני צריך להסתדר

יוסף טייב:  אני גם מעדיף מאשר שיהיה בלת"מים

יוסף טייב:  אני מסכים איתך

יוסף טייב:  אבל אני אומר עם ההחלטה הזאת ביחד צריכה לבוא החלטת ממשלה שתיתן לאותו הורה לעבור למשרת אם במידת הצורך

אסף צלאל: אז אני אגיד ככה, רק להשלים את הסיבה השנייה

אסף צלאל:  את הדבר השני, שאנחנו הגענו למסקנה שכדי לעצור את התופעה ולא להגיע לקריסה מוחלטת, ואני מקווה שלא נהיה שם

אסף צלאל:  ואני מקווה שההחלטה הזאת קצת תעזור ותאט את ההגעה שלנו

אסף צלאל:  רצינו בכלל לקצר את זה ל-15:10

אסף צלאל:  אבל אמרנו שאם נקצר ל-15:10 אל מול שוק העבודה, והתייעצנו עם בעלי מקצוע – זו תהיה פגיעה דרסטית מידי

אסף צלאל:  ולכן קיצרנו רק עד 16:00

אסף צלאל:  וזה מאוד משמעותי הקיצור עד 16:00 להורים, זה ברור לי

אסף צלאל:       והדבר, לגבי מה שאמרת

אסף צלאל:  ועדת שפירא, שהקמנו אותה והיא אמורה לתת תשובות בחודשים הקרובים, בדיוק בשביל זה היא נוסדה

קריאה: עוד שנתיים

אסף צלאל: כדי להגיע לממשלה ולקבל החלטות כולל שינוי חקיקה וכו' שזה לא בסמכות ויכולות המשרד לעשות

אסף צלאל:  לכן מקימים ועדה

אסף צלאל:  בוועדה הזאת יושבים כלל הנציגים

יוסף טייב: מה הצפי של התשובות של ועדת שפירא?      

הדר שקד איצקוביץ: שנתיים

יוסף טייב: חברים שאלתי את אסף, לא שאלתי אתכם

יוסף טייב:  אני גם יכול לשאול שאלה ולהביא את התשובה

אסף צלאל: הוועדה צפויה להגיש את המסקנות שלה בסוף השנה, בתחילת ינואר

יוסף טייב: תודה רבה

מיכאל חזני: אני רק אגיד שעמוס שפירא אמר שאין לו תאריך להצגת מסקנות

יוסף טייב: אז עכשיו הוא אמר לך תחילת ינואר

יוסף טייב:  אני לא סתם שאלתי את השאלה וקיבלת תשובה, זה רשום בפרוטוקול

מיכאל חזני: סליחה אדוני יושב הראש, זה לא מתכנס עם הוועדה

מיכאל חזני:  זה מנותק מהמציאות

יוסף טייב: זה רשום בפרוטוקול

קטי קטרין שטרית: רגע, אבל תמיד אפשר לחזור לפה

יוסף טייב: אני לא מבין למה אתה אומר

יוסף טייב:  יושב פה מנכ"ל המשרד ואומר לך שהוא מציב לוועדה יעד שעד ינואר יביאו את המסקנות

יוסף טייב:  מה? אני לא מבין

אסף צלאל: זה לא יעד

אסף צלאל:  זה הסיכום, על פי בקשת היושב ראש

אסף צלאל:  יושבים פה מספר רב של אנשים שיושבים איתו

אסף צלאל:  כל שבוע יגידו שהוועדה מכווננת לתחילת ינואר

אסף צלאל:  אני מקווה שאני לא מנותק מהמציאות

יוסף טייב: תודה רבה

הדר שקד איצקוביץ: אדוני, נאמרו כאן דברים לגבי אלו"ט ונשמח להגיב על זה

יוסף טייב: אני אתן לך להגיב

מיכאל חזני: אבל שפירא עצמו אמר שאין לו תאריך

יוסף טייב: בסדר

יוסף טייב:  אבל עכשיו יושב המנכ"ל ובשביל זה יש ועדת חינוך והוא אומר לכם אני נתתי יעד וזה הסיכום שעד ינואר יהיו מסקנות

יוסף טייב:  מה לא מובן?     

קריאה: מה נעשה עם המסקנות?     

ראובן שרי: אבל יושב ראש הוועדה אמר שלא

יוסף טייב: אבל אני מסביר לך שהמנכ"ל יושב פה

קטי קטרין שטרית: רגע, רגע, תעצור

קטי קטרין שטרית:  אתה יודע שאנחנו יכולים להגיש שאילתה לשר במידה ובינואר זה לא מתקיים?     

ראובן שרי: לא, לא ידעתי

קטי קטרין שטרית: אז הנה, אני מחדשת לך

קטי קטרין שטרית:  אתה נתקע עם שפירא

רוני אוליבה: סליחה, אני מנהלת גן תקשורת ואני רוצה לדבר בשם המורים

יוסף טייב: חברת הכנסת לשעבר שירלי פינטו

שירלי פינטו קדוש: תודה רבה כבוד יושב הראש

יוסף טייב: אני רוצה לחדד את הנקודות

יוסף טייב:  תאמינו לי שבסוף אני אמצא את הפתרון

רוני אוליבה: כבוד יושב הראש, שמי רוני אוליבה

רוני אוליבה:  אני מנהלת גן תקשורת

שירלי פינטו קדוש: אני רק קיבלתי זכות דיבור, בבקשה

שירלי פינטו קדוש:  אם אני אוכל לקבל את זכות הדיבור שלי

שירלי פינטו קדוש:       אני מצטרפת לדברים שיושב הראש אמר

שירלי פינטו קדוש:  בשביל שנצא מפה בצורה הטובה ביותר, אנחנו חייבים, הזמן הולך ומתקצר

שירלי פינטו קדוש:  ישיבות סיעה, עוד מעט, כולם צריכים ללכת

שירלי פינטו קדוש:  השעה 13:20

שירלי פינטו קדוש:  אם כל אחד יחתוך אחד את השני ויענה את מה שעל ליבו, ואני מבינה אתכם, הישיבה הזאת לא תהיה אפקטיבית ונצא רק עם דיון בלי כלום

שירלי פינטו קדוש:  אבל באמת, אני יודעת מה האמוציות

שירלי פינטו קדוש:  אני בעצמי כמוכם ומנסה לשבת פה בשקט, לשמוע את הדברים

שירלי פינטו קדוש:  זה דבר ראשון

שירלי פינטו קדוש:       דבר שני, מנכ"ל משרד החינוך, נציגי משרד החינוך שיושבים פה

שירלי פינטו קדוש:  הגענו לוועדה, כולנו מכירים את הקשיים של המערכת, את הקשיים של ההורים, את הבעיה בכוח אדם, בשכר, בכל

שירלי פינטו קדוש:  את התסכול של ההורים, כולנו יודעים

שירלי פינטו קדוש:  אבל אני רוצה לשאול האם יש פתרון? ואם כן, מהו? כדי שנוכל לסיים את הדיון בצורה הטובה ביותר

שירלי פינטו קדוש:       והדבר השלישי והאחרון, עלתה פה נקודה שהרבה ילדים קשה להם אחרי השעה 15:00 אם יחליפו את הצוות, יהיה פנים שונות, יהיה להם קשה, במיוחד ילדים על הרצף האוטיסטי

שירלי פינטו קדוש:  אני, כאמא לילדים חירשים, שהם לא על הרצף האוטיסטי, אני יודעת כמה קשה להם לקבל בן אדם שהוא זר

שירלי פינטו קדוש:  אבל אפשר לקבוע ש-15:00 עד 17:00 יש צוות אחר שכל יום מגיע

שירלי פינטו קדוש:  ואז הפנים האלה לא זרות ואני מאמינה שאותם ילדים יכולים לחיות עם זה

שירלי פינטו קדוש:  צוות קבוע שיודעים שבשעה 15:00 כמו צהרון, אחר הצהריים, שיש בשכונה שלי

שירלי פינטו קדוש:  יש הפעלות, חוגים, העשרה

שירלי פינטו קדוש:  עם שכר, אפילו כמו שהציעו פה 175%, בשביל להביא איכות של כוח אדם

שירלי פינטו קדוש:  לדעתי זה אחלה פתרון ואני מציעה את זה בחום, לחשוב על זה

קריאה: סליחה, סליחה, אני חייבת, בבקשה

רוני אוליבה: כבוד יושב הראש, שמי רוני אוליבה

יוסף טייב: שנייה, שנייה, לא

יוסף טייב:  זה שאתם חוטפים את המיקרופונים זה לא אומר שאני אתן לכם לדבר

יוסף טייב:  אני שומע, אני שומע

רוני אוליבה: יש פה מלא הורים ואף איש חינוך אחד

רוני אוליבה:  ואתם לא שומעים בסופו של דבר - - -     

יוסף טייב: אני אשמע גם אתכם

רוני אוליבה: - - - את אנשי החינוך

יוסף טייב: אני אשמע גם אתכם

יוסף טייב:  ואני אמרתי בתחילת הדיון שהדיון היה צריך - - -     

רוני אוליבה: וזה יהיה בעוכריכם

יוסף טייב: חבל על הזמן

יוסף טייב:  טוב, בסדר, שמענו אותך

יוסף טייב:  מנחם גולדין, בבקשה, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות

מנחם בגין: טוב, אז שלום לכולם

מנחם בגין:  קודם כל, אני אגיד תודה לכנסת ולוועדה, כי הוזמן דוח ממ"מ בנושא של מחסור בכוח אדם

מנחם בגין:  משם עולה שעובדי הוראה בתחום החינוך המיוחד עומד היום על 39,900 לדעתי על שיעור של היום מדברים על 300,000 תלמידים

מנחם בגין:  אז לפני שאני אגיד איזה שתיים שלוש נקודות צריך להבין שאם אנחנו מדברים על יחס, כן? גם אם נגזור 10% ונגיע ל-30,000 אנחנו מגיעים ליחס של כמעט עובד הוראה בתחום החינוך המיוחד על 10 תלמידים בחינוך המיוחד

מנחם בגין:  אז יש פה המון שיח על המחסור

מנחם בגין:  אבל אני חושב משאם מדברים על נתונים, אז צריך איפה שהוא לבדוק את הדברים לאשורם

מנחם בגין:       אני אגע בכמה נקודות, קודם כל ההנחיה

מנחם בגין:  כן? היינו פה גם בשנה הקודמת

מנחם בגין:  אני כנציבות, כל הנושא של פגיעה בזכויות

מנחם בגין:  צריך לדבר גם לפעמים במידתיות

מנחם בגין:  בשנה שעברה כאשר היה קושי, מחסור, וזה היה לפני הסכם המורים והכל, האמירה הייתה חד משמעית: בודקים כל מקרה לגופו

מנחם בגין:  בודקים כל מקרה לגופו

מנחם בגין:  המסקנה של זה לפחות מהנציבות בהתנהלות, שהיו 230 מקרים, גם זה בדוח ה-ממ"מ, שבהם קוצר יום הלימודים

מנחם בגין:       אז אני אומר פה, גם זה התפקיד שלי, לדבר על פגיעה בזכויות

מנחם בגין:  קודם כל צריך לבדוק, בסדר? צריך לבדוק כל מקרה לגופו

מנחם בגין:  אני לא יודע מה זה אומר 16:00 לכאלה שיכולים להמשיך עד 16:45 ואני לא יודע מה זה אומר 16:00 לכאלה שיכולים רק עד 15:00

