הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל, כנסת 25, פרוטוקול מספר 24, 2023-06-05 00:00

מיכאל ביטון: בוקר טוב אנחנו פותחים את דיוני הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל בסוגייה שעלתה גם מהציבור וגם מהתקשורת

מיכאל ביטון:  אני מציין לשבח את אלי אשכנזי הכתב שהציף את הנושא הזה, וקיבלנו גם פניות מהשטח על סגירת מרפאת בריאות נפש לילדים בטבריה, וזה לאחר שעשינו פה דיון בשירותים פסיכולוגיים בנגב ובגליל, כמה הם חסרים, כמה אחוז הביצוע נמוך

מיכאל ביטון:  אין דבר שבו לא נפגעים הנגב והגליל, גם כמות רופאים קטנה בחצי ממה שצריך, גם אחיות יש פחות, גם מיטות אשפוז, ובסוף גם שירות פסיכולוגי ופרה-רפואי

מיכאל ביטון:  ושמענו דוח של 40-50 אחוז שירותים במקום 100% שירותי פסיכולוגיה בנגב

מיכאל ביטון:  והנה היום אנחנו רואים מרפאה שעבדה ונסגרת

מיכאל ביטון:  ולמחדל הזה יש הרבה אחראים, ואנחנו לא נקבל מציאות שסוגרים שירות בלי לייצר פתרון

מיכאל ביטון:  הדבר הזה לא תקין

מיכאל ביטון:       קודם כל אנחנו רוצים להבין מה קרה פה? ובסוף, היעד של הדיון הזה הוא לפתוח את המרפאה בהקדם האפשרי

מיכאל ביטון:  אני ניהלתי שיחה גם עם שר הבריאות ושר הפנים בנושא, אבל אתם תציגו לנו קודם כל את הנתונים

מיכאל ביטון:  משרד הבריאות נא להציג את ההיסטוריה של המרפאה הזאת ואיך הגענו למחדל הזה שהיא נסגרת? בבקשה

יובל רווה: שלום, שמי דוקטור יובל רווה, אני אחראי על הפסיכיאטריה של הילד במשרד הבריאות

יובל רווה:  המרפאה נסגרה לפני תשעה חודשים, זאת אומרת הדיון הוא היום אבל

מיכאל ביטון: זה עצוב, מה שאתה אומר זה לא לשבח, זה לגנותך

מיכאל ביטון:  זה שצריך כתב עיתונאי שיגיד על מחדל וזה מתחת לשולחן תשעה חודשים זה לגנותכם

מיכאל ביטון:  אתם הייתם צריכים לזמן דיון חירום אחרי חודש שהיא סגורה

מיכאל ביטון:  זה שעברו תשעה חודשים זה לא אומר שהכנסת לא עשתה את תפקידך, זה אומר שכל עוד זה לא עלה לציבור לא טיפלתם

מיכאל ביטון:  אז לא לפתוח עם הדבר הזה

מיכאל ביטון:  זה שהיא סגורה תשעה חודשים זה לגנותכם, לא פתיח להגנה

יובל רווה: הנושא הוא מורכב, אפשר להתייחס אליו ככה

יובל רווה:  אבל לפני שמונה שנים הייתה רפורמה בבריאות הנפש ואחריות לטיפול בבריאות הנפש של אזרחי המדינה עברה לקופות החולים

יובל רווה:  במהלך הרפורמה נאמר על ידי משרד הבריאות שמרפאות של משרד הבריאות המתפקדות ימשיכו לתפקד תוך כדי בניה של מרפאות של קופות החולים

יובל רווה:  באזורי הפריפריה, גם בשאר הארץ יש בעיה קשה

יובל רווה:  הבעיה היא שקופות החולים נותנות תנאים טובים לעובדים יותר מהמרפאות הממשלתיות, ויש מעבר של כוח אדם מהמרפאות הממשלתיות לקופות החולים

מיכאל ביטון: אני רוצה לשאול אותך כמה שאלות בנושא הזה

מיכאל ביטון:  אתה אחראי ברמה הארצית על התחום, אז אחד, כמה שנים עברו מאז החוק?     

יובל רווה: שמונה

מיכאל ביטון: מה אחוז השירות הפסיכולוגי שניתן בקופות כפי שהחוק אומר? והאחוז שניתן במשרד הבריאות ומה האחוז שלא ניתן, שהיה צריך להינתן, שאין שימוש בשירות שהיה צריך להתקיים?     

יובל רווה: לא כל כך הבנתי את השאלה

מיכאל ביטון: עכשיו מעבירים שירות מאחד לשני

מיכאל ביטון:  אחריות על טיפול פסיכולוגי היה על משרד הבריאות והוא עובר לקופות

מיכאל ביטון:  אז נני, עד לפני שמונה שנים 100% מהאחריות אצלכם, וזה אמור לזלוג לאט לאט לקופות

מיכאל ביטון:  מה האחוז בפועל, של השירות הפסיכולוגי, שזלג לקופות אחרי שמונה שנים? מה האחוז שנשאר אצלכם? ומה אלו שנופלים בין הכיסאות, שלא אתם ולא הקופות נותנים שירות? אין 100% שירות

מיכאל ביטון:  שמענו נתונים איומים על שירות פסיכולוגי חינוכי בנגב ובגליל, של 40%, של 48%

מיכאל ביטון:  אז אתה מבין את השאלה?     

יובל רווה: כן

יובל רווה:  אנחנו אחראים על כל המערך הפסיכיאטרי, שהשירותים הפסיכולוגים הם חלק ממנו

יובל רווה:  מדובר על מערך יותר גדול גם טיפולים פסיכיאטרים וכן הלאה

יובל רווה:  את המספרים ממש אין לי, אבל זה מרבית

מיכאל ביטון: מישהו יכול להכין לך אותם בחצי השעה הקרובה ולהביא לך אותם?     

יובל רווה: אני יכול לנסות

מיכאל ביטון: כי זה מאוד חשוב לנו

מיכאל ביטון:  אנחנו בכלל מצפים לבוא לכנסת עם המון נתונים ושיח מבוסס מידע ונתונים

מיכאל ביטון: לא אמרנו את זה מראש אבל זה נתון שצריך לדעת אותו

יובל רווה: אספתי את הנתונים על מרפאה ספציפית ובאמת מצאנו פתרון לכל ילד וילד, אבל נחזור רגע להיסטוריה בשביל להבין מה הבעיה?     

מיכאל ביטון: כן

מיכאל ביטון:  יש לי עוד שאלות על ההיסטוריה

מיכאל ביטון:  אתה אומר שקופות החולים מעניקות תנאי העסקה טובים יותר לפסיכולוגים, ולכן לא ניתן לשמר אותם במרפאות של משרד הבריאות

מיכאל ביטון:  עד כאן אני צודק?     

יובל רווה: קשה לשמר אותם, נכון

מיכאל ביטון: עכשיו, אם יש להם אינטרס להגדיל את היקף הפעילות הפסיכולוגית שלהם בקופות, לכאורה, כבר לא היה צריך את המרפאה שלך

מיכאל ביטון:  לכאורה אם זו סוג של תחרות בינך לבין הקופות, מה המוטיבציה של הקופות להגדיל את השירות הזה? זה שירות רווחי? זה שירות שמביא להם תקצוב ממך? כי אתה אומר שהם גם אפילו מוכנות לשלם יותר ממך

יובל רווה: נכון

מיכאל ביטון: אז אם זה כך, אם הקופות לכאורה בעודף מוטיבציה לקלוט את התחום הזה, מאיפה מגיע להם הכסף הזה? איפה הם מכסים את הגדלת השכר הזאת שהם עושים?     

יובל רווה: אז עודף מוטיבציה זה קצת יותר ממה שזה, אבל לקופות עשינו מבחני תמיכה על מנת שיהיה משתלם להם באמת לתת שירותי מרפאה לבריאות הנפש בילדים ונוער

יובל רווה:  אז הכסף הוא גם מהתקציב של הקופות וגם ממבחני תמיכה של משרד הבריאות בתחום הזה ספציפית על מנת לקצר תורים

יובל רווה:       בעיה נוספת היא שיש מעט מאוד כוח אדם

יובל רווה:  זאת אומרת גם אם נותנים תנאים טובים, עדיין חסרים גם לקופות וכמובן גם למשרד הבריאות חסר כוח אדם מיומן בתחום הזה, גם פסיכיאטרים, גם פסיכולוגים, המחסור הוא כלל ארצי והוא חמור יותר בפריפריות

יובל רווה:  מה שנעשה לאורך השנים זה שבית חולים זיו פתח בטבריה את המרפאה הזאת, כי בית חולים זיו לקח על עצמו לטפל בתושבי הצפון

מיכאל ביטון: מתי היא נפתחה?     

יובל רווה: הרבה לפני הרפורמה

מיכאל ביטון: אוקיי

יובל רווה: לבית חולים זיו יש 17 מרכזים שמפוזרים בצפון מחוץ לבית החולים

יובל רווה:  כולל בקצרין, כלומר ברמת הגולן, במע`אר ובעוד כל מיני מקומות שפזורים בצפון

יובל רווה:  ובמסגרת זו גם בטבריה נפתחה מרפאה

מיכאל ביטון: ו-16 האחרים פתוחים?     

יובל רווה: כן

יובל רווה:  עם כל הבעיות והקושי שיש בהן

מיכאל ביטון: לפני שאנחנו נצלול לטבריה

מיכאל ביטון:  ברמה הארצית, המודל הזה שבית חולים מפעיל X מרכזים כאלה קיים? למשל בנגב אני לא מכיר את זה

יובל רווה: נכון, זה מודל ייחודי

מיכאל ביטון: ייחודי? מה , זה גם עודף מוטיבציה? זה לא לפי הנוהל? איך זה נולד הדבר הזה?     

יובל רווה: זו יוזמה מקומית הרבה מקרים

מיכאל ביטון: מה, אזרחים תלויים ביוזמות מומיות? אין נוהל? אין סטנדרטיזציה של שירות?     

יובל רווה: הנוהל הוא, שנכון לעכשיו בשמונה השנים האחרונות קופות החולים אחראים על מתן השירותים האלה

מיכאל ביטון: אתה יודע, כשאתה אומר אחראים זה כמו איזו גננת שיש לה 30 ילדים ובסוף היום מחזירה את הילדים בריאים ושלמים הביתה

מיכאל ביטון:  כשאתה אומר אחראי תסביר

מיכאל ביטון:  כשזה אחראי באמת הוא לקח אחריות

מיכאל ביטון:  באמת 100% מהשירות הפסיכולוגי אחרי שמונה שנים עברו לקופות

מיכאל ביטון:  באמת הוא רוצה לקחת אחריות? באמת הוא לא ישן בלילה כשמישהו לא מקבל שירות פסיכולוגי?      אחריות יש לה איזה הגיון שתלך לבית משפט אם אתה מעלת באחריות שלך

מיכאל ביטון:  פה מישהו ילך לבית משפט על זה שיש ילדים שאין להם שירות פסיכולוגי בגליל? המילה אחריות פה היא לא טובה

מיכאל ביטון:  הוא לא לקח אחריות

מיכאל ביטון:  אולי המדינה הסירה אחריות והקופות לא לקחו

מיכאל ביטון:  מישהו חשב שמעבירים את הדבר הזה לקופות, ושמונה שנים זה זמן הגיוני להעברת אחריות אבל כנראה האחריות לא עברה

יובל רווה: זה לא מדויק, הקופות לקחו אחריות בחלק מהמקומות

יובל רווה:  הנושא הזה כמו שאמרתי, הוא נושא מורכב וקשה

יובל רווה:  גם עם עודף מוטיבציה עדיין יש מחסור גדול בכוח אדם

מיכאל ביטון: האם נכון לומר שאחוז השימוש בשירות פסיכולוגי במרפאות במרכז הארץ גבוה לאין שיעור מאשר במרפאות בנגב ובגליל?     

יובל רווה: אני משער שכן

מיכאל ביטון: נו, וזה הגון? זה לא להוסיף חטא על פשע? הרי הנגב והגליל לא נותן שירותי בריאות כמו שצריך

מיכאל ביטון:  אתם יודעים שאין רופאים ואין אחיות ואין מיטות אשפוז, אז אתם מטילים על הקופות השבריריות האלה טיפול פסיכולוגי, ודה-פקטו בסוף, מרכז הארץ מתארגן כמו שצריך, והיישום של הרעיון הזה, אתה תביא לי נתונים באחוזים עד סוף הישיבה הזאת או בדיון המשך, היישום של הרעיון של שירות פסיכולוגי בקהילה מיושם היטב במרכז הארץ, ואלו בגליל ובנגב נשארו מאחור

מיכאל ביטון:       עכשיו יבואו אלה מהמרכז יגידו יש גם לנו בעיות בריאת, הם צודקים

מיכאל ביטון:  מערכת הבריאות קורסת בכל המדינה

מיכאל ביטון:  אבל מי שנדפק הכי הרבה זה נגב וגליל לאין ערוך ביחס

מיכאל ביטון:  אז אני לא מצליח להיות רגוע בדיון הזה

מיכאל ביטון:  מה שאתה רואה זה מצב רגוע שלי, באמת

מיכאל ביטון:  אני הייתי צריך לצעוק פה באמת, לא לצעוק למען עצמי, לצעוק למען הילדים האלה

מיכאל ביטון:       העובדה שילד לא יקבל טיפול פסיכולוגי זה אולי להפוך אותו לאירוע פסיכיאטרי אולי לדורות, אולי מה שלא טופל בגיל הרך האיש הזה נקבע גורלו לכל החיים? אז אני לא יכול להיות רגוע מהדיון הזה

מיכאל ביטון:  ואני עוד לא צללתי לטבריה

מיכאל ביטון:  עכשיו אנחנו נצלול לטבריה ונבין את לוחות הזמנים וקבלת ההחלטות, מה קרה בטבריה שיש מרפאה שעובדת והיא נסגרת, מה קרה שם?     

יובל רווה: אני קודם כל אגיד למה שאתה אומר, גם אני לא רגוע וזה התחום שלי

יובל רווה:  ואני מאוד מאוד מודאג וזה מדיר שינה מעיניי

יובל רווה:  אני חושב שזה לא הדבר הכי הוגן את כל הקושי שיש עם מתן השירותים בכלל בפריפריה להעמיד על בריאות הנפש לילדים בפריפריה

יובל רווה:  זה איזשהו סימפטום לתופעה שהיא תופעה יותר כללית וקשה

מיכאל ביטון: אני אסביר לך יובל, אני רוצה להיות אדם הגון, באמת

מיכאל ביטון:  אני דיברתי עם שר הבריאות ושר הפנים שהוא חבר נפש שלי והדיבור בינינו ישיר ומעומק הלב, אנחנו חברים

מיכאל ביטון:  אבל אתה מכיר שאומרים למען ציון לא אחשה? אז אני למען הנגב והגליל לא יכול לשתוק

מיכאל ביטון:  ואין לי בעיה שמישהו יסביר לי שפערי הבריאות בנגב ובגליל הם בני 50 שנים ו-60 שנים וצריך לצמצמם, לא תמיד מצמצמים

מיכאל ביטון:  אבל כשאתה עושה שינוי ומטיל על הכתפיים הרעועות של המרפאות האלה שלא עומדות בשירות הבסיסי, תור לנשים בהפסקות היריון חוזרות בנגב שלושה חודשים ובמרכז הארץ שבועיים

מיכאל ביטון:  תור למומחים, תור לפסיכולוג לטיפול חצי שנה-שנה בנגב

מיכאל ביטון:  זה המצב

מיכאל ביטון:       אז המדינה באה ומחליטה אני אטיל על הקופות האלה עוד שירות פסיכולוגי כראוי שיינתן? בגלל זה אני עושה את החיבור

מיכאל ביטון:  אני לא עושה את החיבור ואומר מה שכאן זה אשמת עליך כל החטאים של אי שוויון בבריאות, זה לא מה שאני אומר

מיכאל ביטון:  אני אומר שאם יש כזה אי שוויון בבריאות, מי הגאון שחשב שהקופות האלו יספקו את השירות כשהן קורסות במה שהן עוד היו צריכות לעשות קודם? זאת השאלה שנשאלת

יובל רווה: גם המערכת הממשלתית לצערנו, קורסת

יובל רווה:  זה לא שיש שם עודף של מטפלים במערכת הציבורית ואז אמרנו טוב אבל הם לא יטפלו יותר בילדים ומי שיטפל בהם זה הקופות

יובל רווה:  מה שקרה בטבריה זה - - -     

מיכאל ביטון: היית שותף להחלטה לפני שמונה שנים? אתה ותיק במערכת?     

