הוועדה המיוחדת למאבק בשימוש בסמים ובאלכוהול, כנסת 25, פרוטוקול מספר 14, 2023-06-12 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב

יוסף טייב:  אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט, ישיבה משותפת עם הוועדה המיוחדת למאבק בסמים ואלכוהול, בראשות חבר הכנסת בועז ביסמוט

יוסף טייב:  אנחנו נחשפים לתופעה רחבה, לצערי, של שימוש בסמים ואלכוהול בקרב נוער בישראל

יוסף טייב:  לצערי, אני, לפחות, לא נחשף למאבק אמיתי סביב התופעה הזו

יוסף טייב:  מדובר, אגב, בהתמכרות לכל דבר

יוסף טייב:  זהו נושא שפוגע באופן ישיר בתלמידי ישראל, ואנחנו צריכים לראות, יחד עם הוועדה המיוחדת למאבק בסמים ואלכוהול, איך אנחנו מטפלים בנושא הזה

יוסף טייב:  אני מדבר גם ברמת הטיפול, אבל קודם כל – האם קיימת תכנית מניעה והסברה לנוער על חומרת העניין?     בסוף, אנחנו מדברים על דור העתיד של מדינת ישראל, ואנחנו צריכים לדאוג לכף שילדינו יהיו מוגנים, וייחשפו כמה שפחות לנושא של סמים ואלכוהול, אבל גם ברמת השימוש – יש לראות איך אנחנו עוצרים את התופעה המדאיגה הזו

יוסף טייב:      משרד החינוך, בבקשה

קרן רוט איטח: קרן רוט איטח, ממלאת מקום של מנהלת אגף תכניות סיוע ומניעה בשירות הפסיכולוגי-ייעוצי, משרד החינוך

קרן רוט איטח:  יושבת לצדי רותי תוינה, ממלאת מקום מנהלת היחידה לשימוש לרעה בסמים, אלכוהול וטבק

קרן רוט איטח:  קודם כל, אני ממש מודה לך על קיום הדיון בוועדת החינוך

קרן רוט איטח:  מבחינתי, זוהי איזו שהיא אמירה של מתן חשיבות לתופעה הזו בקרב בני נוער, ואני מאוד מודה, מעריכה ומוקירה את המהלך הזה

קרן רוט איטח:      אתה ציינת שאתה לא יודע עד כמה מערכת החינוך עסוקה בדבר הזה ופועלת בעניינו

קרן רוט איטח:  קודם כל, אני חושבת שזה שיש לנו יחידה שזאת המטרה שלה – זוהי כבר אמירה של מערכת החינוך על הנכונות שלה להתמודד עם הדבר הזה

קרן רוט איטח:  דבר נוסף שחשוב לי לומר בפתח דבריי זה שתופעת השימוש בסמים ואלכוהול היא לא תופעה שאפשר להתמודד איתה במערכת החינוך בלבד, כיוון שזהו חלק מתופעה חברתית

קרן רוט איטח:  מה שקורה באקלים החברתי בוודאי מחלחל לעמדות, לתפיסות ולהתנהגות של בני הנוער

קרן רוט איטח:      אני חייבת לציין שיכולנו לראות את זה היטב עם מגמת השימוש במריחואנה

קרן רוט איטח:  עד 2011, מדינת ישראל הייתה בשיעורי שימוש בקרב בני נוער של משהו כמו 5%

קרן רוט איטח:  ככל שעלה השימוש במריחואנה לצרכים רפואיים, וככל שהתפתח הדיון סביב הלגליזציה של הקנביס, ראינו ירידה בתפיסת המסוכנות של הקנביס, וככל שההתנהגות של שימוש בקנביס נהייתה רווחת יותר בקרב מבוגרים – ראינו ירידה בתפיסת המסוכנות של זה בקרב בני נוער, ולצערי, גם ראינו עלייה בהיקפי השימוש של הנוער

קרן רוט איטח:  זאת אומרת, אני לא מנתקת את המגמה החברתית ממה שקורה לנוער

קרן רוט איטח:      מה מערכת החינוך עושה?      

יוסף טייב: את רוצה לומר לי שבכך שאנחנו מנהלים שיח סביב הנושא הזה, פחות או יותר, על כך שזהו סם שהוא פחות מסוכן – אנחנו רואים מבוגרים שמשתמשים בכך – אז אנחנו בעצם משפיעים ברמה שלילית על הנוער?     

קרן רוט איטח: בטח

קרן רוט איטח:  אנחנו ראינו, במחקרים של פרופ' יוסי הראל-פיש, שבדק את תפיסת המסוכנות לגבי הקנביס, שעם השנים – יותר ויותר בני נוער תופסים את הקנביס כפחות מסוכן

קרן רוט איטח:  בעבר, גם כשהיינו עושים קבוצות מיקוד, והיינו אומרים: "מה היה שומר על הילדים מלהתנסות?" – הידיעה שיש פה חוק, ושזה אסור על פי חוק

קרן רוט איטח:       ככל שנעשה יותר דיבור, ויותר עניין של הדרה של הקנביס – ואני לא נכנסת, כרגע, לאם מותר או לא מותר; אני רק מתארת מגמה – ככל שהדיון הציבורי היה בעל לגליזציה, והייתה אי-הפללה, ואחר כך אכיפה מנהלית – זה השפיע על תפיסת המסוכנות של בני הנוער

קרן רוט איטח:  בשיחות שלי עם הורים הם היו אומרים לי: "אני מעדיף שהילד שלי יעשן קנביס ולא סיגריה", כי סיגריה כבר נחרטה כדבר מאוד מסוכן, והקנביס לא נתפס כמשהו מאוד מסוכן

קרן רוט איטח:  אז זה כדי לומר משהו לגבי המציאות החברתית שבה מערכת החינוך פועלת

קרן רוט איטח:      לצד זה – ויש פה חברים בוועדת הסמים ששמעו אותנו לא פעם ולא פעמיים – יש למערכת החינוך תכניות חינוכיות: תכנית "כ"חות שבדרך", שיצאה השנה, שכוללת פרק שלם בנושא של מניעת שימוש לרעה בסמים, אלכוהול וטבק

קרן רוט איטח:  אנחנו מתאימים את השיח בהתאם לשלב ההתפתחותי של הילדים, כשבכל שלב גיל – אנחנו מתאימים את התכנית, מרחיבים את הידע, העמדות והמיומנויות החברתיות שהם צריכים לפתח על מנת לקבל את ארגז הכלים שיעזור להם, פעם אחת – להתמודד עם אתגרי החיים, ופעם שנייה – לעמוד בהשפעות חברתיות שמשפיעות על בני הנוער להשתמש באלכוהול ובסמים

קרן רוט איטח:       התכניות שלנו מדגישות מיומנויות של קבלת עזרה ומיומנויות של חברות – האם, כשאני נכנס לחברה, אני משתמש באלכוהול כדי להרגיש שייך? האם זה הפתרון שאני מוצא לעצמי כשקשה לי, או שאני מפתח שריר התמודדות, ולא משתמש בחומרים כדי לקצר תהליכים?     	יש לנו תכנית של מנהיגות נוער – "עמיתים ומשפיעים" – שבמסגרתה אנחנו מכשירים בני נוער נבחרים, שנבחרים על ידי החברים שלהם, והם מעבירים, יחד עם החברים שלהם, את תכניות המניעה בתוך בתי הספר

קרן רוט איטח:  השנה הכשרנו משהו כמו 11,000 תלמידים

קרן רוט איטח:  לפני כשבוע, היה לנו כנס ארצי מקוון, שבו נחשפנו ליוזמות של ילדים ולמהלכים שהם עשו בתוך בתי הספר

קרן רוט איטח:  זו הייתה פשוט חגיגה

קרן רוט איטח:  אני יכולה לשלוח לך קישור ותוכל להתרשם בעצמך: סרטים ומשחקים, שילדים פיתחו בעצמם, והפעילו בקרב קבוצת השווים

קרן רוט איטח:  זה לגבי תכניות המניעה

יוסף טייב: מהו היקף התכנית, ברמה השעתית שתלמיד מקבל סביב הנושא הזה?     

קרן רוט איטח: התכנית של "הכ"חות שבדרך" היא שעה שבועית, מ-א' ועד חטיבת הביניים

קרן רוט איטח:  זה לא שכל השעה, בכל השנה, מתמקדת במניעת סמים – זה כל הכ"חות שבדרך

קרן רוט איטח:  בסופו של דבר, ככל שאני מפתח את החוסן, בכל הכיוונים – אני משפיע גם על הבחירות של הילדים אם להתנסות או לא להתנסות בשימוש בחומרים

קרן רוט איטח:  זהו המקום

קרן רוט איטח:  התכניות האלה הן כן תכניות שנכנסות לתוך המערכת

קרן רוט איטח:  בחטיבה העליונה זו שעת חינוך, שהיא נחלקת יחד עם החינוך החברתי

קרן רוט איטח:  כך, התכניות האלה פועלות מ-א' ועד י"ב

קרן רוט איטח:       יש לנו, בתוך בתי הספר, גם מוביל בית ספרי

קרן רוט איטח:  זהו גמול תפקיד, שהמערכת מקנה מב"ס, שהתפקיד שלו הוא לוודא שפועלות, בתוך בתי הספר, תכניות בהקשר הזה

קרן רוט איטח:  יש לנו תכניות בכל המגזרים, החל במגזר החרדי והערבי בכל הארץ

קרן רוט איטח:  השנה אנחנו עם 1,480 מב"סים

קרן רוט איטח:  זה כולל הכשרה של מב"סים, והכשרה של צוותים חינוכיים להיות בשיח עם הילדים

קרן רוט איטח:      דבר נוסף זה עבודה עם ההורים

קרן רוט איטח:  אנחנו מאמינים שכדי ליצור שפה משותפת – הסיפור של ההורים הוא דרמטי

קרן רוט איטח:  הם חייבים להיות שותפים שלנו, ואנחנו פועלים הרבה מאוד, ברמה הארצית, עם הנהגת ההורים, כדי לצאת עם פרסומים ועם מסרים משותפים להורים

קרן רוט איטח:  יש לנו גם הרצאות להורים מקוונות ברמה הארצית, בימי שני בערב, ויש לנו גם הרצאות שקשורות בסמים ואלכוהול

קרן רוט איטח:  אנחנו עושים את זה ממוקד סביב אירועים

קרן רוט איטח:  למשל: עשינו הרצאות בחודש דצמבר, שהוא חודש המאבק, ובמאי, לקראת היום ללא עישון

קרן רוט איטח:  בנוסף לכך, יש גם פעולות בתוך בתי הספר עם קהילת ההורים הבית ספרית

קרן רוט איטח:  זאת אומרת, אנחנו פועלים גם ברמה הארצית וגם ברמה הבית ספרית

קרן רוט איטח:      לקראת אירועים מיוחדים, כמו הקיץ, אנחנו מפרסמים עלונים להורים, וגם עושים עבודה עם הילדים על ההבדל בין התנהגות סיכון לבין התנהגות סיכוי

קרן רוט איטח:  כלומר, אילו כלים נשים בארגז הכלים לקראת היציאה לחופשה, שהרבה פעמים מזמנת פיתויים ומצבי סיכון

קרן רוט איטח:  אנחנו מנצלים את ההזדמנות כדי לעשות שיח עם הילדים גם לקראת ל"ג בעומר, חגיגות השנה האזרחית וכל האירועים, לאורך השנה, שאנחנו מזהים כמוקדים שיכולים להיות סיבה למסיבה

קרן רוט איטח:      התכנית הנוספת שאני רוצה לציין היא תכנית "אופ"י" – אימון ופיתוח יכולת התמודדות

קרן רוט איטח:  זוהי תכנית שפועלת עם תלמידים שכבר מאותרים עם שימוש בחומרים ורוצים לעשות שינוי בהתנהגות שלהם, וישנה אפשרות לעבודה בתוך בית הספר, בהנחיה של יועצת, עובד סוציאלי או פסיכולוג בית הספר

יוסף טייב: יש למשרד נתונים על היקף התופעה?     

קרן רוט איטח: אנחנו מסתמכים על הנתונים של יוסי הראל ושל ראמ"ה

קרן רוט איטח:  באמצעות נתוני ראמ"ה, משרד החינוך מקבל מדגמים

יוסף טייב: מהם הנתונים?     

קרן רוט איטח: סביב הסיפור של הקנביס, הנתונים האחרונים של יוסי הראל-פיש דיברו על משהו כמו 8%, כשלדעתנו אלה נתונים חלקיים, ואנחנו צופים שיהיו נתונים גבוהים יותר

קרן רוט איטח:  כרגע הנתונים הם חלקיים, ולכן המגמה היא של - - -     

יוסף טייב: יש לנו פילוח לפי גילאים?     

קרן רוט איטח: כן

קרן רוט איטח:  הנתונים שאני מדברת עליהם כרגע הם עד כתה י'; 6%-8%

קרן רוט איטח:  אנחנו מחכים לנתונים העדכניים

קרן רוט איטח:  לגבי הסיפור של האלכוהול, אחרי שנים שהיינו במגמת ירידה ושיפור בהרגלי השתייה של בני הנוער, אחרי הקורונה, לצערי הרב, ראינו עלייה בהיקפי השתייה של הילדים ובני הנוער

יוסף טייב: הנתונים האלה מתעדכנים אחת לכמה זמן?     