מנחם בגין:  כן? זה לא, אין בזה

מנחם בגין:  ולכן, רק מבחינת המידתיות צריך פה לבוא ואולי לבוא להגיד לא גורף ולא כפי שהיה בעבר

מנחם בגין:       עוד דבר שזה פתח, ואני מוכרח להגיד, שברגע שדברים נבדקו לגופם, ברשויות שונות, עם גורמים שונים – התפתחו גם פתרונות

מנחם בגין:  זאת אומרת, בסופו של דבר, לפעמים בתי הספר בעצמם, המקומות עצמם אומרים רגע, רק נעשה ככה וככה נמצא משהו אחר

מנחם בגין:       אז זה היה חשוב לי להגיד פה

מנחם בגין:  אני כן רוצה להתייחס לדברים שאמרה חברת הכנסת שירלי פינטו

מנחם בגין:  הילדים שלי, אני פה בירושלים, כן? לא בכובע מקצועי

מנחם בגין:  בטח עד כיתה ב' יום הלימודים שלהם עד 16:30

מנחם בגין:  עכשיו יגידו זה חלק, זה פעילויות, זה לא פעילויות

מנחם בגין:  מבחינת הילדים שלי הם 16:30

מנחם בגין:  ואני הייתי שמח, ואני אומר את זה גם בכובע של הנציבות, שיחד איתם יהיו תלמידים עם מוגבלויות

מנחם בגין:  תחשבו על בית ספר שיש בו צהרון א'-ב' ויש בו כיתת תקשורת עם שם איזה 20 שעות ועוד ועוד ועוד

מנחם בגין:  אפשר לתת מענים מאוד מאוד יפים וזאת הנקודה

מנחם בגין:  אם באים ואומרים אנחנו לא מאפשרים 16:00 כאשר יש במערכת החינוך 16:30, אפשר לציין פה גם את יום החינוך הארוך, זה גם קיים במדינת ישראל

מנחם בגין:  אז בהחלט אפשר לתת מענים

מנחם בגין:  וגם ההנחיה הקודמת בשנה שעברה, כן דיברו על כל מערכת החינוך

מנחם בגין:  אני אומר כנציבות, אני לא רואה היתכנות, כן? אני מדבר מבחינת זכויות, שהילד או הילדה שלי יהיו בבית הספר עד 16:30 ותלמיד עם מוגבלות יסיים את יום הלימודים בשעה 16:00

מנחם בגין:  ופה צריך פתרונות

מנחם בגין:       ודבר אחרון, כדי באמת לקצר

מנחם בגין:  אני מוכרח להגיד שגם הנתונים שהוצגו, ואפשר לדבר

מנחם בגין:  אני כן רוצה לדבר שנייה על השיח לגב' בן דוד, כי זה חשוב

מנחם בגין:  אני חושב שעוד סוגיה שלא עולה פה, ואני אגיד פה כנציבות, זה הנהירה הגדולה של המסגרות החינוך המיוחד הנפרד ולא בכדי

מנחם בגין:  כן? מה שהם מקבלים מבחינת שעות, מבחינת כמויות, אפילו בחלק היחסי, כן? במערכות החינוך הרגיל הוא כאין וכאפס

מנחם בגין:  כן? אנחנו לפעמים שעתיים לעומת אני לא יודע כמה דברים

מנחם בגין:  אם רוצים לעצור את הנהירה הזאת צריך לתת להורים חלופות

מנחם בגין:  בסדר, הילד בכיתת תקשורת, יש אחרי צהריים

מנחם בגין:  זה לא דמוי ניצנים

מנחם בגין:  יש לו מענה יפה, כמו ביום חינוך ארוך או בדברים כאלה

מנחם בגין:  באותו בית ספר

מנחם בגין:  אני אגיד את זה מהילדים שלי

מנחם בגין:  מה? שעה לאכול, עוד שעה פעילות, עוד אני יודע מה עושים? שעה בחצר

מנחם בגין:  אז צריך לתת ולבנות את החלופות מבלי לפגוע בזכויות

מנחם בגין:       ודבר אחרון, וכן אבל בעניין הזה, זה גם השיח

מנחם בגין:  ואני פונה פה לגב' בן דוד

מנחם בגין:  חלק מהסיבות שהרבה ילדים, ואני כן, אני לא אדבר רק על הרצף האוטיסטי

מנחם בגין:  אבל זה עולה הרבה

מנחם בגין:  שמוציאים את עצמם בסוף למסגרות החינוך המיוחד וזה השיח של משמעת וזה שיח של אלימות

קריאה: מה זאת אומרת?     

מנחם בגין: אז אני אגיד משהו

מנחם בגין:  אנחנו נמצאים פה באכסנייה ואני רוצה להגיד, כי זה גם חלק מהשיח

מנחם בגין:  בסופו של דבר, וגם היה דוח רמה בנושא

מנחם בגין:  שמשדרים למערכת שכל דבר וכל התנהגות של תלמיד היא אלימות

מנחם בגין:  בסדר? אז בסופו של דבר - - -     

יפה בן דוד: אני מוחה על הדברים האלה

מנחם בגין: אני אגיד את הדברים

מנחם בגין:  אז אני אגיד, אז אני אגיד

גלעד קריב: זה בדיוק להיפך

גלעד קריב:  מה שהמורות סופגות

מנחם בגין: אז אני אגיד משהו

מנחם בגין:  רגע, אז אני אגיד משהו

מנחם בגין:  כי גם אם נפתור את כל הבעיה וגם אם ביחס של 1 ל-, ואני חשוב לי להגיד את זה

מנחם בגין:  וגם אם נפתור את הבעיה שיהיה 1 ל-10 שקיים היום במערכת המורים

מנחם בגין:  וגם אם את הפעילויות

מנחם בגין:  בסדר? בסופו של דבר אנחנו מדברים על תלמידים שההתנהגות שלהם היא אחרת ונהדרת

מנחם בגין:  ההתייחסות בכל ההיבט של משמעת ודברים כאלה, כי זה גם דברים שמתנהלים היום

מנחם בגין:  כל עוד גם השיח הזה לא ישתנה, אין מה לעשות

מנחם בגין:  כי אני גם נמצא היום בנציבות במקרה שתלמידים אומרים בסדר, אז בואו, עיכוב תפקודי, התנהגותי, דברים כאלה, אני רוצה להיכנס לצהרון

מנחם בגין:  אומרים להם תשמעו, יש לך בעיית התנהגות

מנחם בגין:  ולך תסביר שזה שיח אחר, טיפול אחר

מנחם בגין:  ולכן גם היה חשוב לי להעלות את הנקודות האלה

מנחם בגין:  תודה רבה

יוסף טייב: זה רק מחזק - - -     

יפה בן דוד: אני מצטערת

יוסף טייב: יפה, שנייה, שנייה

יפה בן דוד: אני חייבת למחות על הדברים האלה

יוסף טייב: זה רק מחזק, שנייה, יפה

יפה בן דוד: כי מי שסובל, מי שסובל זה עובדי הוראה

הדר שקד איצקוביץ: לא, מי שסובל זה התלמידים שאחר כך מדירים אותם ממסגרות החינוך המיוחד

יוסף טייב: הדר, שנייה אחת

יוסף טייב:  את הבאה בתור

יוסף טייב:  חבל שסתם תחטפי את המיקרופון, כי אני הולך לקרוא לך

יוסף טייב:  אתה רק מחזק את הדברים, שהצוות לא יכול להיות סתם צוות

יוסף טייב:  הוא צריך צוות, הוא צריך להיות צוות שעבר הכשרה והוא יודע איך לדבר

יוסף טייב:  וכשהוא נקלע להתנהגות של ילד שלפעמים התנהגות שונה מילד אחר, הוא לא מפרש אותה, שנייה, הוא לא מפרש אותה כאלימות, אלא הוא מבין שזו התנהגות אחרת

מנחם בגין: אז אני אומר, כבוד יושב הראש

יוסף טייב: ולשם כך אתה צריך למצוא צוות ראוי ואתה לא יכול להביא כל הבא ליד

מנחם בגין: אז רגע, אז אני אגיד משהו לכבוד היו"ר

גלעד קריב: בואו נתחיל בלמצוא צוות

גלעד קריב:  אבל תשלחו מורים לטפל ב- 35תלמידים, זה תמיד יהיה תנאי

מנחם בגין: אפשר גם להתעלם על הנתונים אם יש או אין צוות

מנחם בגין:  אבל אותי לימדו בבית שלפעמים מנהג חזק יותר מכל מצווה

מנחם בגין:  בסדר? ומעבר, ואני אומר, וזה חשוב, כי זה גם עלה מדוח רמה

מנחם בגין:  אז אני אומר, מדברים פה על בואו נעשה יד אחת ובואו נחשוב ביחד

מנחם בגין:  חלק מזה, וצריך להגיד, גם בהתייחסות, גם בתובנות מול התלמידים האלה

מנחם בגין:  ואנחנו מדברים לא סתם על אוטיזם, ואנחנו מדברים, יכולים לדבר על נפשי ויכולים לקרוא לזה תפקודי

מנחם בגין:  זה גם לשנות את התפיסה כלפיהם בכל ההיבטים ההתנהגותיים

מנחם בגין:  צריך להגיד את זה

יפה בן דוד: תקשיב, אני מצטערת

יוסף טייב: שנייה, יפה

יפה בן דוד: לא, לא, אני מצטערת

יוסף טייב: יחד עם זאת, אני מתחבר, אני אעשה לך את זה קצר

יוסף טייב:  אני אעשה לך את זה קצר

יוסף טייב:       צריך להחזיר את הסמכות למורות ולמורים בישראל, שחווים אלימות וכן מנהלים בתי ספר לא פחות מתלמידים, לפעמים, במקרים מסוימים גם יותר

יפה בן דוד: ואני רוצה לומר, במסגרות של החינוך המיוחד יש שם את הצוותים, אני אומרת לכם, אני מסיירת בבתי הספר, הטובים ביותר

יפה בן דוד:  צוות מכיל, שהם גם חווים אלימות

יפה בן דוד:  ואני אומרת לכם, אנחנו כהסתדרות המורים לא משביתים מוסדות של חינוך מיוחד, גם אם יש שם מקרי אלימות

קריאה: גם הילדים חווים אלימות, תודה רבה

קריאה: הם משביתים את הילדים

יפה בן דוד: הילדים לא חווים אלימות

יוסף טייב: תודה רבה

קריאה: הבן שלי חווה

קריאה:  הבן שלי חווה

יוסף טייב: עמותת אלו"ט, הדר שקד איצקוביץ', בבקשה

קריאה: לא חסר אלימות

הדר שקד איצקוביץ: יש פה, אני רוצה להתייחס לדברים של יפה, איזה שהוא חוסר הבנה בסיסי לגבי כל הנושא של מה זה אוטיזם ומה זה מוגבלות

הדר שקד איצקוביץ:  כשאת באה ואומרת שאחרי 14:30, רוח הדברים זה שאין טעם להשאיר את הילדים והם לא נתרמים – זה חוסר הבנה של מה זו המוגבלות הזאת

הדר שקד איצקוביץ:  כי בלי קשר לשאלת התכנים של מה הילדים האלה לומדים, מה, האם זה העשרה יותר או העשרה פחות או קרן קרב או לא יודעת מה

הדר שקד איצקוביץ:  עצם זה שיש לילדים האלה מסגרת, סדר יום ואיזה שהוא מענה מהבחינה הזאת, זה כבר 90% מהערך שהילדים האלה מקבלים

הדר שקד איצקוביץ:  וזה לא משנה, זה כמעט לא משנה - - -     

יפה בן דוד: זה לא מה שאני אמרתי, זה לא

הדר שקד איצקוביץ: את דיברת על מה שקורה אחרי 14:30

הדר שקד איצקוביץ:  אוקיי?     