יובל רווה: לא, לפני שמונה שנים ניהלתי מרפאה ציבורית בירושלים

יובל רווה:  אני מכיר את המערכת הזו משני הצדדים שלה

מיכאל ביטון: כן

מיכאל ביטון:  וכשקיבלו בזמן אמת את ההחלטה הזאת, היית בשטח?     

יובל רווה: כן

מיכאל ביטון: חשבת שהיא נכונה?     

יובל רווה: כן

מיכאל ביטון: למה?     

יובל רווה: כי הרעיון שעומד מאחורי הרפורמה זה שתחום בריאות הנפש יהפוך להיות כמו כל תחום אחר, כמו אורתופדיה, כמו קרדיולוגיה

יובל רווה:  שילד לא יצטרך לבוא למרפאת בריאות נפש שמוגדרת כמרפאת בריאות נפש, אלא למרפאה של קופת חולים שיש בה גם פסיכיאטר ויש בה גם טיפול פסיכולוגי

מיכאל ביטון: זה הרעיון?     

יובל רווה: זה הרעיון בגדול

מיכאל ביטון: והיישום? עברו שמונה שנים וצפית במערכת?     

יובל רווה: אז היישום הוא חלקי, ואני מאמין מהמקום הקטן הזה שאני נמצא בו בהקשר הזה, אני באמת נמצא במקום קטן

יובל רווה:  שכמות המשאבים שהוקצתה לרפורמה לא הייתה מספיקה, ולכן הקופות בסופו של דבר לא לקחו את מלוא ההיקף, מה ששאלת מקודם, של הטיפול מכיוון שהם לא השקיעו מספיק משאבים בטיפול הזה בתחום הספציפי הזה

מיכאל ביטון: עכשיו בוא נבין מה קרה בטבריה? לפי לוחות זמנים ותאריכים, ומי קיבל החלטות ואילו החלטות?     

יובל רווה: אז המרפאה הזו נפתחה במבנה שהיה מבנה של העירייה

יובל רווה:  העירייה הקצתה למרפאה מבנה, והמרפאה פעלה שם

יובל רווה:  המבנה היה מבנה ישן והחל מלפני משהו כמו שנתיים היו בו מידי פעם איזשהם בעיות והוא נסגר כבר פעמיים עקב שיפוצים, בעיות תחשמל, בעיות קשות, כל מיני עניינים של חוזק גג וכל מיני דברים כאלה

יובל רווה:  עד שבסופו של דבר לפני תשעה חודשים המצב שלה היה כל כך גרוע שאי אפשר היה להמשיך ולקבל ילדים במבנה הזה

יובל רווה:  ובית החולים זיו ביקש מעיריית טבריה שישפצו את המבנה

מיכאל ביטון: לפני כמה זמן הוא ביקש את זה?      

יובל רווה: לפני תשעה חודשים

מיכאל ביטון: כל הדברים האלה הם ממוסמכים? כלומר, מכתב שיצא מבית חולים זיו לעיריית טבריה בבקשה לשמור על ביטחון בטיחות המבנה?     

יובל רווה: אני קיבלתי את המידע הזה מבית חולים, לא ראיתי במו עיניי את המסמכים, אני משער שיש אותם

יובל רווה:  העירייה באיזשהו שלב, שוב, ממסמך שראיתי, אמרה שזה לא התפקיד שלה לספק שירותי בריאות לתושבים, שוב לא רוצה לדבר בשם העירייה אבל ראיתי מכתב, ולכן היא לא הייתה מוכנה לספק מבנה חלופי ו/או לשפץ את המבנה הזה

יובל רווה:  בסופו של דבר המרפאה נסגרה לפני תשעה חודשים

יובל רווה:  בהמשך לזה, הרופאה שהייתה באותו מקום עזבה את בית החולים ונסעה לחו"ל שזו גם תופעה שאנחנו נותנים עליה את הדעת לפעמים, ואנשי הטיפול השונים, כל אחד נמצא לו סידור כי, שוב, הם צריכים לעבוד במשהו בסופו של דבר, ובנוסף לכל אלה, הרפורמה של משרד התחבורה, של תחבורה ציבורית, גרם לזה שהתנאים של אנשי הטיפול שהיו צריכים להגיע לטבריה הורעו, כיוון שהתחבורה הציבורית הוזלה, זה מין אבסורד כזה אבל זה מה שקרה בסופו של דבר

יובל רווה:      במקביל לסגירת המרפאה נמצא בעצם מענה לכל ילד שטופל שם

יובל רווה:  אז ערב סגירת המרפאה היו שם 40 ילדים מטופלים, מתוכם ששה מטופלים היו במסגרת שנקראת חממה שזו מרפאה שהיא קצת יותר אינטנסיבית, שכל הילדים באים באותו יום מקבלים טיפול מסוים, והולכים אחרי כמה שעות הביתה, אז הילדים האלה מקבלים הסעה מטעם בית החולים לבית חולים זיו וממשיכים את הטיפול שלהם בבית חולים זיו

יובל רווה:       שמונה מהילדים שהם ילדים שמקבלים טיפול מרפאתי "רגיל" עברו לטיפול בבית חולים זיו והם מגיעים לבית חולים זיו, מקבלים שם טיפול

יובל רווה:  15 מהילדים מקבלים טיפול מקוון, שניים עברו לטיפול של הרווחה, והשאר, הוצע להם לעבור למסגרות של קופת חולים, יש מסגרת של קופת חולים כללית שם, ויש מסגרת של קופת חולים מכבי שהיא מסגרת של טיפול מרחוק

יובל רווה:  וחלק מהם בחרו לעשות את זה וחלק מהם בחרו שלא לעשות את זה

מיכאל ביטון: אתה כאיש מקצוע, מאמין שטוב לטפל בילד מרחוק?     

יובל רווה: מבחינת וידאו?     

מיכאל ביטון: סוג של, כן

יובל רווה: אני חושב שכן

מיכאל ביטון: אפשר לטפל בו

יובל רווה: כן

מיכאל ביטון: וכשתיארת 40 מטופלים, זה בתמונת מצב נקודתית

מיכאל ביטון:  זה לא אומר איזו המתנה הייתה במרפאה, או כמה ילדים מאז במשבר בטבריה שאין להם מענה ואין לך מידע לגביהם בכלל?     

יובל רווה: זה נכון, המרפאות שמתפקדות הן המרפאות של קופת חולים כללית, המרפאה של קופת חולים מכבי ומסגרות שהן יותר רחוקות

מיכאל ביטון: אבל יובל, אתה איש מקצוע

מיכאל ביטון:  המילה מסגרות מתפקדות, מה אחוז הכיסוי? איך אני יודע שעכשיו בטבריה לא מסתובבים 10 ילדים במשבר נפשי שאין להם כתובת? מי אחראי לזה עכשיו שבטבריה אין נפילה בין הכיסאות של הילדים האלה כי אין מרפאה, אין זמינות? הקופות גם ככה לא מכסות הכל

מיכאל ביטון:  הרי קופת חולים מסוימת לא מכסה את כל טבריה, אז היא לא אחראית על העיר טבריה, היא אחראית על מי שמבוטח אצלה

מיכאל ביטון:  מה עם אלה שמבוטחים בקופות קטנות שאין להם ייצוג חזק בעיר טבריה? מה גורלם באירוע הזה?     

יובל רווה: זה חלק מתמונה כללית בארץ, שכמו שאמרתי קודם, בפריפריה היא על אחת כמה וכמה חמורה

יובל רווה:  בכל המרפאות בארץ זמני המתנה הם בלתי נסבלים

מיכאל ביטון: אני לא מדבר על זמן המתנה, אני מדבר על זכות לקבל שירות

מיכאל ביטון:  על בכלל שזמין לי שירות, לא זמן המתנה

מיכאל ביטון:  מילא, אני אמתין חודשיים ואטופל, פה אין שירות, לא זמן המתנה

מיכאל ביטון:  נניח, יש בטבריה מאוחדת, לאומית, יש את הקופות האלה?     

יובל רווה: יש את הקופות האלה, אין להם שירות בריאות נפש

מיכאל ביטון: אין להם שירות

מיכאל ביטון:  זאת אומרת אם אני מבוטח שלהם, והילד שלי במשבר נפשי, מה אני עושה?     

קריאה: אתה לא מקבל את השירות

יובל רווה: אתה צריך לנסוע רחוק, אבל זה לא ייחודי רק לטבריה

יובל רווה:  מצב בריאות הנפש בארץ לילדים ונוער בכי רע

מיכאל ביטון: מה זה צריך לנסוע רחוק? מה זאת אומרת? הוא צריך להבין לבד שהקופה שלו קטנה ודפוקה ולא תיתן לו שירות פסיכולוגי, הקופה ליד יש לה, היא לא תיתן לו, והוא עכשיו צריך למצוא בית חולים? זה כתוב בנוהל? בנוהל העברת אחריות לקופות, משפחה שאין לה שירות פסיכולוגי, כי הקופה קטנה מידי או לא מיוצגת בעיר שהיא גרה, מה, היא צריכה להבין לבד למצוא בית חולים מסוים שאולי יסכים?     

יובל רווה: באופן עקרוני הקופות שולחות אותם, או אפשר למצוא באינטרנט את המרפאה הקרובה של הקופה שכן נמצא באזור למשל בצפת או באזורים כאלה

יובל רווה:  או שהם באמת יכולים לקבל הפניה גם מהרופא משפחה, גם מהמזכירות בקופות, לבתי חולים

מיכאל ביטון: ואתם משלמים להם נסיעות?     

יובל רווה: לא אנחנו לא משלמים

מיכאל ביטון: אז זה ביטוח בריאות ממלכתי, נכון? ממלכתי

מיכאל ביטון:  חינם

מיכאל ביטון:  ביטוח בריאות חינם ככה קראו לזה

מיכאל ביטון:  אז בן האדם ייסע כל שבוע לבית חולים, אז הוא יצטרך להוציא עשרות שקלים או מאות שקלים על נסיעות, הוא וההורה שלו? אם זה ילד הוא לא נוסע לבד

מיכאל ביטון:  מי מכסה לו את ההוצאה הזאת? ממלכתי, שוויוני

מיכאל ביטון:  ככה אמרנו

מיכאל ביטון:  זה מה שקבענו בחוק

מיכאל ביטון:  מי מכסה לו את ההוצאה של הנסיעה הזאת?     

יובל רווה: מסכים עם כל מילה, נכון

מיכאל ביטון: מה יעזור לי שאתה מסכים? זה נראה לי שאתה איש על הכיפאק, באמת, אבל המציאות היא קשה

מיכאל ביטון:  היא דורשת פה שידוד מערכות, היא דורשת לשים את הכאב הזה בראש החדשות

מיכאל ביטון:  זה שרק אלי אשכנזי מתעסק בזה, זה עצוב

מיכאל ביטון:  זה צריך לפתוח מהדורות, ילדי ישראל מופלים לרעה, ילד שגדל בטבריה בקופת חולים מסוימת, לא יזכה לטיפול פסיכולוגי

מיכאל ביטון:  הוריו משלמים ביטוח בריאות ממלכתי כמו כולם, מה שכן, אם זה לאומית ומאוחדת, זה בדרך כלל יוצא שסוציואקונומי גבוה הולך לקופות האלה, זאת אומרת שהוא אפילו עושה ביטוח בריאות מיוחד בקופות האלה, למצבי חירום

מיכאל ביטון:       אבל הוא בא לקופה בטבריה ואומר הילד שלי צריך טיפול פסיכולוגי, אומרים לו תיסע ותשלם נסיעות

מיכאל ביטון:  אז גם שילם ביטוח בריאות ממלכתי כמו כולם, גם אולי הוסיף ביטוח מיוחד, כל מיני עניינים של בלופים של פלטינום וכסף ועניינים, ובסוף קיבל אפס

דב יוסף: במקרה הטוב הוא ייסע

מיכאל ביטון: עוד מעט ניתן לך ראש העיר, תתאפק, אתה גם תגיד את הגרסה שלך

מיכאל ביטון:  ברגע הזה שאתם מזהים בעיות בטיחות, למה לא פעלתם בעצמכם לתקן את המבנה? קיבלתם בניין, לא שילמתם, זה מלפנים משורת הדין, אין חובה של עיריות להעמיד בניינים לרפואה, זה לא תפקידם, למה לא תיקנתם בעצמכם? למה לצאת מהמרפאה?     

יובל רווה: הנושא הזה של מרפאות שמרוחקות מבית חולים - - -     

מיכאל ביטון: אני גם אשאל את ראש העיר שאלות קשות, שלא תחשוב שהוא ייהנה פה היום

מיכאל ביטון:  בסוף יש לו אחריות על התושבים שלו

מיכאל ביטון:  אבל למה אתם פעלתם מהר ויצאתם משם? או מי החליט שתצאו, אתם או העירייה? מי קיבל את ההחלטה טוב, אין פה בטיחות, אין כסף לתקן, אנחנו יוצאים, מי קיבל את ההחלטה הזאת? צריך לשאול את בית החולים את העירייה, אני מאמין שהעירייה

מיכאל ביטון:  זאת אומרת בית החולים אמר בתנאים האלה

מיכאל ביטון: יש פה נציג של בית חולים בזום, נכון? תעלו בבקשה את הנציג, אני רציתי שהם יהיו פה וזה לא תקין כי בוועדה שלי מגיעים לפה פיזית למעט מקרים נדירים שאני מאשר בזום

מיכאל ביטון:  אמל הבין את זה אבל לפנים משורת הדין

מיכאל ביטון:  כן, נציגי בית חולים, מי קיבל את ההחלטה לצאת מטבריה?     

אורי סביר: תודה רבה על הדיון הזה

מיכאל ביטון: לא שומעים טוב

מיכאל ביטון:  עיריית טבריה תספר לנו את נקודת המבט שלך בדבר הזה?     

דב יוסף: אז ככה, אני רוצה רק לחדד איזושהי נקודה, לא מדובר על מרפאה של טבריה, מרפאה באזור טבריה

דב יוסף:  המרפאה הזאת נותנת שירותים לטבריה, עמק הירדן גליל תחתון, הכפרים שבאזור, זה בכלל לא בטבריה

דב יוסף:       לדעתי מרבית המטופלים שם בכלל לא מטבריה

דב יוסף:  בשעתו העירייה העמידה מבנה שיש ברשותה, אגב מבנים בעירייה זה מצרך הכי נדיר, מבנה העירייה שלנו, כל בניין העירייה שלנו מפוזר על 8-9 בניינים כי אין לנו, אנחנו מפוזרים ממש בכל העיר

דב יוסף:  אותו בניין שהיה לנו העירייה נתנה אותו בשעתו, אמרה בבקשה, תשתמשו בו

דב יוסף:  אחרי כמה שנים המשרד בא ואומר המבנה לא תקין אנחנו עוזבים, תנו לנו מבנה אחר

דב יוסף:  אבל אין לנו מבנה אחר

דב יוסף:       הצעתי, בשעתו, ואני מציע עוד פעם, בית החולים זיו הוא בית חולים ממשלתי

דב יוסף:  משרד הבריאות הוא ממשלתי

דב יוסף:  יש את מנהלת הדיור הממשלתי, שזה של משרד האוצר, יש להם מבנה שהוא פנוי, ריק, מוכן, אפשר להיכנס אליו עם חולצה לבנה, לא צריך להשקיע שקל אחד, כלום, נאדה, זירו

דב יוסף:  משרד האוצר משלם לנו ארנונה למבנה הזה, כי הוא פנוי, הוא ריק

דב יוסף:  הצעתי, שבו בבקשה פרופסור זרקא, הנה אני מחבר אותך למיכאל רזבין, מהדיור הממשלתי, תתקשרו ביניכם, תדברו

דב יוסף:       התשובה שקיבלתי ממנהל בית החולים אני לא שוכר מבנה, תשכור אתה מבנה ממשרד האוצר ותעביר לי אותו

דב יוסף:  זאת התנערות מאחריות של המוסד, של המשרד שאמור לספק את הצרכים

דב יוסף:  העירייה לא גובה מס בריאות, מס הבריאות שנגבה מכל אזרח במדינת ישראל אמור לספק לו את כל הצרכים של הבריאות

דב יוסף:  מבריאות הנפש, עד אורתופדיה, מה זה חשוב מה?      תאר לך שמחר מוחרתיים בבית חולים פורייה חסר מקום במחלקה אורתופדית, עיריית טבריה אולי תספקו לנו גם מבנה לאורתופדיה? אולי לכירורגיה? מה הקשר? אנחנו לא מספקים מבנים, אנחנו לא סוחרים במבנים

דב יוסף:  וגם אין לנו, אם היה לנו מבנה היינו נותנים אותו

דב יוסף:  וגם אנחנו לא מתווכים, אז מה הבעיה שמשרד הבריאות, קרי בית חולים זיו ידבר עם הנציג שיושב כאן, של הדיור הממשלתי, ויגידו לו הנה יש לכם מבנה שנמצא ליד בית המשפט, שפנוי, ריק מאדם ומחפצים, ואפשר להיכנס אליו מחר, לא הבנתי את הבעיה? לכאורה אפשר לפתור את זה בחמש דקות, אבל כנראה אתם לא רוצים לפתור את הבעיה, למה? כי אנחנו פריפריה

דב יוסף:  אבל אם הייתי ברמת גן הייתם פותרים את הבעיה

דב יוסף:  אבל מכיוון שאנחנו נמצאים בפריפריה מה זה משנה? הם דפוקים, אז יהיו דפוקים עוד יותר מה קרה?     דיברתם על כך שהילדים צריכים לנסוע לזיו, אז אני רוצה לומר לכם הם לא נוסעים לזיו, הם נשארים בבית, כי אין מי שייקח אותם

דב יוסף:  בדרך כלל המשפחות האלו הן משפחות גם ככה הרוסות, הם משפחות במצוקה חלקם

דב יוסף:  מה, נראה לכם יש להם זמן שעה וחצי הלוך שה וחצי חזור? זה מינימום שעה וחצי כי הם לא נוסעים במרצדס הם צריכים לנסוע בתחבורה ציבורית, ברגע שהוא יוצא מהבית עד שהוא מגיע לבית חולים זיו זה שעה וחצי

דב יוסף:  במינימום

טטיאנה (טניה) מזרסקי: זה יום עבודה שלם להפסיד

דב יוסף: זה יום עבודה שלם רק ללכת לחזור ולהביא את הילד

דב יוסף:  אז לא הולכים, לא לוקחים

דב יוסף:  הילד נשאר עם כל המגבלות שיש לו, וחבל

דב יוסף:  חבל, שאפשר לפתור את הבעיה בחמש דקות לעזאזל, חמש דקות שני אנשים יושבים ביחד, ממשלה מול ממשלה

דב יוסף:  לא יותר מזה

מיכאל ביטון: אז אני אשאל אותך בועז, אז למה למהר לסגור? קודם תפתרו ואז

דב יוסף: לא אנחנו סגרנו כבוד יושב הראש

מיכאל ביטון: אז מי סגר?     

