הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 25, פרוטוקול מספר 20, 2023-06-13 00:00

אליהו דלל: צהרים טובים לכולם

אליהו דלל:  אני מתחיל את הישיבה בנושא מרכזים רשותיים לגיל הרך

אליהו דלל:  לפני זה אני מחויב להקריא: כידוע, ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת והפרוטוקול ושידור הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת

אליהו דלל:  ככל שיעלו ענייניים, שנוגעים לקטינות ולקטינים, שיש חשש שעברו הטרדה מינית או פגיעה מינית, עבירת אלימות או עבירה של התעללות, שיעלה דבר שיש בו ליחס להם עבירה או שמקשר אותם לבדיקה, טיפול או אשפוז פסיכיאטרי, אם זה טיפול והשגחה של עובד סוציאלי, התאבדות או להליך פלילי המתנהל בבית המשפט, חל איסור על חשיפת הפרטים המזהים שלהם ולכן הם לא יצולמו או יוקלטו ולא יכללו פרטים מזהים שלהם בפרוטוקול הדיון

אליהו דלל:      כמו כן, בגלל רגישות הנושאים הצפויים לעלות בישיבה זו, אני קובע כי בהתאם לסעיף (120) לתקנון הכנסת, ככל שתהיה בקשה מטעם חבר כנסת, שר או נציגו, או אם יעלה צורך והכל לשם הגנה על קטין או חסר ישע, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור, פרטים מזהים של דוברות או של קטינות, של דוברים או של קטינים

אליהו דלל:  כמו כן, לבקשת משתתף אחר בישיבה, אם העמדת הפרוטוקול לעניין הציבור, עשויה לגרום נזק לו או לזולתו

אליהו דלל:      זהו

אליהו דלל:  עשינו את חובתנו לפרוטוקול

אליהו דלל:  אנחנו נתחיל מד״ר אלפסי

אליהו דלל:  שלום לך, את ב- Zoom?      

ימית אלפסי: כן

ימית אלפסי:  שלום

ימית אלפסי:  אתם רוצים להקרין את הסרטון?      

אליהו דלל: לא, אנחנו נתחיל עם הנושא בצורה עניינית, עם הסבר על מה החשיבות

ימית אלפסי: אוקיי

ימית אלפסי:  אז אני אספר שאני לא מומחית לגיל הרך, אבל אני כן עוסקת במדיניות, מדיניות של מניעה והתמודדות עם בעיות חברתיות

ימית אלפסי:  יצרו איתי קשר בגלל שלפני כמה שנים עשיתי מאמץ להנגיש מידע חשוב לציבור, ומה שרואים במידע הזה, זה שבעצם השקעה בגיל הרך היא משהו שאפשר למדוד את התועלת שלו ואת הרווח החוזר ממנו

ימית אלפסי:  אני שמה פה בשקף מאחוריי, את אחת התוכניות המפורסמות בעולם, שמי שעקב אחריה גם זכה בפרס נובל לכלכלה

ימית אלפסי:  זו תוכנית שבעצם הראתה איך משקיעים בילד

ימית אלפסי:  15 אלף דולר, זו העלות של תוכנית

ימית אלפסי:  בעצם מה שאתם רואים פה, זה את ההחזר הכספי למדינה, שמסתכם בהרבה יותר מ- 220 אלף דולר, על כל ילד כזה

ימית אלפסי:  יש הסבר ללמה זה ולמה זה קורה

ימית אלפסי:  לצערי - - -      

אליהו דלל: לכמה שנים מתפרסת ההשקעה של ה-15 אלף דולר שראינו?      

ימית אלפסי: התקופה היא שנה ולפעמים שנתיים בתוכניות האלה

ימית אלפסי:  אין שום קסם בתוכנית שאני מתארת, או משהו שאני שאנחנו לא יודעים להפעיל בתוכניות במדינת ישראל כבר היום

ימית אלפסי:  יש תוכניות מאוד מאוד דומות

ימית אלפסי:  מה שפשוט עשו כאן ואת זה אין לנו, או שאנחנו לא עוקבים אחרי נתונים כאלה, זה שלקחו ילדים שהשתתפו בתוכנית הזאת ולקחו ילדים עם מאפיינים דומים, שלא השתתפו בתוכנית הזאת ועקבו מה קורה איתם לאורך יותר מ-40 שנה

ימית אלפסי:  גילו לאורך השנים כמה חסכו על בתי ספר בהוראה מתקנת, כמה חסכו כי הם השתלבו במעגל התעסוקה, כמה כסף חסכו כי הם לא היו מעורבים בפלילים ועוד כל מיני היבטים וכשאספו וכמתו את זה ביחד, גילו מה הוא הרווח החוזר של תוכנית כזאת

ימית אלפסי:       מה שאתם רואים כרגע בגב שלי, זה שכשהשוו תוכניות של השקעה בגיל הרך, לתוכניות אחרות, שמתערבות בגילאים מאוחרים יותר, העקומה נראתה ככה

ימית אלפסי:  זאת אומרת, ככל שאנחנו מתערבים מוקדם יותר, ככה התועלת, הרווח החוזר מהתוכניות הוא גדול יותר

ימית אלפסי:  אני אוסיף עוד שתי הערות ואז מבחנתי אמרתי את הדברים שהיה לי להגיד

ימית אלפסי:  הערה ראשונה, זה שהידע הזה קיים במדינת ישראל

ימית אלפסי:  אנחנו יודעים, אותו בן אדם שזכה בפרס נובל על המחקר, הגיע לפה לארץ כמה פעמים, לכנסים, למפגשים עם חוקרים ועם מקבלי החלטות

ימית אלפסי:  הידע הזה ידוע למקבלי ההחלטות ולצערי הוא לא תורגם עד היום למדיניות ממשית

ימית אלפסי:  זאת אומרת, אני אקח את אחד מהדברים שממש כואבים לי

ימית אלפסי:       ב-2016, בעקבות ועדת אלאלוף, בעקבות ועדות אחרות, כמו ועדת טרכטנברג, שנגעו בסוגייה הזאת, ממשלת ישראל מחליטה לעשות איזה שהוא צעד לטווח ארוך ולעשות משהו כדי לפתור את בעיות העוני ולקדם מוביליות חברתית בישראל

ימית אלפסי:  לצערי, ההחלטה הייתה לקחת את הכספים, מיליארדים שהיו זמינים באותה תקופה, כחלון היה אז שר האוצר ולשים אותם דווקא בשלב הזה בחיים, בעצם לתת לנו את תוכנית ׳חיסכון לכל ילד׳

ימית אלפסי:  המצב בישראל היום, הוא שהורים זקוקים לעזרה לא כשהילדים בגיל 18 וההורים כבר נמצאים במקום אחר בקריירה

ימית אלפסי:       ההורים זקוקים לעזרה הזאת כשהילדים קטנים, בגילאים האלה, גם המשכורות של ההורים הן התחלתיות

ימית אלפסי:  ולצערי במדינת ישראל, אני חושבת שיותר קשה להורים לשאת בהוצאות של חינוך בגילאים האלה מאשר לשלוח ילד לאקדמיה

ימית אלפסי:  אז הסיפור הזה של הפער בין הידע המחקרי לבין מדיניות וקבלת החלטות בשטח, הוא סיפור שעלול לעלות לנו הרבה מאוד כסף

ימית אלפסי:  ההערה השנייה שלי היא לגבי נושא הדיון

ימית אלפסי:  איפה מצוי הפתרון? כי אני שברתי את הראש

ימית אלפסי:  איך זה יכול להיות שהידע המדהים הזה שהרבה מדינות בעולם נסמכות עליו, לא בא לידי ביטוי במדינת ישראל? למה לא קרה פה שום דבר משמעותי בהשקעה בגילאים האלה? ואחת התשובות, הוא בעצם הסיפור הזה של שלטון מרכזי

ימית אלפסי:       הממשלות שלנו, מה לעשות, לא מחזיקות מעמד הרבה זמן

ימית אלפסי:  יש לפעמים ויכוח על איזה משרד צריך להחזיק את זה

ימית אלפסי:  ואם אני משרד החינוך או הבריאות, אז להשקיע בגיל הרך כדי שאת התוצאות נראה דווקא תועלת של משרד אחר? יש המון קשיים, באם אנחנו רוצים לסמוך על זה שההחלטות יתקבלו ברמת השלטון המרכזי

ימית אלפסי:  אני שמחה שהדיון עוסק במרכזים בגיל הרך, כי פה, לשלטון המקומי יש יתרון עצום

ימית אלפסי:  יש לנו לא מעט ראשי ערים בישראל שכבר נמצאים בתפקיד 20 ו-30 שנה אז יש להם את היכולת לתכנן מהלכים לטווח ארוך, היכולת בעצם לאמץ אינדיקטורים ולהגדיר יעדים

ימית אלפסי:  לא רק עיר שמתגאה בשיעור המתגייסים לצה״ל או בשיעור הזכאים לבגרויות - - -      

אליהו דלל: ד״ר אלפסי, תודה רבה

אליהו דלל:  הבנו

אליהו דלל:  מאוד מאוד חשוב

אליהו דלל:  אני חושב שהמסר היה ברור, אני לפחות קלטתי אותו ואני אשתדל מאוד ליישם אותו בתפקידי בכנסת וגם בהמשך אם צריך

ימית אלפסי: בהצלחה

ימית אלפסי:  מצטערת שלא אהיה איתכם כל הדיון

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  אני רוצה לציין שיש לנו פה שני חברי כנסת

אליהו דלל:  חבר הכנסת רון כץ, שיזם הרבה מאוד דברים בתחום הגיל הרך

אליהו דלל:  אתמול המשכנו עם חוק הרציפות

אליהו דלל:  וחבר הכנסת יוסף עטאונה, שנמצא פה איתנו

אליהו דלל:  אנחנו נשמע ממשרד החינוך את אורלי נעים, בבקשה

אחיה קמארה: כבוד היושב ראש, אם זה בסדר אני אתחיל לפני אורלי, סיכמנו את זה בינינו

אחיה קמארה:  אני אתן תיאור טיפה היסטורי ואז אורלי תיתן את הידע המקצועי

אליהו דלל: אני מכיר אותך, נפגשנו בעיריית נתניה כשאני הייתי סגן ראש העיר ונפגשנו בנושא של נגישות אם אני לא טועה

אחיה קמארה: נכון

אחיה קמארה:  למי שלא יודע, בניתם בנתניה מעלית מדהימה לחוף הים

אליהו דלל: נכון, בנינו את המעלית הראשונה

אליהו דלל:  אבל זה גם לזכותה של ראש העיר

אליהו דלל:  מאחר ואנחנו רוצים את הדברים לפרוטוקול - - -      

רון כץ: גם שר התיירות, אם אנחנו כבר באותו אירוע

אליהו דלל: גם שר התיירות היה, רזבוזוב

אליהו דלל:  תאמין לי אני אתן קרדיט לכולם

אליהו דלל:  אני מכיר את רזבוזוב, הוא חבר טוב שלי, הוא היה בסיעה של מרים פיירברג והיינו ביחד באותה סיעה