יפה בן דוד: אז את, שוב אני חוזרת ואומרת

יפה בן דוד:  אז אולי כנראה לא שמעת טוב, אז אני אסביר

הדר שקד איצקוביץ: אז בואי תגיבי לי בסוף בבקשה

יפה בן דוד: אז אני אסביר לך, בסדר?      

הדר שקד איצקוביץ: לא, אני אשמח אם תגיבי לי בסוף

יפה בן דוד: לא, את אל תחלקי לי ציונים

יפה בן דוד:  אני, אל תחלקי לי ציונים, בסדר? את העבודה שלכם תעשו ואל תחלקו ציונים לאף אחד

קריאה: גם את לא

הדר שקד איצקוביץ: תודה רבה, אני אמשיך

קריאה: איזה צורת דיבור זאת?      

יפה בן דוד: אני סיימתי לחלק

הדר שקד איצקוביץ: אני אמשיך

קריאה: איזה דיבור, יא אללה

יוסף טייב: בבקשה

הדר שקד איצקוביץ: קודם כל, אני מצטרפת לדברים של חן, יש איזה שהיא אנומליה בזה שהיום תלמידים בחינוך הרגיל מסיימים ב-16:30 ותלמידים בחינוך המיוחד, בפרט אוטיזם אבל לא רק, שאלה הילדים שצריכים את התמיכות האלה בצורה הגבוהה ביותר

הדר שקד איצקוביץ:  מסיימים את שעות הלימודים ב-16:00

הדר שקד איצקוביץ:  עכשיו, חשוב לי גם להגיד, זה לא באמת מסתיים ב-16:00

הדר שקד איצקוביץ:  הרי יש גם את ההסעות שמגיעות ב-15:30

קריאה: 15:00

הדר שקד איצקוביץ: אז הנה, ב-15:00? סליחה

הדר שקד איצקוביץ:  אז הנה, אופס, נגסנו בעוד שעה מהזכויות של הילדים האלה

קריאה: זה לא 16:00

הדר שקד איצקוביץ: אוקיי

הדר שקד איצקוביץ:  עכשיו אני רוצה גם להגיד לכל מי שאומר שזה בסך הכול 45 דקות וזה לא ביג דיל

הדר שקד איצקוביץ:  זה ביג דיל, זה ביג דיל להורים שצריכים לפרנס בכבוד את המשפחה שלהם

הדר שקד איצקוביץ:  וזה ביג דיל לילדים שהם צריכים את המסגרת

הדר שקד איצקוביץ:  כמו שאני אמרתי קודם, עצם ההימצאות במסגרת זה כבר המון וזה 90% מהערך של הילדים האלה

הדר שקד איצקוביץ:       עכשיו, חשוב לי גם לציין, במקרה של אוטיזם, אין מענים חלופיים

הדר שקד איצקוביץ:  אין מועדוניות, אין צהרונים

הדר שקד איצקוביץ:  יום לימודים ארוך זה כל מה שיש להם

הדר שקד איצקוביץ:  עכשיו, אני אתייחס לעוד משהו

קריאה: אין גם בייביסיטר שירצה לשמור עליהם

הדר שקד איצקוביץ: תודה רבה על הנקודה הזאת, כי באמת אין בייביסיטר

קריאה: לא, גם סבא וסבתא לא רוצים לשמור

הדר שקד איצקוביץ: ובעוד שבחינוך רגיל לילד "רגיל" אפשר לדבר עם השכן שהבת שלו תבוא ותשמור על הילד

הדר שקד איצקוביץ:  אז בחינוך המיוחד לא כך הדברים

הדר שקד איצקוביץ:  לך תמצא בייביסיטר

הדר שקד איצקוביץ:  לא עומדים היום בתור כדי לעשות בייביסיטר לתלמידים אוטיסטים ובחינוך המיוחד

קריאה: גם 100 שקלים לשעה הם לא באים

קריאה:  100 שקל לשעה הם לא באים

הדר שקד איצקוביץ: אני רוצה לגעת בעוד נקודה

הדר שקד איצקוביץ:  אני רוצה לגעת בעוד נקודה וזו שאלת המחסור

הדר שקד איצקוביץ:  אנחנו לא עיוורים וברור לנו שיש מחסור בכוח אדם

הדר שקד איצקוביץ:  השאלה היא ההיקף של המחסור

הדר שקד איצקוביץ:  והאם המחסור הוא כזה שמצדיק פגיעה גורפת ובלתי מובחנת בכל הילדים, בכל המסגרות בכל הארץ? ולדעתי התשובה היא לא

הדר שקד איצקוביץ:  ואני אסביר

הדר שקד איצקוביץ:  אנחנו בתחילת תשפ"ג שלחנו מכתב למשרד החינוך וביקשנו לדעת בכמה מסגרות חינוך מיוחד התבצע קיצור והתקבל אישור מנכ"ל לקיצור היום לשעה 15:10

הדר שקד איצקוביץ:  התשובה שקיבלנו הייתה שבלבד שב-238 כיתות בלבד, התקבל אישור, שאני מדגישה, אלה כיתות שהוכיחו מצוקה אובייקטיבית

הדר שקד איצקוביץ:  שהוכיחו שכביכול אין פתרון חלופי, 283 כיתות

הדר שקד איצקוביץ:  כמה כיתות יש בחינוך המיוחד לתלמידים על רצף האוטיזם?      

קריאה: זה רק מלמד שמנהלים ומורים נלחמים להיות ולהיות חלק מהחיים של הילדים האלה ולא לקצר את היום

הדר שקד איצקוביץ: מישהו רוצה לזרוק מספר? אז אני אגיד מה המספר

הדר שקד איצקוביץ:  יש כ-3,000 כיתות לילדים על רצף האוטיזם

הדר שקד איצקוביץ:  זאת אומרת יש מחסור אובייקטיבים ב-8% בלבד

הדר שקד איצקוביץ:  אז איזו הצדקה? אלה הנתונים של משרד החינוך, לא שלי

קריאה: זה ממש לא נכון

יוסף טייב: שנייה, תכף אני אתן למשרד החינוך להתייחס ונראה אם זה הנתונים או לא

הדר שקד איצקוביץ: יתרה מזאת, שלחנו גם חופש מידע, כדי לנסות ולהבין מה היקף המחסור

הדר שקד איצקוביץ:  לא קיבלנו, אגב, נתונים

הדר שקד איצקוביץ:  אני מטילה ספק פה בהיקף המחסור כפי שמציגים אותו

הדר שקד איצקוביץ:  אוקיי? ואני רוצה להציע זווית אחרת

הדר שקד איצקוביץ:  אוקיי? ואני לא אתבייש לומר את זה

הדר שקד איצקוביץ:  אני אסיים

הדר שקד איצקוביץ:  יש פה אלמנט פוליטי וזה חוסר נעימות של איך רשות מקומית X מצטיירת בעיני התושבים שלה שהיא לא מספיקה לספק יום לימודים ארוך לתלמידים

הדר שקד איצקוביץ:  בגלל זה כל התלמידים בארץ צריכים לסבול ומיישרים וחותכים לכל התלמידים כדי לא ליצור מצב שרשות מסוימת יש לה נראות או תדמית בעייתית בעיני התושבים שלה

הדר שקד איצקוביץ:  אז לא, השיקול החשוב פה שצריך לעמוד לנגד משרד החינוך הוא טובת הילדים

הדר שקד איצקוביץ:  ואנחנו לא נאפשר פגיעה גורפת גם במקרים שאין בהם צורך

הדר שקד איצקוביץ:  ואנחנו רוצים לקבל גם את ההתייחסות של משרד החינוך לנקודה הזאת

הדר שקד איצקוביץ:  תודה רבה

יוסף טייב: רק לפני שמשרד החינוך עונה, פשוט חבר הכנסת גלעד קריב צריך לצאת

יוסף טייב:  בבקשה

גלעד קריב: אני צריך לחזור לחוקה

יוסף טייב: הכול בסדר

גלעד קריב: אז מכובדיי, שלום

גלעד קריב:  אני מתנצל שלא הייתי בכל הדיון

גלעד קריב:  אנחנו הגשנו גם בקשה לדיון מהיר בנושא החשוב

גלעד קריב:  תראו, אני מגיע מהדיון בוועדת חוקה על ביטול עילת הסבירות

גלעד קריב:  והדברים בסופו של דבר, בסופו של דבר קשורים

גלעד קריב:  אם אתם זוכרים, לפני שנה בקדנציה הקודמת הייתה החלטה של בג"ץ שאמרה שאי אפשר באזור חודש ינואר להודיע להורים שבספטמבר הבא הם יצטרכו לשם יותר בעבור המעונות של הילדים

גלעד קריב:  ובג"צ על בסיס עילת הסבירות ביטל החלטה של הממשלה

גלעד קריב:  אתה מכיר את העניין טוב, כי הוא נגע לחלקים גדולים מהציבור החרדי

גלעד קריב:  ובג"ץ בא ואמר מה זה להודיע להורים חצי שנה לפני שהם צריכים למצוא פתרונות אחרים

גלעד קריב:       ופה אנחנו נמצאים במציאות שבה חודשיים לפני באים ובעצם אומרים להורים לא רק שאנחנו נפגע בחינוך, באיכות החינוך של הילדים שלכם, שאין שום ספק שהמדינה צריכה להשקיע השקעה יתרה, אנחנו גם נפגע ביכולת ההתפרנסות שלכם

גלעד קריב:  עכשיו, למה זה חשוב? כי מה לעשות? לצערנו, במדינת ישראל, וכולם יודעים את המציאות, הורים לילדים עם מוגבלויות צריכים להשקיע ממון פרטי אדיר

גלעד קריב:  כדי להבטיח לילדים שלהם הווה ראוי ועתיד ראוי

גלעד קריב:  כי מה לעשות שלצערנו המערכות הציבוריות בישראל לא מצליחות לתת מענה הולם

גלעד קריב:  אז לא רק שפוגעים בחינוך, גם אומרים להורים אנחנו נשבש את היכולת שלכם לפתח קריירה, כך שתוכלו לייצר מעטפת ביטחון

גלעד קריב:       וכמה פעמים דנו בוועדה הזאת ובוועדת העבודה והרווחה, שמבחינת מדינת ישראל, בגיל 21 האדם מפסיק להיות אוטיסט, נכון? על הרצף

גלעד קריב:  עד גיל 21 הוא מאובחן על הרצף

גלעד קריב:  בגיל 21 קורה נס

קריאה: הוא מבריא, הוא מבריא

קריאה:  אלוהים מרפא אותו

גלעד קריב: אז כל הורה לילדים על הרצף יודע שהוא חייב לעבוד מאוד מאוד קשה כדי שהוא יוכל לייצר פתרונות מכיסו לגיל 21

גלעד קריב:  אז עכשיו באים ואומרים להורים בואו, תמצאו גם מקום עבודה שבתכלס מוכן שתצאו בשעה 15:00 ממקום העבודה