דב יוסף:  בית חולים זיו קיבל את ההחלטה בלבד

מיכאל ביטון: חכה רגע, בוא נחזור לנציג בית החולים

אורי סביר: שמי אורי יצקר, אני מנהל את פסיכיאטרית ילדים ונוער בזיו

אורי סביר:  אני יכול להגיד שאני גם בכובע של יו"ר הנבחר של האיגוד הפסיכיאטרי לילדים ונוער בארץ, אבל אני מדבר פה מטעם בית חולים זיו

אורי סביר:  אז חשוב לי קודם כל להגיד באמת תודה רבה לך חבר הכנסת מיכאל ביטון ולנוכחים, על העבודה עבור הפריפריה, זה לא טריוויאלי ואלו לא דברים שנעשו במשך הרבה שנים כמו שאני רואה את זה

אורי סביר:  אני מאוד מתנצל שלא הצלחתי להגיע בשל סיבות אישיות ואני מאוד מאוד אשמח להגיע לוועדה הזאת לכל הזמנה ועדה מאוד מאוד חשוב, וגם אני רואה פה הרבה שותפים יקרים שפועלים למען הפריפריה בכלל ובבריאות בפרט

אורי סביר:       אני רוצה רגע, אם אפשר רק להגיד מילה על המרכז שלנו שהמרפאה בטבריה הוא חלק ממנו, אז אני רוצה להגיד קודם כל דבר מאוד מאוד חשוב כי מדברים פה על פריפריה, אז אני גאה להגיד שכל ילד נער ומשפחה בצפון שמגיעים למרכז שלנו, מקבלים לא רק את הטיפול הכי טוב ומקצועי שקיים בארץ אלא גם בעולם

אורי סביר:  בשירות ציבורי, בלי כסף, זה שירות שלא ניתן לקנות אותו בכסף גם לא בתל אביב, לא בירושלים ולא בשום מקום

אורי סביר:  21 קבוצות DBT, גם מבחינת הלב וגם מבחינת המקצועיות

אורי סביר:       אבל אני חייב להגיד שהמצב בו, בטח בצפון, הוא מאוד מאוד מורכב מבחינת בריאות הנפש, במערך שלנו בזיו יש 15 מרפאות, תתי מרפאות, חממות, מרכזים אינטגרטיביים, טיפולי יום, מחלקת אשפוז אחת, וחלק מהן הן מרפאות באמת אזורית שטבריה היא אחת מהן, ויש לנו גם במעא'ר ובקרית שמונה ובגולן בקצרין

אורי סביר:  ומרפאה כזאת, לאור העלייה הדרמטית שקורית בשנים האחרונות בדרישות, היא מאוד מאוד קשה להחזיק מערכת שאנחנו מחזיקים אותה, אפשר להגיד ברמה מסוימת אפילו, לבד

אורי סביר:       אנחנו כבית חולים רואים את עצמנו חייבים לטפל במקרים הכי קשים, במקרים שזה סכנת חיים מיידית

אורי סביר:  אני אתן לכם תמונה מהיום בבוקר, מאתמול בערב עד עכשיו בבוקר 17 פניות למיון, שלושה בני נוער בסכנת חיים בטיפול נמרץ אחרי ניסיונות אובדניים קשים עם דופק נמוך, אני לא נכנס פה לעניינים אישיים

אורי סביר:  יש לנו עשרות ילדים שממתינים לאשפוז במצב מסכן חיים, ואנחנו כבית חולים, ובאמת פה אני רוצה מאוד מאוד להודות גם לחלק מהיושבים פה ולד"ר יובל רווה, למשרד הבריאות

אורי סביר:  אנחנו הולכים לפתוח מחלקה חדשה, שזה צורך להציל חיים בצפון, אין דרך אחרת

אורי סביר:  ועם מערכת כמו שלנו שהיא דרך אגב מטפלת ב-2,000 ילדים בשנה בצפון במקרים הכי הכי קשים בכל המערכת, זה משהו שדורש מאיתנו באמת להשיג המון המן כוחות שלנו

אורי סביר:       אני יכול להגיד לגבי המבנה, המרפאה בטבריה פעלה 25 שנים, מ-2016 שאני מנהל את המרפאה, אני שלחתי לשם צוות למרות סכנות חשמל, למרות סתימה בביוב

אורי סביר:  היו מספר חודשים שהצוות היה צריך ללכת לקיוסק מעבר לעשות פיפי ומטופלים בכלל לא היה להם איפה

אורי סביר:       אני חייב להגיד שאני ישבתי כמה פעמים בעירייה כולל עם מנכ"ל העירייה, ואני חייב להגיד שהעירייה כן ניסתה ברמה מסוימת למצוא פתרונות ולעזור בתיקונים פה ושם, אבל זה לא היה ראוי

אורי סביר:  אני לא רוצה להיכנס פה לתיאורים גרפיים אבל כשסגרנו זה היה כבר ביום שתולעים מהפגרים של היונים בתקרה נפלו לרצפה

אורי סביר:  אני שלחתי צוות באופן לא ראוי, כשאני מסכן אותו בטיחותית, תברואתית, צוות ומטופלים, וזה מבנה שחלקו סגור בכלל כי הוא אסור, מסוכן לשימוש, יש שם קומה שמשמשת כל מיני נרקומנים

אורי סביר:       כלומר, זה לא מבנה שהיה מכבד אף אחד ממכם או מהילדים שלי או שלכם, ובכל זאת, כדי לא לסגור את השירות המשכנו, המשכנו עד שזה היה פשוט בלתי אפשרי

אורי סביר:  ואני חושב שהייתי חסר אחריות שהמשכנו את זה עד אז

אורי סביר:  ואני מצדיע להנהלת בית החולים שלי אני גם חושב שעיריית טבריה עשתה - - -     

מיכאל ביטון: מה יש להצדיע שסוגרים שירות? אני שומע על כל העשייה היפה שלך בבית חולים

מיכאל ביטון:  מה יש להצדיע שסגרתם מרפאה? זה להצדיע?     

אורי סביר: תודה, אני לא מצדיע על סגירת השירות, אני מצדיע על - - -      

מיכאל ביטון: ואיזה נורות אדומות הדלקתם למשרד הבריאות? לשר הבריאות? לפני שסוגרים

מיכאל ביטון:  באים ואומרים תשמע אנחנו צריכים לסגור את טבריה

מיכאל ביטון:  זו לא החלטה שתעבור בשקט מתחת לרדר

מיכאל ביטון:  בסוף זה בני אדם

אורי סביר: אתה צודק, אני רוצה לענות על זה בשני מישורים

אורי סביר:  מישור אחד זה באמת לאורך שנים התנהלו דיונים והתחננו למבנים חלופיים, לא היה את הפתרון שעכשיו ראש העיר מדבר עליו

אורי סביר:  אני לפחות אולי עכשיו, אחרי הסגירה בחודש-חודשיים האחרונים שמעתי, אבל אז ממש התחננו למבנים אחרים, עשינו את הבירורים, מנהל בית החולים נסע, נפגש כמה פעמים עם הנהלת העירייה ולא נמצאו

אורי סביר:       מה שאני כן יכול להגיד זה שלכל מטופל במרפאה הוצע להמשיך טיפול על ידי הצוות שלנו, על ידי אותו מטפל ואותה רופאה, אבל זה נכון אצלנו בצפת

אורי סביר:  וברגע שלא הצלחנו להמשיך בטיפול - - -     

מיכאל ביטון: אבל למה ההורים צריכים לשלם מאות שקלים לנסוע לצפת? זה ביטוח בריאות ממלכתי

מיכאל ביטון:  למה אחד יקבל את זה בקופת חולים בתל אביב, ואחד ייסע שעות עם הבן שלו או הבת שלו? מה הצדק בדבר הזה?     

אורי סביר: תראה, אני לגמרי איתך

אורי סביר:  כשאני אמרתי שאני מצדיע להנהלת בית חולים, זה כי אני חושב שכשמסתכלים על מה שקורה בארץ מאז הרפורמה, אנחנו לא רק שלא סגרנו מענים בקהילה, אלא פתחנו והגדלנו מאוד מאוד מענים בקהילה

מיכאל ביטון: הרבה פעמים מדברים על בית חולים שהוא מוטמע בקהילה, ואגב, זה אינטרס שלו, כי מה שמטופל בקהילה לא מגיע למיון

מיכאל ביטון:  ככל שבית חולים יש לו קופות טובות שלא שולחות למיון, זה מוריד את העומס במיון

מיכאל ביטון:  אז יש לכם מערך כל כך יפה בקהילה וכנראה הקופות לא השתלטו על הנושא הזה עדיין

מיכאל ביטון:  אז למה לסגור מרפאה?     

אורי סביר: אנחנו עושים מה שאנחנו יכולים באמת, צוותים מדהימים

אורי סביר:  אבל אתה נותן גם אתה המענה הראשוני וגם השניוני וגם השלישוני גם האשפוזי, גם אשפוזי היום שזה פוסט אשפוזי, לבד

מיכאל ביטון: נו, זו חובתה של מדינה לאזרחיה

מיכאל ביטון:  אם היא 70 שנים נותנת שירות פסיכולוגי ופסיכיאטרי באמצעות משרד הבריאות, אז היא צריכה להמשיך את זה

מיכאל ביטון:  ואם היא העבירה את זה לקופות אז שזה ייראה כמו שצריך, שהקופות לקחו 100% אחריות

מיכאל ביטון:  אבל למה מטופלים יפלו בין הכיסאות? משרד הבריאות יסיר אחריות, הקופות לא יודעות לקחת 100% אחריות, הן קורסות כי גם הפערים שם גדולים מראש בנגב ובגליל

מיכאל ביטון:  ובנוסף מבנה ארגוני של קופה אחת ששולטת בשוק, וקופות אחרות לא מיוצגות בתשתיות מספיקות באותן ערים, וכל התבשיל הזה משאיר ילדים בבית

מיכאל ביטון:       ברגע זה, מי נותן לי התחייבות שכל ילד שהוא במשבר נפשי, פסיכולוגי, בטבריה, שלא טופל עד היום, שלא ברשימות שלכם, מי מאתר אותו? מי מאבחן אותו? ומי נותן לו טיפול בתוך חודש? זאת השאלה שעכשיו באוויר, אותו ילד שאנחנו לא יודעים את שמו, שעובר משבר נפשי עכשיו, וזועק, והוא לא בקופת חולים כללית, וגר בטבריה

מיכאל ביטון:  מי הכתובת שלו? מי בכלל מסביר לו שהוא במצב פסיכולוגי? מי בכלל מראה לו את האפשרויות? מי יממן לו, אם זו משפחה של 5,000 שקלים שכר מינימום, מי יממן להם מאות שקלים של נסיעות לזיו אחרי שהוא ימצא שהפתרון זה זיו?     

אורי סביר: אני קודם כל לא יודע אם השאלה היא אליי

מיכאל ביטון: השאלה היא לכל אדם מוסרי

מיכאל ביטון:  לא גבולות של ארגונים

אורי סביר: אני חושב שהדיון הזה הוא מאוד מאוד חשוב

אורי סביר:  אני מסתכל על עוד לפחות, מאות יישובים וערים נוספות בצפון, ואני מזמין את כולנו לדיון שהוא לא רק על טבריה

אורי סביר:  אנחנו, עם מרפאות שלנו באזורים נוספים, אנחנו רואים את עצמנו כבית חולים שחייב לתת מענה למצבים הקשים ביותר, והיום צריך להסתכל בצורה מאוד רחבה על הצפון, לא רק על טבריה גם על טבריה, יכול להיות שיש שם מרפאה של כללית אבל אנחנו מסתכלים על כל - - -     

מיכאל ביטון: אתה אומר מענים למצבים הקשים ביותר, אבל מה שלא מטפלים במצב קל ובינינו נהיה קשה

מיכאל ביטון:  הזנחה של קל ובינוני יגיע אליך

אורי סביר: בגלל זה צריך להיות שותפות של עוד שחקנים, עוד אנשים, עוד גורמים

מיכאל ביטון: אז תעשו שותפות, אבל למה לסגור? למה באבחה אחת לסגור בלי שבניתם פתרון? יש לכם אחריות על ילדים, על גורלם של ילדים

אורי סביר: אני אומר עוד פעם, אתה צודק לגמרי

אורי סביר:  מה שאני אומר זה שעשינו כל מאמץ, במשך הרבה שנים לא לסגור

אורי סביר:  אני גם חייב להגיד שחלק מהילדים במצבים הקשים קיבלו ועדיין מקבלים הסעה על חשבון בית חולים, אלו ילדים שהיו בחממות על סף אשפוז

אורי סביר:  בית החולים מסיע אותם מפתח המרפאה בטבריה עד צפת

אורי סביר:   אבל אנחנו מאוד מאוד לא שמחנו לסגור

אורי סביר:  זה היה מאוד מאוד עצוב בתור מי שמקדישים את כל חייהם לטיפול בילדים

אורי סביר:  הסיטואציה הייתה בלתי אפשרית, אבל אני חושב ואני רק מזמין לדיון יותר רחב על כל הערים הנוספות, אבל אני מסכים לגמרי, הסגירה הזאת היא משהו מאוד קשה ומאוד עצוב

דב יוסף: מה הבעיה לפתוח?     

מיכאל ביטון: בועז, אתה מסביר למשרד הבריאות אבל אתם גם אחראים

דב יוסף: על מה אנחנו אחראים?     

מיכאל ביטון: יש לכם שירות קיים, הסדר קיים 50 שנים, למה לא לעזור שהבניין יהיה תקין? למה לדאוג שלא ייסגר השירות? מה, זה אתה חי בשלום עם זה? נכון שאתה לא שר הבריאות אבל למה אתה לא לוקח אחריות, אני לא נאבקתי להביא ניידת טפול נמרץ? לא נאבקתי לפתוח מרפאות חדשות

מיכאל ביטון:  זו לא אחריותי אבל מה שהאזרחים שלי ייפגעו, ולא נאבקתי בטיפות חלב? ולא שיפצתי בעצמי כדי שהגיל הרך יקבל?     