אליהו דלל:  ברשות המקומית פועלים ביחד, לא משנה מאיזו מפלגה אתה, עם כל מגוון הדעות והכול בסדר

אליהו דלל:  רק רציתי לבקש לציין שם ותפקיד

אחיה קמארה: שמי אחיה קמארה מנהל התוכנית הלאומית לילדים ולנוער בסיכון

אחיה קמארה:  קצת בשונה מד״ר ימית אלפסי, אני רוצה להגיד שאני הייתי שמח להתחיל דווקא בחגיגה

אחיה קמארה:  אני בטוח שתכף יהיו הרבה דוברים שיגידו את הדברים שחסרים, וזה חשוב כי זה תפקיד הוועדה, אבל צריך גם לעצור לרגע ולהגיד גם את הדברים הטובים

אחיה קמארה:  אנחנו בשעה היסטורית בנושא של הגיל הרך

אחיה קמארה:  גם חוק הפיקוח על המעונות, גם העברת המעונות למשרד החינוך, גם התפקיד של מנהל הגיל הרך, כל הדברים האלה יוצרים שינוי עם פוטנציאל מאוד מאוד גדול

אחיה קמארה:  בנוסף, גם נעשו כבר דברים

אחיה קמארה:  אחד מהם הוא מה שאנחנו מדברים עליו היום

אחיה קמארה:       כמו שכתוב בדו״ח של הכנסת, וד״ר יסכה מוניקדם נמצאת פה, לפני מעט מאוד שנים סך הכול, היו 30 ומשהו מרכזים לגיל הרך, כל רשות עשתה משהו אחר, בעקבות רצון של המשרדים השונים

אחיה קמארה:  משרד השיכון אני לא רואה פה אבל נמצאים פה משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד החינוך כמובן ועוד משרדים שונים, הוחלט להקים את המודל הזה של הגיל הרך, על בסיס התוכנית הלאומית לילדים ולנוער בסיכון, כאשר הרעיון הוא לנסות ליצור מצב בו כל השירותים או מרביתם, לילדים בגיל הרך ולהורים שלהם, יהיו מרוכזים במקום אחד

אחיה קמארה:  הילד הוא של כולנו, כמו שאנחנו תמיד אומרים, ב- '360'

אחיה קמארה:       הרעיון הוא שאם יש ׳נתיבים להורות׳, אם יש את היחידה להתפתחות הילד, את תוכנית ׳אור בגנים׳, את תוכנית ׳מעגן׳ וכל תוכנית אחרת, אז שההורים לא יצטרכו לרוץ ממקום למקום אלא יוכלו לקבל במקום אחד את כל השירותים

אחיה קמארה:  One stop shop, זה הרעיון

אחיה קמארה:  המודל הזה פותח וקודם ולדעתי לפני שש שנים, משרד החינוך לקח את האחריות על הפיקוח, לא על התוכניות אבל על הפיקוח של המודל הבין משרדי הזה

אחיה קמארה:  היום יש כבר 74 מרכזים, עוד שניים, ממש אוטוטו, ייכנסו אל המודל הבין משרדי

אחיה קמארה:  נבנו אמות מידה למדידת האיכות של המג״רים האלה ואנחנו, התוכנית הלאומית, מתקצבים לא מעט, גם מהתוכניות וגם מהשכר של המנהלים במרכזים האלה

אחיה קמארה:       רובם נמצאים בפריפריה, ברשויות באשכולות אחד עד חמש

אחיה קמארה:  בזמן האחרון, משרד החינוך ואנחנו, לקחנו גם אחריות ממשרד השיכון על המג״רים של הרשויות הבדואיות בצפון, כי משרד השיכון לא יכול היה יותר לקחת עליהם אחריות

אחיה קמארה:  אנחנו מממנים גם את ההדרכה במרכזי הגיל הרך האלה, שזה לא פחות חשוב

אחיה קמארה:  אנחנו יודעים שיש בערך 30 מרכזים עצמאיים לגיל הרך

אחיה קמארה:  אני יודע שמשרד החינוך - - -      

יוסף עטאונה: יש לכם חלוקה מגזרית?     

אחיה קמארה: אין לי אותה פה, אבל אני יכול לשלוף אותה מהמחשב תוך שנייה

אחיה קמארה:  אורלי אומרת שיש לה, מצוין

אחיה קמארה:  רציתי להגיד גם על הפלטפורמה של המרכזים לגיל הרך

אחיה קמארה:  בעקבות החלטות ממשלה, אנחנו מיישמים כל מיני תוכניות

אחיה קמארה:  למשל התוכנית של ערבות הורית, התוכנית בנושא של נמלטי מלחמה מאוקראינה, להם ולילדים שלהם, זו תוכנית על בסיס המג״רים ברחבי הארץ

אחיה קמארה:  תוכנית ׳הכוח לצמוח׳, של הכנה לכיתה א׳, גם היא נבנתה על גבי המג״רים

אחיה קמארה:  בקיצור, מותר קצת לשמוח ולהגיד: יופי של עבודה

אחיה קמארה:       יחד עם זאת, יש הרבה קשיים

אחיה קמארה:  אני רוצה להתייחס לשני דברים

אחיה קמארה:  האחד: נאמר באחד מהמסמכים שאין בהם תוכניות מניעה וזה ממש לא נכון

אחיה קמארה:  חלק ניכר מהתוכניות במרכזים האלה הן של מניעה, איתור וטיפול כמובן

אחיה קמארה:  השני: אני רוצה להתייחס לשאלה מי צריך להיות אחראי על המג״ר? אני חושב שצריך לתת לכל רשות להחליט בעצמה, לא צריך לקבוע להן מי יהיה אחראי על המג״ר

אחיה קמארה:  כל רשות בפני עצמה עם מה שנכון לה

קריאה: אתה אומר שכל רשות תהיה אחראית על המג״ר, לא צריך להיות משהו מרכזי?      

אחיה קמארה: שהרשות תחליט מי אחראי על המרכז לגיל הרך

אחיה קמארה:  האם זה מנהל אגף החינוך, מנהלת הגיל הרך או הרווחה

אחיה קמארה:  לא צריך לקבוע לרשות מי יהיה אחרי על המרכז, הם יודעים טוב מאתנו מה לעשות

אחיה קמארה:  אני מעביר את השרביט לאורלי

אורלי נעים: תודה

אורלי נעים:  צהרים טובים

אורלי נעים:  שמי אורלי נעים, אני ממונה באגף לחינוך לגיל הרך בראשותה של הגברת אורנה פז

אורלי נעים:  כמו שאחיה אמר, המרכזים לגיל הרך מאוד גדלו, מהמעבר ב-2016 למשרד החינוך

אורלי נעים:  אני מצטרפת לדברים של אחיה, אנחנו רואים במרכז לגיל הרך יום חג, יום חג היום בכנסת בכלל, יום הגיל הרך

אורלי נעים:  שמחה על זה שאנחנו נמצאים כאן היום ומדברים על 74 מרכזים לגיל הרך

אורלי נעים:  התפקיד שלנו במשרד החינוך, הוא בעצם כל הליווי הפדגוגי של מנהלי המרכזים לגיל הרך, הן בפיתוח המקצועי שלהם והן בהדרכה ייעודית

אורלי נעים:       מתוך התפיסה שכשהמנהלים יקבלו את הליווי, יהיו לזה השלכות על הפעולות שלהם ועל ההחזקה של מרכזי הגיל הרך בשטח

אורלי נעים:  אני מברכת על השותפות הזאת, הבין משרדית, בהובלה של התוכנית הלאומית

אורלי נעים:  יש לזה משמעות מאוד גדולה בהחזקה הרשותית

אורלי נעים:  שאלתם לגבי נתונים

אורלי נעים:  אז המג״רים נמצאים ב-57 רשויות, 36 בחברה היהודית ו-35 בחברה הערבית

אורלי נעים:  אם אתה רוצה פירוט, אז אצל הדרוזים יש 13, אצל הבדואים יש שש בצפון ושש בדרום והיתר ברשויות המעורבות, רמלה, מרום גליל ומעלות תרשיחא

אורלי נעים:  המטרה היא לצאת מתוך הצרכים של הישוב

אורלי נעים:  יש התאמה של המג״ר לצרכי הישוב

אורלי נעים:       לכן, אני מצטרפת מכאן לדברים שאמרת בנוגע לתוכניות המניעה ובעצם לבחירת הרשויות איזה תוכניות ייכנסו לתוך המרכז לגיל הרך, בהתאם לצרכים הרשותיים

אורלי נעים:  אנחנו רואים התאמה מאוד ייחודית לכל סוגי המגזרים, אם זה בחברה הערבית, בחברה החרדית וכולי

אורלי נעים:  דיברתם פה על המעבר של המעונות

אורלי נעים:  מעונות היום עברו לאחריות של משרד החינוך

אורלי נעים:  אנחנו מודעים לזה ושותפים לזה

אורלי נעים:  חלק גדול מהמרכזים לגיל הרך שותף בהכשרות של הצוותים במעונות היום

אורלי נעים:  וכמובן, נמצאים בקשר עם מי שאמון בעצם על המנהלים של גיל הינקות

אורלי נעים:  יש לנו היום במשרד, באגף, יחידה שלמה שמובילה את המעונות

אורלי נעים:  מבחינתנו אנחנו מוכנים, ערוכים וכבר מייצרים, תוכניות ייעודיות לגילאים האלה, ככל שירבו

אורלי נעים:       צריך לזכור שבעצם מרכזי הגיל הרך נתנו את המענה הזה כל הזמן

אורלי נעים:  מגיל לידה ועד גיל שש, הם היו קיימים גם לפני המעבר ואני בטוחה שעם המעבר זה רק יתעצם ויתחזק

אורלי נעים:  אנחנו בהחלט רואים את המרכז כבית בקהילה, בשותפות מאוד משמעותית עם ההורים ועם מקום להורים

אורלי נעים:  ראינו את זה מצוין בקורונה

אורלי נעים:  כמה המרכז לגיל הרך היה מאוד משמעותי ומאוד יציב עבור ההורים ואנחנו מקווים שכך ימשיך ויגדל

אורלי נעים:  אנחנו מברכים על זה

אורלי נעים:  וכל מרכז שייפתח, אנחנו שם כדי ללוות אותו ברמה הפדגוגית, כדי להמשיך וללוות את המנהלים, את הפיתוח, את ההכשרה שלהם ואת השותפויות

אורלי נעים:  תודה

אליהו דלל: נשמע את נציג משרד האוצר, רום בר-אב, בבקשה

רום בר-אב: שלום

רום בר-אב:  הנושא של מרכזים רשותיים לגיל הרך הוא בוודאי נושא מאוד חשוב

רום בר-אב:  אני חושב שהסקירה של הממ״מ מציגה בצורה מאוד טובה את המעלות של התוכנית הזו, את האפקטים החיוביים שהיא מייצרת וכמובן שאנחנו תומכים בשמחה בפעילות הזו