קרן רוט איטח: יש לנו נתונים של הניטור אחת לשנתיים בערך, ושל ה-hbsc אחת לארבע שנים

יוסף טייב: לדעתי זה לא מספיק

יוסף טייב:  היה ראוי לעשות את זה אחת לשנה, ולראות איך אנחנו מתעדכנים משנה לשנה

קרן רוט איטח: אני מקווה שזה יתאפשר ברגע שיהיה מרכז הניטור הארצי שמדובר עליו, בהובלת רשות הביטחון הקהילתי

קרן רוט איטח:  כרגע אלה הנתונים שיש

רותי תוינה: רותי תוינה

רותי תוינה:  בנוסף למה שקרן הרחיבה, על התכניות החינוכיות והייעוציות, יש לנו גם מדיניות מעוגנת בחוזרי מנכ"ל לטיפול בכל מה שקשור לתלמידים שמעורבים בשימוש בחומרים, אם זה קנביס או סמים אחרים, עישון או אלכוהול

רותי תוינה:  חוזרי מנכ"ל מסייעים לנו להתוות את דרכי הפעולה וההתערבות, וזהו חלק מכל ההתמודדות של המערכת עם התופעה

יוסף טייב: אני אשמח שהוועדות יקבלו מכם נתונים מפורטים על היקף התופעה, פילוח של שכבות גיל ואזורים

קרן רוט איטח: אין לנו נתונים לפי אזורים

רותי תוינה: ממש לא

קרן רוט איטח: זה לא נדגם לפי אזורים; הנתונים הם ארציים

קרן רוט איטח:  אנחנו לא מייחסים תופעה לאזור זה או אחר

קרן רוט איטח:  התופעה היא רווחת, ברמה הארצית, ואנחנו נתקלים באירועים בכל המגזרים ובכל החברות

יוסף טייב: התופעה לא מתגברת בפריפריה, לעומת המטרופולין?     

קרן רוט איטח: לא, כי יש סיבות אחרות בפריפריה ויש סיבות אחרות במטרופולין

קרן רוט איטח:  התופעה היא אותה התופעה

קרן רוט איטח:  הסיבות שמביאות לתופעה הן אחרות, אולי, אבל ההיקפים והשכיחות הם דומים

קרן רוט איטח:  בכל מקרה, אנחנו נביא לכם את הנתונים שיש לנו

קרן רוט איטח:  אין לנו פילוח לפי אזורים

צגה מלקו: יש הבדל בין ילידי הארץ לבין עולים חדשים?     

קרן רוט איטח: בנתונים שהיו, שאני מכירה, והם כבר ישנים, זה היה יותר בקרב בני עולים ועולים, בהשוואה לילידי הארץ

יוסף טייב: לאיזו שנה הנתונים שיש בידיכם מעודכנים?     

קרן רוט איטח: הנתונים האחרונים שלנו הם משנת 2022, אבל הם חלקיים

קרן רוט איטח:  אנחנו מחכים לעיבוד האחרון, שיכלול גם את האוכלוסייה הבוגרת

קרן רוט איטח:  אלה נתונים של פרופ' יוסי הראל-פיש, במסגרת ה-hbsc

יוסף טייב: תודה רבה

סימון דוידסון: רק שאלה לי, בבקשה: דיברת על נושא של נתונים, פעילות ותכניות עד התיכון

קרן רוט איטח: כולל

סימון דוידסון: כולל התיכון?     

קרן רוט איטח: ברור, ודאי

קרן רוט איטח:  עד י"ב

סימון דוידסון: אין פה נציג של המשרד לביטחון לאומי? הייתה פעם רשות המניעה לסמים, והעבירו אותה למשרד לביטחון לאומי

סימון דוידסון:  ביקשתי, כמה פעמים, לקבל נתונים ולדעת מה קורה עם התקציב שהם קיבלו ועם הפעילות שלהם

סימון דוידסון:  פעם הרשות הייתה מאוד פעילה, והיום היא די נעלמה

סימון דוידסון:  אתה מהרשות?     

יחיאל מגנוס: אני לא מהרשות, אבל אני רוצה לדייק את הדברים החשובים שאתה אומר

יוסף טייב: תכף אדוני, ברשותך

סימון דוידסון: חבל מאוד שאין פה מישהו שמייצג את הרשות, כי לדעתי יש שם תקציב של כ-100 מיליון ₪

יחיאל מגנוס: אין רשות

יחיאל מגנוס:  הרשות לביטחון קהילתי היא אגף במשרד לביטחון לאומי

סימון דוידסון: את זה אני יודע, אבל אני מצפה לשמוע מהם נתונים כבר מספר שבועות, וזה לא קורה

סימון דוידסון:  איך הם לא נמצאים פה? הם בטוח קיבלו הזמנה, נכון?     

יוסף טייב: כן

יוסף טייב:  בתקופה האחרונה, משרדי הממשלה חושבים שאנחנו פה לקישוט

סימון דוידסון: אבל זה התפקיד שלהם

יוסף טייב: בסדר, אנחנו מטפלים בזה

משה טור פז: אדוני יושב הראש, קודם כל, אני רוצה להקדים ולומר שאנחנו עוסקים פה בתופעה שבלי ספק – מחמירה עם השנים

משה טור פז:  גם הנתונים מראים את זה, אבל גם התחושות והאווירה בציבור

משה טור פז:  לפני 34 שנים הייתי בכתה י"ב

משה טור פז:  שלחו אותי לחנוך ילד בשכונת מצוקה בירושלים; להיות סוג של אח בוגר

משה טור פז:  הייתי מבוגר ממנו בשנה-שנתיים בסך הכל

משה טור פז:  ואז, בפעם הראשונה בחיי, במתנ"ס בשכונת שמואל הנביא, הרחתי ריח, שאחר כך הבנתי שזה ריח של סמים, והסבירו לי את זה

משה טור פז:  היום, לילדים שלנו כבר לא צריך להסביר שום דבר

משה טור פז:  מציעים להם בכל מקום, ואני רוצה לקוות שהם יודעים לומר לא, אבל זה לא מובן מאליו

משה טור פז:      אני חושב שנאמר כאן נכון, וזוהי נקודה שצריך לזכור אותה גם בבית הזה, כי גם בימים אלה מועלות הצעות ללגליזציה ברמות כאלה ואחרות, בכנסת הזו, גם על ידי חברי כנסת, חברי הוועדה הזו, אפילו קודמתך בתפקיד

משה טור פז:  זהו דבר שיש עליו דיון פה, אבל כשדנים עליו, בשדה המבוגרים, חייבים להבין את ההשלכה על עולם הצעירים

משה טור פז:       אפילו בלגיטימציה, עוד לפני החוק; זה נהיה לגיטימי לעשן סמים בגיל 21

משה טור פז:  אי אפשר למנוע מזה להגיע לגיל 16 או 17, ולהפוך להיות נורמה גם בגיל צעיר, עם כל הסכנות שבדבר הזה

משה טור פז:  צריך לזכור את זה בדיונים שלנו

משה טור פז:       מעבר לכך, אנחנו רואים שתופעות שבעבר ישראל לא התאפיינה בהן – היא הייתה איזו שמורת טבע, בהקשר של סמים ושל אלכוהול – הולכות ומתרבות

משה טור פז:  כאן, באופן די עצוב – אתה יודע מה? אני לא יודע אם זה עצוב

משה טור פז:  זה חותך קהילות; זה חותך חברות; זה במעמד הגבוה ובמעמד הנמוך; אתה רואה את זה, לפעמים, ללא הקשר סוציו-אקונומי, כמו שלפעמים אנחנו רואים בחינוך

משה טור פז:  אין פה אפליות

משה טור פז:  כולם חוטפים, וחוטפים חזק

משה טור פז:  לכן, אני חושב שהמסר של הוועדה ברור, גם בקיום הדיון הזה, וגם בבקרה על השאלה מה קורה ומה לא קורה

משה טור פז:       נאמר פה נכון: מערכת החינוך לא מספיקה; בטח שלא מערכת החינוך הפורמלית, כי בסוף המחנך, במקרה הטוב – כשמדובר במחנך טוב, בבית ספר רציני וכו' – רואה את הילד חמש או שש שעות ביום

משה טור פז:  מה קורה אחר הצוהריים? מה קורה בתנועת הנוער? מה קורה במתנ"ס? מה קורה עם מדריך הנוער?      בנושאים האלה – זה יותר קריטי, כי רוב הילדים לא מעשנים סמים בבית הספר

משה טור פז:  פה ושם יש, אבל כשמעשנים או שותים, ברוב המקרים, זה קורה בשעות אחר הצוהריים, בפעילויות הפנאי, במועדונים, אפילו בתנועות הנוער

משה טור פז:  אני אומר: כאן, המשקל של החינוך הלא פורמלי, של כל המערכות העוטפות – אלה שסימון אוהב לדבר עליהן כאן בוועדה, וגם אחרים – הוא גדול יותר

משה טור פז:  לא שלא חשוב לטפל בחינוך הפורמלי, אבל חשובות, פי כמה, כל המערכות העוטפות, כי להן יש משמעות מאוד גדולה

משה טור פז:      בזמנו, אחד הקמפיינים היותר מוצלחים שנעשו בנושא, בעיניי, היה קמפיין שניסה לדבר על כך שזה לא "In" לעשן סמים

משה טור פז:  אני לא זוכר בדיוק את הביטוי

משה טור פז:  היה ניסיון לאתגר את האירוע הזה ברמה החברתית, ואני חושב שזה מאוד חשוב

משה טור פז:  המסר החברתי נגד שתייה ועישון, במובן שזה לא חלק מהתרבות החברתית שלנו, הוא ערך מאוד גדול, שאנחנו, כוועדה, צריכים לעסוק בו

משה טור פז:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  מאור וייס, מועצת התלמידים והנוער הארצית

מאור וייס: שלום

מאור וייס:  קודם כל, תודה רבה, באמת, על הזכות להיות פה

מאור וייס:  אני אציג את עצמי

מאור וייס:  אני מאור וייס, אני מצפת, כתה י"ב, נציג במועצת התלמידים והנוער הארצית

מאור וייס:  אני אביא את זה דווקא מנקודת מבט קצת אחרת

מאור וייס:  מבחינת נתונים, כולכם יכולים לדבר הרבה יותר, והרבה יותר טוב ומדויק ממני

מאור וייס:  אני אגיד קצת על איך שאני רואה את זה

מאור וייס:      קודם כל, אני חושב שהעלייה ניכרת בגלל הזמינות של זה

מאור וייס:  היום, כל בן נוער יכול לתפוס את הטלפון, להיכנס לטלגרם, להזמין, ותוך 20 דקות, או חצי שעה, במקרה הרע, זה אצלו

מאור וייס:  זוהי זמינות לא נורמלית, וזה הכי פרטי בעולם

מאור וייס:  אפילו קרן, כאן לידי, לא רואה אותי עושה את זה

מאור וייס:  זהו אחד מהגורמים העיקריים לעלייה בצריכה

מאור וייס:      עוד דבר שאני רוצה לדבר עליו זה איך שבית הספר רואה את זה ומתנהג כלפי זה

מאור וייס:  אני דיברתי עם חברים, והעשרתי את הידע לקראת זה שאני כאן

מאור וייס:  בית הספר, לפחות אצלנו, רואה את השימוש בסמים, ומתייחס אליו, כאל ענישה

מאור וייס:  אני קראתי לזה: "פחות תמיכה ויותר נגיחה"

מאור וייס:  בית הספר פחות איתך

מאור וייס:  הוא כן מציע לך שירותים עם היועץ ומדבר איתך, אבל בסוף – אתה מקבל עונש, לא מגיע לבית הספר, חוטף על הראש וזהו

מאור וייס:       קרן דיברה פה על המון תכניות נהדרות, ואני גם קראתי עליהן וזה הטריף לי את המוח, אבל קצת חבל לי שהתכניות האלה הן לא חובה

מאור וייס:  בית הספר יכול לבחור אם לקחת אותן או לא, ואז תלמידים יכולים פשוט להפסיד תכניות שהן נהדרות

מאור וייס:  אצלנו, בבית הספר, קיבלנו הרצאות, עם השנים, על ידי אדם מבוגר שבא והסביר על סמים: טוב, לא טוב, למה, כמה, השפעות וכו', ואני חושב שזה קצת רחוק מאיתנו

מאור וייס:  היום, בני נוער נחשפים בגיל מאוד צעיר, מהטלפון, לכל הנושא של עישון, של שתייה, טבק, אלכוהול והכל

מאור וייס:  ברגע שמביאים בן אדם מבוגר להרצאה בכיתה י"א – זה מאוחר מדי, וזה רחוק

מאור וייס:       יש קמפיין שרץ עכשיו, של משרד הבריאות, כנגד סיגריה אלקטרונית

מאור וייס:  אני חושב שזה, דווקא, מסוג הדברים שיכולים להועיל, ונראה את ההשפעות הטובות של זה בשנים הבאות

מאור וייס:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חברי כנסת, מישהו רוצה להתייחס?     