דב יוסף: ההסדר הוא לא 50 שנים, ההסדר הוא מספר שנים בודדות

דב יוסף:  דבר נוסף אנחנו כן מטפלים

אורי סביר: 25 שנים המרפאה פעלה

דב יוסף: אבל לא שם

אורי סביר: אני רק אגיד שפעמיים סגרנו מרפאות, זה לא אישי לראש העיר, אבל פעמיים, אחד במג'דל שמס ואחד בטבריה, בזמן ועדה קרואה

אורי סביר:  זה דורש מאוד מאוד שותפות

אורי סביר:  אני יודע שלעירייה יש המון המון אילוצים, אבל סגירה זה דבר מאוד מאוד כואב, ושאר המרפאות שלנו דורשות באמת שיתוף פעולה בין הרבה גורמים

דב יוסף: אז ככה, במסגרת הבריאות אנחנו כן מממנים ניידות טיפול נמרץ, כן משתתפים במד"א וכן לצערנו הרב גם כן מממנים את טיפות החלב, את ההכנה לאם ולילד שזה משרד הבריאות גרידא

דב יוסף:  עכשיו, כל עוד שהיה לעירייה מבנה נתנה אותו וגם שיפצה אותו

דב יוסף:  הגענו למצב שהמבנה הזה לא ראוי לשיפוץ יותר ולא ראוי לאכלוס יותר, אז עזבתם אותו, בסדר

דב יוסף:  אבל הפננו אותכם לגורם שנותן לכם מבנה אז מה הבעיה? למה אתם כרגע כמשרד הבריאות שאחראי על זה, מה הבעיה שלכם ללכת כרגע פה למשרד האוצר לבקש את המבנה הזה ולקבל אותו ולהפעיל את המרפאה מחר? מה הבעיה תסבירו לי?     

מיכאל ביטון: כסף

דב יוסף: איזה כסף? זה ממשלתי, ממשלה מול ממשלה, משרד מול משרד

מיכאל ביטון: זה עולה כסף לממשלה

דב יוסף: המבנה כרגע הוא לא מושכר ואי אפשר להשכיר אותו, הוא לא יכול לשמש המשרד הזה למשרד עורכי דין ולא רואי חשבון ולא יכולים להשכיר אותו לפלאפל

מיכאל ביטון: הבניין בבעלות ממשלתית?     

דב יוסף: הבניין בבעלות ממשלתית, מיועד למבנה ציבורי, ריק, ומשלמים ארנונה ואני אגבה ארנונה עד היום האחרון

מיכאל ביטון: ולמה לא נכנסים?     

דב יוסף: הנה תשאל

מיכאל ביטון: ולמה לא הבאת את הפתרון בזמן שהיו בעיות? כשראית שהיא נסגרת למה לא?     

דב יוסף: הצגתי את הפתרון, יותר מזה - - -     

מיכאל ביטון: ישבת עם שר הבריאות על הבעיה הזאת לפני שהמרפאה נסגרה?     

דב יוסף: לפני חודש ישבנו גם עם משרד הבריאות

מיכאל ביטון: לא לפני חודש, לפני תשעה חודשים

דב יוסף: זה לא תשעה חודשים זה ששה חודשים, המרפאה סגורה מדצמבר

מיכאל ביטון: הם אומרים שהמרפאה סגורה תשעה חודשים

דב יוסף: זה לא תשעה חודשים, זה מדצמבר

מיכאל ביטון: נו אז בנובמבר, ידעתם שהולך להיסגר, למה לא הלכתם למשרד הבריאות לשמור על הדבר הזה?     

דב יוסף: אנחנו ניסינו למצוא פתרונות, דיברנו עם מנהל בית החולים הסברנו את האפשרות שלנו, אין לנו פשוט אנחנו לא יכולים להמציא, אין לנו

דב יוסף:  עכשיו, כשמצאנו את המבנה הזה הצגנו אותו

מיכאל ביטון: מה אין איזה תב"ר של 300,000 לשפץ בניין כזה?     

דב יוסף: זה לא עניין של תב"ר, אי אפשר לשפץ, צריך להרוס אותו, אין מה לשפץ שם גמרנו

דב יוסף:  זה מבנה משנת 1900, 1910 משהו כזה

דב יוסף:  זה מבנה לשימור גם כן, אי אפשר להרוס אותו ואי אפשר לשפץ אותו

דב יוסף:  זה לא עניין של שקל אחד או שניים, אם זה היה 100,000 או 200,000 עובדה כבר אמרו לך את זה אדוני יושב הראש ששיפצו את זה מספר פעמים ולא ב-100,000 שקל, במאות אלפי שקלים אבל זה לא עוזר

דב יוסף:  עכשיו, יש מבנה אחר תלכו לשם ותפנו לשם, מה הבעיה?     

מיכאל ביטון: ד"ר אורי, תשאירי אותו על הקו

אורי סביר: כן אני כאן

מיכאל ביטון: למה אתם לא הולכים לבניין הזה שהוא מציע לכם?     

אורי סביר: קודם כל באמת מנהל בית החולים לא נמצא בארץ

אורי סביר:  באמת הסגירה הייתה בינואר, הוא צודק ב-1 בינואר, אבל במשך השנתיים שלפני היו חלקים שעבדנו בפנים, בחוץ, באמת דאגו לנו לבית ספר בזמן שאי אפשר היה להיכנס למבנה חלופי

אורי סביר:  בכל התקופה עד הסגירה נעשו המון המון שיחות גם עם העירייה

אורי סביר:       אני לא הנהלת בית חולים אבל אנחנו לא שמענו על שום אופציה אחרת והלכנו לבדוק המון מקומות, כולל אפילו ברשות מחוץ לטבריה ובתוך טבריה

אורי סביר:  אני רוצה להיות זהיר כי באמת יש הנהלה והנהלה אדמיניסטרטיבית אבל לא מצאנו שום פתרון, לדעתי המבנים האלה, לפחות אז כשחיפשנו לא היו פנויים, או לפחות אני לא ידעתי על מצב שהם היו פנויים

מיכאל ביטון: ועכשיו כשאתה יודע מה תעשה?     

אורי סביר: אנחנו בתוך סיטואציה שבחודשים האחרונים קידמנו מאוד מאוד את פתיחת מחלקה חדשה שזה באמת הצלת חיים

אורי סביר:  בסוף, אנחנו צוות שהוא צוות של בית חולים זיו שבאמת מקבל פה איזושהי אחריות שמאז הרפורמה האחריות עלינו רק הלכה וגדלה, היא לא הלכה וקטנה, כי הדרישות עלו פי 3-4 בטח בשמונה השנים האחרונות ובטח בשלוש השנים האחרונות

אורי סביר:  אנחנו כצוות, עכשיו קודם כל מדובר פה על שמירת צוות, אז באמת הרבה מאוד אנשי צוות עוזבים גם בגלל שכר, לא רק בקופות, במכונים, בעמותות, בסקטור הפרטי

מיכאל ביטון: אבל אורי קודם כל דיברת על איכות השירות וכמה אתם עושים דברים יפים

אורי סביר: נכון

מיכאל ביטון: עכשיו דיברת על הצרות שלך

מיכאל ביטון:  אז מה? הצרות האלו זה הצדקה שלא יהיה שירות פסיכולוגי בטבריה? למה זה מוביל ההסבר הזה?     

אורי סביר: היכולת, כשאני מסתכל על עשרות הקילומטרים - - -     

מיכאל ביטון: אז אתה אומר שגם אם יהיה בניין לא יהיה שירות פסיכולוגי בטבריה? זה משתמע מדבריך?     

אורי סביר: קודם כל הרופאה לצערי עזבה, כמו שנאמר פה קודם

אורי סביר:  להכשיר פסיכיאטר ילדים מומחית זה לוקח הרבה זמן, בנוסף אנחנו מעבירים שני מומחים מאוד חזקים שלנו כדי להקים מחלקה חדשה

אורי סביר:  להקים מחלקת אשפוז לנוער זה אירוע מאוד מאוד מורכב, אשפוז זה דבר שאנחנו שומרים אותו למצבי קצה הכי חמורים, אשפוז זה דבר לא פשוט בכלל

מיכאל ביטון: כל הפעולות האלו מבורכות, אבל להצליח במקום אחד על גב של מקום אחר זה לא

אורי סביר: אבל אתה מדבר פה עם בית חולים ספציפי

מיכאל ביטון: בית חולים ספציפי שיש לו 16 מרכזים בקהילה לפסיכולוגיה ואחד נסגר

מיכאל ביטון:  ואין סיבה שהאחד הזה ייסגר

אורי סביר: יש לו ארבעה מרכזים בקהילה שאחד נסגר, ועוד הרבה מרפאות שנעשות בקמפוס המרכזי

מיכאל ביטון: אנחנו שמענו על 16 נציגויות שלכם בקהילה

מיכאל ביטון:  זה הנתון שקיבלנו

אורי סביר: 16 תתי מרפאות, שחלקם שירות לגיל הרך, מרפאה לנוער בסיכון, מרפאת חרדה

מיכאל ביטון: בסדר, אם כבר יש מרפאה, א ז להביא רופא יותר קל

מיכאל ביטון:  נשאר רק להביא את הרופא לא את הבניין

אורי סביר: א' אנחנו עכשיו בסיטואציה שאנחנו באמת בחסר מאוד מאוד גדול של רופאים, אפילו להביא לתוך האשפוז קשה לי

אורי סביר:  אני חושבת שבאמת השאלה צריכה להיות מופנית לקופות החולים

מיכאל ביטון: מה אתם רוצים? אתה יודע, אתה גם נראה לי בן אדם הגון

מיכאל ביטון:  מה אתם רוצים? שאנחנו נהיה כדור הפינג-פונג שאתם מעבירים? מה, ילדי טבריה והגליל הם כדור פינג-פונג בין קופת חולים למשרד הבריאות     

אורי סביר: אתה פונה למי שמקדיש את חייו לילדים האלה

מיכאל ביטון: אבל אתה מסביר לי עכשיו שהאחריות היא של הקופות

מיכאל ביטון:  אבל אתה משרד הבריאות אתם קבעתם שהקופות יתנו שירות, ולא הצלחתם לגרום לזה לקרות עד הסוף

מיכאל ביטון:  אז אתה שולח אותנו לקופות? אתם הריבון

אורי סביר: אבל כשאני פותח את הבוקר הזה, ויש לי רשימה מולי של 20 ילדים בסכנת ילדים שצריכים אשפוז, 20 ילדים כולל עכשיו ששה במחלקת ילדים ששלושה בסכנת חיים מיידית, ואני אומר בצפון, ודיברתי שאני גם מטעם האיגוד, בצפון ילדים שצריכים אשפוז אין להם איפה להתאשפז, אנחנו הצלחנו לפעמים למצוא מקום בבאר שבע או בתל השומר, אין להם איפה להתאשפז אז אנחנו אם אנחנו נגייס את הכוחות שלנו למען אותם ילדים במרפאות DBT, במרפאות נוער בסיכון, הגדלנו את המרפאה להפרעת אכילה - - -      

מיכאל ביטון: אז אתה חושב שבית חולים זיו צריך להתכנס פנימה לעצמו לפתרונות אשפוז ולסגור את המרפאות שלו בקהילה? זו המסקנה שלך?     

אורי סביר: לא, אני חושב כמו שהזמנתי קודם לדיון על כל המערך בפריפריה, אני מאוד אשמח להסביר מה המרקם בקרית שמונה, מה קורה בגולן כולל בכפרים של צפון הגולן, מה קורה בערים ערביות ראמה, סכנין

מיכאל ביטון: אנחנו יודעים מה קורה, על הפנים, המצב על הפנים זה מה שקורה

מיכאל ביטון:  הגליל והנגב נדפקים כל יום בשירותי בריאות בכל התחומים

מיכאל ביטון:  בשביל זה אנחנו לא צריכים דוחות

מיכאל ביטון:  אבל עד שיש משהו שעובד בעיר של סוציואקונומי נמוך הוא נסגר, ואנחנו לא יכולים לקבל את המצב הזה

אורי סביר: היו"ר, אז אני בדיוק מסכים איתך, ואני מזמין לדיון - - -     

מיכאל ביטון: אז אם אתה מסכים איתי תגיד אני הולך לבדוק את הבניין והולך לשכור אותו ולפתוח מרפאה בטבריה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אדוני יושב הראש אפשר להתייחס?     

אורי סביר: אבל זה יהיה במקום לפתוח מחלקת אשפוז ואנחנו לא יכולים

מיכאל ביטון: אז פתאום עכשיו זה או זה או זה? מה אתם עושים לנו משפט שלמה? תינוק אחד על השולחן?  מי אוהב יותר את המטופלים? מה יש לכם?     

אורי סביר: אני מאוד שמח על העבודה של הוועדה ואני לא בטוח שעכשיו זה מכוון למקום הנכון

אורי סביר:  הצוותים שלנו כולם עובדים בשירות הציבורי מהבוקר עד הלילה ומנסים לטפל

מיכאל ביטון: מה זה קשור? היה לכם שירות בטבריה

מיכאל ביטון:  לא פוגעים בשירות בטבריה, מה זה קשור? תעשו מה שאתם רוצים תפתחו 1,000 אגפים

מיכאל ביטון:  למה לפגוע בשירות בטבריה?     

אורי סביר: אוקיי, אז זה הדיון שאני מזמין

מיכאל ביטון: אתה לא מזמין דיון, אני זימנתי את הדיון

מיכאל ביטון:  והדיון זה על מרפאה בטבריה שנסגרה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אדוני יושב הראש, אני לא חושבת שכאן בית החולים הוא הכתובת

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  הכתובת כאן הוא משרד הבריאות שאמור לתת מענה ולדאוג ולעשות מעקב מי מספק את השירות? איפה מספק את השירות? היכן מתחלקים המשאבים? מה המצב של המרפאות? הרופאים הם עובדי מדינה ולא רק עובדי בית חולים, וכאן מישהו שאחרי על תחום בריאות הנפש אמור לבדוק למה נסגרה המרפאה בכרמיאל ולאן הלכו הלקוחות והמטופלים בכרמיאל? למה נסגרת מרפאת בריאות הנפש בעכו ולאן יופנו המטופלים שקיבלו שירות שם? בכרמיאל ועכו ובסוף בעכו סוגרים, למה מרפאות אחת אחרי השנייה בפריפריה נסגרות, למה? כי למישהו בכלל אכפת במשרד הבריאות? מישהו מתייחס? זה משבר

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  משבר שעולה לנו בחיים, חיים של ילדים, חיים של משפחות שלמות ואף אחד לא מתייחס לזה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       למה? למה זה קורה? ובית החולים הם מסכנים הם נותנים שירות כמיטב יכולתם, אני מכירה אותם, גם כשעבדתי בקופת חולים, גם כשעבדתי בשירות המוניציפלי והייתי סגנית ראש העיר והחזקתי את תיק הנוער והצלנו אנשים, והצלנו ילדים שחיפשנו להם מסגרת לטיפול וביקשנו והתחננו שיכניסו לטיפול ילד כזה או אחר או ילדה מסוימת

טטיאנה (טניה) מזרסקי:       אבל פה זה עניין של משרד הבריאות

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אם אין חלוקה הוגנת בין משאבים בין מרכז הארץ לפריפריה, מרפאות בפריפריה ימשיכו להיסגר

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  גם השירות הפסיכולוגי שלא מזמן דיברנו עליו, שיכול לתת שירות ולמנוע מצבים פסיכוטיים ומצבים חריפים, יש נוהל שרק רופא פסיכיאטר צריך לנהל את המרפאה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  סוגרים גם את השירות הפסיכולוגי בגלל שיש מחסור בפסיכיאטרים, ומה הצעדים שנוקט משרד הבריאות כדי לטפל במחסור הזה? פה שורש הבעיה, לא מבנה יחיד או רק טבריה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  פה צריך לראות מה הבסיס ואיך אנחנו מטפלים בבעיה באופן מערכתי?     

מיכאל ביטון: דיברנו על זה בתחילת הדיון, דיברנו על התמונה הכללית שהיא רעה מאוד בפריפריה

טטיאנה (טניה) מזרסקי: התמונה הזאת ברורה, אבל מה עושים כדי לטפל בבעיה?     

מיכאל ביטון: הנה נציג משרד הבריאות

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אז מה הוא עושה? מה עושים? כאילו, זה בסדר, הגדרנו שיש בעיה

טטיאנה (טניה) מזרסקי:  אז מה הצעד הבא?     