רום בר-אב:  כפי שמוצג בפירוט בסקירה וגם נאמר פה בדיון, התחום הזה מתחלק בין מספר מאוד גדול של משרדי ממשלה

רום בר-אב:  יש בעצם סוג של צוות בין משרדי שמפעיל את האירוע הזה וכחלק מההכנות לדיון, עשינו איזו שהיא בדיקה עם הצוותים אצלנו, כדי להבין האם קיימים איזה שהם פערים מסוימים באחד מהמשרדים השונים

רום בר-אב:       אני עברתי ממש אחד אחד עם הצוותים, אז כרגע, להבנתי, לא הוצפו לי פערים כאלה

רום בר-אב:  אני פונה למשרדי הממשלה השונים, לשותפים שלי פה, כדי להגיד שככל שאתם מבינים את התמונה אחרת, אז אני מזמין אתכם או לפנות אליי או לפנות לנציגים שלכם במשרדים

אליהו דלל: בוא נשאל שאלה פשוטה

אליהו דלל:  מי מחליט איפה יקום מרכז? באיזו עיר? הלוא זה תלוי בתקציבים

אחיה קמארה: קודם כל, רשות מקומית יכולה ליזום

אחיה קמארה:  כמו שאמרנו, יש מרכזים שהם יוזמת הרשות המקומית

אחיה קמארה:  משרד החינוך מנסה ליצור מצב בו כמה שיותר מרכזים לגיל הרך, הם תחת המודל הבין משרדי המפוקח, לפי הסטנדרטים של משרד החינוך והם משותפים לכל המשרדים כמו שנאמר פה, לכן, כמה שיותר מרכזים שיהיו תחת המודל הזה, אני חושב שזה יבורך

אחיה קמארה:  רוב המרכזים - - -      

יוסף עטאונה: אבל אין משהו מוגדר, כמו קול קורא או פנייה שבאמצעותה אתה יכול לפנות למרכז כזה

יוסף עטאונה:  זה נמצא כחלק מהסל הלאומי

יוסף עטאונה:  אין משהו שבאמצעותו אתה יכול לפנות, קול קורא שייחודי לדבר הזה, זה לא קיים

ורד כרמון: ורד כרמון, מנהלת תחום הגיל הרך במשרד הרווחה

ורד כרמון:  אני חושבת שמהסתכלות על השולחן, אז אני אולי היחידה שהייתי בהעלאת הצרכים הראשונה ובבניית המודלים של התוכנית

ורד כרמון:  השתתפתי בצוות שבנה, ברוה״מ, יחד עם 360

ורד כרמון:  הייתה תקופה שהיו קולות קוראים, כשהיה לנו תקציב תוספתי שהגיע בעצם ממשרד השיכון וגם מהנגב גליל ואז באמת היו דגשים לאוכלוסייה הערבית ולאוכלוסייה הבדואית בצפון ובדרום ובאמת אז נבנו לא מעט מרכזים חדשים

יוסף עטאונה: כמה נבנו בנגב? במקרה אני בא משם

ורד כרמון: על זה אורלי תוכל לענות, אבל אני רק אענה באופן כללי

ורד כרמון:  אני חושבת, אם כבר דיברתי, שהנושא של הדגם הבין משרדי של המרכז לגיל הרך, זה איזו שהיא בשורה חדשה למדינת ישראל

ורד כרמון:  כי כל זמן שאין משרד אחד שמתכלל את כל הגיל, אז הדבר הכי טוב שאנחנו יכולים לעשות זה לבנות עקרונות ואמות מידה של עבודה משותפת בין משרדית

ורד כרמון:  אני גם אגיד, שבדגם הזה של העבודה עם משרד החינוך והעבודה עם שאר המשרדים, באמת היה תכלו והייתה הסכמה גם על עקרונות הבנייה, גם על אמות המידה וגם עבודה שוטפת ברשויות

ורד כרמון:  יש עוד המון דברים לעשות, אבל אני מסכימה עם אורלי ועם אחיה על זה שמשהו קרה

ורד כרמון:  זאת אומרת, קודם היה בכל ישוב דגם של מרכז לגיל הרך לפי מה שהרשות הקימה - - -      

אליהו דלל: זה בדיוק מה שאני שאלתי קודם ואני חושב שגזה גם מה שחבר הכנסת עטאונה רוצה לדעת

אליהו דלל:  תראו, יש רשויות שמכירות, יכולות, רוצות ויוזמות

אליהו דלל:  אבל יש גם מצב לכן גם שאלתי קודם, איזה משרדים מחליטים איפה להקים?          

ורד כרמון: זה לא המשרדים, זו הרשות עצמה בוחרת

אליהו דלל: חבר הכנסת עטאונה אומר שיש רשויות שלא יודעות ולא מכירות, אז איך מגיעים אליהן?      

אחיה קמארה: אז אם אפשר אני אגיד כי זו שאלה מצוינת

אחיה קמארה:  זה לא בשביל להגיד שהשאלה לא טובה, ממש לא

אחיה קמארה:  בכל 185 הרשויות בהן פועלת תוכנית ׳360׳, שזה כל הרשויות באשכולות סוציו אקונומיים אחד עד שש, לצורך העניין, יש ועדה שנקראת ׳ועדת התחלה טובה

אחיה קמארה: ׳ בוועדה הזאת יושבים נציגים של כל המשרדים ברמה הרשותית, היא מתוכללת על ידי מנהל ׳360׳ ובכל הוועדות האלה יודעים על המודל המאוד מוצלח הזה של המג״ר, עושים חשיבה על הנתונים, יש לנו נתונים על הילדים בגיל הרך בכל ישוב כזה ועל המשאבים שיש להם

אחיה קמארה:  אז מבחינת מודעות, הם יודעים

אחיה קמארה:  השאלה הטובה כמובן היא מאיפה משיגים תקציב, על חשבון מה זה יהיה ומי יביא את הכסף

אליהו דלל: אז בוא נשאל את מרכז השלטון המקומי, מיכל, בבקשה

מיכל מנקס: תודה רבה אדוני היושב ראש ותודה רבה על הדיון החשוב הזה

מיכל מנקס:  אני ממש ממש מתנצלת שאני אשבית פה שמחות ולא באתי בשביל לעשות למי מאתנו רע על הלב אבל אני רוצה לומר

מיכל מנקס:  ממשלות ישראל וגם זו הנוכחית, לפחות מאז שאני פועלת בשלטון המקומי, מצהירות בריש גלי שהגיל הרך זה הדבר הכי חשוב שיש ושההשקעה בגיל הרך היא הדבר הכי חשוב שיש

מיכל מנקס:  ומה שאנחנו מבינים, זה שאלמלא רצון טוב של שותפות בין משרדים ואלמלא רצון מידע וידע, של ראש רשות שרוצה לקדם, אז לא קורה שום דבר

מיכל מנקס:  אין אחראי

מיכל מנקס:  עם כל הרצון הטוב והנכונות לשותפויות, אם אין אחראי אחד, אז אין ניהול

מיכל מנקס:       סליחה, אני חלילה לא רוצה להכפיש מי מהמשרדים פה

מיכל מנקס:  אני יודעת שכל משרד עושה את הכי טוב שהוא יכול ואני גם מכירה את האנשים באופן אישי, אז זה ממש לא משהו אישי

מיכל מנקס:  אם ממשלת ישראל חושבת שצריך להשקיע בגיל הרך, אז לא יכול להיות שבדצמבר 2022 יוצא מסמך של הממ״מ, שאני גם מצדיעה לו ועובדת אתו בשיתוף פעולה, והנתונים בו נלקחים אך ורק ממשרדי המשלה ומהם בלבד וכל אחד שמרואיין פה טופח לעצמו על השכם

מיכל מנקס:  איפה הרשויות המקומיות?      

קריאה: פה

מיכל מנקס: אני גם תכף אתן לכם את רשות הדיבור ואני חושבת שצריך לשמוע מהשדה

מיכל מנקס:  אבל ברמה של מדיניות, אני רוצה לומר שאם ממשלה רוצה לקדם את הגיל הרך, אני לא חושבת שהיא צריכה להסתמך על תוכנית ׳360׳ בלבד ולא רק ב-185 רשויות

יוסף עטאונה: כמה כסף יש ב-׳360׳? אי אפשר לתחזק ולתכלל את הגיל הרך בתוכנית ׳360׳, מדובר במעט כסף

אליהו דלל: חברים, אני אתם לכולם לדבר

מיכל מנקס: יש 275 רשויות ואני חושבת שאין רשות אחת שהיא הומוגנית, אנחנו יכולים לעשות איזה שהוא מודל תקצוב דיפרנציאלי, זה אכן נכון, אבל לא יכול להיות שאומרים: ״יש מג״רים עצמאים, הרשות משקיעה

מיכל מנקס: ״ אז תושב מדינת ישראל שגר ברשות שתושביה עשירים, יממן את כל מה שהמדינה בעצם אמורה לתת לו? אני חושבת שצריך לעשות חשיבה על המודל ועל התקצוב

מיכל מנקס:  הרשויות המקומיות נאנקות מחוסר תקצוב

מיכל מנקס:  גם לא יכול להיות שרשויות פושטות יד לקרנות ולכספים שהם צריכים כדי לממן את זה

מיכל מנקס:  מדובר במודל מדהים ובשיתופי פעולה מדהימים, אבל זה לא עובד טוב ואני חושבת שלא צריכה להיות רשות אחת שאין בה מרכז כזה

מיכל מנקס:  במיוחד עכשיו

מיכל מנקס:  תודה

אליהו דלל: בבקשה

יערה שילה: אני יערה שילה

יערה שילה:  אני מאוד שמחה על שד״ר אלפסי הגיעה, אנחנו עובדות ביחד במחקר

יערה שילה:  אני רוצה לחזק את מה שמיכל אמרה ולהגיד קודם כל בכובע המחקרי

יערה שילה:  אני מומחית בגיל הרך, הדוקטורט שלי הוא במדיניות בגיל הרך

יערה שילה:  לצערי הרב, אין שום מחקר אורך במדינת ישראל

יערה שילה:  אף אחד לא חקר את הילדים ואת ההשפעות של המרכזים האלה וזה חשוב מאוד

יערה שילה:  אין שום מחקר שעקב אחרי ילדים בגיל שנתיים, אחר כך בגיל ארבע והלאה

יערה שילה:  המחקר שהראתה ימית, הוא קריטי כדי לראות את המשמעות של המרכז, זה פעם ראשונה

יערה שילה:  פעם שנייה אני מדברת בכובע של חברת מועצת עיר בירושלים

יערה שילה:  מדובר בעיר ענייה וחלשה

יערה שילה:  אתם לא רואים פה שום נציג מירושלם, אני נחשבת אופוזיציה אז בכלל

קריאה: אני מעיריית ירושלים

יערה שילה: במג״רים?      