סימון דוידסון: קודם כל, תודה, אדוני יושב הראש

סימון דוידסון:  הנושא הזה מאוד חשוב לי

סימון דוידסון:  פעם אחת בגלל פעילות שעשיתי כל חיי עם נוער, ואני יודע מה אפשר ומה מונע מההגעה לנושא הזה של סמים ואלכוהול

סימון דוידסון:  ציין את זה קינלי ברמיזה, אבל אני אפשט את זה

סימון דוידסון:  צריך להבין שדבר שנקרא חוסר מעש, אצל בני נוער, הוא הדבר המרכזי שממנו מגיעים לפשע, לסמים, לאלכוהול

סימון דוידסון:       חבל לי מאוד שלא נמצא פה המשרד לביטחון לאומי ולא המחלקה שבתוכו, שהייתה, פעם, הרשות למניעת סמים ואלכוהול, שמתוקצבת על ידי המדינה וצריכה לעשות פעילות

סימון דוידסון:  אני כבר חודשיים מבקש לקבל דו"חות על מה, בעצם, עושה המחלקה הזו, ולא קיבלתי אותם עד היום

סימון דוידסון:  אני מבקש שיהיה בפרוטוקול שאני דורש שהנציגים שלה יגיעו לוועדה למניעת סמים ואלכוהול

סימון דוידסון:      צריך להבין דבר אחד: כל אחד יכול להגיע לסמים ולאלכוהול

סימון דוידסון:  מי שחושב שרק החלשים, או רק במקומות קצה, מגיעים לדבר הנוראי הזה – טועה טעות מרה

סימון דוידסון:  אני בן לאבא אלכוהוליסט, שהיה רופא ומנהל בית חולים, ואדם משכמו ומעלה

סימון דוידסון:  כל מי שראה אותו אמר: "וואו, ד"ר דוידסון", וד"ר דוידסון הזה נפל, והיה חמש שנים במצב הכי קשה

סימון דוידסון:  הצלחנו להוציא אותו, וברוך השם – הוא יבש כבר מעל 20 שנה, ואני גאה בו על זה

סימון דוידסון:  אני לא מתבייש

סימון דוידסון:  אבא שלי נואם בפני תלמידים בבתי ספר

סימון דוידסון:  הוא מספר את סיפור החיים שלו, איך הוא הצליח לצאת מזה ומה קורה לאדם שמגיע לזה

סימון דוידסון:  מתוך עשרה אנשים שהיו במחלקה שלו, של גמילה, היו אנשים מהצמרת

סימון דוידסון:  שמונה מהם נפטרו

סימון דוידסון:       כשאנחנו מדברים על סמים ואלכוהול, צריך להבין שזוהי תופעה דרמטית וקיצונית במדינת ישראל, שמגיעים אליה מטובי הילדים ומטובי האנשים

סימון דוידסון:  אני שמח מאוד על הרבה מאוד תכניות, אבל חברים – זה לא עובד

סימון דוידסון:  אני, בסוף, בן אדם של נתונים

סימון דוידסון:  אם אני רואה שהנתונים לרעתנו – כנראה שאנחנו לא עושים משהו שצריך שנעשה אותו

סימון דוידסון:       אני אתן לכם דוגמה – אתם כבר מכירים את כל הנאומים שלי, וישבנו הרבה פעמים – סקנדינביה, בשנות ה-90, הייתה המדינה עם הנתונים הקשים ביותר בעולם מבחינת נוער שצורך סמים ואלכוהול, ומבחינת אנשים שמתאבדים

סימון דוידסון:  עשו פרויקט שנקרא: "תכנית סקנדינביה", ועל ידי ספורט – מיגרו את כל התופעה הזו

סימון דוידסון:  רישתו את כל המדינה במגרשי כדורגל ובמתקני ספורט; הכשירו אלפי אנשים כמדריכים ומאמנים – חלקם גם בהתנדבות, וכל ילד במדינה הזו הופנה לפעילות ספורטיבית אחר הצוהריים

סימון דוידסון:  אתה יודע מה קרה שם? צניחה

סימון דוידסון:  הפשע נעלם; האלימות נעלמה; מקרי ההתאבדויות ירדו פלאים; הסמים והאלכוהול נעלמו, והיום סקנדינביה היא עם הנתונים הכי טובים בעולם

סימון דוידסון:       אני אמשיך להגיד את זה, עד שייפול האסימון לעוד חבר כנסת ועוד חבר כנסת

סימון דוידסון:  בואו נפסיק לבלבל את המוח, נשב בשולחן עגול, משרד הרווחה, משרד הבריאות ומשרד החינוך, נעשה תכנית, עם עיגון משאבים, למען הילדים שלנו, כדי שבעוד עשר שנים – הנתונים שלנו יהיו כך

סימון דוידסון:  שכל ילד יהיה עסוק אחר הצוהריים: תנועות נוער עם אנשים חינוכיים; תכניות ספורט; מוזיקה

סימון דוידסון:  ילד עסוק הוא ילד בריא

סימון דוידסון:  נקודה

סימון דוידסון:  אי אפשר להפיל את זה על הרשויות

סימון דוידסון:  אין להן את התקציבים לכך

סימון דוידסון:      אני אסיים ואומר: אחרי כל מה שאמרתי, פותחים את ספר התקציב

סימון דוידסון:  אתם יודעים כמה כסף הולך לספורט במדינת ישראל? 260 מיליון ₪

סימון דוידסון:  זהו הסכום שהולך לכל הספורט במדינת ישראל, מתוך 500 מיליארד ₪

סימון דוידסון:  אנחנו עם הנתון הנמוך ביותר ב-OECD של השקעה בילדים שלנו בספורט

סימון דוידסון:  אני לא מדבר על מדליות, או על הישגים

סימון דוידסון:  אני מדבר על ספורט, כדי שהילדים יהיו מחונכים, ולא יגיעו לסמים ולאלכוהול

סימון דוידסון:       אנחנו, כמדינה, נשלם על זה פי 20 אחר כך

סימון דוידסון:  בכל שקל שנשקיע עכשיו – נחסוך 20 ₪ בעתיד

סימון דוידסון:  הגיע הזמן לעשות את זה, ואנחנו נעשה את זה

סימון דוידסון:  בסוף – זה יקרה, כי יש פה אנשים טובים, שמבינים את זה

סימון דוידסון:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  מיכל מנקס מהשלטון המקומי, בבקשה

מיכל מנקס: קודם כל, אני מודה על הדיון הזה, ועל זה שזהו חיבור של שתי ועדות

מיכל מנקס:  זוהי התחלה של חיבור בין הגורמים

מיכל מנקס:  אני מצדיעה לך, מר דוידסון, על החשיפה האישית ועל דברים שאמרת

מיכל מנקס:  לפני כ-20 שנה, התחלתי תפקיד בתור מנהלת אגף החינוך

מיכל מנקס:  ישבתי עם ד"ר הראל-פיש – הוא עוד לא היה פרופסור – והמטרה הייתה לנטר את הבעיות של בני הנוער, משום שראינו ונדליזם בחופשות, ומקרים של שתיית אלכוהול בפארקים

מיכל מנקס:  שום דבר לא השתנה, לצערי

מיכל מנקס:      הוא אמר שתפיסתו היא תפיסה אחרת: הוא לא בודק למה זה ששותה – שותה, אלא למה זה שלא שותה – לא שותה

מיכל מנקס:  המסקנה הייתה, באמת, שעות הפנאי, ושצריך לברר ולתת לבני הנוער עיסוקים בשעות הפנאי; כל הקלישאות של "נוער עסוק לא מתעסק" – גם אתה אמרת את זה, וזה מאוד נכון

מיכל מנקס:      חלפו הרבה מאוד שנים

מיכל מנקס:  היוזמות שקורות – אני לא מדברת על משרד החינוך והתכניות שלו, ועל זה שהן רשות או חובה – אני לא מאמינה בכפייה; אמרתי את זה גם בדיון הקודם

מיכל מנקס:  אני מאמינה בהסברה

מיכל מנקס:  אנחנו לא מגיעים להסברה

מיכל מנקס:  אנחנו מגיעים לענישה, וזוהי לא שיטה; בטח שלא בחינוך, ובטח שלא לאורך זמן

מיכל מנקס:       אפרופו ספורט, חבר הכנסת דוידסון, אתה מדבר על ספורט ועל השקעת המדינה בספורט

מיכל מנקס:  אתה יודע שבפרוגרמה של בתי הספר – אולמות ספורט לא נכללים

סימון דוידסון: אני רק אספר לך שסוף-סוף יצא דו"ח מבקר המדינה בנושא, לפני כשלושה שבועות

סימון דוידסון:  ב-66% מבתי הספר במדינת ישראל – אין אולם ספורט

מיכל מנקס: נכון, וזוהי שערורייה

יוסף טייב: רוצה שאני אגיד לך משהו יותר חמור מזה? ישנם בתי ספר שיש להם אולם ספורט, אבל לתלמידים – אסור להיכנס לאולם

יוסף טייב:  שמעת על זה?     

מיכל מנקס: כשנגיע למצב הזה – נטפל בו

מיכל מנקס:  הלוואי שנגיע לשם

מיכל מנקס:  אפרופו דו"ח מבקר המדינה – הרשויות המקומיות, והמקום שלהן – אנחנו רואים את הילד מבוקר ועד ערב

מיכל מנקס:  זה שב-13:00 יש צלצול והוא הולך הביתה – הבית שלו הוא אותו בית; זוהי אותה קהילה; זהו אותו מקום

מיכל מנקס:  הרבה מאוד רשויות עשו מהלכים, ביוזמות ובתקציבי מדינה

מיכל מנקס:  למשל: להקמת סיירות הורים

מיכל מנקס:  סיירות שהן לא לאכיפה

מיכל מנקס:  להיפך; להיות במקומות שבהם בני הנוער מתמקדים

מיכל מנקס:  להיות אוזן קשבת; כדי לראות אם יש משהו חריג, וכו'

מיכל מנקס:  ב-203 רשויות – יש סיירות כאלה

מיכל מנקס:      אבל כמו שאמרתם: תקציבים

מיכל מנקס:  הרשות למניעת אלימות והתמכרויות, שהייתה פעם, והתחלפה ברשות לביטחון קהילתי – מדו"ח מבקר המדינה, שפורסם ב-2022, עולה שהתקציב של אותה רשות לרשויות המקומיות, בכדי לפתוח מוקדים למניעת אלימות והתמכרויות, קוצץ בכ-25%

מיכל מנקס:       אם לא נתכלל בין משרדי הממשלה, כמו שנאמר כאן, באיגום מחשבה ובאיגום משאבים, ויחד עם הרשויות המקומיות – לא נוכל לטפל בבעיה, ולא נוכל לצמצם אותה כמו שהיינו רוצים

יוסף טייב: חברת הכנסת צגה, בבקשה

צגה מלקו: קודם כל, באמת, כמו שחבריי אמרו, נציג של רשות שלא נמצא פה הוא משהו לא תקין; זה פגום

צגה מלקו:  לא יכול להיות שאנחנו נדון על זה, ונציג של הרשות לא יהיה פה

צגה מלקו:  זה לא מתקבל על הדעת, ואני חושבת שזה צריך להיות בפרוטוקול

יחיאל מגנוס: המדינה הורידה את זה לרמה של אגף

יחיאל מגנוס:  חייבים לדייק

צגה מלקו: בסדר גמור, אני מתקנת את זה

צגה מלקו:  האגף צריך להיות פה

יוסף טייב: תודה, יחיאל

יוסף טייב:  זוהי הערה חשובה

צגה מלקו: אנחנו צריכים להתייחס לזה ברצינות

צגה מלקו:  זה מראה שהם לא לוקחים את התפקיד שלהם ברצינות

צגה מלקו:  בנוסף, אני מאמינה, קודם כל, בהסברה

צגה מלקו:  היינו במשלחת בהונגריה, ובכל פעם שהלכנו לשם – חברי, סימון, דיבר על ספורט ועל שחייה

צגה מלקו:  זה נכון, ואני מסכימה איתך במיליון אחוז

צגה מלקו:  ספורט הוא דבר מאוד חשוב

צגה מלקו:  אפילו אני, במקום שבו נולדתי בו, באתיופיה, ספורט היה הדבר הכי חשוב בבית הספר

צגה מלקו:  אני הייתי ספורטאית בעצמי

צגה מלקו:  אין דבר כזה שבבית ספר, במדינה לא עשירה, אין ספורט

צגה מלקו:  זה לא קיים

צגה מלקו:  לכן, ספורט הוא דבר חשוב, ואני כן מתחברת לזה

צגה מלקו:      יחד עם זאת, לגבי הנתונים שדיברנו עליהם, ובעניין של עולים חדשים – תמיד אדם קרוב לעצמו, ואני מתייחסת לעולים חדשים – הנערים, לפי הנתונים, משתמשים יותר בסמים ובאלכוהול

צגה מלקו:  צריך, קודם כל, להבין את הדבר הזה - - -     

יוסף טייב: הנתונים שאת מביאה מבוססים, שרה?     