יובל רווה: אתה דיברת על משפט שלמה, אנחנו כל יום עושים את משפט השלמה הזה

יובל רווה:  השמיכה שלנו היא מאוד מאוד מאוד מאוד קצרה, וזה לא שלא נסגרות מרפאות גם בירושלים, שזה פחות פריפריה מפריפריה וגם באזורי מרכז

יובל רווה:  מרפאות נסגרות, הבעיה היא בעיה ארצית

יובל רווה:  אנחנו לא מזלזלים בפריפריה, חס וחלילה אנחנו כל יום מתעסקים, ושוב, אתם נובחים על העץ הלא נכון

יובל רווה:       אנחנו מקדישים את חיינו לרפואה ציבורית, בטח ד"ר יצקר שמנהל את כל המרכזים האלה, והוא גם גר בפריפריה, הפריפריה היא ראש מעייניו, ולהגיד שאנחנו לא מתעניינים בפריפריה זה קצת פוגע, אבל נשים את זה רגע בצד

מיכאל ביטון: נראה לי שאתה לא מבין מה אנחנו אומרים

מיכאל ביטון:  כמה שנים אתה עובד במשרד הבריאות?     

יובל רווה: שנתיים

מיכאל ביטון: היית מנהל מרפאה?     

יובל רווה: נכון

מיכאל ביטון: זה של משרד הבריאות?     

יובל רווה: לא, של בית חולים הרצוג

מיכאל ביטון: של בית חולים הרצוג

מיכאל ביטון:  אז יש אי שוויון בבריאות בישראל בין נגב וגליל למרכז

מיכאל ביטון:  זה ידוע?     

יובל רווה: נכון

מיכאל ביטון: וזה לא אי שוויון של פערים של 5%, 100% הבדלים, פי 2 רופאים במרכז פר אותה אוכלוסייה ביחס לפריפריה

מיכאל ביטון:  פי שתיים רופאים

יובל רווה: אבל אנחנו שוברים את הראש כל יום איך לשבור את הפער הזה     

מיכאל ביטון: לא צריך לשבור את הראש, צריך לשבור את התקציב

יובל רווה: נכון - - - מתסכל

מיכאל ביטון: לא, אולי הוא לא שבור מספיק

מיכאל ביטון:  יכול להיות שאם יש לך חמישה שקלים, ארבעה שקלים צריכים ללכת לפריפריה, זה תקציב משרד הבריאות באמת? כדי לתקן את האי שוויון? הוא מעביר 80% מתקציבו לתקן את האי שוויון? תגיד לי שכן

מיכאל ביטון:       אתה בתקציב שלך של שירות פסיכולוגי, אתה מטה 100% מהתקציב לתת את זה לאיפה שאין שירות פסיכולוגי? הרי אתה נאלץ לשלם למרפאות במרכז ובתי החולים במרכז, כמה מהכסף שלך הולך לצמצום אי השוויון? מה אחוז התקציב אצלך שהוא לתיקון העוול?     

יובל רווה: אני איש מקצוע, אני יודע לבנות תוכניות ולהציע אותם לדרגים שמעליי, האם הם לוקחים אותם או לא? זה עניינם, אבל יש לנו יותר מתוכנית אחת לנסות ולגייס כוח אדם בפריפריה שזו הבעיה העיקרית

מיכאל ביטון: אבל יובל, אתה שנתיים במשרד

מיכאל ביטון:  אני 10 שנים ראש עיר, ופה ארבע שנים, וגם כמה עמותות הקמתי וכמה מתנ"סים ועניינים

מיכאל ביטון:  אני סובל מאי שוויון בבריאות 40 שנים

מיכאל ביטון:  אני נולדתי לאי שוויון בבריאות

מיכאל ביטון:  אז מה אתה מסביר לי עכשיו? שיעשו כל פעם פיילוטים? המצב מחפיר

מיכאל ביטון:       מה שחברת הכנסת טטיאנה מתארת זה שאי השוויון בבריאות נגב גליל הוא מחפיר

מיכאל ביטון:  אנחנו לא באים אליך כי אתה שנתיים בתפקיד, אתה מייצג ארגון

מיכאל ביטון:  מה היינו מצפים ממך? איך הייתי יודע שאתה עושה את תפקידך? שהיית אומר יש אי שוויון בשירות פסיכולוגי בנגב ובגליל, ולכן 80% מהתקציב שלי ילך לצמצם פערים

מיכאל ביטון:  היו אוכלים אותך בלי מלח

מיכאל ביטון:  לא יכולים, זה יפגע במרכז הארץ וזה מה שצודק

מיכאל ביטון:  80% מהתקציב שלך הלך לאי שוויון? הרי הפערים הם 100% הבדל, אז כדי לצמצם צריך מסה של משאבים, מסה של השקעה

מיכאל ביטון:  80% מתקציב משרד הבריאות הלך לצמצמם אי שוויון? לא הוא לא הולך

מיכאל ביטון:       אתה יודע, זה יותר גרוע מזה

מיכאל ביטון:  יש לך קופות שיש להם מונופול בנגב כמו כללית, ובמרכז יש להם תחרות

מיכאל ביטון:  אתם אפילו לא יודעים, אין לכם כלי לדאוג שקופה שיש לה מונופול בגליל ובנגב תיתן את אותה רמת שירות שהיא נותנת במרכז הארץ

מיכאל ביטון:  הרי לכאורה, יש קופת חולים כללית, אז למה התורים לרופא מומחה בנגב ובגליל ארוכים יותר מאשר במרכז? היא תווסת, היא תשלח רופאים, היא תיתן להם תמריצים

מיכאל ביטון:  למה היא יכולה לחיות בשלום עם תורים ארוכים בנגב ובגליל? זו אותה קופה, אותו ארגון, אותו מוסד

מיכאל ביטון:       איזה כלי אכיפה יש לך? איזה כלי אכיפה יש לך שבטבריה לפי החוק שקבעתם, שהקופות יתנו את השירות המושלם הפסיכולוגי, איך אכפתם את זה? מה הסנקציות שלך על העובדה שלא לכל קופה יש שם שירות פסיכולוגי? איזה סנקציות? אילו עונשים? תספר לי

מיכאל ביטון:  תספר לי איך אתם קיבלתם החלטות לפני שמונה שנים שקופות יתנו שירות פסיכולוגי, הודית בפניי שהמצב טוב יותר במרכז הארץ לאין ערוך מאשר נגב גליל, ומה הסנקציות שאתם עושים עכשיו נגד קופות שלא נתנו שירות פסיכולוגי בנגב ובגליל? לקחתם להם עשרות מיליונים? ביטלתם להם מרפאות? מה עשיתם? זה מה שאני דורש ממך

מיכאל ביטון:       זה שאתה איש מקצוע טוב עם המלצות זה סבבה, אבל שוויון רפואי זה כסף, שוויון לא נובע מרעיונות, שוויון נובע מצד חלוקתי, מחלוקת משאבים הגונה בין קבוצות, ולא נראה שמישהו החליט במשרד הבריאות

מיכאל ביטון:  עכשיו, שר הבריאות הוא חדש אז אני גם לא מאשים אותו, הוא חודש-חודשיים בתפקיד

מיכאל ביטון:  אבל המצב הזה היה אמור לפתוח כל חדשות בישראל, במשך 10 שנים

מיכאל ביטון:       זו הייתה צריכה להיות הכותרת, שמתים בנגב ארבע שנים לפני תל אביב, שעשרות אחוזים אין שירות פסיכולוגי בגליל ובנגב, שילד ישלם מאות שקלים בביטוח בריאות ממלכתי כי אין לו מרפאה לידו, שקופות קטנות לא לוקחות אחריות על שירות פסיכולוגי, יש מונופול והוא גם לא יודע לתת את התשובה, כי יש פערים בשירות, באיכות שלו

מיכאל ביטון:  קופת חולים כללית יש הבדל באיכות השירות

מיכאל ביטון:       אז תראה, אנחנו יודעים לדבר על זה כי זה כואב לנו

מיכאל ביטון:  אנחנו חיים את הדבר הזה, גם חברי הכנסת פה

מיכאל ביטון:  זה לא עצוב שמי שבא לפה זה רק מי שמהנגב והגליל? היית צריך לראות פה 10 חברי כנסת מהמרכז שכואב להם למה בנגב ובגליל אין בריאות? זה מה שהיה צריך להיות בכנסת ישראל

מיכאל ביטון:  מה, אנחנו צריכים לפעול למען הנגב והגליל?      אם היו בחירות אזוריות בישראל, אם 20 או 40 חברי כנסת היו נבחרים לפי אזורים שקל לא היו לוקחים מהמרפאה הזאת

מיכאל ביטון:  כי התקציב לא היה עובר, כי יש אצבע אזורית, כי הוא נבחר לפי האזור שהוא מייצג

מיכאל ביטון:  אנחנו בחירות ארציות אז אין כוח לאזורים

מיכאל ביטון:  אין כוח פוליטי לנגב ולגליל

מיכאל ביטון:  יש כמה לוחמים לנגב ולגליל, אבל אין כוח שיודע לדפוק על השולחן כשיש אי שוויון כזה חמור

מיכאל ביטון:  מה הפתרון טבריה? עכשיו אנחנו רוצים פתרון לטבריה

מיכאל ביטון:  תציעו לנו פתרון אורי ויובל

מיכאל ביטון:  תציעו לנו מתווה

מיכאל ביטון:  עד שתחשבו על פתרון, גברתי תציגי את עצמך בבקשה

עידית סרגוסטי: תודה רבה, שמח עידית סרגוסטי מארגון בזכות, מרכז לזכויות אדם לאנשים עם מוגבלות, ואני רוצה באמת להסתכל על הבעיה הרחבה יותר שהעליתם פה

עידית סרגוסטי:  משרד הבריאות בעצם פועל פה בשני כובעים, בכובעו האחד הוא הבעלים של המרפאות האלה, ובכובעו השני הוא אמור להיות הרגולטור על המערכת כולה

עידית סרגוסטי:       מאז שעברה הרפורמה ואני עדיין חושבת שהרפורמה בבריאות הנפש הייתה צעד, מהלך נכון, הכרחי, שהוביל גם להרבה דברים טובים, אבל מאז שהרפורמה עברה, משרד הבריאות מתנהל בכובעו כבעלים של מרפאות וסוגר אותן במצבים שבהן אין מספיק צוות שיכול לאייש את המרפאות האלה, ושוכח שיש לו תפקיד קריטי משמעותי בהסדרה של התחום הזה כרגולטור

עידית סרגוסטי:  ובתור רגולטור כל הדברים שהעלית חבר הכנסת ביטון וחברת הכנסת מזרסקי, הם נכונים אחד לאחד

עידית סרגוסטי:  לא בתכנון לטווח ארוך של איך פותרים את בעיות כוח האדם, לא ברגולציה מול קופות החולים כדי לחייב את קופות החולם לשים יותר משאבים במקומות שבהם תורי ההמתנה הם ארוכים, ותורי ההמתנה הם ארוכים בכל הארץ, הם ארוכים במיוחד בפריפריה

עידית סרגוסטי:       יובל הזכיר ממבחני תמיכה שהוצע עכשיו לקופות החולים, יש שם תוספת מאוד מאוד קטנה ומזערית למתן שירותים בפריפריה במידה והקופות נותנות אותם, אבל אין שום דבר שמחייב את קופות החולים לתת שירותים בפריפריה, אין שום דבר שמאפשר למשרד הבריאות לפעול בכובעו כרגולטור, כמי שחייב להסדיר את הנושא הזה מול קופות חולים שבוחרת לפתוח יותר שירותים ולהרחיב את השירותים במרכז, כי שם יש לו תחרות מול קופות אחרות ושם יותר קל להשיג אנשי מקצוע

עידית סרגוסטי:       אני חושבת שחובה עלינו וחובה עליכם כחברי כנסת לדרוש, ויובל הוא לא הכתובת לזה, יובל הוא איש המקצוע שיושב במשרד הבריאות, זה צריך לבוא מהשר, זה צריך לבוא מהמנכ"ל, לדרוש מהמשרד תוכנית ארוכת טווח איך פותרים לאורך זמן\ זה תהליך שייקח הרבה מאוד זמן, איך פותרים את המשבר המאוד מאוד חמור שרק הולך ומחמיר בתחום של בריאות הנפש?      הקורונה העלתה בצורה משמעותית ודרמטית את שיעור הילדים בעיקר הילדים ונוער שזקוקים לטיפול נפשי, ושום דבר בתוך המערכת לא נערך כדי לתת מענה

עידית סרגוסטי:  לפני הקורונה היה מחסור בשירותים ואחרי הקורונה המחסור הזה רק הלך והחמיר

עידית סרגוסטי:       אורי דיבר על המענה שבית החולים נותן למצבי משבר קיצוניים, וצדק אדוני יושב הראש שאמר צריך לתת את המענה הרבה הרבה קודם כדי שהילדים לא יגיעו למשברים הקיצוניים האלה שהם צריכים אשפוז

עידית סרגוסטי:  אנחנו לא רואים שום תוכנית סדורה מצד משרד הבריאות איך בכוונתו לפתור את הדבר הזה?     נקודתית לגבי טבריה, מכיוון שחלק מהבעיה שהועלתה כאן, וזה חלק מהבעיה שמביאה את משרד הבריאות להחליט לסגור מרפאות בכל מיני מקומות זה מחסור בפסיכיאטרים

עידית סרגוסטי:  אנחנו היינו מציעים גם בהקשר של טבריה וגם במקומות אחרים, הקושי הגדול של הורים לקחת ילדים לטיפול בצפת כשמדובר בטיפול פסיכולוגי שזה משהו שצריך להגיע אחת לשבוע

עידית סרגוסטי:  נאמר כאן, אני לא זוכרת אם יובל או אורי אמרו, שחלק מאנשי המקצוע לא היה להם משתלם להגיע לטבריה מכיוון שהשינוי ברפורמה בתחבורה הציבורית הפכה את זה למשהו שהוא יקר

עידית סרגוסטי:  אז על אחת כמה וכמה כשאנחנו מדברים על משפחות שצריכות לעשות את הדרך הזו פעם בשבוע לצפת, שלא לדבר על הזמן שזה לוקח, זה יום עבודה, והרבה פעמים לצערנו אנשים בוחרים לוותר

עידית סרגוסטי:       ולכן אני מציעה כאן, לפחות לזמן הקרוב למצוא את הפתרון, ועלה כאן פתרון של הדיור הממשלתי, לאפשר למרפאה הזאת להמשיך ולפעול ולו רק במתכונת של מתן טיפול פסיכותרפי

עידית סרגוסטי:  לצורך קבלת טיפול פסיכיאטרי, מעקב פסיכיאטרי, אפשר למצוא הסדר שיאפשר לאנשים להגיע אחת לכמה חודשים, זה טיפול שניתן אחת לכמה חודשים להגיע לצפת אם אכן בית החולים לא יכול כרגע לתת את השירות הזה

עידית סרגוסטי:       וברמה הכללית, אני חושבת שחובה שמשרד הבריאות אחת ולתמיד יבוא ויסביר איך הוא מתכוון לפתור את המשבר בכוח אדם, את המשבר מול קופות החולים

עידית סרגוסטי:  האם קופות החולים תוקצבו מספיק? אני חושבת שקופות החולים לא תוקצבו מספיק כדי לתת את השירות הזה בסטנדרטים של חוק ביטוח בריאות, החוק מחייב אותם לתת שירות בתוך זמן סביר ובמרחק סביר, והן רחוקות מאוד מלעשות את זה בטח ובטח בפריפריה

מיכאל ביטון: תודה על הדברים

מיכאל ביטון:  חבר הכנסת יוסף עטאונה

יוסף עטאונה: קודם כל אני מתחבר לכל מילה שאמרת לגבי הנגב והגליל והפערים שקיימים בכל התחומים, במיוחד בבריאות זה כל כך בולט ומרגישים את זה, ולצערי גם משלמים את המחיר, וגם תוחלת החיים בנגב ובגליל היא פחות מהמרכז

יוסף עטאונה:  והדיון הוא לגבי מרפאה ספציפית אבל הבעיה היא יותר רחבה ובמיוחד בחברה הערבית, במיוחד בדרום, לגבי המחסור בפסיכיאטרים

יוסף עטאונה:  וגם הנושא של התנהלות קופות החולים בתחום הזה, היא שערורייתית, היא ממש לא לעניין כמעט

יוסף עטאונה:       אבל יש בעיה בהתנהגות וזה חוזר על עצמו בכל מיני שירותים שהקופות צריכות לתת, שמשרד הבריאות, העניין לא מוסדר מול הקופות, הם מקבלים את הכסף, לחלק מהם יש מונופול על אזורים מסוימים, והאזרחים לא מקבלים את השירות הזה, ואין מענה ממשרד הבריאות

יוסף עטאונה:  אני עליתי לפני חודשיים ועדיין מתגלגל עם זה, לרופאה דחופה ביישוב כסיפה, אין שום דבר בלילה בתוך היישוב עצמו, ויש הסכם בין הרשות המקומית ומשרד הבריאות והקופות שם לא מוכנות לממן את החלק שלהן

יוסף עטאונה:       פניתי גם למשרד הבריאות, גם פניתי לקופה עצמה ואין תשובות עד עכשיו ולכן כל הנושא של נגב גליל בבריאות, כבוד יושב הראש, לפי דעתי אני איתך שנמשיך להציג את הדברים ולהילחם עליהם, כי אם אנחנו לא נדאג לזה, אני לא רואה שמישהו יעשה את זה

מיכאל ביטון: תודה לך

מיכאל ביטון:  איברהים עבד אל רחמן מהדיור הממשלתי

אל רחמאן: נכון אמרת נכון

מיכאל ביטון: אתה צריך לנמק, עבד ה' עבד אל רחמן,

מיכאל ביטון:  זה כמו עובדיה

מיכאל ביטון:  אתה יודע שהרב עובדיה יוסף נולד בשם עבדאללה

מיכאל ביטון:  ידעת את זה?     