גלעד קריב:       עכשיו, לזה אדוני יושב הראש, ופה אני מבקש התייחסות

קריאה: אבל זה לא רק באמת 15:00

קריאה:  הרבה פעמים אין גם הסעות

גלעד קריב: עכשיו זאת הנקודה האחרונה שאני מבקש

גלעד קריב:  כי אני מבין שהנושא הזה לא עלה פה, מכיוון שמשרד החינוך לא כתב את זה בהוראה

גלעד קריב:  אבל כל הורה בחינוך המיוחד יודע שישנה חרב מעל הראש של מערך ההסעות לחינוך המיוחד

גלעד קריב:  וכל הורה בחינוך המיוחד מחכה מתי תגיע בשורת האיוב שהרשות המקומית לא מצליחה לטפל בהסעות

גלעד קריב:       עכשיו אדוני, חבר הכנסת טייב, אתה הרי בקיא בנתונים

גלעד קריב:  אתה יודע שמדינת ישראל מממנת מערכי הסעה לבתי ספר מגזריים, ייחודיים בכל רחבי הארץ

גלעד קריב:  ושם לא מתנופפת החרב

גלעד קריב:  איכשהו בחלקים אחרים של מערכת החינוך שבהם, שבה הסיפור הוא לא האם הילד הוא עם מוגבלויות, אלא לאיזה זרם חינוכי ייחודי הילד משתייך

גלעד קריב:  שם בצורה פלאית אין איומים על ההסעות

גלעד קריב:  אין שום ספק שלבתי הספר האלה יהיו הסעות מיישוב ליישוב ובתוך היישוב

גלעד קריב:  אז למה לעזאזל יש כל הזמן איום אמיתי על מערך ההסעות בחינוך המיוחד?      ועכשיו מוסיפים אליו את קיצור יום הלימודים

גלעד קריב:  בקיצור חברים, לא ראוי ולא מתקבל על הדעת

גלעד קריב:  אני בטוח שאדוני יושב הראש, אתה תדע להדוף לאחור את הגזרה בנושא משך הלימודים

גלעד קריב:  תעביר מסר ברור

גלעד קריב:  ונושא מערך ההסעות

גלעד קריב:       ולכם חבריי ההורים, כל עוד לא הצליחו לבטל את עילת הסבירות, אני מציע לכם, ואני בטוח שאתם כבר עושים את זה, להתארגן מהר מאוד על הליכים משפטיים נגד משרד החינוך

גלעד קריב:  כדי שלא יהיה מצב שיאמרו שבאתם, שבאתם ברגע האחרון בחודש אוגוסט

גלעד קריב:  כל עוד אתם לא מודיעים, אדוני המנכ"ל, לאלתר, על משיכת ההודעה החפוזה הזאת

גלעד קריב:  תהיו שבוע הבא בבג"ץ

גלעד קריב:  שבג"ץ יאמר לכם עתירה מוקדמת

גלעד קריב:  עדיף מאשר בג"ץ יאמר לכם הגעתם אליי לקראת ה-31 באוגוסט

גלעד קריב:  תודה

גלעד קריב:  ואני מצטער שאני חוזר לחוקה

יוסף טייב: חבר הכנסת גלעד קריב, לפני שאתה עוזב

יוסף טייב:  כפי שאמרת, אני מונח בנתונים והוועדה אכן התכנסה גם בנושא ההסעה של החינוך המיוחד

יוסף טייב:  ואני יכול לומר לך שהחרב המתהפכת או העומדת על ראשם של ההסעות לא עומדת רק על החינוך המיוחד, אלא ישנה בעיה רוחבית על הסיפור של הסעות במדינת ישראל

יוסף טייב:  ולכן הוועדה שהתכנסה בנושא החינוך המיוחד הביאה את מסקנותיה ואנחנו עובדים על מספר הצעות שאכן משרד החינוך גם מתחבר אליהם

גלעד קריב: אדוני, אני באמת אומר, לא בציניות

גלעד קריב:  אני מאוד סומך על היכולת שלך להוביל כאן לפתרונות

גלעד קריב:  אבל צריכה לצאת אמירה ברורה מהוועדה ואני מקווה מהמשרד

גלעד קריב:  עד שתביא את הפתרונות, לא פוגעים במערך ההסעות של החינוך המיוחד, אלא רק משפרים אותו באותם מקומות שהוא לקוי

גלעד קריב:  ובטח לא מקצרים את יום הלימודים באבחת חרב בהודעה של חודשיים להורים

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  מירום שיף, הנהגת ההורים

יוסף טייב:  בבקשה

יוסף טייב:  אני אמרתי לכם, אם צריך עד 14:00 אני אתן עד 14:00

יוסף טייב:  תאמינו שאני יצאתי מגדרי

יוסף טייב:  בבקשה

קריאה: אבל אני רוצה להעלות נושא שאתה העלית ואף אחד לא העלה פה

קריאה:  אני הורה לשני ילדים אוטיסטים

קריאה:  אני לפני שנתיים פיטרו אותי ממקום עבודה שעבדתי בו 12 שנים

קריאה:  בשנתיים האחרונות פיטרו אותי מעוד שני מקומות עבודה

קריאה:  אני צריך להגיע, שני הילדים שלי זה שני ילדים בתפקוד הכי נמוך

קריאה:  לא מדברים, לא גמולים

קריאה:  שניהם מטופלים בקנאביס

קריאה:  הילד הגדול שלי הוא ילד אלים כלפי עצמו

קריאה:  הוא יכול לדפוק את הראש שלו ברצפה, הוא יכול למשוך את השערות של אשתי ואת כל הדברים האלה

קריאה:  איך אני יכול ללכת למעסיק היום שאני צריך לצאת היום, לפני ארבע שנים הייתי יכול לעבוד 12 שעות בעבודה

קריאה:  היום אני בקושי יכול לעבוד 8 שעות

קריאה:  אם יקצרו את זה ב-45 דקות, כמה שעות אני אוכל לעבוד?     

יוסף טייב: העליתי את הנקודה ואני מתכוון גם לטפל בזה

יוסף טייב:  נקודה חשובה, תודה שחזרת עליה

יוסף טייב:  מירום שיף, בבקשה

מירום שיף: המצב בחינוך המיוחד הוא אסון, כפי שאמר המנכ"ל

מירום שיף:  ישבנו על הנתונים והנתונים מזעזעים

מירום שיף:  מה שיקרה בשנה הבאה הוא הרבה יותר גרוע ממה שהיה לנו השנה

מירום שיף:  ואני בשבוע וחצי האחרונים שמעתי אני חושב עשרות אם לא מאות של הורים

מירום שיף:  בהרבה מאוד מסגרות ועם המון כאב ומתוך חשיבה והקשבה לכולם

מירום שיף:       ברור שבמקום שאין אנשי צוות אי אפשר יהיה לפתוח

מירום שיף:  וזה לא יעזור מה שכולנו נאמר פה, זה בכלל לא מעניין

מירום שיף:  פשוט לא יהיה אנשי צוות, זו עובדה

מירום שיף:  ויהיו כאלה לא מעט במדינת ישראל בשנה הבאה

מירום שיף:  ואין ספק שפתרון הארוך טווח שצריך לשנות את המודל, כי המודל הזה נכשל

מירום שיף:  וטוב שיש ועדת שפירא, יש הרבה מאוד דברים שאנחנו צריכים לפתור אותם

מירום שיף:  אבל עכשיו אנחנו מדברים על ה-1 בספטמבר

מירום שיף:  אנחנו לא מדברים על הרבה חודשים קדימה

מירום שיף:  אנשים שהשנה סיימו ב-16:45 יקומו בבוקר ב-1 בספטמבר ולא יהיה מי שילמד אותם עד 16:45, לא יהיה מי שיהיה איתם

מירום שיף:  אבל זה לא אחיד על מדינת ישראל

מירום שיף:  אני ראיתי את הנתונים

מירום שיף:  יש מקומות שיש גידולים במסגרות תקשורת של 40% ו-50%

מירום שיף:  אבל מהצד השני יש מקומות שזה לא ככה

מירום שיף:  ולכן אנחנו צריכים לחשוב, בתור אחד שחתם על המכתב, לא מישהו אחר, ואני לא בורח מאחריות לשום דבר

מירום שיף:  ואני מבקש גם רבותיי, אנחנו ההורים, בואו נתייחס בכבוד גם למשרד החינוך, לשלטון המקומי

מירום שיף:  למורים, לגננות

מירום שיף:  הם רוצים לתת לנו שירות הכי טוב בעולם

מירום שיף:  אני ישבתי בישיבות

מירום שיף:  אנשים שם אף אחד לא חתם על זה כלאחר יד, כי בא לו

מירום שיף:  בואו לא נעשה את הדברים האלה

מירום שיף:  אל תפריעי לי

מירום שיף:       אני מה שאני קורא פה, יושב ראש הוועדה, בואו נמצא את הדרך שבמקומות שיש כוח אדם ונלך לתפקוד הנמוך

מירום שיף:  הילדים בתפקוד הנמוך קודם כל ואחר כך לשאר המקומות

מירום שיף:  כי מה לעשות? ילד בתפקוד נמוך זה לא כמו ילד בתפקוד גבוה, זה לא אותו דבר

מירום שיף:  לכולם מגיע

מירום שיף:  אבל כשיש מחסור צריכים לתעדף

מירום שיף:  וזה המקום של כולנו לחשוב איך עושים את זה, לחשוב איך מוצאים פתרון ביחד, עם שותף

מירום שיף:  גם ל-1 בספטמבר לא רק ארוך טווח

יוסף טייב: מירום, זה אומר שאתה מבקש להפיל את זה על השלטון המקומי

מירום שיף: לא, אני לא מבקש להפיל

מירום שיף:  חבר'ה, אני, חבר'ה, תפסיקו, די רגע

יוסף טייב: אנחנו, ראובן, אנחנו בשיח ומנסים למצוא פתרון

יוסף טייב:  לא יעזור, אתם קופצים סתם

מירום שיף: חבר'ה, אנחנו לא מבקשים

ד"ר שי פרוכטמן: ברור גם שיבואו הורים וירצו במסגרת שמסיימת ב-17:00 ולא במסגרת שתסיים ב-16:00

ד"ר שי פרוכטמן:  הלחץ יבוא לשלטון המקומי ולמנהלי אגפי חינוך

יוסף טייב: בסדר

יוסף טייב:  לכן אני רוצה שמירום יחדד לי

יוסף טייב:  אני מזהה את הבעיה

מירום שיף: שי, חבר'ה, אני לא מפיל על אף אחד ולא בורח מהחתימה שלי

מירום שיף:  והיינו שותפים לחתימה וצוות שלנו, של החינוך המיוחד, ישב שם

מירום שיף:  ואמרנו את הדברים

מירום שיף:  ובסוף זו הייתה החלטה, לאור הנתונים שראינו, הכי טובה שהייתה

מירום שיף:  ואני אמרתי את הדברים

מירום שיף:  אבל עדיין, יש מקומות, ואני גם שומע את השלטון המקומי וגם את משרד החינוך

מירום שיף:  וגם בשנה שעברה היו מקומות שנסגרו ב-15:10 והשנה יהיו הרבה יותר מקומות שיקרה בהם קיצור יום הלימודים, כי אין ברירה

מירום שיף:  אין צוות

מירום שיף:  אבל יהיו מקומות, ותארו לכם שיש עיר אחת במדינה הזאת שאין בה בעיה

מירום שיף:  אחת

מירום שיף:  להורים שם ולילדים שם

יוסף טייב: יש כזאת עיר?     