צגה מלקו: כן

צגה מלקו:  גם קרן מאשרת

צגה מלקו:  הדבר הזה מראה לנו שיש בעיה בתהליך הקליטה

צגה מלקו:  לכן, צריך לתת דגש על הדבר הזה

צגה מלקו:  זאת אומרת, משרד הקליטה צריך להיות שותף בעניין הזה

צגה מלקו:  לא רק משרד החינוך, ולא רק בשעות הפנאי

צגה מלקו:  המצוקה היא בבית, של קבלה

צגה מלקו:  להיות עולה חדש זה לא פשוט, ולא משנה מאיפה אתה בא

צגה מלקו:  ברגע שלא מקבלים אותם, הם חווים הרגשה של בדידות, וזה לא קל

צגה מלקו:  לכן, צריך לקחת גם את הדבר הזה בחשבון

צגה מלקו:       לא יכול להיות שנציג משרד הקליטה לא נמצא פה

צגה מלקו:  אני מרגישה כאילו לאף אחד לא אכפת

צגה מלקו:  מי שאכפת לו – נמצא פה, אבל הגופים שצריכים לטפל בעניין – לא נמצאים פה

צגה מלקו:  איך זה יכול להיות? אדוני היושב ראש, תיקחו את זה בחשבון

צגה מלקו:  צריך לחייב אותם לבוא

צגה מלקו:  זה לא יכול להיות שאנחנו נדון – ונתפזר

יוסף טייב: אני חושב שאלה דברים חשובים

יוסף טייב:  אמרנו את זה גם בוועדה הקודמת, בבוקר

יוסף טייב:  אנחנו נפנה גם למזכיר הכנסת וגם למשרדים

יוסף טייב:  לא יתכן שמשרדי ממשלה לא יהיו נוכחים בדיון, ודאי שבדיון כל כך חשוב

יוסף טייב:  הם צריכים, לפחות, להביא לשולחן הדיונים את העמדה שלהם

יוסף טייב:  אם אין להם עמדה – לפחות שיכתבו מכתב על כך שאין להם עמדה בנושא, ושאותו אגף שנפתח, ולצערי, כמו שאמר יחיאל, הפך ממנהלת לאגף זוטר, שאני גם לא יודע עד כמה הוא פועל

יוסף טייב:  תכף ניתן ליחיאל לדבר על זה

יוסף טייב:      אנחנו באים לעבוד בשביל לסמן "וי" וללכת? לא הבנתי

יוסף טייב:  אני רוצה לומר למשרדי הממשלה בצורה חד משמעית – אנחנו הולכים לעצור את התופעה הזו

יוסף טייב:  משרדי ממשלה שמוזמנים לדיון – יגיעו לדיון

יוסף טייב:  אני הנחיתי את מנהלת הוועדה, בכוונה, לעצור עם הסיפור של הזום

יוסף טייב:  הנושאים הם מספיקים חשובים

יוסף טייב:  הם מקבלים על זה כסף

יוסף טייב:  בשביל זה הם נמצאים במשרדים; בשביל זה הם עובדים

יוסף טייב:  הם צריכים להגיע לוועדות, שבאות לעבוד ולפקח על הנושאים

יוסף טייב:      יחד עם זאת, אני רוצה לומר תודה רבה לחבר הכנסת בועז ביסמוט, יו"ר הוועדה המיוחדת למאבק בשימוש בסמים ואלכוהול

יוסף טייב:  היא אחת מהוועדות החשובות בכנסת, וההחלטה לבוא ולקיים ועדה משותפת סביב הנושא הזה באה משנינו

יוסף טייב:  התנצלתי בשמך בתחילת הדיון, והייתי שמח לשמוע ממך כמה דברים

יוסף טייב: קודם כל, שלום, ושוב סליחה

יוסף טייב:  בוועדות הכנסת, אנחנו נמצאים במספר ועדות ומצביעים בהצבעות, אבל מיהרתי להגיע לכאן, בגלל חשיבות הוועדה הזו

יוסף טייב:  אני מצטרף לדברים שאמרה חברת הכנסת צגה, בעניין ההגעה וההשתתפות כאן, כולל חברים בממשלה

יוסף טייב:  זוהי חובה; אף אחד לא עושה טובה כשהוא מגיע לפה

יוסף טייב:  אפילו הייתי אומר שזוהי החובה שבזכות להיות כאן

יוסף טייב:  זוהי זכות, הרי, להיות כאן

יוסף טייב:       לגבי הדיון עצמו: כמו שהתכוונתי להגיד, אבל ידידי, חבר הכנסת טייב, כבר פתח: רק כדי שיהיה רשום בפרוטוקול שהתכנסנו כאן, היום, לישיבה משותפת עם ועדת החינוך, ושוב, אני מודה לך על הישיבה המשותפת הזו עם החינוך, התרבות והספורט בנושא סמים במערכת החינוך

יוסף טייב:  אנחנו פה במטרה לשמוע מפי בני הנוער – אני מניח שהם כבר דיברו, ואני אתעדכן – מהן הסיבות שחלקם פונים לשימוש בדבר הזה שנקרא סמים, או בחומרים פסיכו-אקטיביים אחרים

יוסף טייב:  אלה הם משני תודעה, שיוצרים אשליה שקרית של רוגע רגעי ומזיק

יוסף טייב:       אני חייב לציין שברמה האישית, מאז שאני יושב ראש הוועדה המיוחדת למאבק בשימוש בסמים ובאלכוהול – סליחה על המילה, אבל אני פשוט נחרד מהכמויות המטורפות שאני פתאום מגלה

יוסף טייב:  אני חייב להודות שעד לפני כמה חודשים לא הייתי מודע לממדים האלה, ומכאן החשיבות של הוועדה שלנו

יוסף טייב:  ועוד פעם, ההשתתפות של כל אותם גורמים שיש להם זיקה, השפעה ותפקיד בנושא הזה – היא חובה

יוסף טייב:       בהתייחס לשימוש לרעה, על כל הרצף – החל משימוש מזדמן, שימוש תדיר ועד ההתמכרות עצמה, שהיא גם נושא שהוועדה שלנו מטפלת בו – אני מקווה שבשעה שלא הייתי כאן – הגורמים דיברו על התרומה שלהם במיפוי ואיסוף נתונים כבסיס לטיפול הוליסטי, החל ממניעה, חינוך, איתור ומתן מענים, ועל מאמץ כלל מערכתי של כל השותפים

יוסף טייב:      שוב, אני אומר את זה בפעם התשיעית – כדי שהם יתנו מענה, כל השותפים צריכים לבוא

יוסף טייב:  אני אומר את זה בצער רב

יוסף טייב:  זה כאילו הם סטודנטים חופשיים

יוסף טייב:  לא

יוסף טייב:  נבחרנו לכנסת כדי לעבוד

יוסף טייב:  אתה רוצה להתמנות לתפקיד מסוים? התנהג בהתאם ותבוא לכאן

יוסף טייב:  גם אם בוועדה הזו יש פחות מצלמות ופחות תקשורת – זה נוגע בילדים שלנו, ומכאן – הייתי מצפה לנהירה לוועדה שלנו

יוסף טייב:       אני מקווה שבישיבה הזו – עד עתה ואחר כך – נברר מהנתונים על היקף התופעה עצמה; שיוצג מיפוי לפי גילאים ולפי מגזרים, כולל, אפילו, ברמה הכי פרטנית, הבדלים בין בנים לבנות

יוסף טייב:  שוב – וסליחה שאני אומר את זה – נדרש שיתוף הפעולה בין משרד החינוך; משרד הבריאות; המשרד לביטחון לאומי; הרשות הלאומית לביטחון קהילתי; משרד הרווחה והביטחון החברתי; מרכזי השלטון המקומי והאזורי; המגזר השלישי ועוד

יוסף טייב:       שים לב כמה משרדים אמורים לטפל בזה

יוסף טייב:  לזה, פחות או יותר, אנחנו שואפים היום, וכשאני אומר: "פחות או יותר" – אני מתכוון, בעיקר, ליותר

יוסף טייב:  יש הרבה מאוד עבודה לפנינו, ושוב – מדובר בילדים שלנו

יוסף טייב:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  כשצריך להגיד מילה טובה – אומרים מילה טובה

יוסף טייב:  כמו שאמרת, זוהי זכות שהיא חובה, ונמצא איתנו שמוליק חלק, ממשרד הרווחה והביטחון החברתי

שמוליק חלק: שלום ותודה רבה

שמוליק חלק:  זוהי בהחלט חובה שהיא זכות, חבר הכנסת ביסמוט

שמוליק חלק:  כך אנחנו רואים זאת, ומקפידים להגיע לוועדות מתוך אותה הכרה

שמוליק חלק:  אני אומר שבאגף בכיר קהילה, מנהל שלם, אצלנו במשרד, הטיפול בבני נוער מכורים, או שעל רצף השימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים, הוא חלק ממערך כולל ב-One Stop Center, כשאנחנו רואים את ההתמכרות כחלק מתוצרי הלוואי של גיל ההתבגרות

שמוליק חלק:      מתוך כך, אנחנו מכשירים מטפלים, ביחידות לטיפול בהתמכרות

שמוליק חלק:  נפתחו כ-84 יחידות להתמכרות ברחבי הארץ, וידנו עוד נטויה, כשהרעיון הוא להמשיך ולהרחיב

שמוליק חלק:  גם הכשרה בסיסית של עובדים סוציאליים בתחום ההתמכרות, שתתן להם העמקה וכלים, קורית בימים אלה

שמוליק חלק:  במסגרות אינטנסיביות, שעליהן אני אמון, כמו מפתנים, לנוער על רצף הסיכון, סכנה וניתוק – אנחנו מאוד מודעים ומשתדלים להכניס תקנים של מדריכי מוגנות

שמוליק חלק:  אותו מבוגר אחראי, שיראה את הנער בקומפלקס הכולל

שמוליק חלק:  דבר נוסף הוא תחום האיתור, שגם לו אנחנו נותנים דחיפה משמעותית, ברמה של ניידות, עובדי איתור

שמוליק חלק:       הדבר האחרון שיש לי לומר, כמסר, גם לחברי הכנסת שיושבים פה, וגם לנו, כחברה: יד אחת באה ואומרת עד כמה אסור, ועד כמה תוצרי הלוואי של סמים הם חמורים, וכדומה, ויד אחרת באה ומדברת על לגליזציה

שמוליק חלק:  אי אפשר לראות את בני הנוער על רצף השימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים במנותק מהלגליזציה שאופפת את המדינה

שמוליק חלק:  זהו סוג של טרנד

שמוליק חלק:       חבר הכנסת טור פז דיבר על זה, ואני רואה את זה דווקא מההיבט ההפוך

שמוליק חלק:  חבר הכנסת דיבר על כך שלהשתמש בסמים זה לא In, ואני אומר שהיום, אל מול הלגליזציה, זה הופך להיות הפוך, לצערי

שמוליק חלק:  מי שלא צורך, מי שלא משתמש או מי שלא התנסה – זה לא In

שמוליק חלק:  היום אני שומע, לצערי, גם בבית המכובד הזה, חברי כנסת שמדברים על לגליזציה, ועל איך לאפשר

שמוליק חלק:  אי אפשר לנתק את בני הנוער

שמוליק חלק:       אנחנו עושים עבודה לא מבוטלת, גם מול משרד החינוך, ברמת מניעה ראשונית, עם אותם עובדי התמכרות, שמגיעים לבתי ספר ומנסים לדבר על הסכנות האורבות, עוד בטרם שימוש, וכמובן, משרד הרווחה נותן מענה גם ברמת מניעה שניונית ושלישונית, כולל מסגרות חוץ-ביתיות וקהילות טיפוליות

שמוליק חלק:  אנחנו עושים כל שעולה בידינו, אבל נראה לי שבסופו של דבר, התפיסה הכוללת, המשלבת – וגם של הבית המכובד – חייבת להיות אחידה וקוהרנטית, ולא להשאיר את משרדי הממשלה נלחמים בתופעה ומנסים לטפל, כשיש קול שמנסה דווקא להסות, לדבר על לגליזציה ועל טרנדיות בעצם השימוש

שמוליק חלק:  תודה על הזכות

שמוליק חלק: אני חייב להצטרף ולהעיר: נניח שהיום אתה צעיר כבן 15

שמוליק חלק:  מצד אחד אומרים לך שזה מסוכן, ומצד שני, אתה רואה את השיח על לגליזציה – אני הייתי אומר במילה אחת, מסקנה שלי – אתה יוצר "בלבוליזציה"

שמוליק חלק:  זה מה שקורה

שמוליק חלק:  תודה

שמוליק חלק: אני רוצה לחדד, חבר הכנסת ביסמוט: במקרה הטוב זו בלבוליזציה, ובמקרה הפחות טוב – זוהי הלבנה

שמוליק חלק:  זוהי הכשרה לשימוש

שמוליק חלק:  כמו שאמר חבר הכנסת טור פז, אני אומר בהיבט ההפוך: זה In

שמוליק חלק:  זה הופך להיות In בעצם השימוש, ומי שלא שם – לא קיים

שמוליק חלק: זה מה שהוא אמר? אני לא שמעתי כי לא הייתי פה, אבל אם הוא אמר את זה – מקומו בקואליציה

שמוליק חלק: הוא אמר בדיוק בהיבט ההפוך, שבעבר היה תשדיר שאומר שמי שמשתמש בסמים – זה לא In

שמוליק חלק:  אני אומר ההיפך – היום, מי שמשתמש הוא In

יוסף טייב: ברשותך, שמוליק, אני רוצה לשאול אותך: בסוף יוני 2019, משרד הרווחה הפסיק התקשרות עם שתי עמותות שטיפלו בבני נוער ובבוגרים על רצף השימוש בסמים ובאלכוהול

יוסף טייב:  אני מבין, מהנתונים שהובאו אליי, שהעמותה הראשונה טיפלה, באותו זמן, בכ-300 בני נוער על רצף ההתמכרות, והעמותה השנייה, על פי חוזה ההתקשרות עמה, טיפלה בכ-600 בוגרים

יוסף טייב:  נכון להיום, המשרד, וגם הרשויות המקומיות, לא הצליחו לגשר על הפער

יוסף טייב:  ב-2020, מספר המטופלים עמד על כ-15,000, מהם כ-929 בני נוער

יוסף טייב:  איפה אנחנו עומדים היום?     