אל רחמאן: לא

מיכאל ביטון: למה קראו לא עבדאללה? כי היה רב אחר בעיראק, קראו לו עבדאללה סומך שהיה גדול הדור שם

מיכאל ביטון:  אז אפשר גם לתת ליהודי שם עבדאללה

מיכאל ביטון:  עבד אל רחמאן, בבקשה

מיכאל ביטון:  הכל הולך אם יש אהבה בין הדתות

אל רחמאן: תודה רבה

אל רחמאן:  כן

אל רחמאן:  אז שלום לכולם, אז אני מבין שהבעיה היא לא רק מבנה ראוי למרכז בריאות הנפש, אבל אני אתייחס לחלק שלנו

אל רחמאן:  אז מההתחלה אני אגיד, אנחנו אין לנו התנגדות להקצות מבנה, אבל אני אסביר בקצרה איך הדיור הממשלתי עובד? הדיור הממשלתי הוא משרת משדרי ממשלה

אל רחמאן:  זה אומר שאנחנו צריכים לקבל פניה ממשרד הבריאות, להתחיל לחפש להם מבנה ראוי ומתאים, במידה והמבנה מתאים אז מתקדמים, במידה ולא אנחנו מקצים מבנה אחר

אל רחמאן:       אנחנו לאחרונה ראינו את המכתב של עיריית טבריה, בעקבות זה פנינו למשרד הבריאות אבל טרם קיבלנו

מיכאל ביטון: מה הפניה שלכם? מה היא אמרה? מה ביקשתם בפנייה שלכם?     

אל רחמאן: ביקשנו התייחסות למכתב שקיבלנו

מיכאל ביטון: ומה התשובה שקיבלתם?     

אל רחמאן: עוד לא קיבלנו ממשרד הבריאות

אל רחמאן:  אנחנו לא יכולים לתת מענה בלי פניה של משרד הבריאות

אל רחמאן:  ראש עירייה זה או אחר הוא לא גורם מוסמך שיכול להגיד לנו אני רוצה מבנה או שיש מבנה אצלכם שנמצא בעיר שלי ואני רוצה אותו לשימוש X

אל רחמאן:  וזו התגובה שלנו

מיכאל ביטון: תגיד, יש לכם מבנים בטבריה ריקים?     

אל רחמאן: יש ליגנטים, יש מבנים וכן יש גם שטחים פתוחים

אל רחמאן:  אפשר גם לשכור מבנה

מיכאל ביטון: אבל יש לכם גם בניינים זמינים בטבריה?     

אל רחמאן: באופן מיידי אני לא יכול לתת תשובה, אפשר לבדוק

קריאה: יש כן

אל רחמאן: הוא אומר לי יש

מיכאל ביטון: כמה זה עולה למטר למשרד לקבל אותו בטבריה?     

אל רחמאן: שאלה קשה, אני לא זוכר

קריאה: אבל יש את אפשרות ההקצאה בין משרד למשרד

אל רחמאן: כמה מטר היה הבניין הקודם הישן?     

קריאה: אני חושב ש-200 מטרים משהו כזה

מיכאל ביטון: תבדוק לי כמה עולה 200 מטרים בטבריה? שנדע כמה כסף צריך

אל רחמאן: אני אתן לך את כל הפרטים לגבי הנכס

קריאה: זה המבנה שהיה פעם משרד הביטחון

מיכאל ביטון: ד"ר יובל ואורי, א' האם שמעתם פה נתונים שגורמים לכם לחשוב על הדברים מחדש? וב' תדעו שאין לנו ספק שאתם עושים את תפקידכם נאמנה ואתם מסורים לתפקיד

מיכאל ביטון:  יש לנו מספיק חוש לדעת כשאנחנו מקשיבים לאנשי מקצוע אנחנו גם מקשיבים למנגניה ולקצב ולרוח ולתשוקה שבה הדברים נעשים, ואני בטוח שאתם מסכימים איתנו שצריך להיות שוויון בבריאות הנפש לילדי ישראל

מיכאל ביטון:       עכשיו אנחנו נקלעים פה למשבר של מרפאה סגורה ואנחנו רוצים לפתור אותו

מיכאל ביטון:  מה הרעיונות שיש לכם או מה הבדיקות שאתם הולכים לעשות? ואנחנו נעשה דיון מעקב בוועדה ותחזרו אלינו ותגידו נקבע בעוד חודש דיון מעקב, ותבואו עם תשובות

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יכול להיות שאין לך אישית יובל תשובות עכשיו, אבל אתה יכול לפנות למנכ"ל ולשתף שיש בעיה כזאת וכזאת, נדרש כך וכך לתת לו רשימה מה נדרש? איך אתה רואה באופן מקצועי שאפשר לפתור את זה? אבל לתת המלצות ולהדליק נורה אדומה מאוד אדומה

יובל רווה: המנכ"ל מודע לזה

יובל רווה:  שוב, טבריה זה מקום אחד, יש כמה וכמה מקומות כאלה ואנחנו נערוך דיון במשרד ונחשוב באמת על פתרונות מתאימים

יובל רווה:  בהקשר הזה חשוב להגיד, זה די מובן, לסגור מרפאה זה קל, לפתוח אותה אחר כך מחדש זה מאוד מאוד קשה

יובל רווה:  עכשיו נותנים מבנה זה בסדר, אבל להתחיל לאסוף את אנשי הצוות זו הבעיה העיקרית בהקשר הזה

מירי כהן: כשהרופאים כבר אינם, הרופאה נסעה

מיכאל ביטון: אבל אי אפשר לקבל את התשובה הזאת

מירי כהן: זה המצב

מיכאל ביטון: אי אפשר לקבל את התשובה הזאת

מיכאל ביטון:  גם סוגרים בניין גם נעלמו אנשי המקצוע והילדים האלה יישארו בלי שירות בגלל שאין רופאים?     

מירי כהן: מירי כהן מנהלת קשרי ממשל משרד הבריאות

מירי כהן:  הסוגייה הזאת כפי שנאמר ודנו בה אגב אפרופו טבריה אבל זה לא רק טבריה כי זה עלה גם במקומות אחרים

מיכאל ביטון: את יכולה להגיד לנו את עמדת השר הרשמית לנושא הזה?     

מירי כהן: בנושא הזה, הסוגייה הזאת עולה גם במרכזים נוספים, במרפאות נוספות שמפעילים המרכזים הרפואיים, ולכן יש כוונה של משרד הבריאות לבחון את כל הנושא הזה

מירי כהן:  מנכ"ל משרד הבריאות אתמול דיברנו בנושא הזה וביקש - - - כל המרפאות בכל הארץ והוא יעשה את הדיון כי הבעיה היא רוחבית, והבעיה המבנית היא סוגיה משנית, כלומר של המבנה הפיזי

מירי כהן:  הבעיה המרכזית שהיא קיימת אגב, לא פעם ולא פעמיים עלתה, כי אני אומרת שוב, עשינו כמה דיונים בסוגיה הזאת, הבעיה היא כוח האדם

מיכאל ביטון: אז עד שתעשו שינויים מדיניים, עד שתטפלו בבעיית המדיניות הגדולה, אם זו בעיה משנית בטבריה אז תפתרו את זה משנית בטבריה

מירי כהן: אני אומרת שהבעיה המרכזית כרגע בטבריה גם בטבריה זה כוח האדם שאיננו

מירי כהן:  זאת הבעיה המחסור בכוח האדם, והפסיכיאטרית שהייתה שם - - - בשירותי בריאות

מיכאל ביטון: יש לי שאלה, אתם העברתם את האחריות לקופות בחוק?     

מירי כהן: הרפורמה עברה בתוספת השלישית ובתוספת השניה ועדיין יש שירותים שהמשרד נותן

מיכאל ביטון: אבל אתם העברתם את האחריות?     

מירי כהן: האחריות כן, אני אומרת אבל עדיין המשרד - - -     

מיכאל ביטון: אז איפה הקופות פה?     

מירי כהן: בסדר, שוב אני אומרת - - -     

מיכאל ביטון: לא, אני שואל איפה קופות החולים?     

מירי כהן: גם שם, בטבריה ספציפית גם במיפוי שנעשה לילדים, בכללית יש מרפאה של הכללית בטבריה והילדים של הכללית שטופלו במרפאה שחלק מהשירותים עברו לצפת, חלק מהילדים נקלטו ומטופלים על ידי הכללית

מיכאל ביטון: אני לא יודע, לפני המספר פה 15+8 זה 23, ועוד 6 זה 29

מיכאל ביטון:  רוב הילדים הולכים לזיו, לא הולכים לשום מרפאה כללית, לפי המספרים שדווחו פה על ידי מנהל השירות הזאת

מירי כהן: אני לא יודעת להגיד כמה בכללית

מיכאל ביטון: אני יודע להגיד כי אמרו את זה פה עכשיו מירי

מירי כהן: יכול להיות שאני לא הייתי בחלק הזה

מיכאל ביטון: רוב הילדים נוסעים לזיו ומי משלם את הכסף על הנסיעות? חלק בחממה ששה מקבלים החזר?     

מירי כהן: נכון

מיכאל ביטון: וכל ה-23 לא מקבלים החזר

מיכאל ביטון:  ואלו לא הילדים?     

יובל רווה: לא

מיכאל ביטון: מה לא?     

יובל רווה: השמונה מגיעים לצפת, יש 15 שמקבלים טיפול מקוון והם לא נוסעים לשום מקום, הם מקבלים את זה בבית בעצם

מיכאל ביטון: כן

מירי כהן: נכון

יובל רווה: ושניים מהרווחה

מיכאל ביטון: המקוון זה גם מטופל על ידי זיו?     

יובל רווה: נכון

מיכאל ביטון: נו אז רוב הילדים מטופלים על ידי זיו

מירי כהן: כן אבל הם לא נוסעים

מיכאל ביטון: אז מה אתם מוסיפים את הטיעון שלכאורה כללית טיפלה בכל הילדים האלה?     

מירי כהן: לא, ממש לא אמרנו

מיכאל ביטון: זה מה שאמרתם, שרוב הילדים עברו לכללית

מיכאל ביטון:  זה לא נכון

מירי כהן: אמרנו חלק מהילדים

מיכאל ביטון: אני לא רואה איזה חלק? אני ספרתי פה 31 ילדים בלי טיפול מתוך 40 שהם לא בכללית

מיכאל ביטון:  15 מקוון, שמונה רגיל שש חממה, שניים ברווחה

מירי כהן: נכון

מיכאל ביטון: נשארו תשעה, איפה הם? אני לא יודע

מיכאל ביטון:  מישהו יודע איפה התשעה?     

יובל רווה: הוצע להם להיות בכללית בטבריה וההורים בחרו מה שהם בחרו

מיכאל ביטון: מה הם בחרו?     

יובל רווה: אני לא יודע מה הם בחרו

מיכאל ביטון: נו אז מי אחראי לגורל הילדים האלה? ילדים שהיו במערכת הטיפולית

מיכאל ביטון:  מי אחראי לתשעה האלה?     

יובל רווה: אבל הם קיבלו את האפשרות לקבל טיפול במרפאת קופת חולים כללית בטבריה

מיכאל ביטון: אבל מי מוודא שהם מטופלים? סוגרים מרפאה והם יהיו ברחובות?     

יובל רווה: לא, נעשה תיאום

יובל רווה:  הילדים האלו ספציפית הופנו למרפאה בקופת חולים

מיכאל ביטון: את זה אתה אומר מידיעה?     

יובל רווה: כן

מיכאל ביטון: יש פה את האיש שטיפל בהם

מיכאל ביטון:  אורי שומע אותנו?     

אורי סביר: כן שומע

מיכאל ביטון: שמעת את המספרים שתיעדתי שאתה אמרת?     

אורי סביר: כן אז אני אשמח לענות על זה וגם על השאלה הקודמת

מיכאל ביטון: מה עם התשעה ילדים?     

אורי סביר: במרפאה בזמן נתון טופלו 70 ילדים, בגלל שידענו לאורך כמה זמן שהכיוון הוא אין וודאות לגבי המבנה, בעצם כשהסתיימו טיפולים לא קיבלנו עדיין חדשים, סיימו עם 40 ילדים

אורי סביר:  לכולם, כמו שאמרתי, הוצע טיפול מקרוב או מרחוק על ידי זיו

אורי סביר:  תשעה באמת בחרו להמשיך את הטיפול על ידי מרפאות קופת חולים

אורי סביר:  אנחנו לילדים כאלה נתנו סיכום, נתנו הפניה לקופת חולים, ונתנו אפשרות כולל מעקב של איש המקצוע שטיפל בהם ולמנהלת המרפאה שיצרו קשר במשך כמה שבועות עם הזדמנות בכל זאת להמשיך את הטיפול אצלנו

אורי סביר:       קצת קשה לנו לעקוב כי אם זה מלאומית אז הם נוסעים, נגיד, ליוקנעם, אבל כל הילדים קיבלו אז, תוך כדי, ועד היום, הילדים שטופלו עלי ידינו, את האפשרות לקבל את הטיפול

מיכאל ביטון: כמה זמן נסיעה ליוקנעם בתחבורה ציבורית?     

אורי סביר: זו נסיעה ארוכה

אורי סביר:  אבל אני רוצה רגע לענות גם על השאלה שלך הקודמת, הייתי על מיוט לגבי מה הפתרון

אורי סביר:  אתה צודק שאמרת ככה שאלת האחריות לגורל הילדים, ואני חייב להגיד אני יודע שזו לא אמירה שעכשיו אולי הכי רוצים לשמוע כאן, אבל כשביקשתי את הנתונים תוך כדי, יש לנו 11 ילדים מטבריה כרגע ששה במצב מסכן חיים ממתינים למיטת אשפוז, ששה, חלקם שבועות רבים

אורי סביר:  חמישה ממתינים לטיפול יום כולל טיפול בהפרעות אכילה במצב מאוד מאוד קשה

אורי סביר:  אני חייב להגיד, שבכוחות שיש לי, באחריות שיש לי לגורל הילדים בצפון, לפתוח מחלקה חדשה זה להציל את החיים של הילדים גם בטבריה

אורי סביר:  אני לא עושה את זה מתוך איזשהו רצון - - -     

מיכאל ביטון: אנחנו בעד המחלקה שלך אבל הממשלה צריכה לממן אותך, מה הבעיה?     

מירי כהן: הממשלה צריכה לממן להם טיפול בשביל שלא יגיעו למצבים האלה

אורי סביר: מחלקה רק אנחנו כנראה יודעים לפתור, ומרפאות צריך בכל זאת עוד כוחות שיעשו כי אנחנו לא - - -     

מיכאל ביטון: אבל מה הבעיה שהממשלה תממן אותך? הממשלה מבינה את הפערים בבריאות בנגב ובגליל

אורי סביר: נכון אז אני מסיט את כוח האדם

מיכאל ביטון: למה להסיט? למה לא לקבל עוד?     

אורי סביר: לפתוח מחלקת אשפוז של נוער, כל בן אדם שעובד שם צריך הכשרה של לפחות 3-4 שנים

מיכאל ביטון: אבל למה לפגוע בילדים אחרים כדי לפתוח משהו אחר? למה בשביל לטפל במקרי קצה ללכת ולפגוע בטיפול המניעתי?     

אורי סביר: אז אני מסביר שאנחנו נאלצים לקחת את אנשי הצוות ואת הרופאים - - -     

מיכאל ביטון: אבל לא אתה, השאלה לא אליך, משרד הבריאות צריך לקיים את שני השירותים האלה

אורי סביר: אז בסדר, אני יכול לענות רק מהצד שלי

מיכאל ביטון: אתה בסדר גמור

מירי כהן: לצערנו המחסור הוא מאוד גדול, אנחנו יודעים את זה

מירי כהן:  ואני באתי שוב גם מהדיון על הפרעות אכילה ששם הבעיה גם ספציפית אבל גם מאוד גדולה לא פחות, בצורך בבריאות הנפש

מירי כהן:  לצערנו המשבר בבריאות הנפש הוא מאוד מאוד עמוק, כלומר, גם הצרכים והחוסרים הם מאוד גדולים ומה שהוא מבטא זה באמת את המצב בשטח

מירי כהן:  המחסור שמאלץ - - -     

מיכאל ביטון: איפה קופות החולים? אני שואל אותך

מירי כהן: חסר אנשים - - -השירות 

מיכאל ביטון: ואני שואל אותך, אתם מנהלים את התקצוב של קופות החולים?     