קריאה: מהמחלקה לגיל הרך

יערה שילה: אז בסדר, מהמרכז הרשותי

יערה שילה:  אני רוצה להגיד שאני כתבתי מכתב ולא קיבלתי עד עכשיו תשובה, אז פשוט שנדע

רון כץ: מכתב למי?      

יערה שילה: לעיר

יערה שילה:  לא משנה

יערה שילה:  אבל כתופעה זו עיר חלשה וענייה, יש בה מעט מג״רים ובמזרח העיר אין בכלל

אחיה קמארה: רגע, שניה

אחיה קמארה:  לירושלים דווקא מגיע קרדיט מאוד גדול

אחיה קמארה:  הקימו שם שבעה מג״רים, שזה מאוד מאוד מרשים

יערה שילה: בסדר, אבל בוא תראה איפה הם מחולקים ומה קורה

יערה שילה:  אני לא מדברת רק על ירושלים, אלא על הסיפור הזה של איפה זה נמצא, המיקום, מי אחראי על זה, הסיפור של המרכז הפרטי מול המרכז הבין רשותי וההתנגשות של המודלים

יערה שילה:  אני חושבת שצריך להביא את זה מכל הכובעים

יערה שילה:  ובעיקר לבצע מחקר אורך ולהשתמש בזה

יערה שילה:  תודה

אליהו דלל: הצטרפה אלינו גם חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שלום

אליהו דלל:  בבקשה קרן

קרן אוחנה-איוס: עורכת דין קרן אוחנה-איוס, פורום הגנים הפרטיים בישראל

קרן אוחנה-איוס:  אני רוצה להודות על הדיון, תודה רבה יושב ראש הוועדה

קרן אוחנה-איוס:  אני רוצה לחזק את מיכל ולתת איזו שהיא דוגמה קטנה

קרן אוחנה-איוס:  אנחנו כרגע מדינה בסערה

קרן אוחנה-איוס:  יש איזה שהוא מקרה מאוד ׳חם׳ שעולה בתקשורת

קרן אוחנה-איוס:  אני לא אדבר ברזי הפרטים אבל אני רק רוצה להראות מה קורה בשורה תחתונה, לכל צלעות המשולש הזה, כאשר רשות מקומית לא לוקחת, לא עונה על קול קורא ולא מחזיקה מרכז לגיל הרך

קרן אוחנה-איוס:  כשמתפוצצת אצלה פרשה שצריכה לתת מענה להורים במצוקה, לילדים במצוקה ולצוותים שלא קשורים ואין להם את יד ורגל בהתנהלות בלתי הולמת, אבל עדיין צריכים מענה

קרן אוחנה-איוס:       אם ניקח לדוגמה את עיריית אילת, שם אין מרכז לגיל הרך, שענה לכל הקורא של משרד החינוך

קרן אוחנה-איוס:  אז אנחנו מבינים שבהמשך לחוק הפיקוח, לשם לא מגיעות יועצות חינוכיות, ששם אין תמיכה כזו או אחרת להורים ובטח לצוותים, שעובדים כרגע ומקבלים ילדים כל בוקר במעונות

קרן אוחנה-איוס:  אני יודעת שאין מענה ברמה, אני לא אגיד התפתחותית אבל ברמה מסוימת

קרן אוחנה-איוס:  פגשתי פה מישהי בחוץ שאני מרגישה אותה ואני מתנצלת אם אני עם הגב אלייך

קרן אוחנה-איוס:  אבל המצב הוא קשה

קרן אוחנה-איוס:  ואני יכולה לתת דוגמאות לעוד רשויות כאלה

קרן אוחנה-איוס:  חולון, קריית אונו, יהוד מונסון

קרן אוחנה-איוס:       יש כל כך הרבה רשויות מקומיות שלא מצליחות

קרן אוחנה-איוס:  זה לא שהן לא מושיטות יד כדי ליישר קו עם משרד החינוך, אבל אין להן את הכלים ואין להן מול מי לעבוד

קרן אוחנה-איוס:  מה זה להוציא קול קורא? עבר חוק הפיקוח על מעונות יום ומשפחתונים במדינת ישראל, בשנת התשע״ט, זה לא אמור לקחת ארבע שנים, זו לא אמורה להיות שאלה של בחירה או ברירה

קרן אוחנה-איוס:  לכל ילד במדינת ישראל מגיע שוויון הזדמנויות ולא משנה באיזה רשות מקומית הוא גר, נולד וחי

קרן אוחנה-איוס:  אם ילד עבר מירושלים לקריית אונו, אז פתאום אין לו מסגרת ואין לו מעטפת ברשות המקומית

קרן אוחנה-איוס:  אין לו איזה שהוא מענה

קרן אוחנה-איוס:  ואז מי שנכנס בפתרונות זה המגזר הפרטי ואנחנו עושים עבודה טובה, אבל זה לא מספיק כי אנחנו לא מתוקצבים

קרן אוחנה-איוס:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  עיריית רחובות

ענת בניטה: תודה רבה לך כבוד ראש הוועדה ותודה רבה לכל השותפים כאן

ענת בניטה:  אני חייבת לומר שאני קודם כל מאוד מתרגשת להיות כאן ואני מתנצלת אם הדברים יישמעו קצת נסערים

ענת בניטה:  אבל אני רוצה להביא לכם את קולות השטח

ענת בניטה:  אני מנהלת את המחלקה לגיל הרך בעיר ואנחנו גם מנהלים מג״ר, מג״ר רשותי

ענת בניטה:  אנחנו, בעיר רחובות, נמצאים במצב של קריסה

ענת בניטה:  הרשות שלנו משקיעה משאבים והקימה מג״ר לתפארת

ענת בניטה:  יש לנו שם שתי יחידות התפתחותיות, אחת מהן היא שלוחה חרדית חדשה, שנותנת מענה

ענת בניטה:  אני בכל יום, באופן גורף, צריכה לדחות הורים שפונים אלינו בבקשת עזרה

ענת בניטה:  אני מדברת על פעוטות שנמצאים כרגע במסגרות שלנו, זה מתחבר גם לחוקים אחרים שכרגע מחוקקים פה לטובת הגיל הרך ואנחנו לא נותנים להם מענה

ענת בניטה:       יש ילדים שנמצאים בהמתנה של חצי שנה, של שנה ושל שנה וחצי, לטיפולים באבחונים

ענת בניטה:  יש מטפלות פרא-רפואיות שנוטשות את המקצוע, שלא מגיעות, כי אני לא מקבלת תשלום, אני מצליחה בקושי לכסות את זה באמצעות טופס 17 ואני צריכה גם לשלם - - -, הדרכה וליווי

ענת בניטה:  הרשות משקיעה ומשקיעה המון, אבל המשאבים שנדרשים היום הם הרבה יותר מזה

ענת בניטה:  כדי לסבר את האוזן, יש עלייה של 32% בילדים עם בעיות רגשיות ועלייה של 30% בילדים עם בעיות התנהגותיות

ענת בניטה:  מדובר בפצצה מתקתקת שהיא בעיר עם אשכול שבע

ענת בניטה:  אני לא רוצה לדעת מה קורה במקומות אחרים

ענת בניטה:  אנחנו לא מצליחים לעמוד בקצב

ענת בניטה:       עוד מילה, ברשותך יו"ר הוועדה, אתמול עשיתי סיכומים, יחד עם מנהלת תוכנית ההדרכה שלי ויחד עם מנהלת היחידה ההתפתחותית שלי, אתי זילברמן, שיושבת איתי כאן ויודעת כל כך הרבה נתונים

ענת בניטה:  דיברנו עם מטפלות ועם מנהלות, שלשם אנחנו חותרים היום, לתת את המענה להן

ענת בניטה:  הן באו ואמרו שבזכות התוכניות שהכנסנו, בזכות תוכניות האיתור ובזכות הליווי, מטפלות החליטו להישאר ולא לעזוב

ענת בניטה:  לא הכסף

ענת בניטה:  ולא שאני אומרת לכם לא להשקיע בהן ולא להעלות להן את השכר

ענת בניטה:  אבל אם תתנו להן 10 אלפים שקלים והן יתמודדו עם ילדים שנמצאים על סף התמוטטות, אז זה לא יעזור

ענת בניטה:       משפחות שלא מקבלות מענה במשך שנה והן מפרקות בית שלם ומסגרת שלמה, ככה לא נתקדם לשום מקום

ענת בניטה:  אני מבקשם מכם שתיקחו אחריות גם על המג״רים ותיתנו לנו תקציבים

ענת בניטה:  אני מתחברת למיכל, בכל רשות חייב להיות מג״ר וזה חייב להיות בתמיכה כלכלית

ענת בניטה:  זהו, תודה

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  ד״ר ענת בר, עיריית טירת הכרמל

ענת ברקו: שמי ענת בר

ענת ברקו:  אני רוצה לדבר על מודלים רשותיים, גם כדוגמת רחובות וגם כדוגמת אחרים, שהם לא מודל המג״ר הבין משרדי

ענת ברקו:  יש די הרבה כאלה בארץ, שהוקמו באמצעות הרשויות המקומיות והם הוקמו כמערכת גיל רך, כמודל רשותי שהוא לא רק מרכז אלא הוא חלק ממערכת

ענת ברקו:  אני מנהלת היום את תחום הגיל הרך בעיר

ענת ברקו:  מתחתיי נמצא גם תחום מעונות היום וגם ׳מרכז הפעוט׳, שאותו הקמתי, ייסדתי וגם עבדתי בו במשך שנים רבות

ענת ברקו:  אני חושבת שכאשר מדברים על מודל רשותי, כן צריך לדבר על מערכת מארגנת של כל הדבר הזה וגם על מדידת התוצאות

ענת ברקו:  מה עשינו בתוך ההתארגנות הזאת שהביא לצמצום פערים? אני רוצה להתחבר למה שאמרו יערה, מיכל ועינת

ענת ברקו:       גם בנושא של התוצאות וגם בנושא של מחקר האורך

ענת ברקו:  מחקר האורך שהקמן עשה והוצג פה, הוא בעצם מחקר אורך על תוכנית מאוד אינטנסיבית

ענת ברקו:  התוכניות היום בתוך המרכזים לגיל הרך, אלה שמוצעות בתקציבים לא גדולים, הן בעצם לא מספיק אינטנסיביות כדי ליצור שינוי

ענת ברקו:  אנחנו מדברים על הדרכת הורים, אבל אותם ההורים צריכים טיפול

ענת ברקו:  לפעמים אנחנו מדברים על טיפול קצר מועד אבל זה לא מספיק

ענת ברקו:  הסיפור של הגיל הרך הוא סיפור קשה, הוא סיפור שדורש גם את התארגנות משרדי הממשלה וגם התארגנות רשותית