שמוליק חלק: אני אתייחס

שמוליק חלק:  ראשית, אני מניח שהנקודה הראשונה שציינת קשורה למסגרות החוץ-ביתיות, לקהילות הטיפוליות

שמוליק חלק:  אכן, קהילה טיפולית אחת נסגרה, ברטורנו, והיום יש קהילה טיפולית אחת במלכישוע

שמוליק חלק:  המשרד מודע לזה וער לצרכים

שמוליק חלק:  אמנם, אני לא מגיע מהאגף החוץ-ביתי, אבל אני משוכנע שגם האגף וגם המשרד, בכללותו, עושים כל מה שניתן וצריך כדי לדייק את המענים בהיבט הזה

יוסף טייב: עברו מאז ארבע שנים, שמוליק

שמוליק חלק: נכון, אלא שלצערי – אני לא יכול לדייק את הנתון, נכון להיום, לגבי המסגרות החוץ-ביתיות

שמוליק חלק:  אני יכול לומר שנכון לעכשיו יש את הקהילה במלכישוע

שמוליק חלק:  חשוב לי לדייק: אני מכיר את הביקורת של משרד מבקרי המדינה משנת 2020, לגבי הנתון לפיו יש כ-929 בני נוער מטופלים בגילאי 12-18

שמוליק חלק:  הנתון הזה, בלשון המעטה, לא מדייק את מספר בני הנוער המטופלים בפועל

שמוליק חלק:  לצערי, זהו תת-תיעוד של הרשויות

שמוליק חלק:  מה שקורה הוא שלא כל בני הנוער, המטופלים ביחידות לטיפול בהתמכרויות, מקוטלגים תחת "נוער בהתמכרות", הגם שמי שכבר שם נמצא ברמת מניעה שניונית ושלישונית

שמוליק חלק:       כמו שאמרתי, באגף הקהילה, אצלנו במשרד, במנהל שלם, אנחנו מדברים על One Stop Center

שמוליק חלק:  בהחלט יכול להיות שיש נער שהמוקד הוא לאו דווקא התמכרות, אבל יש זליגה גם לתחום ההתמכרות, כך שהנתון הזה הוא נתון שלא מדייק, ואנחנו שוקדים לבחון איך אנחנו מדייקים את אמות המידה, באופן שבו שכשאוספים נתונים, בסופו של יום – הנתונים ידייקו את המענה שהמשרד יודע לתת, ואכן נותן בפועל

שמוליק חלק:  זה הרבה מעבר ל-929 בני נוער שנמצאים בטיפול סביב סוגיית ההתמכרות

יוסף טייב: ברשותך, אני אשמח שהמשרד יבהיר לוועדות את היקף הפעילות ואת המענה שהוא נותן כיום, ארבע שנים לאחר הפסקת ההתקשרות הזו

שמוליק חלק: משוב גם בהיבט החוץ-ביתי וגם בהיבט של טיפול בקהילה, כי אלו שני מישורים שונים

יוסף טייב: כן

יוסף טייב:  תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת משה סולומון, בבקשה

משה סולומון: תודה רבה, אדוני היושב ראש

משה סולומון:  שני יושבי הראש, חברים יקרים, אני באמת חושב ששתי הוועדות האלה הן הערובה שלנו לעתיד טוב יותר, אם נצליח לטפל בחינוך, אבל גם במניעה ובטיפול

משה סולומון:  אלה שני דברים מאוד משמעותיים

משה סולומון:      אנחנו מכירים את המשנה שאומרת שהשעמום מביא לידי בטלה, והבטלה מביאה לידי עבירה

משה סולומון:  אני מכיר את זה, לצערי, מאחר ועסקתי הרבה בחינוך הבלתי פורמלי

משה סולומון:  אני יודע להגיד, כמעט בוודאות, שהמשפט הזה עובד

משה סולומון:  הדבר הזה נגרם, בדרך כלל – אבל זה נכון לגבי כל האוכלוסייה – באוכלוסיות מוחלשות, באוכלוסיות פריפריה

משה סולומון:  מאוכלוסיות במקומות בהם יש פחות שירות בלתי פורמלי, כמו מסגרות ספורט, כמו שדיבר חברי, חבר הכנסת דוידסון

משה סולומון:  ברגע שיש אותן – מעבר לכך שאתה לא מגיע לידי בטלה ועבירה – אתה גם עושה דברים הרבה יותר טובים, ומגיע למקומות הרבה יותר משמעותיים

משה סולומון:  זהו דבר שאנחנו צריכים למנוע

משה סולומון:  צריך לגדוע את המשפט הזה עוד כשהוא מתחיל בשעמום, ולא מגיע לעבירה

משה סולומון:  זוהי נקודה אחת

יוסף טייב: משה, לגבי מה שאמרת – משרד החינוך טען, בתחילת הדיון, שהתופעה היא שווה, ברמת האחוזים, לא משנה אם זה בפריפריה או בערים הגדולות

משה סולומון: אמרתי שאני באמת לא יודע; אני רק יודע להגיד שזה משני הקצוות

משה סולומון:  יש כאלה שמשתמשים בסמים ואלכוהול מהקצה של העשירון העליון, כי יש להם מספיק והם פנויים, ויש גם משתמשים מהעשירון התחתון

משה סולומון:  אתה צודק

משה סולומון:  אני רק יודע להגיד שבאוכלוסיות שבהן אני פעלתי, בצפון ובדרום, ובעיקר בפריפריה, אני יודע שהסיפור של החינוך הבלתי פורמלי, והסיפור של מה שחברי דוידסון אמר, קודם לכן, הוא מאוד משמעותי

משה סולומון:  זוהי נקודה אחת

משה סולומון:      נקודה שנייה היא הסיפור של אוכלוסיות מסוימות, שנגררות אחרי כל מיני עבריינים, דילרים או אנשים שמשדלים, גם לסמים וגם לאלכוהול, וזה קורה בעיקר בסופי שבוע

משה סולומון:  אני מטפל במשפחה באשקלון, שאני מכיר את הבן שלהם – היינו גרים באשקלון – והוא נגרר לעבריינות מגיל נערות

משה סולומון:  עכשיו הוא נמצא בשוק האפור, בגלל שהוא מכר סמים

משה סולומון:  הדבר הזה מתגלגל, וזה משפיע על כמה וכמה מעגלים של המשפחה

משה סולומון:  מעבר לאינדיבידואל – הדבר הזה משפיע גם במעגלים קהילתיים משמעותיים

משה סולומון:  לכן, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו גודעים את הדבר הזה באיבו

משה סולומון:       אני חושב שלדבר הזה יש שתי השפעות מאוד משמעותיות: אחת היא המעורבות של הורים, והשנייה היא הרשתות החברתיות

משה סולומון:  אני לא חסיד של הרשתות החברתיות, אבל אחד הילדים שלי פתח טלגרם, בשביל לראות סרט, או משהו כזה, אצלי בפלאפון

משה סולומון:  מאז, נחשפתי לכמות הודעות שקיבלתי על שימוש וסמים

משה סולומון:  זה מדהים

משה סולומון:  אנחנו צריכים לראות איך אנחנו אוכפים את הדבר הזה, ומייצרים איזה שהוא מנגנון שמצליח למנוע נגישות, וכן הלאה

משה סולומון:      אני רוצה להגיד שלוש נקודות: א', ברור לי שזוהי סוגיה כבדה; כולם עוסקים בה, ויש אנשי מקצוע שעוסקים בזה הרבה שנים, אבל אין מנוס מחינוך, מהסברה ומהנכחה של המסוכנות, במיוחד במקומות שבהם המודעות לסכנה היא נמוכה יותר

משה סולומון:       ב', הסיפור של האכיפה ברשתות החברתיות, מול דילרים וכן הלאה, הוא מאוד משמעותי, ולכן בעיניי – זהו כלל משרדי, ולא רק בחינוך או בוועדה כזו או אחרת

משה סולומון:  לגבי הסיפור של ההכשרה, אני יכול להגיד על יוצאי אתיופיה

משה סולומון:  המודעות של ההורים לסכנה של זה היא נמוכה

משה סולומון:  ילד הלך לבית הספר, חזר מבית הספר, הלך לחוג וחזר מהחוג – הם לא יודעים מה קורה בין לבין, ואנחנו יודעים להגיד כמה אנשים נכנסים ברשתות האלה

משה סולומון:       הדבר האחרון – אמר את זה, קודם לכן, מי שדיבר ממשרד הרווחה – הוא הסיפור של מסגרות מטפלות

משה סולומון:  אני מכיר כמה וכמה מסגרות, לא בקצה, כמו מלכישוע, אלא הרבה לפני

משה סולומון:  ישנם כפרי נוער שמטפלים גם בסוגיות האלה, עוד לפני שזה מגיע לכדי טיפול אגרסיבי יותר

משה סולומון:  אני חושב שככל שנשקיע כאן בחינוך וביצירת מסגרות כאלה, לזמן שלפני שנופלים – נוכל למזער את הנזקים

משה סולומון:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  יחיאל מגנוס

משה טור פז: אני רק רוצה להוסיף משהו על מה שאמרתי קודם

משה טור פז:  בשנה שעברה, ביקרתי בכפר הגמילה במלכישוע, שהוזכר שם, ובמשך שנים היה לי קשר מאוד חזק עם "הזולה של חצרוני", בהקשר הזה, ועם מוסדות של יפתח

משה טור פז:  זאת אומרת, רוב מי שעוסק בנושא הזה

משה טור פז:  שוב, כמו בהרבה נושאים בחינוך, יש לנו פער במסגרות מותאמות לחברה הערבית ולחברה החרדית

משה טור פז:  כלומר, המסגרות ההיסטוריות שנפתחו בישראל נתנו, בהתחלה, שירות לציבור החילוני, ובהמשך לציבור הדתי

משה טור פז:  דווקא כשזה נוגע לנוער מהחברה החרדית או מהחברה הערבית – אין מספיק מסגרות מותאמות

משה טור פז:  רק לשם הדוגמה: כשהייתי מנהל בית ספר, הייתה לי מסגרת כזו בבית הספר, של בנות מהציבור החרדי שהגיעו לרחוב, וזה היה בתוך בית ספר דתי, כי לא הייתה מסגרת דומה

משה טור פז:  אחר כך הקימו כמוה, והיא קיימת עד היום, דרך אגב

משה סולומון: הגיעו?     