מירי כהן: ועדיין חסר - - -     

מיכאל ביטון: אבל קופת חולים שלא נתנה שירות פסיכולוגי, את קונסת אותה? את מענישה אותה? אני שואל אותך, בנהלים שלכם?     

מירי כהן: שוב אני אומרת, המחסור - - -     

מיכאל ביטון: יש מבוטחים בטבריה, 70% כללית

מיכאל ביטון:  האחרים לא מקיימים שירות פסיכולוגי בטבריה

מיכאל ביטון:  את נותנת להם קנס על זה? איך את מוודאת שהם עושים את עבודתם? אתם הרגולטור של הקופות

מירי כהן: זה בדיוק הדיון הגדול על בריאות הנפש והחוסרים שלו

מירי כהן:  אגב זה דיון שהתקיים גם ביום חמישי בוועדת הבריאות, החסרים הם מאוד גדולים ולכן יש היום תורי המתנה של יכול להיות חצי שנה ושנה

מיכאל ביטון: רק בנגב ובגליל, לא במרכז הארץ

מירי כהן: לא לא, לצערנו בכל הארץ

מיכאל ביטון: לא לספר לי את הסיפור הזה

מיכאל ביטון:  אני מוטמע בקהילה ואני רואה בדיוק איך מקבלים תורים במרכז הארץ ובירושלים, שלא יספרו לי את הדבר הזה

מירי כהן: עדיין, אני אומרת החסרים בכל התחומים ובריאות הנפש, אני לא רוצה לדבר על מצב הילדים בכי רע

מירי כהן:  אני רוצה לציין להזכיר כאן משהו שד"ר יובל רווה

מיכאל ביטון: מה זאת אומרת, מה את מבקר המדינה? את מסבירה לנו שהמצב בכי רע? מה את עושה כדי לפתוח את המרפאה בטבריה? אל תסבירי לי שהמצב רע

מיכאל ביטון:  אל תסבירי לי את זה, סליחה, את לא נציגת מבקר המדינה פה את משרד הבריאות והמרפאה הזאת סגורה, מה את עושה כדי לפתוח אותה? מה הפעולות שאת הולכת לעשות?     

מירי כהן: נתנו פתרון לילדים במסגרות אחרות

מיכאל ביטון: לא נתת פתרון, כל ילד שעוד לא אובחן את לא יודעת מה מצבו

מיכאל ביטון:  בתשעת החודשים האלה יש ילדים שאין להם כתובת

מיכאל ביטון:  למי נתת פתרון?     

מירי כהן: כפי שאמרו גם בבית החולים נמצא פתרון לכל ילד, במסגרות שונות

מיכאל ביטון: אבל אלו ילדים שהיו לפני תשעה חודשים

מיכאל ביטון:  מה עם ילד שעכשיו במשבר בטבריה? לאן הוא הולך? ילד שחווה משבר נפשי, לא מוכר במרפאה, לא היה שם לפני תשעה חודשים? לאן הוא הולך עכשיו? מירי לאן הוא הולך?     

מירי כהן: אני מניחה, לקופת חולים

מיכאל ביטון: ואם הוא במאוחדת ולאומית לאן הוא הולך? תעני לי על שאלה

מירי כהן: אני לא יודעת כי אני לא מכירה 

מיכאל ביטון: אז תגידי שאת לא יודעת, אל תעני לי על שאלה אחרת

מיכאל ביטון:  אם הוא במאוחדת או בלאומית בטבריה, לאן הוא הולך לקבל טיפול נפשי?     

מירי כהן: איפה שהקופה מציעה לו אני מניחה

מיכאל ביטון: איפה?     

מירי כהן: או בבית חולים זיו אני לא יודעת

מיכאל ביטון: איך הוא הולך? מי משלם לו את הנסיעות?     

מירי כהן: אני מניחה שלא משלמים לו

מיכאל ביטון: וזה המצב הטוב שאת מציגה?

מירי כהן: זה לא המצב הטוב     

מיכאל ביטון: אז אל תגידי הם קיבלו טיפול כולם, פגעתם בילדי טבריה זה מה שקרה פה

מירי כהן: הילדים הספציפיים קיבלו טיפול, האם הטיפול שם מספק בפריפריה בשירותי בריאות הנפש? התשובה היא כמו שאנחנו רואים יש חוסרים, אנחנו לא מכחישים את זה

מיכאל ביטון: מה זה חוסרים? אתם בנסיגה

מיכאל ביטון:  אתם לא מצמצמים פערים, אתם נסוגים מהתחייבויות

מיכאל ביטון:  אנחנו עוד דורשים מכם לצמצמם פערים, אבל הייתה לכם מרפאה אז למה לסגור אותה? מילא כל הקופות היו מיוצגות שם, מילא כל קופות היו עושות שירות פסיכולוגי טוב, תסגרו

מיכאל ביטון:  אבל זה לא המצב, אז למה סגרתם?     

מירי כהן: כי אין שם כרגע אנשים שיכולים להפעיל את המרפאה, אין צוותים, יש חוסר אקוטי באנשי מקצוע בבריאות הנפש

מיכאל ביטון: אם תשלמי יותר יבואו

מירי כהן: יכול להיות

מיכאל ביטון: לא יכול להיות, בטוח

מיכאל ביטון:  תכפילי את המשכורת למי שמוכן לעבוד בטבריה

מירי כהן: אגב גם ברפואה הציבורית בכלל, בפסיכולוגיה הציבורית, בשירות הציבורי זו אחת הבעיות, משכורות לעומת השירות הפרטי אוקיי?     

מיכאל ביטון: אל תסבירי בעיות מירי, את פה לפתרונות, לא להסביר בעיות

מיכאל ביטון:  בעיות זה מבקר המדינה בדו"ח פערים בבריאות

מירי כהן: גם משרד הבריאות מציף את הבעיות האלו, לכן אני אומרת החוסרים שלנו מאוד גדולים

מיכאל ביטון: לא לא אני לא צריך אותך להסביר לי בעיות, אני צריך פתרונות

מיכאל ביטון:  את נציגת משרד הבריאות, באת לוועדה? מה הפתרון? מה הפתרון לטבריה עכשיו זאת השאלה? מה הפתרון תגידי? נסגרה המרפאה איך פותחים אותה?     

מירי כהן: שוב, זה אכן יותר קשה כי חלקם מקבלים את השירות בצפת

מיכאל ביטון: את לא עונה על שאלות

מירי כהן: זאת התשובה, אין לי פתרון שאני ממציאה מהשרוול

מיכאל ביטון: לא תיפתח מרפאה בטבריה?     

מירי כהן: זה המצב כרגע

מיכאל ביטון: לא תיפתח מרפאה בטבריה?     

מירי כהן: אני לא יודעת לומר כרגע כי כרגע אין כוח אדם

מיכאל ביטון: אז אנחנו נעשה על זה דיון עוד חודש ונקבל תשובות מכם

מירי כהן: אם יהיה לנו

מירי כהן:  אני אומרת שוב, כרגע כמו שאמרתי, הסוגייה הזאת לא נוגעת רק לטבריה כי יש בעיה, אתה ציינת אותה

מיכאל ביטון: אנחנו דיון על טבריה עכשיו, אנחנו שואלים על טבריה עכשיו

מירי כהן: והסוגייה הזאת תעלה לדיון ברמת המנכ"ל לגבי כל השירותים שניתנים בקהילה, למרפאות שניתנות כשלוחות, ואני אומרת שוב, לצערנו המצב בבריאות הנפש רחוק מלהיות כפי שהיינו רוצים

מיכאל ביטון: זה ללכת לעבוד מבקר המדינה את יכולה, להסביר פערים בבריאות זה לעבוד במבקר המדינה

מירי כהן: לצערנו גם אנחנו אומרים את זה

מיכאל ביטון: אתם צריכים לפתור בעיות, אתם צריכים לבוא לוועדות לפתור בעיות, לא להסביר לנו על פערים, זה אנחנו מבינים

מירי כהן: לא רק בוועדות, המצב שלנו - - -     

מיכאל ביטון: בלעדיכם, אנחנו גרים בנגב ובגליל, יודעים את הפערים

מירי כהן: לא רק בשביל הוועדות רוצים את הפתרון, בשביל האנשים, ואנחנו יודעים שהמצב לא מספק

מיכאל ביטון: אז מה הפתרון שאת מביאה לאירוע הזה?     

מירי כהן: אין לי פתרון, אם היה לי פתרון היינו אומרים אותו גם ביום חמישי וגם כאן

מיכאל ביטון: אוקיי, אין לך פתרון

מירי כהן: ואני אומרת שוב, עדין הצורך הוא מאוד גדול, ולא רק כאן גם בבית חולים

מיכאל ביטון: אל תסבירי לי צורך את זה אני יודע, את באת לפה לתת תשובות פתרונות, לא פערים ולא צרכים

מיכאל ביטון:  זה אנחנו יודעים מה הצרכים

מיכאל ביטון:  ד"ר לאוניד בראודה פסיכיאטר מחוז צפון

לאוניד בראודה: שלום, אני פסיכיאטר ראשי של מחוז צפון בכללית, ואני מרגיש לא כל כך נוח אחרי מה שהיה כאן, כי נדמה לי שלכללית יש פתרון

לאוניד בראודה:  אז קודם כל בטבריה יש לנו מרפאה לבריאות הנפש לילדים שהיא הרבה יותר גדולה מהשלוחה של זיו

לאוניד בראודה:  אנחנו מטפלים ב-350 ילדים בשנה לפחות

מיכאל ביטון: כמה זמן קיימת המרפאה הזאת?     

לאוניד בראודה: בערך שלוש שנים משהו כזה

מיכאל ביטון: חדשה?     

לאוניד בראודה: היא חדשה יחסית

לאוניד בראודה:  קודם כל הבניין הזה המדובר שסגרו עכשיו הוא היה משותף למרפאה של זיו לשלוחה ולמרפאה לבריאות הנפש למבוגרים שלנו במשך 10 שנים

לאוניד בראודה:  בעצם מי שתחזק את הבניין היה כללית

לאוניד בראודה:  לפני שנתיים העבירו אותנו לבניין חדש טוב ומפואר, שזה לבריאות הנפש לילדים ומבוגרים ביחד שכנים, ומאז יצאנו מהבניין הזה ואז זיו לא החזיק מעמד

לאוניד בראודה:  וכמו שאמרתי, שם פתחנו את המרפאה בגלל שלא היה שירות מספק מבית חולים זיו

לאוניד בראודה:  וכרגע היא הרבה יותר גדולה

לאוניד בראודה:       וכן אני יכול לענות על השאלה שלך על ייצור עצמי, כמה אנשים מטופלים בקופות וכמה במשרד הביאות, אבל רק בקשר לכללית

לאוניד בראודה:  בכללית במחוז צפון 73% מבוגרים ו-54% של הילדים מטופלים במרפאות של כללית, לא של זיו

לאוניד בראודה:       אבל עוד פעם, עם זיו יש לנו יחסים מעניינים לטווח ארוך

לאוניד בראודה:  אנחנו מאוד מאוד מרוצים מהעבודה המקצועית שלהם

לאוניד בראודה:  אנחנו מאוד סומכים עליהם מבחינת הטיפול

לאוניד בראודה:  מבחינה אדמיניסטרטיבית יש לנו בעיות איתם, הם סוגרים שלוחות

לאוניד בראודה:  מה שאמרו כאן על 16 שלוחות זה לא נכון

לאוניד בראודה:  יש להם כל מיני יחידות בתוך המרפאה בצפת שהם עובדים טוב, והיו ארבע שלוחות של ילדים וארבע שלוחות של מבוגרים בכל מיני מקומות היסטוריים שהכללית לא הייתה שם לפני הרפורמה

לאוניד בראודה:  למבוגרים סגרו את כל השלוחות

לאוניד בראודה:  שלחו במעא'ר בחצור בקצרין ובמג'דל שמס, ואנחנו הכנסנו לשם פסיכיאטרים, כי פסיכיאטרים למבוגרים זה יותר קל וזה התפתח בסוף למרפאות

לאוניד בראודה:  לילדים לא סגרו שלוחות

מיכאל ביטון: אני רוצה לשאול אותך שאלות ביניים

מיכאל ביטון:  אמרת שהמרפאה לבריאות הנפש הזו נפתחה לפני שנתיים?     

לאוניד בראודה: כן

מיכאל ביטון: אבל האחריות הוטלה עלכם לפני שמונה שנים?     

לאוניד בראודה: נכון לפני שמונה שנים שלחנו לבית חולים זיו

לאוניד בראודה:  כי האחריות היא לא לפתוח מרפאות, האחריות היא לתת שירות

לאוניד בראודה:  אז בית חולים זיו עד לפני כמה שנים סיפק לנו את השירות, הוא היה הספק העיקרי שלנו, רק הוא ובית חולים העמק

מיכאל ביטון: אתם שילמתם לו על השירות?     

לאוניד בראודה: נכון

לאוניד בראודה:  אבל מאז שהם התחילו לצמצם שירותים ולסגור מרפאות, זה לא רק זיו זו בעיה ארצית, אבל בשנה-שנתיים האחרונות הקצב של סגירת מרפאות הוא נורא

לאוניד בראודה:  בכל חודש אנחנו שומעים בפתאומיות שסוגרים

מיכאל ביטון: אבל זה לא מה שהיה אמור לקרות עם העברת האחריות אליכם?     

לאוניד בראודה: תראה לפי מה שכתוב ברפורמה זה לא היה אמור לקרות אני חושב שזה היה מתחת לשטח

מיכאל ביטון: מה כתוב ברפורמה?     

לאוניד בראודה: שהמרפאות לא תיסגרנה

מיכאל ביטון: של משרד הבריאות?     

לאוניד בראודה: שמשרד הבריאות תמשיך לתפקד והכללית תבנה מרפאות בנוסף

מיכאל ביטון: בנוסף?     

לאוניד בראודה: בנוסף

לאוניד בראודה:  תראה אני יכול להגיד שבשנת הרפורמה 2015 - - -     

מיכאל ביטון: אז מה, משרד הבריאות פה עשה תרגיל?     

לאוניד בראודה: אני לא יודע למה זה קרה ומה, אני מניח שזה לא רווחי לבית חולים, ד"ר אורי רופא מצוין, מנהל מרפאה, הוא לא מנהל בית חולים, אבל לבית החולים זה פשוט לא רווחי

מיכאל ביטון: עזוב את בית החולים, הם לא אשמים בכלום

מיכאל ביטון:  אנחנו מדברים על מדיניות של הממשלה

מיכאל ביטון:  העבירו אחריות לקופות לשירות פסיכולוגי?     

לאוניד בראודה: כן

מיכאל ביטון: והודיעו שלא יסגרו מרפאות של משרד הבריאות?     

לאוניד בראודה: כן

לאוניד בראודה:  מה שכתוב זה שמרפאות לא תיסגרנה

קריאה: התחייבו לא לסגור מרפאות

מיכאל ביטון: אתה יכול למצוא לי את זה כתוב?     

לאוניד בראודה: זה בכללי הרפורמה אני יכול לחפש

מיכאל ביטון: אתה יכול למצוא לי את זה בינתיים כשאנחנו עדיין פה? לפגישה הבאה להביא לי את זה?     

לאוניד בראודה: לפגישה הבאה אני יכול, אני גם יכול לשלוח אם צריך

מיכאל ביטון: ומה היה הרעיון שהם לא יסגרו אם פותחים גם מרפאות?     

לאוניד בראודה: כדי לשפר את השירות

מיכאל ביטון: להגדיל? להוסיף?     

לאוניד בראודה: להגדיל, נגיד במחוז צפון לפני הרפורמה טיפלנו ב-6,000 איש בשנת 2022 טיפלנו ב-23,000 אז זה כן עלה

מיכאל ביטון: אז הביקורת שלך היא שסגירת המרפאות היא לא המדיניות שנקבעה?     

לאוניד בראודה: אני לא יודע אם זו המדיניות, אבל זה קורה כן

מיכאל ביטון: אבל אם הם לא היו סוגרים מרפאות - -     

לאוניד בראודה: אז הטיפול היה יותר טוב

מיכאל ביטון: - - הקופות לא היו פותחות חדשות?     