ענת ברקו:       יש הרבה כספים של הרשויות המקומיות בתוך המודלים הרשותיים ואני כן מזמינה גם לדיון על המודל עצמו ומזמינה להקמת מערכת גיל רך אחת בתוך השלטון המקומי

ענת ברקו:  אצלנו זה תחת החינוך

ענת ברקו:  אני רוצה גם להגיד משהו גבי בחירה של הרשות או של העיר

ענת ברקו:  לפעמים לרשות מאוד קשה לבחור, כי יש אינטרסים שונים לגורמים שונים, המשיכה היא תקציבית ואין איזה מישהו שמנחה על האופן בו כדאי לבחור באמת

ענת ברקו:  צרכי התושבים מגיעים על פי סקרים אבל זה לא בהכרח המענה הנכון

ענת ברקו:  זה כמו שתיתנו לילד את מה שהוא צריך ולאו דווקא את מה שהוא מבקש

ענת ברקו:       בנושא הזה של התמחות בתחום הגיל הרך והיכולת לנהל צוותי היגוי, יש הרבה רשויות שהיו בהן צוותי היגוי גם לפני צוותי הגיל, אצלנו למשל, הם כבר מזמן השתלבו יחד

ענת ברקו:  אבל כן, יש פה איזו בעיה של מומחיות, באיך לנהל את התקציב המועט שמגיע אל הרשות ואיך למדוד את התוצאות של המקומות בו הושקע

ענת ברקו:  הנושא האחרון שאני רוצה להתייחס אליו הוא נושא התפתחות הילד

ענת ברקו:  הנושא של התפתחות הילד, שעינת דיברה עליו, הוא נושא כאוב

ענת ברקו:       יושב לידי מנהל חדש, של היחידות הקהילתיות להתפתחות הילד

ענת ברקו:  אנחנו לא מגיעים לילדים שזקוקים לטיפול

ענת ברקו:  למשל, הנושא של העברת מעונות היום למשרד החינוך, השיקומיים לא הועברו למשרד החינוך

ענת ברקו:  אנחנו נמצאים באיזה שהוא גירעון נוראי לגבי הילדים שזקוקים לעזרה כבר בגיל הרך

ענת ברקו:  וכן, באשכולות הנמוכים יש לפעמים גנים, עם 50% ילדים שזקוקים לסיוע

ענת ברקו:  הם לא יגיעו לזה לעולם

ענת ברקו:  לא באופן הציבורי ולא באופן הפרטי וכולנו נישא בתוצאות של זה

ענת ברקו:  מה שד״ר אלפסי הראתה, זה באמת את הקטסטרופה הזו

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  שגיא בכר, עיריית באר יעקב

שגיא בכר: שלום, שמי שגיא בכר, נעים מאוד

שגיא בכר:  אני מנהל תחום הגיל הרך בעיריית באר יעקב

שגיא בכר:  אני עד לפני שמונה חודשים הייתי איש חינוך, גנן בגן ילדים

שגיא בכר:  זכיתי שאורלי היה המדריכה שלי כשהייתי גנן

שגיא בכר:  אני אגיד שלדעתי כולם צודקים

שגיא בכר:  אבל יחד עם זאת, אנחנו מקימים עכשיו, בנובמבר, יחידת התפתחות והכל מכספי הרשות

שגיא בכר:  דיברו על תוכנית ׳360׳, הם מביאים משהו כמו 25 או 26 אלף שקלים וזהו

שגיא בכר:  אם רוצים להביא מנהל, מנהל מחלקה של המג״ר זה 150 אלף שקלים ועבור מזכירה משלמים 115 אלף שקלים, אז זה ממש ממש מאתגר

שגיא בכר:       אצלנו ברשות יש 2,700 פעוטות

שגיא בכר:  תוך שנתיים וחצי אנחנו נגיע לסביבות ה-6,000 או 6,500 אלף תינוקות

שגיא בכר:  אנחנו בצמיחה מטורפת והכול, אבל הכול יוצא מכספי הרשות, שעדיין נמצאת בהתפתחות

שגיא בכר:  אנחנו מבקשים להגיד שיש כאן מודל מצוין שתכף מור גם תציג אותו, אנחנו נשמח להיות בו כפיילוט ולהוביל אותו, כדי להראות איך עם תקצוב נכון אנחנו יכולים לרוץ קדימה ולעשות את זה נכון בעיר צומחת ועל בסיס זה נוכל להתפתח הלאה

שגיא בכר:  תודה

אליהו דלל: תודה רבה

קריאה: באיזה אשכול אתם?      

שגיא בכר: אנחנו באשכול , לקראת 8

אליהו דלל: יואב, בבקשה

יואב קיש: שלום, אז כמו שענת אמרה, אני מנהל הפורום של היחידות להתפתחות הילד

יואב קיש:  אני רוצה לומר שחלק עצום מהיחידות להתפתחות הילד נמצא בקריסה, בקריסה כלכלית של ממש

יואב קיש:  חלק גדול מהתקציבים ניתנו על ידי משרד השיכון ועל ידי משרד הנגב והגליל, שכבר לא נותנים תקציב

יואב קיש:  אם נלך בעיקר לצפון הארץ, אז המצב הוא קטסטרופה, לא פחות מזה

יואב קיש:  ילדים שלא מקבלים טיפול ובעצם המדינה מזניחה אותם

יואב קיש:  באופן פושע כמעט

יואב קיש:       אנחנו יודעים, כמו ששמענו עכשיו, שמה שנכון לגבי חינוך נכון גם לגבי בריאות

יואב קיש:  אם יאבחנו בזמן ויטפלו בזמן, ילדים ירוויחו, משפחות ירוויחו ויותר מזה, המוביליות של הילדים האלה כאנשים בוגרים בתוך החברה, שיכולים לתרום לה ולהיות חלק ממנה, תהיה משמעותית הרבה יותר

יואב קיש:  היום קורה תהליך הפוך

יואב קיש:  מטפלים בורחים מהיחידות הציבוריות, אין מספיק מטפלים וזו גם בעיה שלא מספיק מטפלים בה

יואב קיש:  כשאני אומר שאין מספיק מטפלים אז זאת אומרת שגם אם ניתן את כל התקנים אין מי שיאייש אותם

יואב קיש:  זאת בעיה שצריך לפתור ברמה הלאומית, כדי שילדים יקבלו טיפול ראוי

יואב קיש:       דבר נוסף, המדינה ומשרד הבריאות, התחייבו לנו בפורום ולרכז השלטון המקומי, ל-30 מיליון שקלים, שהיו אמורים להגיע ב-2019 וב-2020, בשתי פעימות

יואב קיש:  הכסף הזה לא הגיע עד היום

אליהו דלל: משרד האוצר מכיר את המספר הזה?      

קריאה: אני אישית לא מכיר את הנושא

אליהו דלל: אוקיי, אז תרשמו לכם את זה בבקשה

אליהו דלל:  יואב, יש עוד משהו להוסיף?     

יואב קיש: תודה

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  גלית פרידמן, עיריית אילת

גלית פרידמן: שלום

גלית פרידמן:  סליחה אם אני בוכה

גלית פרידמן:  אני לא יודעת אם ראיתם את כתב האישום שיצא אתמול בגלל הגננת המתעללת מהגן הפרטי

גלית פרידמן:  אני שומעת פה שאנשים אומרים קוראים ליום הזה יום חג, זה ממש לא יום חג מבחינתנו

גלית פרידמן:  אני לא רוצה לשים את אילת כמקום מיוחד ושונה, כי אנחנו שומעים על סיפורים כאלה כל יום וגם על דברים מזעזעים יותר שקורים

גלית פרידמן:  מה שקרה אצלנו, מדובר בגננת יש לה גן כבר 30 שנה, אני מדברת על הורים שבורים, על חוסר אמון טוטאלי במערכת

אליהו דלל: מאחר והבנתי שהנושא הזה נמצא בחקירת משטרה - - -     

גלית פרידמן: הוא כבר לא בחקירת משטרה, יש כתב אישום

גלית פרידמן:  כתב האישום נמצא פה

אליהו דלל: חברים, אין לי בעיה לשמוע, אני לא רוצה לדון בו, בסדר? אז בבקשה, בקצרה

גלית פרידמן: אוקיי, היה לי חשוב להביא את הנושא הזה, כי מדובר בעיר שלמה שנמצאת בסערה

גלית פרידמן:  זה לא קשור רק להורים או לילדים האומללים, אלא לכל מסגרות החינוך

גלית פרידמן:  יש שם עכשיו כאוס מוחלט ומטפלות שלא מוכנות לטפל בילדים אחרי שמוצאים מכשירי הקלטה בתוך הנעליים של הילדים

גלית פרידמן:  הכל נכנס שם לתוך סחרחורת של טירוף ומי בעצם שומר עכשיו על הילדים האלה? אז אני יודעת שכל מי שיושב פה מגויס למען הדבר הזה, אבל איך באמת מקדמים משהו? משרד החינוך היה לפני חודש בגן הזה, איך מעלים מדרגה את חוק המצלמות ומרחיבים את הסמכות לצפות במצלמות גם למדריכה פדגוגית שנכנסת לביקור או לאיזה שהוא מפקח שנכנס לגן? כך שהם לא רק ייכנסו בשביל לראות את הגן

גלית פרידמן:       אין לנו מג״ר באילת, לצערי

גלית פרידמן:  זה נפל בדיוק על מה שאת דיברת

גלית פרידמן:  על עניין של מי יהיה האחראי על הדבר הזה, זה מה שהיה בעיר

גלית פרידמן:  זה עלה, כולם תמכו בו, היו בעדו וגם קיבלו כסף אבל לא הצליחו להגיע להחלטה בעניין האחריות

גלית פרידמן:  השירות הפסיכולוגי אמר שזה צריך להיות תחתם ואלה אמרו שזה צריך להיות תחתם ובזה זה הסתיים, בזה שאין לנו מג״ר

גלית פרידמן:  אני חייבת להגיד עוד דבר אחד

גלית פרידמן:  אני גם מנהלת בית ספר להורים בעיר אילת

גלית פרידמן:  ד״ר אלפסי דיברה על ההשקעה

גלית פרידמן:  ההורים צריכים לקבל הדרכות הורים, כל ההורים, ולא יכול להיות שהיום זה נתון לשיקול דעתו של ראש העיר או של ראש המועצה, לאם הוא מבין את המשמעות והחשיבות של זה או לא ולאם יש לזה תקציב או לא

גלית פרידמן:       זה צריך להיות משהו מדיני, חוק במדינת ישראל

גלית פרידמן:  אם רוצים, לתת את זה כדמי מענק לידה, שהורה יקבל איזה שהוא משהו

גלית פרידמן:  זה צריך להיות כמו רישיון נהיגה

גלית פרידמן:  לא יכול להיות שאנחנו לומדים כל כך הרבה דברים בחיים האלה, אבל את הדבר הכי חשוב, איך לגדל בני אדם, את זה אף אחד לא מלמד אותנו