משה טור פז: כן

משה טור פז:  הגיעו עשר בנות, בכל שנה, מהתחתית של התחתית

משה טור פז:  המסגרת הזו הייתה מנותקת, פיזית, מבית הספר, אבל היא הייתה באחריותי, וגם לימדו שם מורים שלי

משה טור פז:  היא קיימת עד היום

משה טור פז:  אני אומר את הדברים – למרות מה שאמרתי קודם, ולמרות שאתגר הסמים והאלכוהול הוא בכל החתכים הסוציו-אקונומיים וכו' – כי בנושא המענים, במיוחד במערכת החינוך והרווחה, עדיין יש לנו פערים במענים מותאמים, בגלל הסטיגמות החברתיות, ובגלל כל מיני סיבות, וחלק גדול מהמסגרות עדיין לא מותאמות

משה טור פז:      כשמגיע ילד מחברה חרדית או ערבית, היכולת למצוא מסגרת שמתאימה לאורח חייו היא נמוכה יותר, וזה דבר שהוא כן באחריות הרגולטורים, ואנחנו צריכים לטפל בזה

משה טור פז:  אמרתי כאן בוועדה, והיה לי דיון על זה עם חבר הכנסת פינדרוס, שיש בישראל רק שני כפרי נוער לציבור החרדי

משה טור פז:  יש כ-56 כפרי נוער

משה טור פז:  שניים מתוך 56 זה לא מספיק

משה טור פז:  יש שניים לציבור הערבי

משה טור פז:  זה לא מסתדר עם שום דבר

משה טור פז:  לכן, הקמה או הסבה של מסגרות מותאמות, שיתנו מענה עם התאמה חברתית, זה משהו שיש לנו השפעה עליו, כוועדה

משה טור פז:  אנחנו צריכים לאסוף מספרים בעיקר על החוסר, אבל צריך לדעת לתת התאמה, או הקמה

משה טור פז:      צריך לומר: היום, להקים מסגרות מהסוג הזה – זה על גבול הבלתי אפשרי

משה טור פז:  כלומר, מי שינסה להקים היום כפר נוער במדינת ישראל – אני עוזר להקים כבר כזה לנוער הגבעות – זוהי אחת המשימות הרגולטוריות הכי קשות, כי בעיקרון – לא מקימים

משה טור פז:  אתה צריך הצדקות מאוד טובות כדי להקים

משה טור פז:  אני אומר את זה כאן כי בעיניי – הוועדה יכולה להשפיע על תהליך קבלת ההחלטות של הקמת מסגרות מותאמות למגזרים שהיום – לא מקבלים מענה מתאים

משה טור פז:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אלה דברים חשובים מאוד

יוסף טייב:  אני באמת חושב שהנושא של התאמה ושל פיתוח מסגרות לאוכלוסיות שצריכות את ההתאמה – לא משנה אם זה המגזר הערבי או המגזר החרדי – אכן נדרש

יוסף טייב:  יחיאל מגנוס

יחיאל מגנוס: חיליק

יחיאל מגנוס:  תודה רבה

יוסף טייב: אני רוצה לומר שכשאני הייתי בקדנציה הקודמת-הקודמת – שלוש קדנציות בשלוש שנים – הייתי חבר הוועדה המיוחדת למניעת שימוש בסמים ואלכוהול

יוסף טייב:  הקפדתי לצאת לסיורים ולהיחשף לשטח, וקיבלנו יום עיון מחכים מאוד אצלך, אז תודה על כך

סימון דוידסון: זכות גדולה, והערכה רבה לפועלך, אדוני

יחיאל מגנוס: אני שמעתי פה הרבה דברים נבונים, חשובים וממוקדים, על פינות רבות מאוד, והמגוון הגדול של נקודות בהן אנחנו נוגעים פה – שימו לב – נובע מנושא אחד

יחיאל מגנוס:  באיזה תחום הנושא הזה של הסמים? הנושא הזה הוא בתחום התרבות האנושית

יחיאל מגנוס:  הוא חלק מההוויה האנושית, משחר קיומו של המין האנושי

יחיאל מגנוס:  אין בני אדם בלי סמים

יחיאל מגנוס:  לא היו, אין ולא יהיו

יחיאל מגנוס:  אתה שותה קפה? יופי

יחיאל מגנוס:  לא נעים להגיד, אבל האיש מסומם, כך שזה מכובד

יחיאל מגנוס:  אתה משתמש בסוכר מדי פעם, כבוד היושב ראש?     

יוסף טייב: כמעט ולא

יחיאל מגנוס: כמעט ולא מסומם

יחיאל מגנוס:  בסדר

יחיאל מגנוס:  היה צריך להקדיש פה יום שלם של סמינר לנושא הסמים ומהות הסמים

יחיאל מגנוס:  משרד החינוך עושה פה עבודה גדולה מאוד

יחיאל מגנוס:  אני חושב שהיה ראוי להטיל עליהם את המשימה לארגן סמינר של יום שלם לוועדה, כדי ליישר קו

יחיאל מגנוס:  כדי שכולכם תוכלו להבין, על בסיס רחב ביותר, מהם סמים

יחיאל מגנוס:       סמים נוגעים לכל כך הרבה שטחים: לחוסן הציבורי; למוסר; לערכים; לבריאות; לביטחון

יחיאל מגנוס:  הסמים נוגעים בכל נושא, כי זהו נושא תרבותי

יחיאל מגנוס:  תרבות היא דבר בלתי שפיט

יחיאל מגנוס:  אי אפשר לשפוט תרבות, אבל בהחלט צריך, וחייבים, להשפיע עליה

יחיאל מגנוס:  זאת אומרת, יש לנו משימה גדולה מאוד: להשפיע על התרבות הישראלית, ולדאוג לחוסן, לערכים, למוסר, לביטחון, ולכל הדברים האלה, דרך התרבות שאנחנו משתיתים

יחיאל מגנוס:       אני שמעתי פה ממשרד הרווחה על נושא הלגליזציה

יחיאל מגנוס:  הלגליזציה היא גניבת דעת

יחיאל מגנוס:  מבלבלים לך את המוח

יחיאל מגנוס:  שואלים אותך: "אתה בעד לגליזציה או נגד? נו, תחליט"

יחיאל מגנוס:  זה ישנה את המצב, תגידי לי, קרן? אם אנחנו נקרא למצב הקיים "לגאלי" או: "לא לגאלי" – זה ישנה את המצב? יהיו פחות סמים? פחות אפליקציות שתוכל להזמין את זה דרכן? דרך אגב, אתה מזמין את זה עם תוספת של קטמין? איך אתה אוהב את זה?     צריך להביא את זה כפתרון

יחיאל מגנוס:  אתם מציעים כל מיני פתרונות נקודתיים

יחיאל מגנוס:  אני מקשיב להם ושומע, ואני שומע עוד ויותר מאותו הדבר

יחיאל מגנוס:  רבותיי, בואו אני אספר לכם: אם עושים עוד ויותר מאותו הדבר – מגיעים לאותה התוצאה

יחיאל מגנוס:  התוצאה כבר מונחת לפנינו כאן, על השולחן

יחיאל מגנוס:  אי אפשר לעשות עוד ויותר

יחיאל מגנוס:  אני דווקא מאוד אוהב את מה שאני שומע מדוידסון – הספורט כחלופה לזמן פנוי

יחיאל מגנוס:  זה רציני בהחלט, וגם מוכח, מחקרית

יחיאל מגנוס:       לעשות עוד ויותר מהסברה, חינוך ואכיפה – לא יביא לשום שינוי

יחיאל מגנוס:  המחקר של האו"ם, שמבוסס על 50 שנות מלחמה בסמים, הביא להבנה שבמקרה הטוב – זה עושה אפס, ובמקרה הגרוע – זה משנה סמים, אבל זה לא עושה שום שינוי

יחיאל מגנוס:  הדבר היחיד שעושה שינוי הוא מודעות גבוהה

יחיאל מגנוס:  למודעות גבוהה מגיעים על ידי שיח ציבורי פתוח

יחיאל מגנוס:  שיח ציבורי פתוח הוא יצירת מודעות גבוהה

יחיאל מגנוס:  כאשר המודעות גבוהה – הסיכון נמוך

יחיאל מגנוס:  אלה נושאים שאני זורק במשפט אחד, אבל כל משפט כזה – דורש הרצאה של שעה

יחיאל מגנוס:       בשביל להגיע לרמת מודעות גבוהה – צריך אינטליגנציה גבוהה, ידע מעמיק ויכולת ביצוע מדהימה

יחיאל מגנוס:  ניתן לעשות את זה, והיחידים שמתחילים בזה הם משרד החינוך, להפתעתי

יחיאל מגנוס:  זה לא שאני מבסוט מכל מה שהם עושים, אבל הם עושים; הם מייצרים מודעות, וגם מועצת התלמידים

יחיאל מגנוס:  אמנם בקטן, אבל זה עוזר

יחיאל מגנוס:       יש פה כמה דברים שאני רוצה לומר: אחד, רבותיי, אתם מדברים על משרדי הממשלה

יחיאל מגנוס:  איפה הצבא? הצבא, רבותיי, הוא גורם ראשון במעלה לצריבה חינוכית-תודעתית במדינת ישראל

יחיאל מגנוס:  מה שאנחנו לומדים בצבא – שריר וקיים עד אחרית ימינו

יחיאל מגנוס:  "חיילים ותיקים לא מתים" – כך אומר המשפט האנגלי

יחיאל מגנוס:  צריך לערב את הצבא בנושא הזה: בתכניות, בפעילות ובהובלת התכניות האלה

יחיאל מגנוס:  אני ניסיתי לעשות את זה

יחיאל מגנוס:  קטונתי; לא הצלחתי

יחיאל מגנוס:  צריך לעשות את זה – להביא את הצבא לתוך המערכת הזו, ולא רק את משרדי הממשלה

יחיאל מגנוס:       אנחנו צריכים להקים מחדש את הרשות הלאומית לטיפול בנגע הסמים

יחיאל מגנוס:  אין מצב שמדינה כמדינת ישראל, שטבולה בסמים, יהיה לה אגף ברשות לביטחון קהילתי, תחת כנפי המשרד לביטחון לאומי

יחיאל מגנוס:  זה מגוחך, הרי

יחיאל מגנוס:  זה לא מגוחך – זה מבייש את כולנו

יחיאל מגנוס:  צריך לשים סוף לעניין הזה

יחיאל מגנוס:  המשרד הזה הוקם על ידי השופט רובינשטיין, במשרד ראש הממשלה, כדי לאגד, לאחד ולצוות יחד את כל התקציבים שכל אלה שיושבים פה, סביב השולחנות, נהנים מהם, ולעשות מזה כוח אגרוף אחד, כדי להביא לתוצאות אמיתיות, מקצועיות וראויות

יחיאל מגנוס:       יהיו לו השלכה וכוח פוליטי, כתוצאה מכך שהוא עומד תחת כנפי משרד ראש הממשלה

יחיאל מגנוס:  לא להעביר את זה ממשרד ראש הממשלה למשרד לביטחון פנים, ואחר כך לפרק אותו לגמרי, ולעשות מזה אגף באיזו רשות שאיש לא יודע מהי מהותה

יחיאל מגנוס:      רבותיי, אני מציע יום סמינר על הנושא הזה של מהם סמים

יחיאל מגנוס:  אני לא צוחק; אתם דנים בנושא שהוא קריטי לחיינו, וכדאי להעשיר אותנו בידע אמיתי, בסיסי

יחיאל מגנוס:  לא רק מניסיון אישי, אלא אפשר קצת להרחיב

יחיאל מגנוס:  אני מוכן לקחת חלק בעניין הזה

יחיאל מגנוס:  בואו נרים את הכפפה הזו

יחיאל מגנוס:       אני חוזר ומסכם: הרשות הלאומית לטיפול בנגע הסמים חייבת לקום ולעמוד על רגליה, תחת כנפי משרד ראש הממשלה, ולא תחת שום משרד אחר

יחיאל מגנוס:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה, יחיאל

יוסף טייב:  דברים חשובים

יוסף טייב:  המשפט האחרון שלך נרשם לפרוטוקול ולסיכום

יוסף טייב:  חבר הכנסת יצחק קרויזר, בבקשה

יצחק קרויזר: קודם כל, תודה רבה

יצחק קרויזר:  זהו דיון חשוב מאוד

יצחק קרויזר:  יש לי כמה נקודות שאשמח לשאול, להחכים, ולבקש מהוועדה המשותפת לקראת הקיץ

יצחק קרויזר:  אני מבין, גם משאר הדוברים, שאומרים שהמניעה היא כמעט בלתי אפשרית

יצחק קרויזר:  זאת אומרת, עם כמות הסמים שיש היום, בטח בבתי הספר, ברחוב ודרך הטלגרם – כל תלמיד היום נמצא עם פלאפון, ויכול להזמין את זה עם משלוח עד הכיתה, או עד שערי בית הספר

יוסף טייב: כ-8% מתלמידי ישראל מתנסים

יוסף טייב:  לא היית בהתחלה, אז אני מעדכן אותך

יצחק קרויזר: אוקיי

יצחק קרויזר:  זהו נתון מעודד, יחסית

יוסף טייב: תלוי מאיפה אתה לוקח את זה

יצחק קרויזר: המצב הוא הרבה יותר נפוץ

יצחק קרויזר:  השאלה היא איפה אנחנו נמצאים ביחס - - -     

משה טור פז: אתה יודע, אפשר גם לטבוע במים של 10 ס"מ בממוצע

משה טור פז:  אם זה 8% מ-א' עד י"ב, אז 30% הם בי"ב, ואחוז אחד - - -     

יצחק קרויזר: הנתונים הם מ-א' ועד י"ב? חשבתי שהנתונים התיכון הם מעל 50%

יצחק קרויזר:  בגלל זה אני אומר את זה על 8%

יצחק קרויזר:  אז השאלה היא: א', איפה אנחנו נמצאים במדד, יחסית, אל מול העולם?     

משה טור פז: 8% יותר מדי, מאיפה שאני מסתכל על זה

מיכל מנקס: סליחה, קצת חשבון

מיכל מנקס:  בואו נניח שילדים בכתה א' לא מעשנים, או לא מתנסים

מיכל מנקס:  להגיד 8% על סך ילדי א'-י"ב זה - - -     

יוסף טייב: קרן, את רוצה לחדד?     