לאוניד בראודה: לא, אנחנו עדיין בחסר

לאוניד בראודה:  הביקוש עולה כל חודש, עולה ממש

לאוניד בראודה:  כל חודש במחוז צפון שאני אחראי עליו ואני יודע מספרים, יש לנו משהו כ-5,000-6,000 פניות חדשות

מיכאל ביטון: חדשות? שיש להן פתרון או אין?     

לאוניד בראודה: בתוך הקופה אנחנו מוצאים פתרון והתורים שלנו סבירים, לפחות לפסיכיאטר

לאוניד בראודה:  אבל בילדים זה יותר קשה

לאוניד בראודה:  תראה, יש מנטרה כזו של בתי חולים וכאשר ספקים שהם מצמצמים שירות ואומרים אנחנו לא יכולים לתת שירות, תפנו לקהילה

לאוניד בראודה:  הקהילה זה אנחנו, אין לנו לאן לשלוח

לאוניד בראודה:  אז אנחנו מוצאים פתרונות כמו שאמרתי זיו סגר שלוחות של מבוגרים אז הכנסנו לשם פסיכיאטר

לאוניד בראודה:  אבל פסיכיאטר ילדים במחוז צפון בכללית יש 3

לאוניד בראודה: 5 אני לא יכול להכניס סתם לכל המקומות, אז זיו סגר במג'דל שמס שלוחה של ילדים, סגרו עכשיו בטבריה

מיכאל ביטון: בניגוד למדיניות של ההחלטה לפני שמונה שנים?     

לאוניד בראודה: אני לא יודע, זה לא היה כתוב בוא נגיד ככה

לאוניד בראודה:  אני לא יודע אם זה היה שם מתחת לשטח או לא

מיכאל ביטון: מה את אומרת על זה מירי?     

מירי כהן: אני לא מכירה ספציפית את הנושא, אבל אני מניחה שהמטרה הייתה כדי שלא ליצור פער כדי שלא ייפגעו השירותים או בכלל לאוכלוסייה אם יסגרו וייווצר ואקום או משהו כזה, כדי שינתן השירות

מיכאל ביטון: הוא אומר שהייתה התחייבות לא לסגור

עידית סרגוסטי: הייתה התחייבות הייתי בדיונים

מיכאל ביטון: סרגוסטי הייתה בדיונים

עידית סרגוסטי: הייתה התחייבות ברורה

מירי כהן: אני לא הייתי בדיונים, שמעתי את זה, אפרופו הנושא בגלל סגירת המרפאות אכן הייתה הסוגייה הזאת גם במרפאה, גם במשרד הבריאות

מיכאל ביטון: אז למה אתם שולפים את הטיעון הנה כללית מתחילה לטפל

מיכאל ביטון:  התחייבתם לשמור על השירותים שלכם בלי קשר לכללית

מירי כהן: אנחנו לא אומרים שקופת חולים או שהקופות אשמות חלילה וחס, אני אומרת שבמשרד, ולכן המדיניות של המשרד היא לא לסגור שירותים

מיכאל ביטון: אבל מה שנשמע פה שנסגרו הרבה מרפאות?     

מירי כהן: נכון כאילוצים, לא כמדיניות, כי רוצים לצמצמם את השירותים, אלא כאילוצים

מיכאל ביטון: איזה אילוץ? להגדיל את הפערים בגליל?     

מירי כהן: בגלל שחסרים אנשים, זה לא המצב הרגיל

לאוניד בראודה: נכון, חסרים אנשים והאנשים מבתי חולים לא עוברים לקופות, זה לא נכון, הם עוברים לשוק הפרטי

מירי כהן: כפי שהוא אמר, אם בית החולים אומר אם אני צריך להחליט ואני אומרת שוב, זה לא הפתרון המיטבי, אבל אם אני צריך להחליט איפה אני שם, אם אני צריך לתת את הפתרון האקוטי, בלית ברירה הוא משקיע בבית חולים, לא כי המשרד רוצה לסגור את השירותים, ממש לא

מירי כהן:  ואנחנו רוצים שיהיו יותר רופאים בוודאי יותר פסיכיאטרים לילדים, כי לדעתי בבריאות הנפש המצוקה הכי גדולה זה פסיכיאטרים לילדים ובכלל בשירות הנפש לילדים

לאוניד בראודה: אני רק רוצה להזכיר שבגרסה הראשונה של הרפורמה ב-2007 כן הייתה כוונה לסגור מרפאות ממשלתיות בתוך שלוש שנים

לאוניד בראודה:  בגלל זה היא לא עברה, זאת אחת מהסיבות שהיא לא עברה

עידית סרגוסטי: הייתה התחייבות ברורה

לאוניד בראודה: כן בדיוק, ובגרסה השנייה אנחנו אמורים להרחיב שירות ולא להחליף

לאוניד בראודה:  אז בהתחלה ככה זה היה אבל בזמן אחרון ממש סוגרים מרפאות

לאוניד בראודה:  ועוד פעם, לחזור לזיו, ועוד פעם אני מאוד מעריך את ד"ר אורי ואת העבודה שהם עושים, הם לא סגרו שלוחות חוץ מטבריה ומג'דל שמס, אבל הם צמצמו שירות עד כדי כך, שאפילו לכללית בעצם אין לשם כניסה, הם מקבלים רק את תושבי צפת וגם לא את כולם, ועכשיו הם גם משחררים אותם ממעקב בגיל 17, כשהכללית צריכה לקלוט אותם במרפאה לבריאות הנפש של הילדים שאין לנו באזור שם, ואחרי שנה להעביר אותם למבוגרים שזה non-sense

לאוניד בראודה:  אבל אין לנו לאן להפנות את הילדים שלא מקבלים בצפת, מאזור צפת קריית שמונה, אין שם פסיכיאטרית ילדים של כללית

מיכאל ביטון: תגיד, יש לי שאלה כמה ישובים בצפון אתה ב-70% מהלקוחות?     

לאוניד בראודה: זה כללי, סך הכל

לאוניד בראודה:  במחוזי זה מספרים מחוזיים

מיכאל ביטון: בנגב אתה 70%, ובגליל?     

לאוניד בראודה: אתה מתכוון כמה אנשים בכללית?     

מיכאל ביטון: כן

לאוניד בראודה: 72, משהו כזה

מיכאל ביטון: בגליל?     

לאוניד בראודה: כן

מיכאל ביטון: נכון יש מצב שיש בית חולים בבעלות קופת חולים כמו סורוקה?     

לאוניד בראודה: כן גם בית חולים העמק אצלנו

מיכאל ביטון: עכשיו אם מישהו בא ממכבי?     

לאוניד בראודה: בבתי החולים מקבלים

מיכאל ביטון: אם הוא בא ממכבי, ממאוחדת או לאומית לסורוקה, הוא מקבל שירות?     

לאוניד בראודה: כן, בתי חולים של קופת חולים מקבלים את הלקוחות של כל הקופות גם למרפאות

לאוניד בראודה:  אבל מרפאות ארציות לא

מיכאל ביטון: השאלה שלי, מרפאות הנפש שהקמתם בטבריה?     

לאוניד בראודה: לא מקבלים

מיכאל ביטון: לא יכולים לקלוט? למה לא?     

לאוניד בראודה: זו שאלה לא אליי

מיכאל ביטון: למי השאלה?     

לאוניד בראודה: להנהלת כללית ולמשרד הבריאות

לאוניד בראודה:  יש כאן ניגוד אינטרסים

מיכאל ביטון: הנהלת כללית לא פה, משרד הבריאות פה

לאוניד בראודה: אני הנציג שלהם

מיכאל ביטון: אבל האם יש היגיון? אם כבר הקמת משהו טוב בטבריה, ויש קופות קטנות שאין להן יכולות לבנות בניין כזה

לאוניד בראודה: אני מניח שיש גם איזושהי בעיה לוגיסטית איך לעשות את זה, כי לא גובים כסף בקופות שלנו, אז כאן יצטרכו לגבות, מצד שני יש תחרות בין הקופות

מיכאל ביטון: אתה מקבל כסף על כל מטופל?     

לאוניד בראודה: לא לא

מיכאל ביטון: מהמדינה?     

לאוניד בראודה: ברור

לאוניד בראודה:  אני לא מקבל פר מטופל, זו התחשבנות למעלה כאן, לא קשור אלינו

לאוניד בראודה:  אנחנו מקבלים את הלקוחות של קופת חולים בלי תשלום

מיכאל ביטון: וכל מטופל כזה בסוף מתוקצב על ידי המדינה?     

לאוניד בראודה: כן ברור

מיכאל ביטון: אז אם יבוא מטופל של מאוחדת למרפאה בטבריה, למה הוא לא יוכל לשלם לכללית?     

לאוניד בראודה: זאת צריכה להיות החלטה אדמיניסטרטיבית

מיכאל ביטון: כמו שאתם שילמתם לבית החולים?     

עידית סרגוסטי: קיים הסדר כזה ביישובים קטנים

עידית סרגוסטי:  כמו שמשרד הבריאות מחייב את הקופות הגדולות ביישובים קטנים לתת שירות גם למבוטחים של הקופות הקטנות

לאוניד בראודה: יש מרפאה אחת לבריאות הנפש באילת בכללית, שמקבלת את כל הקופות

מירי כהן: נדמה לי עד 4,000 איש

מיכאל ביטון: ולמה פה לא עושים את זה?     

לאוניד בראודה: יכולות להיות הרבה - - -     

מיכאל ביטון: המרפאה שלך יכולה לטפל ביותר ילדים?     

לאוניד בראודה: תראה זה קשה, אנחנו בקושי מטפלים במי שיש

לאוניד בראודה:  תראה, במחוז צפון נכון להיום חסרים לי תשעה פסיכיאטרים לפי האוכלוסייה, ו-17 מטפלים אחרים

לאוניד בראודה:  זאת אומרת פסיכולוגים ועובדים סוציאליים, וכל תקן לקבל זה לא פשוט

מיכאל ביטון: הבנתי

לאוניד בראודה: מקבלים כן, אנחנו שורדים

לאוניד בראודה:  לא סתם שורדים, מחוז צפון בריאות הנפש נחשב כמצטיין כי אנחנו כן מסתדרים והתורים אצלנו יחסית קצרים

לאוניד בראודה:  יש כל מיני שירותי ביניים, אבל זה קשה

מיכאל ביטון: טוב

מיכאל ביטון:  אנחנו רוצים לסכם את הדיון הזה

מיכאל ביטון:  הוועדה דורשת ממשרד הבריאות לפעול מיידית לפתיחת השלוחה בטבריה לשירותים פסיכולוגים לילדי טבריה והאזור כפי שהיה בעשרות השנים האחרונות

מיכאל ביטון:       הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות לבחון מתן שירותי פסיכולוגיה ופסיכיאטריה במקומות בהם השליטה של קופת אחת היא בהיקף מעל 50%, כולל כללי ההתחשבנות בין הקופות

מיכאל ביטון:      הוועדה מבקשת מבית החולים זיו להיות שותף למאמץ לפתיחת המרפאה מחדש, על אף הקשיים שהוצגו פה מבחינת החוסרים בכוח האדם

מיכאל ביטון:      הוועדה מבקשת ממשרד הבריאות לייצר שיח ובדיקה מיידית עם הדיור הממשלתי על אפשרות למקום ראוי בעיר, בתשתיות קיימות או אחרות שהדיור הממשלתי יעמיד לרשות משרד הבריאות

מיכאל ביטון:       פערי הבריאות בנגב ובגליל חמורים בהיבטים של רופאים, של אחיות, של מיטות אשפוז, של תורים ארוכים לרפואת מומחים ומתגלית תמונה איומה של פערי בריאות בטיפול פסיכולוגי ונפשי בין אם הוא ניתן על ידי הממשלה, ובין אם הוא ניתן על ידי קופות החולים, או משרד החינוך כפי שהיה בדיון שהיה כאן

מיכאל ביטון:       עשרות אחוזים מהילדים לא מטופלים, והתשתית הקיימת לא תומכת בביקושים והמעבר של האחריות על שירותי פסיכולוגיה ופסיכיאטריה ממשרד הבריאות לקופות לא בוצעה כראוי, והמצב חמור יותר בנגב ובגליל, ולכן המשרד צריך להיכנס לתוכנית עבודה, למנוע את הנפילה בין הכיסאות של אותם יישובים וקהילות קטנות או יישובים מוחלשים מבחינה סוציואקונומית, לאור המרחקים, לאור הדרישה לנסיעות, לאור עלות הנסיעות ובזבוז הזמן להורים כאשר השירותים האלו ניתנים מרחוק

מיכאל ביטון:  הדבר היפה היה שלבית החולים יש המון שלוחות בשטח, ועכשיו כשסוגרים זו נסיגה, זה לא התקדמות שירותים אלא נסיגה בשירותים

מיכאל ביטון:       אני כן משבח את קופת החולים הכללית שפתחה מרכז טוב ומצליח בטבריה אבל היא הגיעה למקסימום capacity והיא צריכה עזרה ותמיכה ומדיניות שבה במידה והיא תיתן את השירותים האלו, היא תתוגמל על ידי הקופות האחרות

מיכאל ביטון:  זה תפקידו של משרד הבריאות, או לתת סנקציות לקופות שאין להם שירותים פסיכולוגיים, או לדרוש מהן לממן שירות שיינתן בקופה אחרת

מיכאל ביטון:       התקיים פה דיון לפי מסמכים מהעבר, מה הייתה כוונת המעבר הזה? נשמע שהכוונה הייתה להגדיל את השירותים הנפשיים ולא להקטין אותם

מיכאל ביטון:  לצד הדרישה מקופות החולים לפתח את השירותים הללו, כנראה הייתה הצהרה כללית של הממשלה שהיא לא תיפגע בשירותים הקיימים

מיכאל ביטון:  והנה אנחנו שומעים עדויות על מרפאות לא רק בטבריה שנסגרות

מיכאל ביטון:  הדיון הזה הוקדש לטבריה אבל הוא פתח סוגיות רוחב

מיכאל ביטון:  אנחנו רוצים פתרון לטבריה ואנחנו נעסוק בסוגיות הרוחב

מיכאל ביטון:      בדיון הבא אנחנו נבקש מהמנכ"לים של כל קופות החולים להיות פה

מיכאל ביטון:  ואני מבקש ממשרד הבריאות לדאוג לכך שהמנכ"לים של קופות החולים יהיו פה, ושיתנו לנו תשובות מה הם עושים כדי לתת שירות בריאות נפש ראוי לתושבים בפריפריה? הדיון הזה יתקיים בעוד חודש, יש לכם זמן להציל את המרפאה בטבריה ולהציג לנו מה המדיניות שלכם כלפי הקופות? ואיך אתם לא סוגרים מרפאות ממשלתיות בזמן שהקופות לא פתחו שירותים ולא נותנים מענה לאזרחים? במקרה הזה בגליל, אבל זה גם בנגב

מיכאל ביטון:  תודה רבה

דב יוסף: אדוני יושב הראש, אני רוצה להודות לך מקרב לב בשם טבריה והאזור, על הנחישות שלך וראינו שזה יוצא אפילו מדם ליבך

מיכאל ביטון: אבל ראש העיר, אני רוצה להחזיר לך ולהגיד גם לכם יש אחריות לתושבים

מיכאל ביטון:  אתם צריכים לפעול ולזמן את הפגישות האלה עם הדיור הציבורי ועם שר הבריאות ואתה צריך ללכת לשר הבריאות ולבנות פתרון מוסכם

מיכאל ביטון:  ראש העיר לא אחראי על הבריאות אבל אתה רואה איך אנחנו מתעסקים בכל דבר שאנחנו לא אחראים לו, כי התושבים לפני הכל

דב יוסף: אתה יודע כשהייתי במשרד האוצר אצל מיכאל, התקשרתי מהמשרד השלו לפרופסור זרקא ממש באותו רגע, דברו ביניכם

דב יוסף:  יותר מזה אני אעשה?     

מיכאל ביטון: יותר יותר, תפתח את המרפאה מחדש, אני סומך עליך

מיכאל ביטון:  אתה וטרבלסקי יש לכם יכולות

דב יוסף: בוא נפרסם מכרז לפסיכיאטר

מיכאל ביטון: אגב אני כראש עיר נתתי שירותים פסיכולוגים כעירייה, פתחתי מרכז לילד ולמשפחה

דב יוסף: יש לנו כזה

מיכאל ביטון: כן

דב יוסף: אבל לא פסיכיאטריה

מיכאל ביטון: תביא הכל, התושבים שלך ראויים לשירות וצריך להילחם על זה