גלית פרידמן:  ווואלה, העולם השתנה

גלית פרידמן:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה רבה גלית

אליהו דלל:  אלה כהן

אלה כהן: אנחנו ארגון הורים יחד עם נשות חינוך

אלה כהן:  אבל יש כאן פצע מדמם שאף אחד לא מטפל בו

אלה כהן:  זו יכולה להיות הרשות המקומית, להיות הרשות הכי טובה עם ראש רשות שרוצה לעשות שינוי

אלה כהן:  אבל זה מאוד מאוד קשה

אלה כהן:  אני הייתי רוצה שאפילו גם המרכזים האלה, יתנו את הדעת על איכות הטיפו שיש במעונות היום

אלה כהן:  מה קורה שם

אלה כהן:  כי אנחנו מגיעים למצבי קצה, כי הילדים שלנו במצוקה, כבר כשהם נמצאים בתוך המעון

אלה כהן:  כשהם נמצאים בתוך המעון ויש מטפלת אחת על שישה תינוקות או מטפלת אחת על 11 פעוטות ו-35 פעוטות בכיתה אחת, זה סיר לחץ שהוא לא אנושי

אלה כהן:       המצוקה הזאת מתחילה כבר שם וזה לא משנה מאיזו משפחה הגיעה הילד, כבר כשהוא נכנס בפתח הדלת של המעון מתחילה המצוקה, גם עבורו וגם עבור נשות החינוך והמחנכות

אלה כהן:  מצוקה וחוסר אונים מוחלט על שלא מצליחות להגיע לכל הילדים ולתת את המענה הזה

אלה כהן:  אז זה הפצע המדמם וזו אחת הסיבות שבגללה הגענו למצבים שגם רואים חוסר שפיות של מטפלות

אלה כהן:  הטובות האלה, שיש בהן את הנכונות, שמבינות מה קורה לילדים ואת העוול שנעשה להם, קמות והולכות, הן לא ממשיכות כי הן לא יכולות לשאת את זה

אלה כהן:  אז בסוף את מי אנחנו רואים שממשיכות? את אותן גננות שגם מתעללות ופוגעות בילדים שלנו

אלה כהן:       אבל הפגיעה בילדים שלנו מתחילה מעצם זה שהממשלה והמדינה, לאורך כל השנים האלה, אפשרה לדחוס עוד ועוד ילדים והנה, זה מה שאנחנו רואים

אלה כהן:  אנחנו רואים את זה במחירים שהילדים שלנו משלמים, בהפרעות התנהגות, בעיכוב שפתי ובעיכוב התפתחותי והחברה כולה משלמת את המחירים האלה

אלה כהן:  ואם אנחנו מדברים על תוכניות מניעה, תוכנית המניעה הראשונית של מדינת ישראל צריכה להיות קודם כל שיפור של התקינה והתפוצה במעונות היום

אלה כהן:  רק שם, אם נוריד את כמות הילדים ונפסיק את הצפיפות הזאת, רק אז נוכל לבנות תוכנית מניעה

אליהו דלל: תודה רבה, משרד הבריאות, רוצים להגיב ולהתייחס?      

נעמה יושע-אורפז: שלום

נעמה יושע-אורפז:  שמי נעמה יושע-אורפז, מנהלת המחלקה להתפתחות הילד במשרד הבריאות

נעמה יושע-אורפז:  קודם כל אני אגיד שאני מסכימה מאוד עם הדברים שנאמרו פה

נעמה יושע-אורפז:  אנחנו הראשונים להגיד על חשיבות הגיל הרך ועל מתן המענים בגיל הזה

נעמה יושע-אורפז:  המג״רים הם הצורה האידיאלית מבחינתי למתן שירות אינטגרטיבי ומיטיבי לילדים בגיל הרך

נעמה יושע-אורפז:  תוך שיתופי פעולה בן משרדי הממשלה והרשויות המקומיות

נעמה יושע-אורפז:  גם לצורך זיהוי של צרכים מותאם לאוכלוסייה במקום עצמו, גם לפיתוח של תוכניות מניעה וגם למתן מענה התפתחותי, חינוכי וסוציאלי, תוך חשיבה רב תחומית של כולם

נעמה יושע-אורפז:       אני מסכימה גם עם מה שנאמר לגבי כך שהיחידות ההתפתחותיות עומדות בעול כלכלי מאוד גדול

נעמה יושע-אורפז:  התקציב שמועבר אליהן הוא חלקי ביותר ולא כולל הוצאות רבות שיש להן

נעמה יושע-אורפז:  בין אם מדובר בישיבות הצוות, שהן חלק חשוב ומשמעותי מאוד בטיפול בילד, להגגה הרפואית, לצוות המזכירות, שאנחנו עדים לכמה הוא קריטי בהגעה של ילדים לטיפולים

נעמה יושע-אורפז:  למשל במצבים של No Show, שהם גבוהים עוד יותר ביחידות ההתפתחותיות

נעמה יושע-אורפז:  וגם בקושי לגייס בעקבות כך את נשות ואנשי מקצועות הבריאות, כחלק מהמחסור הכולל שיש בארץ במקצועות הבריאות

נעמה יושע-אורפז:       ביחד עם הצוות של משרד רוה״מ, גובשו תוכניות שיכולות לתת פתרונות כמענה לחסר הזה במקצועות הבריאות

נעמה יושע-אורפז:  ואנחנו איתכם בכך שיוקצב לכך התקציב ושבחלק מהתקציב יימצא גם מנגנון לאיך הוא יועבר באופן ישיר ליחידות ההתפתחותיות

אליהו דלל: אז איך אתם דואגים לזה? הייתה פה קודם הערה שתוקצבו 30 מיליון שקלים שלא הועברו, אז איך אתם דואגים שזה יועבר?      

נעמה יושע-אורפז: מדובר בתקציב שדובר עליו ב-2020, שיעברו 30 מיליון שקלים שיתפרסו על פני שנתיים

נעמה יושע-אורפז:  בסופו של דבר לא נמצא המנגנון שבו יועבר התקציב

אליהו דלל: כן אבל מאז כבר עברו ארבע שנים

אליהו דלל:  עברנו את 2021, 2022, 2023 ותכף אנחנו ב-2024 והתקציב עוד לא הועבר

אליהו דלל:  אז מישהו צריך להתייחס לזה

אליהו דלל:  זה לא הגיוני שזה יגיע לפה ורק פה נתייחס לזה

נעמה יושע-אורפז: אנחנו מאוד תומכים בלמצוא כזה מנגנון

נעמה יושע-אורפז:  ואנחנו בתוך המשרד שלנו, מול משרד האוצר ומשרדים נוספים, דואגים לערוך כזה - - -      

אליהו דלל: אבל הנה, משרד האוצר קודם אמר שהוא אפילו לא יודע במה מדובר

נעמה יושע-אורפז: בסדר, לא מולו מתנהל הדיון

אליהו דלל: זה לא חשוב, אוקיי

אליהו דלל:  אני מבקש שתתנו לנו תשובה בתוך שבועיים איפה הכסף הזה נמצא ומתי הוא יגיע, בסדר? תודה

אליהו דלל:  מור דקל, בבקשה

מור דקל: תודה רבה

מור דקל:  מור דקל, יו״ר העמותה הישראלית למען הילד בגיל הרך

מור דקל:  אני רוצה להודות לך על הדיון החשוב הזה וגם לחבר הכנסת רון כץ, שיזם את הנושא הזה, במיוחד בתקופה כזאת, ואני גם אסביר

מור דקל:  כשהמדינה לוקחת אחריות על הגיל הרך מגילאי שנה עד שש ואנחנו מדברים על מהלכים, אז אנחנו באמת רואים חוקים שעברו ואת המעבר שקרה למשרד החינוך

מור דקל:  משרד החינוך באמת עשה מהפכה במבנה הארגוני שלו ובדברים שהוא הקציב ועשה ובדמויות שנכנסו ואנחנו מרגישים את זה בשטח

מור דקל:  בנוסף לכך, ברגע שעבר חוק והאחריות עברה למשרד החינוך, אז יש אחריות אוטומטית לרשויות המקומיות על התחום הזה

מור דקל:       אנחנו גם נברך כי חייבים לברך, איפה שאנחנו היום זה לא איפה שהיינו לפני שנתיים לא איפה שהיינו לפני חמש שנים ולא איפה שהיינו לפני עשר

מור דקל:  אבל יש עניין במדינת ישראל בעיקר, שאנחנו אוהבים לשים פלסטר ואנחנו אוהבים לחשוב בדיעבד מה צריך לעשות קדימה, אבל גם אז, לא אוהבים תוכניות ארוכות טווח מידי

מור דקל:  תחום המג״רים, לא נמצא בכל הרשויות המקומיות

מור דקל:  אנחנו מדברים על מצב של עלייה בילדים מגילאי לידה עד שש, שזקוקים לטיפולים כי יש להם עיכובים התפתחותיים בשפה, במוטוריקה וברגש

מור דקל:  אנחנו גם מדברים על מקרים של שיתופי פעולה בין ההורים למעונות היום

מור דקל:       שמעתי גם על הנושא עליו דברה פה חברתי, על המעונות

מור דקל:  אבל חברה, יש גם המון פעוטות שנמצאים בבית ומי שמטפל בהם זה ההורים וגם שם יש צרכים ייעודיים

מור דקל:  אנחנו רואים בעמותה את המג״רים, כקמפוס לכל דבר ועניין, שהוא בעצם המטריה

מור דקל:  כשיש לי בעיה עם כסף אני פונה אל הבנק, כשיש לי בעיה עם הבריאות אני פונה לקופות החולים וכשיש לי בעיה בבית עם התפתחות הילד, שאלות, צרכים ודברים נוספים, אין לי את הבית הזה בתוך הרשות שלי שנותן לי את המענה

מור דקל:  לכן אנחנו באות ואומרות, אני לא ארחיב על התוכנית שהצגנו לך כבוד היו״ר, כי היא מאוד מפורטת, אבל היא גם נמצאת באתר וכולם יכולים לראות

מור דקל:  סטנדרט אחיד עם תקציב צבוע לתחום הזה, באחריות של משרד אחד

אליהו דלל: תודה מור, חשוב מאוד

אליהו דלל:  לוסי חדידה

לוסי חדידה: הי

לוסי חדידה:  אני לוסי חדידה, מנכ״לית ארגון ׳גנים ברמה אחרת׳, נעים מאוד

לוסי חדידה:  אני מברכת על הדיון הזה, הוא מאוד מאוד חשוב ובהמשך לדברים של מור, אין סטנדרט קבוע בין הרשויות

לוסי חדידה:  יש רשות שעושה ככה ורשות שעושה ככה

לוסי חדידה:  יש מפקחת שעושה ככה ודורשת את זה ומפקחת שעושה אחרת ודורשת את זה

לוסי חדידה:  צריך סטנדרטיזציה גם כלפי הפנל המקצועי שמגיע לשטח, צריך קודם כל הדרכה, הדרכה היא הדבר הכי חשוב, מעבר לשיפור תקינה

לוסי חדידה:  זה או שפשוט יש את זה לאדם שמתעסק בחינוך ובא במגע עם הפעוט, או שפשוט אין את זה

לוסי חדידה:  ואם תוריד מטפלת לארבעה ילדים אבל עדיין אין לה את הכישורים המקצועיים אז זה לא משנה

אליהו דלל: מי צריך לעשות את ההדרכה הזאת?      