קרן רוט איטח: היה נכון להזמין את פרופ' יוסי הראל-פיש, שיושב על הנתונים

קרן רוט איטח:  הנתונים שהתייחסתי אליו הם עד כתה י'

קרן רוט איטח:  הם בוודאי לא לוקחים בחשבון את כתה א', אלא את חטיבת הביניים; ז'-י'

יצחק קרויזר: אז א', אני אשמח לדעת איפה אנחנו נמצאים על הסקאלה אל מול שאר המדינות

יצחק קרויזר:  לא שזה איזה שהוא מדד טוב, אבל סתם כדי להבין

יצחק קרויזר:  ואז אני חוזר אליך, בעניין של מודעות

יצחק קרויזר:  הגברת השיח למודעות למה? לנזקים? להשלכות? איפה זה צריך להיות? זה צריך להיות בתוך המסגרות, כמו צבא או משרד החינוך? ברשתות חברתיות שדיברו עליהן פה? בתקשורת? איפה צריך לחדד את הגברת המודעות, כדי שזה לא יהפוך לשיח של הפצה של מידע

יחיאל מגנוס: לא הסברה; שיח פתוח

יצחק קרויזר: הגברת המודעות

יצחק קרויזר:  אוקיי, אז השאלה היא: איפה התכניות האלה צריכות להיות מחודדות?      

יחיאל מגנוס: ברשות הלאומית לטיפול בנגע הסמים

יצחק קרויזר: אוקיי

יצחק קרויזר:  ואני רוצה לחזק אותך, קינלי, שדיברת על חוסר במסגרות חרדיות, ערביות, לנוער גבעות ועולים חדשים

יצחק קרויזר:  אני נתקל בזה לא פעם בצורך ליותר גיוון

יצחק קרויזר:  אולי זה משהו שהוועדה צריכה לדחוף את עבודת הממשלה לגביו, ולהביא לפתיחה או לתקצוב של יותר כפרי גמילה

יצחק קרויזר:       יש לי בקשה: אני חושב שהשילוב בנושא הזה הוא מבורך מאוד

יצחק קרויזר:  אנחנו נמצאים לקראת הקיץ, אז א', אם אפשר לקיים איזה שהוא סיור במוקדים; חופי ים, כנרת – שהיא בכלל אזור שמועד לפורענות, גם בנושא הסמים, יתר שאת בקיץ

יצחק קרויזר:  ב', מהן התכניות? דיברנו עכשיו על השימוש בתוך מסגרות בית הספר והתיכונית, אבל מה קורה עם התכניות של משרד החינוך להגברת מודעות, או לאכיפה של המשרדים, ביולי-אוגוסט, כשכולם יוצאים החוצה?     

יוסף טייב: קרן, את רוצה להגיד משהו?     

קרן רוט איטח: אני רק אתייחס

קרן רוט איטח:  יש את התכנית של 360, - - - נוער בסיכון, שהיא תכנית בין- משרדית, של משרד הרווחה והחינוך, שפועלת בחופי הים במהלך חודשי הקיץ

קרן רוט איטח:  יש אותה בכנרת, בירושלים, בתל אביב ובצפת, לציבור החרדי

קרן רוט איטח:  זאת אומרת, בנקודות בילוי של בני נוער – יש נוכחות של מבוגרים, ממקום של השגחה ושל נוכחות, על מנת לסייע להם

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  משרד הבריאות, ד"ר רוני ברקוביץ', בבקשה

ד"ר רוני ברקוביץ: תודה רבה, יושבי הראש המשותפים

ד"ר רוני ברקוביץ:  קודם כל, אני מודה על הדיון

ד"ר רוני ברקוביץ:  זהו דיון חשוב מאוד

ד"ר רוני ברקוביץ:  נושא אחד שטרם עלה כאן הוא הנושא של גז הקצפות, שהוא מספר אחד בשימוש לרעה, היום, בקרב בני נוער

ד"ר רוני ברקוביץ:  רק לפני שבועיים היו שני אשפוזים, עם תופעות נוירולוגיות, מהשימוש בגז קצפות

ד"ר רוני ברקוביץ:       מדובר בגז

ד"ר רוני ברקוביץ:  כלומר, שמים את המיכל בתוך איזה שהוא פרופלור

ד"ר רוני ברקוביץ:  זה נקרא גז קצפות, כי משתמשים בו לייצר קצפות, לכן הוא גם חוקי ומותר למכור אותו

סימון דוידסון: מטורף

סימון דוידסון:  אני לא יודע אם ראיתם את זה, אבל ילדים מסתובבים עם הבלונים האלה במקומות פתוחים

סימון דוידסון:  אף אחד לא מדבר איתם, והשוטרים בכלל לא יודעים מה זה

ד"ר רוני ברקוביץ: שימוש שני שיש לאותם הבלונים – החומר הוא Nitrous oxide, שמשתמשים בו רופאי שיניים, בטיפולי שיניים של ילדים, כדי לטשטש ולהרדים אותם

יוסף טייב: גז צחוק

ד"ר רוני ברקוביץ: גז צחוק, בדיוק

ד"ר רוני ברקוביץ:  הריכוז בטיפולי שיניים הוא 50%, אבל הריכוז שבו בני נוער משתמשים הוא 99%

ד"ר רוני ברקוביץ:  כלומר, הרבה יותר חזק

ד"ר רוני ברקוביץ:  רק בשנה ומשהו האחרונה נתפסו בסביבות 600,000 מכלים בחוץ

ד"ר רוני ברקוביץ:  זוהי כמות מטורפת

ד"ר רוני ברקוביץ:  מוכרים אותו במסיבות, והבעיה היא שזה חוקי, ושמותר למכור אותם

ד"ר רוני ברקוביץ:      אנחנו גם מקבלים חוות דעת מקצועית, ואנחנו גם - - - למומחים

ד"ר רוני ברקוביץ:  כרגע, יש ועדה עם המשטרה ועם הפרקליטות, כדי להגיש כתבי אישום על הדברים האלה, אולם אנחנו כן נצטרך סיוע שלכם

ד"ר רוני ברקוביץ:  עדיין לא הוגשו כתבי אישום בנושא, ואני חושב שהגיע הזמן שיוגשו, גם כשזה נתפס כחוקי, כי אנחנו רואים את השימוש לרעה

ד"ר רוני ברקוביץ:  אם זה יימשך כך – יהיו פה מקרי מוות, בסופו של דבר

ד"ר רוני ברקוביץ:  כדי להימנע מזה, אני חושב שכדאי לפעול כמה שיותר מהר בנושא גז הקצפות

יוסף טייב: אילו דרכי פעולה אתה מציע?     

ד"ר רוני ברקוביץ: אני מציע להגיש כתב אישום פלילי כנגד האנשים שמוכרים אותו לבני נוער במסיבות

ד"ר רוני ברקוביץ:  הם מוכרים אותם עם הנוקר, שעושה חור בגז, ואז הגז משתחרר לתוך בלון, והם שואפים את הבלון

ד"ר רוני ברקוביץ:  כמו שאמר חבר הכנסת דוידסון, הם לא לוקחים רק אחד, אלא חמישה או עשרה, אחד אחרי השני, ואז הם ב-"היי"

ד"ר רוני ברקוביץ:  זה משפיע בדיוק כמו סמים קשים אחרים, למשך 5-10 דקות, ואחר כך הם חוזרים לעצמם, אבל ב-5-10 דקות – מישהו יכול ליפול מהגג או לטבוע בים

ד"ר רוני ברקוביץ:       אי אפשר להכניס אותם לפקודת הסמים, כי זה לא סם

ד"ר רוני ברקוביץ:  אגב, באירופה יש את אותה הבעיה

ד"ר רוני ברקוביץ:  גם מדינות אחרות מתמודדות עם אותה הבעיה

ד"ר רוני ברקוביץ:  חלק כן הולכות, כרגע לכיוון פלילי

ד"ר רוני ברקוביץ:  יש גם דרכים אחרות

ד"ר רוני ברקוביץ:  אנחנו מנסים אבל אין עדיין פתרון

ד"ר רוני ברקוביץ:  אני חושב שמי שהוכח שהוא מוכח למטרות לא חוקיות – צריך להגיש נגדו כתב אישום

ד"ר רוני ברקוביץ:  זוהי דעתו של משרד הבריאות, וגם אנחנו הגשנו חוות דעת בנושא

ד"ר רוני ברקוביץ:      אני חושב שכדאי להעלות את הנושא של האופיואידים, כי כרגע, הבעיה הכי גדולה שאנחנו רואים היא התמכרות לסמים שהם תרופות מרשם

ד"ר רוני ברקוביץ:  עשרות אלפים נתפסו

ד"ר רוני ברקוביץ:  אנחנו מדברים על קנביס, אבל החומרים האלה הם הרבה יותר מסוכנים, ויש זליגה שלהם לבני נוער

ד"ר רוני ברקוביץ:  רק בחודשים האחרונים שמענו על בני נוער שהיו לוקחים את החומרים האלה בנתניה, בירושלים ובאשקלון, וחלקם גם התאשפזו

ד"ר רוני ברקוביץ:      קל למצוא אותם

ד"ר רוני ברקוביץ:  אנחנו עושים שינויים רגולטוריים מבחינת הגבלת הניפוק של הרופאים, וכו'

ד"ר רוני ברקוביץ:  זוהי בעיה של הבוגרים יותר, כרגע

ד"ר רוני ברקוביץ:  אנחנו כן רואים זליגה לבני נוער, וכדי למנוע את זה, אני חושב שכדאי לעשות הסברה, כמו שאמרנו

ד"ר רוני ברקוביץ:  מדובר בסמים לכל דבר ועניין, וסחר בסמים, וזה 20 שנות מאסר לפי החוק

ד"ר רוני ברקוביץ:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  הראל חדד - - -     

מאור וייס: אני הייתי שמח להגיד משהו לפני

מאור וייס:  הרבה כאן דיברו על אכיפה ועל הכשרות למורים

מאור וייס:  אני כן הייתי רוצה לראות יותר שיח סביב תלמידים

מאור וייס:  אם אפשר לעשות ימי הכשרה לתלמידים – שתלמיד יוכל לדעת איך לעזור לחבר

מאור וייס:  ברור שאם חבר שלי נמצא בתוך המעגל הזה, ואני עברתי יום הכשרה – אני לא יכול להוציא אותו, אבל אולי אני יכול למנוע כניסה של מישהו אחר

שמוליק חלק: אולי, קודם כל, צריך להתמקד באיך אתה יכול לעזור לעצמך?     

מאור וייס: גם זו נקודה טובה

מאור וייס:  במיוחד כשנוער נחשף לזה מגיל מאוד צעיר, אם הוא יעבור הכשרה מאוד פתוחה בנושא – הוא יכול למנוע את זה מעצמו, ואחר כך גם למנוע את זה מהסביבה

ד"ר אסנת אייל: אנחנו גם יודעים שקבוצת השווים היא המשמעותית עבור בני נוער

ד"ר אסנת אייל:  לכן, כשחבר מדבר עם חבר – לפעמים זה הרבה יותר מאשר מורה שמדבר עם תלמיד

רותי תוינה: יש לנו תכנית כזו

רותי תוינה:  קרן התייחסה אליה בהרחבה

יוסף טייב: כן, אבל אני חושב שגם מאור אמר את זה, ובצדק: התכנית הזו היא לא חובה

יוסף טייב:  בסוף, זה נתון להחלטת מנהל בית הספר אם הוא מכניס את התכנית או לא

יוסף טייב:  הראל, אתה רוצה להגיד כמה מילים?     