מירום שיף: קודם כל, אני בטוח שיש

יוסף טייב: נחשפתם לנתונים

יוסף טייב:  אני לא נחשף לנתונים

מירום שיף: כן, כן

מירום שיף:  אני רוצה, אני אומר, תקשיבו, חבר'ה יש

יוסף טייב: מירום, תענה לי

יוסף טייב:  האם ישנה עיר במדינת ישראל ששם אין בעיה?     

מירום שיף: יש מקומות שימצאו להם פתרונות

מיכאל חזני: כן, כן

מיכאל חזני:  ישב פה חבר כנסת ואמר שבמגזר שלו אין בעיה

מירום שיף: מיכאל, מיכאל אל תפריעו לי

מירום שיף:  אני לא צריך עזרה מאף אחד

מירום שיף:  יש מקומות ויכול להיות שזה לא כל העיר ואנחנו נלך רק למסגרות הכוללניות

מירום שיף:  ויכול להיות שאנחנו נלך לגנים לפי תפקוד ונעשה דברים

מירום שיף:  לא הכול, המצב הוא לא טוב

מירום שיף:  חבר'ה, המצב הוא אסון

מירום שיף:  המנכ"ל לא אמר פה דברים לא נכונים

מירום שיף:  הוא אמר את הדברים הכי נכונים

מירום שיף:  אמר לנו את זה פעם אחת בפנים

מירום שיף:  המצב אסון

מירום שיף:  הוא צודק

מירום שיף:       עכשיו, במצב הנוכחי צריכים לעשות את הכי טוב שניתן

מירום שיף:  זה לא מצב אידיאלי, הוא לא קרוב לאידיאלי ואי אפשר לייצר פה מסגרות יש מאין

מירום שיף:  אבל איפה שאפשר, ולא כדי להפיל על השלטון המקומי, כי הוא עושה עבודת קודש השלטון המקומי

מירום שיף:  ואני אומר לכם את האמת, הוא עושה עבודת קודש

מירום שיף:  אבל במקומות האלה בואו נבדוק וגם אם נציל 20% או 30% מהמקומות זה המון

קריאה: אתה לא מייצג אותנו, סליחה

קריאה:  אתה לא מייצג אותנו

קריאה: יש לך ילד של חינוך מיוחד? יש לך ילד עם אוטיזם שאתה יכול להבין את זה ולהכיל את זה?      

יוסף טייב: בסדר, שמעתי

קריאה: כשאתה לוקח את ההגה לידיים, יש לך בכלל ילד כזה בבית שאתה מתמודד איתו?     

קריאה: לי יש ילד כזה בבית

קריאה:  אני מצוות חינוך מיוחד של הנהגת ההורים הארצית

מירום שיף: יש לנו צוות חינוך מיוחד שבכל הדברים מטפל

ראובן שרי: את חתמת על המכתב? את חתמת על המכתב? תודה רבה

מירום שיף: אני יו"ר הנהגת הורים ארצי ואני חתמתי עליו, ראובן

יוסף טייב: חברים, שנייה מירום

מירום שיף: אני חתמתי עליו

קריאה: כי אין לך ילד מיוחד

קריאה: שנייה, אנחנו לא אויבים אחד של השני

קריאה:  אנחנו לא אויבים אחד של השני, בואו נהיה כאן ביחד

יוסף טייב: אני אוציא, אני אתחיל להוציא אתכם, חבל

קריאה: אתם לא משתפים אותנו בכלל

יוסף טייב: שנייה, לא תהיה ברירה ואני אצטרך להוציא חלק מהאנשים, כי יש לנו תשע דקות בדיוק עד סיום הדיון ואני רוצה למצות אותו

יוסף טייב:  ולכן, מירום תסיים בדקה בבקשה את הדברים שלך

יוסף טייב:  ושאף אחד לא יתפרץ

יוסף טייב:  מי שיתפרץ אני מוציא אותו החוצה, אני אומר לכם חד משמעית

יוסף טייב:  לא מעניין אותי הורה, מנהל או מנכ"ל

יוסף טייב:  בבקשה

מירום שיף: כמו שאמרתי, המצב הוא נורא ואני לא בא להאשים אף אחד

מירום שיף:  כי זה לא תורם לאף אחד עכשיו שום דבר

מירום שיף:  ואני הבקשה שלי שנלך ונבחן

מירום שיף:  ואולי, יושב ראש הוועדה, זה טוב שאתה תוביל את הדברים האלה

מירום שיף:  אני רואה הרבה אמון בך

מירום שיף:  ונסתכל איפה כן ניתן

מירום שיף:  במקומות שניתן ויש כוח אדם, כי רצון יש בכל המקומות

מירום שיף:  אף אחד שאני ישבתי איתו, כולל משרד החינוך, כולל השלטון המקומי, כולם רצו לתת את השירות הכי טוב בעולם

מירום שיף:  אין אחד שלא רצה

מירום שיף:  ובמקומות שאפשר מבחינת כוח אדם, בואו נפתח עד 16:45

מירום שיף:  כי לילדים האלה קודם כל מגיע

מירום שיף:  נתחיל בתפקוד הנמוך ונעלה למעלה, במה שאפשר

מירום שיף:  במקומות האלה נעשה ונפתח ל-16:45

מירום שיף:  בשאר המקומות נצטרך, אין כרגע פתרון אליהם, כי אם אין כוח אדם אין לזה פתרון

מירום שיף:  כי לא משנה מה נעשה, אין פתרון

מירום שיף:  וצריכים את זה להגיד בצורה גלויה ואמיתית

מירום שיף:       ואני אומר משהו להורים

מירום שיף:  לא, אין לי ילד בחינוך המיוחד

מירום שיף:  אני רוצה להגיד לכם שהכאב שלכם ומה שקיבלתי כהחלטה, גם אם היא לא הייתה הכי טובה בעולם

מירום שיף:  ובגלל זה באתי אני - - -     

קריאה: חבל שלא שיתפו אותנו

מירום שיף: שנייה, אל תפריעי לי

מירום שיף:  אל תפריעי לי

מירום שיף:  תקשיבי לי, אני הקשבתי לך ולא הפרעתי לך כשדיברת

מירום שיף:       ישבו שם אנשים מתוך החינוך המיוחד, מצוות של הנהגת הורים ארצית

מירום שיף:  עם הורים לילדים

מירום שיף:  הם אלה שהמליצו ואמרו את הדברים

מירום שיף:  אני אומר שאני על ההחלטה הזאת לא מטיל אותה על אף אחד אחר

מירום שיף:  לוקח עליה אחריות כיו"ר הנהגת הורים ארצית

מירום שיף:  אמרתי את הפתרון שלי, שאני חושב שהוא הכי טוב במצב הנורא שקיים היום

מירום שיף:  ואני לא נוהג לברוח מאחריות ולא נוהג להטיל רפש על אנשים מסביבי

מירום שיף:  כי לא מגיע להם את זה

מירום שיף:  ואני יכול להגיד לך מנכ"ל משרד החינוך, יכול להגיד לך השלטון המקומי, שלא תמיד הבן אדם הכי נחמד

מירום שיף:  אנחנו מתווכחים לא פעם ולא פעמיים

מירום שיף:  אבל לבוא ולומר שיש מישהו שלא רוצה – זה לא הגון

מירום שיף:  הם כולם רוצים, הם לא תמיד יכולים

מירום שיף:  אבל בחלק מהמקומות יכולים

מירום שיף:  וגם לצוותים, החינוך - - -     

קריאה: אז למה החלטתם החלטה גורפת?     

מירום שיף: אמרתי לך מה דעתי

מירום שיף:  ואמרתי לך שאני אומר את הדברים שלי פה וגם צוותי החינוך שנמצאים במוסדות האלה חשוב שנכבד אותם

מירום שיף:  אנחנו הורים כחלק מהסיפור

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  שנייה עמוס, אני אתן לך

יוסף טייב:  כן, הגברת שיושבת בצד ימין של מירום

יוסף טייב:  כן, בבקשה, רק שמך לפרוטוקול

רוני אוליבה: שמי רוני אוליבה, אני מנהלת גן תקשורת

רוני אוליבה:  אני רק רוצה להסב את תשומת הלב של כל, רוב האנשים פה

רוני אוליבה:  אני, מי פה איש חינוך, מי פה עובד בכיתת תקשורת, גן תקשורת

רוני אוליבה:  יש פה אנשים סביבי? לא

רוני אוליבה:  אז קודם כל אני רוצה להגיד גם למנכ"ל, מר צלאל, שהבעיה המרכזית, אני לא יודעת אם זו הבעיה, אבל אחד הדברים המרכזיים בעיניי שהם הגורם לבריחה ההמונית ממערכת החינוך ובפרט ממערכת החינוך המיוחד ובפרט אנחנו כגננות, כגננות בגני תקשורת

רוני אוליבה:  ופה אני מייצגת את הקבוצה שאני מגיעה ממנה

רוני אוליבה:  זה תחושת שקיפות

רוני אוליבה:  זאת אומרת, נמצאים פה בוועדה, עשיתי מן משולש כזה: הורים, מקבלי ההחלטות, משרד החינוך

רוני אוליבה:  וחסרים נשות ואנשי החינוך שרובכם קוראים לנו "עובדי ההוראה", אני יותר אוהבת לכנות את עצמי כאשת חינוך

קריאה: אני חושב שבן דוד ייצגה אותם נאמנה

קריאה:  לא, יפה?     

רוני אוליבה: אז אני רוצה להגיד משהו על זה

רוני אוליבה:  יש נתק, יש נתק ואמרתי את זה ברדיו גם לפני שבוע, בין כל המערכות הגדולות לבין מה שקורה בשטח

רוני אוליבה:  כולל הארגונים, סליחה, אני ממש מתנצלת, שמייצגים אותנו

רוני אוליבה:  אני ממש מתנצלת, זה לא באופן אישי

רוני אוליבה:  יש כמובן הרבה מה לעשות ולשפר בנושא הזה

רוני אוליבה:      אבל אני מגיעה מהשטח

רוני אוליבה:  ומה שאני רוצה להגיד בנושא הזה זה שגננות עוזבות ומי שנשארת, אני מגיעה מעיר שכבר מסיימת שנה, אנחנו מסיימים את הגן ב-15:10

רוני אוליבה:  ומי שנשארת בעצם בתוך המערכת ובנות הולכות לעזוב שנה הבאה עוד וגם סייעות, בעצם סוחבת על עצמה את המשא הכבד

רוני אוליבה:  זאת המציאות שאנחנו נמצאות בה

רוני אוליבה:  אנחנו מתחילות את היום עם שתי סייעות ולפעמים מסיימות אותו עם חצי סייעת

רוני אוליבה:  במן פתרונות כאלה שבגן אחר חסרות סייעות, אז מעבירים סייעת לגן אחר

רוני אוליבה:  ובעצם בטווח הקצר שומרים את כל הגנים פתוחים, אבל בטווח הארוך זה מייצר שחיקה

רוני אוליבה:  זה מייצר מצב של הישרדות, עיסוק בהישרדות

רוני אוליבה:  ובעצם אני כבר לא עוסקת, זאת אומרת, אני מתאמצת ביום יום שלי כן לעסוק

ראובן שרי: לעסוק במה?     

רוני אוליבה: אבל אני לאט לאט מתרחקת

ראובן שרי: לעסוק במה?     

יוסף טייב: שנייה, ראובן

קריאה: אבל היא לא השיח פה, עם כל הכבוד

קריאה:  היא לא הנושא

יוסף טייב: היא חלק מהנושא, כי היא עובדת שם

יוסף טייב:  היא צריכה לטפל בילדים, מה לעשות?     