לוסי חדידה: יש את היועצות החינוכיות שמשרד החינוך מקצה, אבל לא כל רשות לוקחת את זה לצערי

לוסי חדידה:  ויש כאן גנים שנופלים בלי הדרכה חינוכית

לוסי חדידה:  אני אתן לך דוגמה קטנה

לוסי חדידה:  אתמול אני, כראש ארגון, שאלתי את השטח שלי מה הוא הנושא שהם רוצים לדון בו במפגש הפדגוגי הבא

לוסי חדידה:  אני, כארגון, לוקחת וסוחבת יועצת חינוכית, על אף שאני לא מחויבת כי אני נותנת מעטפת שמשלימה את המדינה

לוסי חדידה:  אבל אתה יודע מה הם אמרו? הם ביקשו הדרכה לאיך להתמודד מול ילדים מאתגרים

לוסי חדידה:  אין להם את הידע הזה

לוסי חדידה:  ואז מתפלאים למה מקרה זה או אחר מתפוצץ ככה

לוסי חדידה:  יש כאן שטח שאין לו אפילו את המודעות הזאת למה זה חינוך, הם אפילו לא יודעים איך לגשת לילד

אליהו דלל: תודה לוסי

אליהו דלל:  רותם עזר-אליהו, קרן ׳רש״י׳

רותם עזר-אליהו: שלום, תודה כבוד היושב ראש ותודה על ההזדמנות לדבר

רותם עזר-אליהו:  אני רותם, אני מנהלת את תחום הגיל הרך בקרן ׳רש״י׳

רותם עזר-אליהו:  אני מתעסקת בפיתוח מרכזי הגיל הרך כבר הרבה מאוד שנים

רותם עזר-אליהו:  אני ניהלתי את ׳התחלה טובה׳ בתהליך שבו התפתח המודל הבין משרדי וגם ליוויתי את המשרד בהטמעה של המודל

רותם עזר-אליהו:  חשוב לי להדגיש שני דברים מרכזיים

רותם עזר-אליהו:  מדובר פה בפלטפורמה רב מערכתית משמעותית מאוד, שיודעת לתת מענה

רותם עזר-אליהו:  פעם אחת מענה אוניברסלי לכלל הילדים ופעם אחת, מענה ייחודי לאוכלוסיות בסיכון

רותם עזר-אליהו:  היא הוכחה כפלטפורמה שיודעת לעזור להורים, לילדים ולאנשי מקצוע, וככזו, היא תורמת משמעותית לצמצום פערים

רותם עזר-אליהו:  עלו כאן המון סוגיות

רותם עזר-אליהו:       מי שמכיר אותי יודע שאני מחזיקה את הדגל של התפיסה הרב מערכתית ברשויות מקומיות בתחום הגיל הרך, מגיל לידה ועד גיל שש

רותם עזר-אליהו:  במרכז לגיל הרך זה שירות קריטי ומשמעותי

רותם עזר-אליהו:  אנחנו רואים הבדלים משמעותיים ברשויות מקומיות שבהן יש מרכז לגיל הרך , ביכולת שלהן לפתח מענים, לעומת רשויות בהן אין מרכז לגיל הרך, שם היכולת הזו כמעט ולא קיימת

רותם עזר-אליהו:  קרה כאן משהו מאוד חשוב

רותם עזר-אליהו:  יש לנו מודל שמוכר על ידי שלושה משרדי ממשלה ויש כאן סטנדרטים, אבל זה רק למי שיש תקציב ויכול לממש אותו

רותם עזר-אליהו:  לכן הנושא הקריטי ביותר בנושא המרכזים לגיל הרך, זה לתת תקצוב מסודר לכל רשות שמעוניינת להקים מרכז לגיל הרך

רותם עזר-אליהו:       דרך אגב, נעשה פה גם מהלך מול מפעל הפיס

רותם עזר-אליהו:  כבר חמש שנים שרשויות יכולות לבחור מתוך סל השירותים שלהם, לבנות מרכז לגיל הרך

רותם עזר-אליהו:  כמובן שהכסף הזה אף פעם לא מספיק, צריך לגייס פילנתרופיה

רותם עזר-אליהו:  קרן ׳רש״י׳ בנתה הרבה מאוד מרכזים לגיל הרך ומימנה את ההפעלה שלהם במשך 25 שנה, זה הרבה מאוד זמן

רותם עזר-אליהו:  התקציב הזה חייב להיות תקציב שעומד לרשותה של כל רשות מקומית אם אנחנו רוצים לקדם הזדמנויות לילדים צעירים, במיוחד בפריפריה

רותם עזר-אליהו:  זה שירות שהוא בכל העולם, כשירות משמעותי

אליהו דלל: הבנתי, תודה רותם

אליהו דלל:  מישהו רצה להעיר לדברי רותם? בבקשה

מיכל מנקס: אני שאלתי את קרן ׳רש״י׳, אם כל רשות שתפנה תוכל לקבל תקצוב לפתיחה של מג״ר

אליהו דלל: טוב, תודה

אליהו דלל:  דנית ברביבאי

דנית ברביבאי: צהרים טובים לכולם, צהרים טובים אדוני יושב ראש הוועדה

דנית ברביבאי:  אז קודם כל, אני לא אוסיף על מה שנאמר פה

דנית ברביבאי:  אני כן רוצה לומר שאני מדברת כמנכ״לית פורום מסגרות החינוך לגיל הרך בישראל

דנית ברביבאי:  אנחנו במשך תקופה ארוכה, הצבענו על הצורך בהקמת רשות לגיל הרך, שתתכלל את כלל המענים הקשורים בגיל הרך מ- א׳ ועד ת׳

דנית ברביבאי:  יש צורך משמעותי בהקמת רשות לגיל הרך

דנית ברביבאי:  יש את המועצה לגיל הרך שקמה, אבל היא לא פעלה, אין לה שיניים והיא נמצאת איפה שהוא שם רדומה

דנית ברביבאי:  אבל זה אקוטי והכרחי להמשך יצירת עתיד טוב ומשמעותי לאזרחי מדינת ישראל, לעתיד

דנית ברביבאי:  הדור הנוכחי, שבעתיד יהיה אזרחי מדינת ישראל

דנית ברביבאי:       דבר נוסף שאני רוצה לומר זה שזה כמו אבא ואמא

דנית ברביבאי:  אי אפשר להגיד שהאחריות היא רק על רשות מקומית כזו או אחרת או רק על שלטון מקומי, האחריות היא משותפת

דנית ברביבאי:  זו אחריות מתרחבת של הממשלה

דנית ברביבאי:  אבל גם ברשויות המקומיות צריך להבין שאי אפשר לתת לרשויות כאלה ואחרות, ולא מתוך רצון לא לקחת את התחום הזה ולפתח אותו אלא מתוך זה שאין פה שום עניין שתהיה בחירה

דנית ברביבאי:  זה משהו שהוא חובה שיהיה בכל רשות מקומית, שתתכלל את כלל המענים ותעבוד בסינכרוניזציה עם הרשות

דנית ברביבאי:       אני רוצה לתת דוגמה קטנה בשביל להמחיש, נושא הליווי בהסעות של החינוך המיוחד

דנית ברביבאי:  בהסעות של החינוך המיוחד, יש רשויות שמפעילות את המלווים דרך חברות ההיסעים, שזה דבר שאסור שיקרה

דנית ברביבאי:  הרי עובדי רשות יכולים לקבל הדרכה דרך הרשות, אפשר לבצע החלפות וכדומה במידה ויש מחסור במלווים

דנית ברביבאי:  אבל ברגע שמלווה עובד דרך חברת היסעים, שאין לה שום הכשרה להדריך אותו לאיך ללוות ילדים ואיך לגשת אליהם

דנית ברביבאי:  באותה מידה, אי אפשר לתת לרשויות את האפשרות לבחור האם יהיה מג״ר או לא

דנית ברביבאי:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה

אליהו דלל:  חברי הכנסת האם תרצו להוסיף? בבקשה חבר הכנסת רון כץ

רון כץ: תודה רבה אדוני ותודה לכל מי שהגיע לדיון הזה

רון כץ:  שמענו את הדברים והם לא פשוטים, כי אתה יכול לראות שאפילו בשולחן הזה, הכל תלוי מאיזו עיר אתה מגיע

אליהו דלל: זה נכון כמעט בכל דבר

רון כץ: דווקא לא

רון כץ:  אבל זה לא צריך להיות ככה

רון כץ:  בתור מי שהיה ראש מנהל חינוך וסגן ראש עיר, אני יכול לומר לך שלקחתי על עצמי את תחום הגיל הרך

רון כץ:  בנינו מחלקה שידעה לעבוד בשיתוף פעולה עם ההורים, ידעה לתת מענה אמיתי וזה היה מביך, אבל עיר ליד, לא הייתה יכולה לתת את זה וזה לא צריך להיות ככה במדינת ישראל

רון כץ:  הדבר הראשון שצריך לעשות בשביל לטפל בבעיה, זה קודם כל להכיר בזה שיש בעיה

רון כץ:  ומפה אנחנו צריכים לקרוא למשרד החינוך לקבל בעלות על האירוע הזה

רון כץ:  לא יכול להיות שבמדינת ישראל, מגיל לידה ועד גיל שלוש, אין בעל הבית

רון כץ:       אם כל ראש עיר יעשה כראות עיניו, יהיה ראש עיר שיעשה יותר, יהיה ראש עיר שיעשה פחות ויהיה ראש עיר שלא יעשה בכלל

רון כץ:  בסופו של דבר הילדים האלה לא מקבלים שירות והפערים הופכים להיות לא נורמליים

רון כץ:  עכשיו באתי מוועדת חינוך ודיברנו על הפערים בהשכלה, בהתאם לרקע הסוציו אקונומי

רון כץ:  מה הסיכוי שלהם אם לזה הם נולדים? אם אנחנו לא מקבלים החלטה אמיתית אז הדיונים האלה יחזרו על עצמם גם בעוד שנה, שנתיים ושלוש

רון כץ:  זה צריך להיות חלק מתפיסה רחבה, שכוללת בתוכה את חוק המצלמות, את ההגנה על הילד בעברות של אלימות ובכל הפרמטרים שקשורים לגיל הרך