הראל חדד: אני ארחיב טיפה על מה שהוא אמר

הראל חדד:  זה באמת בעייתי שהתלמידים לא מקבלים איזה שהוא מענה מסוים, לפחות מהמקום שלי, כי חלק מהתלמידים גם לא באמת נמצאים במסגרות כאלה

הראל חדד:  לפעמים הם לא נמצאים במסגרות לימודיות בכלל

הראל חדד:  אני רק אתן דוגמה קטנה מהיישוב שלי: הייתה התפתחות מסוימת של סמים בקרב נערים שלא נכנסו למסגרות, ותמיד הסתובבו, ולאט-לאט – המעגל הזה יתפתח

הראל חדד:  הרי, לא יהיה שם מישהו שיוכל לתת להם את אחת מהתכניות שאתם נותנים, כי זה לא רלוונטי לגביהם

הראל חדד:       אני חושב שזה מעבר לתלמידים, אלא כנוער, בכלל

הראל חדד:  חייב לתת יותר התייחסות לאיך אני פונה ולמי אני פונה; איזה מוקד מסוים, שאני בטוח שיש אותו, אבל כנראה - - -     

משה טור פז: דיברנו על מודעות כשלא היית

הראל חדד: נכון

הראל חדד:  אני מצטער על זה שלא הייתי

הראל חדד:  המודעות אליו היא לא מספיק גדולה, כנראה, כי כאשר אני אראה חבר – וכבר ראיתי חברים, מכתה ז' לפחות, שמשתמשים בסמים – אין לי, לפחות, את החשיבה: "אוקיי, אז אני אפנה למוקד הזה"

הראל חדד:  זוהי הבעיה שאני רואה כבעייתית ביותר, אולי, כי לא רק שהיא לא מונעת את השימוש של עוד אנשים – היא גם לא באמת תעזור לבן אדם שמשתמש כרגע

הראל חדד:  כך, המעגל רק יגדל ויתרחב יותר ויותר

סימון דוידסון: תדע, יוסי, בדרך כלל, כשאני יושב בשקט – זה הכי מפריע לי

יוסף טייב: אני יודע

יוסף טייב:  זה השקט שלפני הסערה

סימון דוידסון: תראו, אני מאוד פסימי

סימון דוידסון:  מאוד

סימון דוידסון:  אני פסימי בגלל שהמדינה, הממשלה, הבניין הזה, לא רואים את הצרה שאנחנו נמצאים בה כמדינה

סימון דוידסון:  ביום שישי, תפס אותי בן אדם שאני מכיר הרבה שנים, מלח הארץ, עם שלושה ילדים מקסימים

סימון דוידסון:  בגיל 14 או 15, הילד שלו התחיל להסתובב עם אנשים שאנחנו לא רוצים שהילדים שלנו יסתובבו איתם

סימון דוידסון:  הוא התחיל עם קנביס, וזה עבר לכדורים שאתה מדבר עליהם ולמדבקות האלה, והוא כמעט איבד את הילד שלו

סימון דוידסון:       אנחנו חיים בעולם שבו כמעט ואין לנו שליטה על הילדים

סימון דוידסון:  אנחנו עובדים המון שעות, אנחנו מגיעים מאוחר בלילה – אני מדבר על המבוגרים – ואנחנו לא יודעים עם מי הילדים מסתובבים

סימון דוידסון:  אנחנו נמצאים בנקודה שבה אם לא נלחץ חזק על הברקס – זה יתפוצץ למדינה הזו בפרצוף, בצורה שאנחנו לא נוכל לשלוט בה

סימון דוידסון:      אנחנו מאוד נחמדים פה, ומדברים על תכניות, אבל כשאתה מדבר בשקט – אני שומע את המילים שלך

סימון דוידסון:  הוא היה בוועדה אצלך כמה פעמים, ביסמוט, ואנחנו כבר לא בקנביס

סימון דוידסון:  אנחנו לא באלכוהול

סימון דוידסון:  אנחנו בדברים דרמטיים

סימון דוידסון:  נערים שמדביקים על הכתף שלהם; לוקחים כדורים והופכים להיות דולפינים

סימון דוידסון:  אנחנו לא יכולים להציל את הילדים האלה

קריאה: זהו הסם הכי מסוכן היום, חבר הכנסת

קריאה:  הוא חזק פי מאה מהמורפיום

סימון דוידסון: אני באמת מבקש לקיים דיון בשבוע הבא

סימון דוידסון:  לא בעוד שבועיים ולא בעוד שלושה

סימון דוידסון:  להזמין לפה את ראש האגף – לצערי, זוהי כבר לא רשות – את המשרד לביטחון לאומי ואת כל המשרדים הנוגעים בדבר, ולעשות דיון, שוב

סימון דוידסון:  לא לחכות חודשיים

סימון דוידסון:  אם לא נקבל מהם תשובות – לעשות עוד דיון בשבוע שאחריו

סימון דוידסון:  למרות שיהיה לכם קשה להגיע לפה עוד פעם – אני יודע מה קורה בבניין הזה

סימון דוידסון:  אם לא יושבים על זה, ולא עושים דיון מעקב ועוד דיון מעקב, ובסוף יוצאים עם תכנית אמיתית – לא יקרה כלום

סימון דוידסון:  אני לא רוצה לחזור על מה שאמרתי, אבל שמעתם את מה שאמרתי, לא בפעם הראשונה ולא בפעם השנייה

סימון דוידסון:       צר לי להגיד לכם: שום דבר לא יקרה אם לא יהיה פה זעזוע

סימון דוידסון:  עד שיעמוד ראש הממשלה ויגיד: "חברים, יש בעיה קשה במדינת ישראל

סימון דוידסון:  אנחנו, כממשלה, מכירים בזה"

סימון דוידסון:  זה לא קרה עד עכשיו, ואני לא מפיל את זה על הממשלה הזו או הקודמת

סימון דוידסון:  אף אחד לא עשה את זה

סימון דוידסון:  אני לא מאחל לאף אחד לפרוץ את הדלת ב-02:00 ולראות את אבא שלו, או את הילד שלו, גמור מסמים או מאלכוהול

סימון דוידסון:  בואו נעצור, רגע, את כל הברבורציה הזו, ונתחיל לעבוד מסודר, כדי שבסוף – יהיו מסקנות כלשהן, ונתקדם איתן

סימון דוידסון:  תודה

סימון דוידסון: רק הערה אחת, אם תרשה לי: קודם כל, רואים שהדברים שאתה אומר נאמרים מתוך אכפתיות

סימון דוידסון:  אתה גם מהמשתתפים הקבועים בוועדה שלנו, ואני מודה לך על כך

סימון דוידסון:  עוד דבר שאני רוצה להגיד כאן לפרוטוקול, בטח בימים כאלה, כאשר מדינת ישראל נכנסה לסוג של מערבולת – אם יש מקום שבו אין אופוזיציה וקואליציה זה בוועדה הזו

סימון דוידסון:  אנחנו תמיד עובדים בשיתוף פעולה, וכל רעיון ועצה שלך תמיד מתקבלים בברכה

סימון דוידסון:  זהו אחד הדברים שאני מאוד אוהב בוועדה שלנו

קריאה: גם בחינוך זה כך

קריאה: יפה, אני מברך על כך

קריאה:  גם האורחים פה צריכים להיות מודעים לזה

קריאה:  בעניין הוועדה שלנו, יש Follow up באופן תדיר וקבוע

קריאה:  אנחנו מגיעים לדרגים הגבוהים ביותר בשיחות, כדי לקדם עניינים ודברים

קריאה:  אני לא מהסס להגיע הכי גבוה, כי הנושאים הם בליבנו וחשובים מאוד

קריאה:  תודה רבה על הדברים

קריאה:  תודה רבה על ההשתתפות

קריאה:  תודה רבה על התרומה שלך לוועדה שלי

יוסף טייב: תודה רבה, בועז

ד"ר אסנת אייל: אדוני יושב הראש, אני יכולה משפט אחד, ברשותך?     

יוסף טייב: כן, בבקשה

ד"ר אסנת אייל: אסנת אייל, מנהלת אגף חינוך, חברה וקהילה במרכז שלטון אזורי

ד"ר אסנת אייל:  אני רוצה להתחבר למה שנאמר כאן, ולהוסיף פן קטן נוסף

ד"ר אסנת אייל:  יש פתגם שאומר שצריך כפר שלם על מנת לחנך ילד אחד, ואתם התחלתם לעשות את זה, שני יושבי הראש

ד"ר אסנת אייל:       אני רוצה להציע עוד משהו: מלבד הוועדות הבין-משרדיות, לצד האכיפה שאנחנו מנסים, צריך לחזק מאוד את יכולת השליטה, האיפוק וקבלת ההחלטות של הילד

ד"ר אסנת אייל:  כנראה שלא נצליח, כל הזמן, לאכוף את כל מה שאנחנו לא מצליחים לאכוף עד עכשיו

ד"ר אסנת אייל:  למה אני אומרת את זה? אני חושבת שלצד האכיפה והוועדה הבין משרדית – חייבים לייצר מנגנונים מסודרים וברורים בין החינוך הפורמלי, החינוך הבלתי פורמלי, ההורים, המחוז, המדינה

ד"ר אסנת אייל:  זאת אומרת, זה לא מספיק כאן

ד"ר אסנת אייל:  בצד הדבר הזה, צריך לרדת למנגנונים מסודרים

ד"ר אסנת אייל:      יש את המטא אנליזה של קאסל, שמדבר על מיומנויות חברתיות-רגשיות

ד"ר אסנת אייל:  בעצם, זה מה שאנחנו מנסים לפתח: שילד יגיד: "זה לא בסדר שהחבר משתמש; אני לא משתמש, ואני אבוא ואגיד את זה"

ד"ר אסנת אייל:  בשביל זה – צריך שכולם יעבדו ביחד, מסביב לילד

ד"ר אסנת אייל:  ההורים; הקהילה; המדינה; בוודאי שבית הספר

ד"ר אסנת אייל:  לכן אני מבקשת שבמפגשים הבאים, גם נציג איזו שהיא תכנית רחבה, שמדברת על 360 ילדים

יוסף טייב: תודה רבה

קריאה: יש את מה שדיברת עליו בארצות הברית, לא?     

ד"ר אסנת אייל: כן, לחלוטין

ד"ר אסנת אייל:  גם פה, במשרד החינוך, מנסים לייצר הרבה מאוד - - -     

סימון דוידסון: זה כבר הרבה שנים בארצות הברית

קרן רוט איטח: התכנית החדשה שלנו עובדת בדיוק על המיומנויות האלה

יוסף טייב: טוב

יוסף טייב:  אני רוצה לומר בשמנו, שני יושבי הראש: הוועדות מודות לכל המשתתפים

יוסף טייב:  הוועדות מציינות, בצער, שתופעת השימוש של בני נוער בסמים ואלכוהול היא תופעה רחבה, ומתרחבת

יוסף טייב:  הוועדות מציינות את הסכנה שבשימוש בסמים ובאלכוהול על ידי בני נוער, שהם עתיד המדינה

יוסף טייב:  הוועדות דורשות מכל משרדי הממשלה הרלוונטיים לדאוג לבריאות בני הנוער

יוסף טייב:  שמחנו לשמוע שלמשרד החינוך יש אגף לטיפול בנושא

יוסף טייב:  הוועדות מבקשות ממשרד החינוך לאסוף נתונים מדי שנה, ולא כל שנתיים או כל ארבע שנים, כפי שזה נעשה היום, לכאורה, כדי שהמשרד יוכל לתת מענה ולתקן את הבעיות באופן מידי, מדי שנה

יוסף טייב:      הוועדות מבקשות ממשרד החינוך נתונים על היקף התופעה: מהו שיעור התלמידים שמשתמשים בסמים ובאלכוהול על פי שנת הלימוד; על פי אזורים; מגדר; עולים ותיקים; ורמת הפיקוח של הנושא

יוסף טייב:  הוועדות מבקשות ממשרד החינוך לתת יותר הכשרות לבני הנוער, על איך להימנע ועל איך לעזור לחברים

יוסף טייב:      הוועדות מציינות שהמאבק בשימוש בסמים ובאלכוהול צריך להיות גם בחינוך הבלתי פורמלי, ובעיקר בו

יוסף טייב:  הוועדות קוראות לקיים שיח פתוח על הסכנה בשימוש בסמים ובאלכוהול

יוסף טייב:  הוכח כי זהו דבר יעיל, ולאו דווקא בסמים מוכרים, אלא גם בסמים שהושכרו, אם זה גז קצפת וכן הלאה

יוסף טייב:       הוועדות דורשות ממשרד הרווחה להעביר אליהן נתונים מהמשרד ומהרשות לביטחון קהילתי, על היקף המטופלים על ידי המשרד, כולל במסגרות חוץ- ביתיות

יוסף טייב:  הוועדה דורשת מהמשרד לביטחון לאומי לקבל את הנתונים שהתבקשו על ידי חבר הכנסת דוידסון מזה כחודשיים

סימון דוידסון: לא רק נתונים; מה הם עושים, בכלל?     

יוסף טייב: אנחנו נגיע לזה

יוסף טייב:  הוועדות מציינות את חשיבות ההסברה בטרם השימוש בסמים ובאלכוהול

יוסף טייב:  הסברה יעילה בהרבה על פני ענישה בעקבות השימוש

יוסף טייב:  הוועדות קוראות להקים מסגרות טיפול מותאמות לכל סוגי האוכלוסייה, כולל הציבור הדתי והערבי

יוסף טייב:  הוועדות קוראות להקים מחדש את הרשות הלאומית לטיפול בנגעי הסמים

יוסף טייב:       אני מתחבר עם מה שאמרת פה, יחיאל, ואני אומר את זה בצורה ברורה: אנחנו נפעל, יחד עם חבר הכנסת ביסמוט, כדי שהדבר הזה יקרה, ומקווה שבזמן הקרוב ביותר

יוסף טייב:  הוועדות מבקשות שיהיה רישום פלילי לכל מי שמוכר סמים לבני נוער, וזה לא משנה אם אלה סמים כאלה או אחרים

יוסף טייב:  אנחנו נפעל, לשם כך, על ידי חקיקה משותפת עם יו"ר הוועדה, בועז ביסמוט

יוסף טייב:      הוועדות מביעות את חוסר שביעות רצונן מכך שהמשרד לביטחון לאומי לא הגיע לישיבה, על אף שהוזמן

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת מהממ"מ לתת לה תמונת מצב על מקומה של מדינת ישראל בשימוש בסמים ובאלכוהול בקרב בני הנוער, לעומת מדינות אחרות בעולם

יוסף טייב:  ברשותכם, אני נועל את הוועדה