קריאה: חלק מהנושא זה הילדים שלנו וזה אנחנו

יוסף טייב: אז היא צריכה לטפל בהם

קריאה: הילדים הם המרכז פה

קריאה:  הילדים

יוסף טייב: אם לא יהיה לנו צוות טוב וראוי

יוסף טייב:  שנייה, לא, אני לא אמרתי שזה הפתרון

יוסף טייב:  לא, לא, לא, היא שמעה את כולכם

יוסף טייב:  באה לייצג ציבור של עובדות שמטפלות בילדים האלה

יוסף טייב:  תנו לה לסיים

ראובן שרי: שמשרד החינוך צריך לתת להם לטפל בזה

יוסף טייב: בסדר גמור

יוסף טייב:  אני רק רוצה לשאול אותך

רוני אוליבה: באתי קודם כל לשתף

רוני אוליבה:  אני מזמינה אותך להקשיב

יוסף טייב: שנייה, שנייה, ברשותך

יוסף טייב:  ברשותך

רוני אוליבה: אני רוצה להגיד

יוסף טייב: אני רוצה לשאול אותך, מה הסיבה שהן עוזבות? את אומרת אנחנו מתחילים עם מספר של סייעות ומסיימים עם מספר אחר של סייעות

רוני אוליבה: יש לי פה שלוש נקודות מרכזיות

רוני אוליבה:  אני חושבת ששתי נקודות מרכזיות, השכר אני שמה בצד, אני לא, זה לא הדיון

רוני אוליבה:  זה תנאי עבודה

רוני אוליבה:  זה לא סוד שכבר, אני חושבת שכבר לפני שנים, לפני חמש שנים היו צריכים לעשות, להסתכל על חוזרי מנכ"ל ועל איך נראה, זאת אומרת, גני התקשורת מהמקום שאני מגיעה השתנו עם כניסת התב"מ, מי שמכיר

רוני אוליבה:  השתנו ללא היכר

רוני אוליבה:  העבודה נראית שונה

רוני אוליבה:  אנחנו עובדים עם הרבה יותר מטפלים

רוני אוליבה:  העבודה, ההיקף שלה יותר גדול

רוני אוליבה:  אז תנאי העבודה באמת לא מותאמים למה שקורה בשטח

רוני אוליבה:  מבחינת הכשרה, מבחינת התפתחות מקצועית, מבחינת ישיבות צוות, מבחינת זמן עבודה של חפיפה בין שתי הגננות שעובדות בגנים

רוני אוליבה:  מבחינת הכשרה של הסייעות שהן לב הגן והן הציבור הכי שקוף בעצם בתוך כל העבודה

רוני אוליבה:  זאת אומרת, אני שייכת לציבור שעוזב, אבל מי שנשארת, אני חושבת שהמצוקה של הסייעות, לפחות - - -     

ראובן שרי: אם את עוזבת, למה את בכלל פה?     

יוסף טייב: ראובן

רוני אוליבה: אני לא עוזבת

רוני אוליבה:  אתם לא קשובים

ראובן שרי: את אומרת שאת חלק מזה שעוזב

יוסף טייב: ראובן, ראובן

רוני אוליבה: לא, אני לא עוזבת

רוני אוליבה:  אם תהיה מישהי שתישאר תקועה על הגדר זו כנראה תהיה אני

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  קודם כל, כל מי שרוצה להגיע לדיון, מוזמן

יוסף טייב:  ללא קשר עם עבד, לא עבד

יוסף טייב:  אז השאלה שלך לא רלוונטי

רוני אוליבה: והדבר השני זה באמת תחושה של שקיפות

רוני אוליבה:  שקודם כל החלטות כאלה גם שנה שעברה החלטה על קיצור היום ל-15:10 התקבלה לפחות אצלנו יומיים לפני תחילת הלימודים

רוני אוליבה:  לפני שבוע שמענו את ההחלטה מהתקשורת

רוני אוליבה:  הציבור שאני נמצאת בו נמצא באיזה שהיא עלטה

רוני אוליבה:  האם אנחנו מסיימים ב-16:00, האם אנחנו נסיים שנה הבאה ב-15:10 ומה זה אומר על היקף המשרה שלי? מה זה לא אומר על היקף המשרה שלי? זה ישתנה? איך זה יהיה? מתי יעבדו המטפלים הפרא רפואיים? איך נגייס את כל הדברים האלה

רוני אוליבה:       זאת אומרת, זה שאלות שמשאירות אותנו באיזה שהיא עלטה והן לא גורמות לנו לרצות להישאר במקום עבודה

רוני אוליבה:  כי נשאלת השאלה איפה השותפות שלנו ואיפה הראייה שלנו? כי בסוף, אני תמיד אומרת להורים של הילדים בגן שלי אני ואתם באותה סירה, אמנם ממקומות שונים

רוני אוליבה:  נקודות המבט שלנו שונות

רוני אוליבה:  אבל בסופו של דבר את הקרייסס הזה אני סוחבת על הגב שלי

רוני אוליבה:  אני עוסקת, אני באתי לעבוד, לעשות עבודה חינוכית טיפולית בתוך גן תקשורת ובסופו של דבר אני עוסקת בשנה האחרונה בעבודה הישרדותית

רוני אוליבה:  לדאוג, בזה שלוקחים לי, שאני מסיימת את היום עם חצי סייעת ואז מה זה אומר? זה אומר שאני מתעסקת בסייעת אחת צריכה לדאוג לכמה ילדים שצריכים מענה יותר אישי

רוני אוליבה:  ואז אין את המענה האישי

רוני אוליבה:  זאת אומרת, אין בכלל עיסוק, פוחת העיסוק, יש גנים יותר ויש גנים שפחות

רוני אוליבה:  אבל פוחת העיסוק בתוכניות אישיות ובקידום הילדים, שזה משהו שהוא נורא מרכזי בגנים ובעבודה שלנו, כי אין באמת צוות לעשות את הדברים האלה

רוני אוליבה:       ובתוך זה אני רוצה גם להפנות את תשומת ליבכם

רוני אוליבה:  שוב, אני לא מביעה את דעתי, אני לא חושבת שרלוונטי דעתי על כן שעה 16:00, לא שעה 16:00, כן 15:10, לא 15:10

רוני אוליבה:  אני יכולה להגיד שגם על נשות החינוך זה משפיע

רוני אוליבה:  כי אשת חינוך שרגילה לסיים בשעה 14:00 ומסיימת ב-15:10 היא צריכה לשלם עכשיו צהרון לילד שלה

ראובן שרי: אתה מבין? לפה היא מגיעה

קריאה: אתם נוגעים להם במשכורת, הם צודקים

יוסף טייב: להתכנס לסיום

יוסף טייב:  לא, לא, ראובן

ראובן שרי: - - - על הילד שלי?     

יוסף טייב: ראובן, תגיד לי, אתה רוצה שאני - - -     

ראובן שרי: - - - מה יש לכם?      

יוסף טייב: ראובן, אני אצטרך להוציא אותך

יוסף טייב:  באמת

יוסף טייב:  לא, אבל זה לא נעים

ראובן שרי: אתה שומע מה היא אומרת? במה היא צודקת?     

יוסף טייב: אבל גם אני שומע הרבה דברים שלא מתאימים לי ואני יושב ולא קופץ מהכיסא

רוני אוליבה: אני חושבת שהאדון פה לא מכיר אותי באופן אישי ולא מכיר את העשייה שלי

רוני אוליבה:  יש פה דווקא הורים שספציפית כן מכירים

רוני אוליבה:  יש פה הורים ספציפית שכן מכירים באופן אישי את העשייה שלי ואת מה שאני עושה

רוני אוליבה:  ואגב, חלק מהדברים, ואני חייבת להגיד את זה

רוני אוליבה:  כי עולות לי דמעות, סליחה, אני לא אהיה - - -

רוני אוליבה:  חלק מהדברים זה בעקבות כל המצב שאני הכי מבינה את ההורים

רוני אוליבה:  יש פה פגיעה בסופו של דבר בעבודה, במשכורות של ההורים

רוני אוליבה:  אבל מי שנמצאות בחזית, וזה, אגב, משהו שאני ביקשתי השנה מהפיקוח אצלנו, לשלוח הודעה, מכתב להורים

רוני אוליבה:  להסביר מטעם הפיקוח למה אנחנו מסיימים ב-15:10

רוני אוליבה:  כי במשך השנה את התוקפנות ואת הטענות ואת הדיבור כלפי הגננות

רוני אוליבה:  אז אנחנו חוטפות ואנחנו, זה גם עוד סיבה לבריחת גננות

רוני אוליבה:  ודבר אחד אחרון שאני רוצה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  זהו, זהו, אני חייב

רוני אוליבה: אני חייבת לתאר רק משהו

רוני אוליבה:  דיברתם על תל"ן, על תוכניות, על הפעלת הגנים בין השעה 15:00 ל-17:00, שזה יכול להיות עם צוות קבוע

רוני אוליבה:  זה אחלה, מבורך

רוני אוליבה:  אני חושבת שחייבים לכתוב נהלים בדבר הזה, כי השנה אנחנו קיבלנו אנשי צוות, אני קיבלתי לגן שלי נשות צוות שבכלל, שהגיעו יום בהיר אחד, בלי שום הסבר אפילו איך שומרים על חייו של ילד בתוך גן ילדים

קריאה: דופק

קריאה:  פשוט הביאו צוות עם דופק

יוסף טייב: עמוס תמם, בבקשה, מהשלטון המקומי

יוסף טייב:  ולאחר מכן מיכל בן דוד

יוסף טייב:  בדקה אחת בבקשה

עמוס תמם: באמת נאמר הכול

עמוס תמם:  אז קודם כל, ליבי עם ההורים

עמוס תמם:  אני ניהלתי את האגף לחינוך מיוחד בפתח תקווה במשך 15 שנים

עמוס תמם:  אני עזבתי לא מזמן

עמוס תמם:  ואני רוצה להגיד משהו

עמוס תמם:  תראו, אני מבין את ההורים, אבל גם ההורים צריכים להבין את המערכת

עמוס תמם:  המערכת כרגע בשלבי גסיסה

עמוס תמם:  אנשים, כמו שתיארו כאן, עוזבים את המערכת, בורחים מהמערכת

יוסף טייב: כבר פתחת שמפניה מירום?     