רון כץ:  ובוודאי שכל זה צריך להיות במשרד החינוך ולא במקום אחר

רון כץ:       ואם אנחנו מדברים על המרכזים, אז בוודאי שהמרכזים האלה צריכים להיות בבעלות אחת, של המדינה, עם תקצוב ברור ועם קול קורא ברור, כי אחרת אנחנו נהיה שוב באותו לופ

רון כץ:  אני אומר את זה בצער רב, כמי שמתעסק בנושא הזה הרבה מאוד שנים, הגיל הרך חייב לקבל קדימות ולהפוך לנושא לאומי שכולנו לוקחים עליו בעלות ביחד

רון כץ:  אני כבר מזמין אותך אדוני, יש כמה הצעות חוק שאנחנו מקדמים, קואליציה ואופוזיציה ביחד ואני באמת חושב שאתה צריך להיות חלק מזה ולהריץ את זה בוועדה הזו

רון כץ:  כי ככל הנראה זאת הדרך היחידה להזיז משהו במדינת ישראל, דרך חקיקה שמתבצעת בכנסת

רון כץ:  ואני אומר את זה באמת בצער, כי זה חבל

רון כץ:       אני כן רוצה לשבח את ראשי הערים, שכן לוקחים חלק, שכן עושים את זה וכן איכפת להם ולומר לראשי הערים האחרות, שאין דבר חשוב יותר מלהשקיע בגיל הרך ברשות

רון כץ:  תודה רבה

אליהו דלל: תודה רבה רון

אליהו דלל:  אני באמת מאוד מעריך את העבודה שלך ונתקלתי בלא מעט מהדברים, אז תודה רבה

אליהו דלל:  חברת הכנסת תומא סלימאן, בבקשה

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה

עאידה תומא סלימאן:  האמת היא שחבל שאנחנו חייבים להתרוצץ בצורה הזאת היום

עאידה תומא סלימאן:  הדיונים האלה כל כך חשובים ומעניינים ואנחנו לא יכולים להיות נוכחים לכל אורכם בגלל הזמן

עאידה תומא סלימאן:  אני רוצה קודם כל להודות לחבר הכנסת רון כץ, שגם ביקש את קיום הדיון הזה

עאידה תומא סלימאן:  לצערי הרב אני חושבת שעדיין אין לנו תפיסה כוללת והבנה, בקרב מקבלי ההחלטות במדינה, על החשיבות של הגיל הזה

עאידה תומא סלימאן:  אנחנו עדיין מתייחסים יותר ויותר על הכיוון של Babysitting ושל הגנה פיזית על הילדים בשעה שהאימהות שלהן נמצאות בעבודה, גם זה, מתוך הנחת יסוד שזה לא תפקידו של הגבר במקרה הזה

עאידה תומא סלימאן:       אני כן חושבת שמתחולל שינוי כל שהוא, אבל אי אפשר גם להתעלם מהפערים המאוד גדולים, שקיימים בין קבוצות שונות באוכלוסייה בעניין הזה

עאידה תומא סלימאן:  כאשר אנחנו מדברים על מרכזים ועל מג״רים, אנחנו מדברים גם על ילדים שעדיין לא מגיעים לאיזו שהיא מסגרת חינוכית בכלל

עאידה תומא סלימאן:  ואנחנו מדברים על מספרים מאוד גבוהים, במיוחד בחברה הערבית ובמיוחד כשיורדים דרומה

עאידה תומא סלימאן:  אני חושבת שאחת הבעיות העיקריות כשאנחנו מדברים על המרכזים האלה, היא עניין התקציב

עאידה תומא סלימאן:       כי בסופו של דבר, אם יש את ה- Matching אבל רשויות מקומיות נמצאות בסום סוציו אקונומי נמוך, הן עדיין לא יוכלו להרים פרויקטים כאלה

עאידה תומא סלימאן:  אז אם המדינה עשתה צעד בשנים האחרונות וקיבלה על עצמה את האחריות של חינוך חובה לתינוקות ולילדים עד הגיל הזה, אז שתיקח את זה עד הסוף, שתספק חינוך טוב ותיתן לשם זה את כל האמצעים האפשריים

עאידה תומא סלימאן:  ואני חייבת להגיד, אני שאלתי ואמרו לי שנאמר שיש 50% מהרשויות הערביות שיש בהן מרכזים - - -      

תמי ברנע: לא, 50% מהמרכזים שברשויות המקומיות

תמי ברנע:  מתוך 70 ומשהו 35 במגזר

עאידה תומא סלימאן: וואלה, זה מעניין

עאידה תומא סלימאן:  במקרה הזה זה באמת מעניין

עאידה תומא סלימאן:  אני רק רוצה להגיד, אני יודעת שביקשת את זה אדוני היושב ראש, אבל זה קצת מעצבן לשמוע נציגת משרד שאומרת שבמשך ארבע שנים לא מצאו פתרון להעברת ה-30 מיליון האלה, בעיניי זה הזוי

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  יש לנו ב- Zoom את ולרי זילכה, בבקשה ולרי

ולרי זליכה: שלום, תודה רבה על זכות הדיבור

ולרי זליכה:  עורכת דין ולרי זילכה, ׳בית איזי שפירא׳, רכזת פורום ארגונים והורים למען ילדים עם מוגבלות

ולרי זליכה:  אני מבינה שהקול המרכזי שהוסכם פה, זה באמת הצורך במרכז אחד, קורת גג אחת שנותנת את כל המענים

ולרי זליכה:  אבל גם משרדי הממשלה צריכים להתאים את המדיניות שלהם לאמירה הזאת

ולרי זליכה:  יש חוזר מנכ״ל במשרד הבריאות, בנושא של התפתחות הילד, שבו הוא שינה או צמצם את הזכאות של הילדים לטיפולים תחת קורת גג אחד, כשאנחנו יודעים שזה הדבר הנכון והמיטיבי עבורם

ולרי זליכה:  ולא רק זה, אלא שבעצם הוא הגביל גם את אלמנט המרחק

ולרי זליכה:       ככל שיהיו יותר מרכזים כאלה וילדים יוכלו יותר לממש אותם, אז אני מניחה שחוזר מנכ״ל יתאים את עצמו, אלא שהיום הוא התאים את עצמו למציאות שבה קשה לקבל את זה

ולרי זליכה:  אז גם משרד הבריאות צריך לתת את החלק שלו בעניין הזה

ולרי זליכה:  משפט אחרון, עם כל הכבוד לתקצוב, המרכזים צריכים להיות אלה שמקבלים את התקצוב ועם כל הכבוד לרשויות, הרשות לא צריכה להכניס את היד לכיס ולממן את הטיפולים ההתפתחותיים, את החלקים שקופות החולים לא מממנות מספיק

ולרי זליכה:  לכן כל אחד צריך לתת את החלק שלו ואי אפשר לסמוך רק על הרשות המקומית

ולרי זליכה:  צריכה להיות הלימה בין משרדית בהנחיות האחרות, שתואמות את זה

ולרי זליכה:  תודה

אליהו דלל: תודה רבה

אליהו דלל:  קודם כל אין ספק, שעל סמך הדיון הזה, יש חשיבות גדולה מאוד לטיפול ולהשקעה בגיל הרך

אליהו דלל:  לצערי, עדיין, בכל דיון שאנחנו מקיימים, יש שוני לאיפה נולדת

אליהו דלל:  לא רק באיזו עיר, לא רק באיזו מדינה ולא רק באיזו שכונה

אליהו דלל:  זה דבר שלצערי הוא ישנו והוא לא צריך לקרות

אליהו דלל:  נכון, יש יוצאי דופן שנולדים בשכונה כזאת ויוצאים מוצלחים, אבל אלה גם דברים שקשורים למזל

אליהו דלל:  אנחנו לא צריכים לחכות למזל, המדינה צריכה להשקיע את אותו הדבר בכל ילד, לא חשוב איפה הוא נמצא, איפה הוא גדל ואיפה הוא גדל

אליהו דלל:  חברה, אנחנו לא חיים במצב אוטופי

אליהו דלל:       אני חושב שממשלה קיבלה כרגע איזו שהיא החלטה שיש בה התקדמות מסוימת, שנותנת איזה שהוא מענה ראשוני

אליהו דלל:  ברור שזו רק ההתחלה, אבל זו התחלה טובה וצריך להתחיל ליישם אותה

אליהו דלל:  מבחינתי, הלוואי שיכולנו לתת חינוך מהגיל הרך עד כולל האוניברסיטה, כי אני חושב שזה מה שחברה בריאה צריכה לתת לכל ילד, את ההזדמנות

אליהו דלל:  בלי קשר לגיל, לגזע, למין, לשכונה או לקהילה

אליהו דלל:  זה מרחשי הלב שלי

אליהו דלל:  לגבי החלטות הוועדה: 1

אליהו דלל:  הוועדה מברכת על פעילות מרכזי הגיל הרך ומכירה בחשיבותם לטובת הילדים והוריהם

אליהו דלל:  2

אליהו דלל:  משרד החינוך, הרווחה, מרכז השלטון המקומי ומשרד האוצר, הוועדה קוראת להקים ולתקצב מרכזי גיל רך בכל רשות כחובה, ולמשרד החינוך לקחת אחריות על כך

אליהו דלל:       3

אליהו דלל:  הוועדה קוראת למשרד החינוך לתכלל את הנושא

אליהו דלל:  כי הבנו פה שבעצם זה נופל בין הכיסאות בחלק מהדברים

אליהו דלל:  ואני חושב, שכמו שהעבירו את זה ממשרד העבודה, שאני לא חושב שהיה לו איזה נגיעה למשרד החינוך, אז ככה זה צריך להיות

אליהו דלל:  משרד החינוך צריך להיות אחראי מגיל לידה והלאה ואני מבקש שהוא ייקח ויתכלל את כל הנושא הזה

אליהו דלל:  4

אליהו דלל:  הוועדה קוראת למשרד הבריאות ולמשרד האוצר, למצוא את הדרך להעביר ליחידות להתפתחות הילד, את ה-30 מיליון שקלים שהובטחו כבר לפני ארבע שנים, כולל ריבית

אליהו דלל:       אני לא צריך פה ישיבת מעקב בשביל זה, אני מבקש שתודיעו על איפה זה עומד למזכירת הוועדה ולמנהלת הוועדה, תוך שבועיים

אליהו דלל:  צריך להעביר את הכסף הזה, לא יכול להיות שזה נופל בין הכיסאות באיזה שהוא מקום, זה סכום שזקוקים לו

אליהו דלל:  5

אליהו דלל:  אנחנו קוראים למשרד הבריאות לתקצב בהקדם, פתרון לבעיית כוח האדם במקצועות הפרא רפואיים

אליהו דלל:  כי ראינו שיש איזו שהיא בעיה עם הנושא הזה

אליהו דלל:  אני מברך פה את כולם

אליהו דלל:  תודה רבה על ההשתתפות