עמוס תמם: בסופו של דבר גם ההורים, גם אנחנו וגם הצוותים, וגם אלו"ט שכרגע דיברו, צריכים לעצור רגע את העגלה

עמוס תמם:  להאט את הקצב, לתת לשטח להירגע

עמוס תמם:  כשאני מדבר שטח אני מדבר גם על אנשי צוות

עמוס תמם:  לא מעט הורים עד היום מתקשרים אליי הודיעו לנו לקחת את הילדים ב-14:30 כי אין מישהו שייקח

עמוס תמם:  יש הורים שמסרבים לבוא לקחת את הילד

עמוס תמם:  ואז ילד עם אוטיזם בגן ילדים נשאר בגן לבד, לא מבין למה הוא נשאר בגן לבד

עמוס תמם:  כי ההורים האחרים לקחו את הילדים שלהם, הוא יושב ובוכה

עמוס תמם:  וקשה מאוד להסביר לו למה אמא שלו או אבא שלו לא באו לקחת אותו כשאבא של X לקח אותו

עמוס תמם:       המון הורים ולא מעט, כשמבקשים שהגננות יודיעו שאין צוות שמכיר את הילדים בשעה מסוימת, והרבה הורים קמים ובאים ולוקחים את הילדים

עמוס תמם:  אז כך שנוצר הרבה מצבים שבגן יש ארבעה, שלוש ילדים

עמוס תמם:  חלק מהילדים האחרים הלכו וזה לא טוב לאף אחד

עמוס תמם:  לכן אנחנו באמת צריכים לשבת ולחשוב גם האם זה נכון בתוך, זה נכון, אבל איך לעבוד עם הפרא רפואי בתוך מערכת החינוך

עמוס תמם:  הגנים הפכו להיות סניפים של קופת חולים אני קורא לזה

קריאה: לפני רגע אמרת שקשה

קריאה:  אין זמן, עוזרים להם

עמוס תמם: אבל את מפריעה לי

עמוס תמם:  אני לא הפרעתי לך, אל תפריעי

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  עמוס, תמשיך

עמוס תמם: והגנים הופכים להיות סניף של קופת חולים

עמוס תמם:  רוב הטיפולים נמצאים, אתה לא שומע תלונות כמעט

עמוס תמם:  זה פעם ראשונה שאני שומע הורים שמתלוננים על החלק החינוכי, על פדגוגיה

עמוס תמם:  בדרך כלל זה למה אין קלינאית תקשורת, למה אין מרפאה בעיסוק, למה היא לא הגיעה, למה היא בחופשת לידה, למה היא ילדה עכשיו ולא חיכתה

עמוס תמם:  וגם העמותות של התב"מ צריכות לעשות חשיבה מחודשת

עמוס תמם:  זה נכון שהכי נכון לקבל את הטיפולים גם בשעות הבוקר

עמוס תמם:  וגם חברתי מאלו"ט, יש לכם שני זרועות: זרוע אחת שאתם מייצגים הורים, אתם עמותת הורים

עמוס תמם:  זרוע נוספת שאתם נותנים תב"מ ואתם כל הזמן מורידים ומורידים מהתב"מ, לא יכולים לתת מענה

עמוס תמם:  ומצד שני, כשמבקשים מכם בואו תעזרו בהארכת יום הלימודים

עמוס תמם:  נמצאת סייעת שלא ממש מכירה את הילדים

עמוס תמם:  בואו אתם תתנו את שעות הטיפול, שעות של צהריים ואחר הצהריים התשובה היא חד וחלק לא

עמוס תמם:  העובדות שלנו עובדות בבוקר

עמוס תמם:  הטיפול הוא נכון בבוקר

עמוס תמם:       ולכן אני חושב כולנו, בואו נעשה באמת האטה

עמוס תמם:  נתארגן ונבוא מחדש עם תוכנית שתיתן מענה לילדים

עמוס תמם:  הם לא צריכים לסבול

עמוס תמם:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  מיכל בן דויד בבקשה

בן דויד: ברשותכם

בן דויד:  נעים מאוד, אני מיכל בן דויד, אני ממונה על החינוך המיוחד בהסתדרות ומנהלת בית ספר

בן דויד:  אנחנו תמיד מתחילים מהשטח

בן דויד:  אנחנו במשך כמה חודשים מסיירים בבתי ספר לילדים על הרצף האוטיסטי

בן דויד:  וקיימנו בשבוע האחרון שיחות עם מנהלים ובאמת אספנו נתונים

בן דויד:  ומתוך האלף ומשהו, 1,100 ומשהו בתי ספר לילדים על הרצף האוטיסטי, אנחנו למדים, כיתות ובתי ספר

בן דויד:  אנחנו למדים שהמורכבות של כוח האדם היא מורכבת משמעותית ביותר

בן דויד:  אנחנו מסתכלים עכשיו דרך ה-45 דקות האלה

בן דויד:  אבל אתם צריכים להבין שמספר עובדי ההוראה וצוותי החינוך והטיפול שמוכנים ומסוגלים לעבוד אחרי השעה 16:00 הוא מזערי

בן דויד:  אולי 10%

בן דויד:  אנחנו צריכים להבין שברגע שאנחנו מאריכים את היום בצורה כזאת צוותי החינוך לא מוכנים לעבוד אחרי השעה הזאת

בן דויד:  כי הם שחוקים

בן דויד:  הם לא יכולים לעבוד מ-7:30 או 8:00 עד השעות האלו

בן דויד:       בואו נסתכל רגע

בן דויד:  אני רוצה להגיד שהסיפור של החינוך המיוחד והשעה שאנחנו מסתכלים עליה זה קצה הקרחון

בן דויד:  מה שהולך היום בחינוך המיוחד זה מיקרו קוסמוס של מה שקורה לנו בחברה

בן דויד:  מדובר פה בצוותי חינוך וטיפול מסורים, שלא סתם את אמרת שלא סוגרים

בן דויד:  לא סוגרים, כי כשיש לי מערך הסעות ואני צריכה עכשיו לשלוח ילד אחד מתוך כיתה ויש לי הסעה שלמה שלא יכולה לצאת עכשיו, אז אני לא אסגור

בן דויד:  אני גם מנהלת, אקח את הכיתות ואחבר אותן

בן דויד:  ועשינו סיור עם האוצר והם נכנסו וראו 16 תלמידים בכיתה

בן דויד:  ולמה? כי יש מורה למוזיקה אחת ואני רוצה להרוויח את כל הילדים ואין לי מילוי מקום

ראובן שרי: תגייסי

בן דויד: רגע, תן לי לסיים ואני אענה לך על זה

בן דויד:  אני אענה לך על זה, על לגייס

בן דויד:  אני אענה לך על זה

קריאה: סטודנטים, מתנדבים, שירות לאומי

בן דויד: נכנסים ורואים בכיתה אחת, כבר אני אגיד

בן דויד:  כבר אני אתייחס לזה, אני אתייחס לכל

ראובן שרי: זה היגיון מעוות

יוסף טייב: חברים, אני אנעל את הסיון ללא הסיכומים, אני אומר לכם

בן דויד: אני רוצה גם להתייחס תכף לדברים שאתה אמרת, כי אמרת מדם ליבך ואני אתייחס

בן דויד:  כי אני כאן בכובע של צוותי החינוך וההוראה

בן דויד:  אבל אני גם בכובע של הילדים ואני אענה לך

בן דויד:       אני רוצה להגיד לך שכשאני צריכה לשחרר עכשיו כיתה מסוימת כי אין לי כרגע מורה ואין מי שילמד, אני נמצאת במצב שיש לי מערך הסעות ואני לא יכולה לעשות את זה

בן דויד:  אז אני מחברת כיתות ואני נכנסת בעצמי

בן דויד:  ואנחנו שמים את הילדים במצבים בלתי אפשריים

בן דויד:  תחשבו על ילד שיוצא ב-6:30, את אמרת שעתיים לכל כיוון? ילד שיוצא ב-6:30-7:00 מהבית, עובר את כל הדרך הזאת

בן דויד:  מגיע לבית ספר לתוך כיתה עמוסה ב-8-9 ילדים, כי מה לעשות? מספר המסגרות, מספר הילדים האוטיסטים עלה מ-1 ל-200 לפני עשור ל-1 ל-50 תלמידים

בן דויד:  אין מסגרות כמספר הילדים

בן דויד:  1 ל-10 דיברו כאן?      איך אתם רוצים לתת מענים לילדים האלה? ילד שיוצא ב-6:30-7:00 בבוקר

בן דויד:  מגיע למסגרת

בן דויד:  נמצא בכיתה של 7-8 ולפעמים 9 ילדים

בן דויד:  וכשאין לי אנשי צוות אז אני גם מחברת אותם

בן דויד:  אין לי מה לעשות

בן דויד:  ואז הוא צריך לשבת עד 16:45 בלי לקבל את התנאים שבאמת הוא צריך

בן דויד:  אנחנו בעד יום לימודים ארוך

בן דויד:  אבל אנחנו חושבים שזה לא צריך להיות מושת על צוותי החינוך שגם כך קורסים

בן דויד:  אנחנו צריכים להשאיר את צוותי החינוך שלנו כדי שבאמת יהיו לנו מענים פדגוגיים

קריאה: - - - אצלנו, זה מה שאתם אומרים

בן דויד: אני תכף אענה לך, אני מבקשת

בן דויד:  אני אענה לך

יוסף טייב: אנחנו בדקה ה-90 ואני אוציא אתכם, אני אומר לכם

קריאה: אבל אתה לא נותן לנו לדבר

יוסף טייב: אני לא יכול לתת לכם לדבר, כי אני רוצה לסכם

יוסף טייב:  הדיון היה צריך להיגמר לפני שעה ורבע

יוסף טייב:  ובגלל חומרת הדיון וחומרת הנושא, חשיבות הנושא

בן דויד: הלב שלי, תקשיבי

יוסף טייב: שנייה מיכל

יוסף טייב:  מיכל, שנייה

יוסף טייב:  בגלל חשיבות הנושא המשכתי

יוסף טייב:  המנכ"ל שרף פגישה, הייתי אמור לשבת איתו על נושא אחר, שרפתי את הפגישה

יוסף טייב:  ח"כים נוספים שיזמו את הדיון כל כך חשוב נעלמו, כן

יוסף טייב:  ואני נשאר פה אתכם, אז אני מבקש מכם, אני צריך לסיים את הדיון תוך ארבע דקות

יוסף טייב:  בבקשה מיכל

בן דויד: אני אסיים

בן דויד:  אני רק אומרת שהעליתם כאן באמת הרבה מאוד נושאים

בן דויד:  אני חושבת שהפתרון הזה הוא איזה שהוא פתרון שיכול לתת כרגע לצוותי החינוך, אני לא חושבת שלא צריכים פתרונות אחרים

בן דויד:  צריך לחשוב על זה מערכתית וגם התחלתי ואמרתי, זה קצה הקרחון

בן דויד:  מה שקורה בחינוך המיוחד זה הרבה יותר רחב ומורכב ולא סתם יש לנו את ועדת שפירא

בן דויד:  ולא סתם ישבה כאן המזכ"לית, 18 דיונים על הרפורמה בחינוך המיוחד, שלדעתי היא באמת כישלון והיא חלק מהקריסה של מערכת החינוך ושל צוותי החינוך וההוראה

יוסף טייב: אגב, לא רק של החינוך המיוחד, גם הכללי

בן דויד: לשים ילדים בחינוך המיוחד עם צוותים שלא יודעים באמת לטפל בהם ולתת להם מענים זה לגרום ל- 40 או 35 ילדים, שזה בכלל אסטרונומי, שמתוכם יש ילדים שבכלל לא מאובחנים ולא מוגדרים כחינוך מיוחד

בן דויד:  זה לאתגר את הילדים ששילבנו לתוכם את הילדים האלה

בן דויד:  זה להעמיק את הפערים לילדים שמשולבים

בן דויד:  שאין באמת מטפלים פרא רפואיים

בן דויד:  כמו שאמרתי, זה קצה הקרחון

בן דויד:  יש פה הרבה מאוד סוגיות שאנחנו צריכים להתעסק איתן

קריאה: אבל מה הפתרון?     

בן דויד: רגע, תכף אני אגיד לך מה אני חושבת שהפתרון

בן דויד:  סליחה, אני רוצה רגע להתייחס לאבא

יוסף טייב: מיכל, לא, זה לא יעזור

יוסף טייב:  זה לא יעזור

יוסף טייב:  מה שתגידי זה לא יעזור כרגע

קריאה: לא, לא, זה עוזר

בן דויד: אני רוצה להתייחס לאבא שישב פה

קריאה: אתם חושבים, כמו שאתם חושבים עכשיו, אתם אנשים חכמים

קריאה:  בואו קודם כל - - -     

בן דויד: אני רוצה להתייחס לאבא, שנייה, תני לי לסיים

קריאה: - - - שלא מקצרים את היום ובואו נחשוב על פתרונות יצירתיים

בן דויד: אני מוכנה לשבת איתך אחר כך עוד שעתיים ולדבר

קריאה: בואו נעשה תוספת שכר משעה 16:00 עד 17:00

יוסף טייב: תודה רבה

בן דויד: אני רוצה רגע להתייחס לאבא שישב כאן וככה ליבי יצא אליו

בן דויד:  שסיפר על הילד המאוד מאוד מורכב שלו

בן דויד:  אבל אני רוצה להחזיר אתכם לכיתות

בן דויד:  ילד כזה מורכב יושב בכיתה של 8 ו-9 תלמידים

בן דויד:  עם תקינה של מחנכת וסייעת, שאנשי הטיפול ומורים מקצועיים כמעט כמעט ולא קיימים

בן דויד:  דרך אגב, אתם כותבים במכתב שלכם שהילדים מפסידים טיפולים וזה לא נכון

בן דויד:  כי הטיפולים מסתיימים בשעה 15:00

בן דויד:  אני לא מכירה ילד, אני לא מכירה מבוגר שיכול, שיוצא ב-6:30-7:00, להגיע ב-15:00 לשעת טיפול ולהפיק ממנה משהו

קריאה: ילד שלא מסוגל לשתף פעולה, רק אחרי ארבע שעות

קריאה:  הילד שלי משתף פעולה רק בשעה 15:00, כי עד שעה 15:00 הוא בפחד

יוסף טייב: מיכל, מיכל

בן דויד: אני חושבת שטיפולים צריכים להיות אפקטיביים ולכן הם ניתנים עד השעה 15:00

קריאה: זה לא רק טיפולים, זה בייביסיטר אחרי 15:00 אבל העיקר שהילד במקום שמתאים לו בין שווים

קריאה:  הילד בין שווים

קריאה:  הילד נמצא במקום שהכי טוב לו ולא בארבע קירות סגור

יוסף טייב: מיכל, משפט אחד

קריאה: הילד קבור בבית בין ארבע קירות

בן דויד: הילדים צריכים, הילדים צריכים - - -     

יוסף טייב: בסוף לא תהיה ברירה אני אצטרך להוציא

ראובן שרי: - - - ראית במו עיניך את סדר היום שלו

ראובן שרי:  ראית שב-15:30 - - -     

יוסף טייב: לא, אבל לא רלוונטי

יוסף טייב:  זה לא רלוונטי

ראובן שרי: אז למה היא אומרת דברים כאלה אבל?     

יוסף טייב: אמרה, אבל זה לא רלוונטי לדיון

בן דויד: אני רוצה להגיד משפט אחרון

בן דויד:  אם היו ברשותנו את כל המשאבים, אז שהילדים ילמדו עם צוותי החינוך ושיעשו עד 19:00

בן דויד:  אנחנו נמצאים ורואים את המציאות שאנחנו חיים בה

בן דויד:  ואני חושבת שהפתרון הזה נותן איזה שהוא מענה

בן דויד:  ואני רוצה לצטט משפט שככה סיכמנו אותו צוותי החינוך והטיפול בילדים אוטיסטים: "אדם קונה עולמו בשעה" ואני חושבת שהשעה הזאת היא הצליחה, זה 45 דקות, לייצר אוויר ולייצר פתרונות פנים בתוך המערכת

קריאה: למי אוויר? למי? למי אוויר? הרגתם את ההורים, הרגתם אותנו

קריאה:  אנחנו נהיה מובטלים ב-1 בספטמבר

קריאה:  ב-1 בספטמבר לא תהיה לי עבודה

יוסף טייב: להוציא אותם בבקשה

קריאה: עשיתם את זה וזה לא צלח

בן דויד: מכיוון שאם זה לא יקרה - - -     

יוסף טייב: חברים, אני רוצה לנעול את הדיון

יוסף טייב:  מיכל, חמש שניות

בן דויד: אם זה לא יקרה

יוסף טייב: אבל למה אתם לא יושבים בשקט להקשיב? אני רוצה לסכם את הדיון

בן דויד: אם זה לא יקרה בהחלט של המשרד

קריאה: הם מסובבים אותנו פה

בן דויד: זה יקרה נוכח המציאות שאנחנו נתונים בה

בן דויד:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  טוב, חברים

יוסף טייב:  לא, לא, חברים

הדר שקד איצקוביץ: בסופו של דבר הם לא קיבלו את האפשרות לדבר

יוסף טייב: אני כבר ביקשתי להוציא אתכם וחזרתי מההחלטה, כי אני חושב שזה חבל שלא תקשיבו לסיכום

יוסף טייב:  אז בבקשה, נא להיות בשקט

יוסף טייב:       חברים, תקשיבו

יוסף טייב:  מדובר בדיון עם שליש חתימות של חברי הוועדה ולכן אני גם נעניתי לקיים את הדיון

יוסף טייב:  הוא דיון שאמור להיות שעה לפי סעיף 111 לתקנון

יוסף טייב:  בגלל חומרת הדיון הושבתי פה מנכ"ל משרד החינוך שישב בשמחה רבה והקשיב לנושאים וכלל החברים שהגיעו

יוסף טייב:  השלטון המקומי וכן שאר הדברים, יפה בן דוד, מירום, אנשי מקצוע והורים

יוסף טייב:       אני רוצה לומר לכם, זה לא משהו שאפשר לפתור במכה אחת, אוקיי? יש פה בעיה

יוסף טייב:  המנכ"ל הציג את הנתונים אני חושב בצורה הכי שקופה שיש

יוסף טייב:  מערכת החינוך בחינוך המיוחד בפרט בפני קריסה

יוסף טייב:  ואם אנחנו לא נעשה את הטיפול הכירורגי הזה, כואב ככל שהוא יהיה, פשוט לא יהיו מסגרות

יוסף טייב:  קחו את זה בחשבון

יוסף טייב:  אני יכול לצאת עכשיו עם החלטה לא יהיה יום קיצור זה, נגיע בואו נגיד שנגיע להבנה עם אסף

יוסף טייב:  ותבואו ל-1 בספטמבר תתחילו לחפש מסגרות להורים

יוסף טייב:  לילדים

קריאה: מסגרות להורים, לא תהיה לי עבודה ב-1 בספטמבר

קריאה:  אני אבוא למשרד הרווחה, לוועדת הרווחה

קריאה:  לא יהיה לנו מה לאכול בבית

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  תודה רבה

קריאה: אני יוצאת, נמאס

יוסף טייב: טוב, תוציאו אותה, היא לא מצליחה להתאפק, תוציאו אותה

קריאה: זהו, הרגתם אותנו

יוסף טייב: אני רוצה להודות לחבריי, חברי הכנסת, מציעי הדיון, לכל המשתתפים בדיון

יוסף טייב:  כל תלמידי ישראל זהים ויש לתת לכולם חינוך הולם בכל המגזרים, בכל סוגי החינוך

יוסף טייב:  בוודאי יש לתת את החינוך הראוי לתלמידים החלשים במערכת, התלמידים על הרצף האוטיסטי

יוסף טייב:       הוועדה גם קוראת לשים לב להורים של תלמידים אלה

יוסף טייב:  אם יאלצו לצאת מוקדם יותר מהעבודה משכורתם תיפגע ואף עלולים להיות מפוטרים

יוסף טייב:  זה יפגע במשפחת הילדים האוטיסטיים במשק כולו ולכן אני קורא לשבת בשולחן עגול כלל הגורמים הרלוונטיים בממשלה כדי למצוא את הפתרון

יוסף טייב:  אני יכול להציע פה, חלק מהפתרון הוא לקחת בחשבון שעד למציאת פתרון מוועדת שפירא ועד שאנחנו לא נמצא באמת את המענה הנכון כדי להשאיר את השעות על דיוקן כפי שהן היו עד עכשיו, שהממשלה תממן את הפער

יוסף טייב:       הוועדה מבינה את המצוקה בכוח אדם בחינוך זה ומבינה את משרד החינוך שנאלץ לקצר את יום הלימודים לילדים האלו

יוסף טייב:  אך אנו דורשים למצוא פתרונות, כדי שיום הלימודים לתלמידים אלה לא יקוצר

יוסף טייב:  ולשם כך אני מציע שנשב בשולחן עגול, אדוני המנכ"ל, שלטון המקומי, ועד ההורים, ועד המורים ואני כדי למצוא את הפתרון שבמידה ואכן במקומות מסוימים או בערים מסוימות ישנה אפשרות, בואו נשקול את הדבר

יוסף טייב:  אני לא אומר, אני לא פוסק ואומר שכך צריכה להיות ההחלטה, אבל אני אומר בואו נעשה את זה בשולחן עגול וננסה להגיע להבנות

יוסף טייב:       הוועדה מציעה למשרד החינוך למצוא פתרונות לתלמידים הנמצאים בתפקוד נמוך

יוסף טייב:  הוועדה מציעה לקדם יום לימודים מלא לילדים אוטיסטיים במקומות שזה ניתן ולכאורה ישנם מקומות כאלו

יוסף טייב:       הוועדה מברכת את משרד החינוך על הפתרונות שמצא לילדים אלו

יוסף טייב:  אם זה בשכר ובשאר הדברים

יוסף טייב:       הוועדה מבקשת ממשרד החינוך למצוא פתרונות נוספים

יוסף טייב:  למשל להעסיק לפחות חלק מ-12,000 מורים המוסמכים מבוטלים לכאורה במגזר הערבי

יוסף טייב:  לפחות שמגזר הזה יוכלו לתת את הפתרון ולהעסיק צוות אחר, קבוע, משעה 15:00 ועד שעה 17:00

יוסף טייב:  בשעות אלו תהיה יותר הפעלה וחוויה לילדים

יוסף טייב:       ברשותכם, אני נועל את הדיון

יוסף טייב:  ולפני כן אני רוצה להגיד לכם

יוסף טייב:  אני בדרך כלל לא גולש על דיון שעה ורבע ממה שזה

יוסף טייב:  אבל שמעתי את הצעקה

יוסף טייב:  אמרתי לכם שאני אתן חלק, לפחות אני מנסה לשמוע חלק מהטענות

יוסף טייב:  אני חושב שרוב הטענות נשמעו

יוסף טייב:  אין לי ספק שישנם פה עוד הורים שהיו רוצים לדבר ולהגיד עוד דברים ועוד נקודות

יוסף טייב:  אבל יחד עם זאת, המטרה הייתה בסוף כן להגיע לאיזה שהיא הבנה

יוסף טייב:  ואני חושב שההבנה, אם אנחנו יכולים לסכם את כלל הדיון, אנחנו נשב בשולחן עגול וננסה למצוא פתרון

יוסף טייב:  ובמידה ולא נמצא את הפתרון ואנחנו נחליט שאכן היום יישאר כפי שהוחלט על ידי משרד החינוך, אני קורא לממשלת ישראל להכניס את היד עמוק לכיס כדי למצוא את הפתרון להורים, שיצטרכו כנראה למצוא עבודה אחרת

יוסף טייב:  תודה רבה