ועדת הכספים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 173, 2023-06-19 00:00

משה גפני: בוקר טוב

משה גפני:  אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים

משה גפני:  אנחנו דנים היום על הצעת תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף) (הוראת שעה מס' 2), התשפ"ג–2023

משה גפני:       מי מציג את התקנות? איפה התקנות? יש למישהו כתוב, לא בצעצוע (טאבלט)? מי מציג?     

מירי סביון: אנחנו נציג?     

משה גפני: בבקשה

מירי סביון: אז רק נגיד בכמה מילים

מירי סביון:  בעקבות הדיון הקודם באמת התקיים שיח עם כל הגורמים הרלוונטיים ונעשו תיקונים

מירי סביון:  אז אפשר ישר להקריא את התקנות או קודם אמיר יציין את השינויים שעשינו?     

משה גפני: כן, להגיד

מירב כהן: בוקר טוב

מירב כהן:  הוועדה ביקשה מאיתנו מספר הבהרות בפעם הקודמת

מירב כהן:  עלה כאן הנושא של תושבים מאפס עד שבעה קילומטר, שחזרו מההתאוששות שלהם, להוסיף יום נוסף

מירב כהן:  הכנסנו את זה בתוך התקנות לעניין השכר

מירב כהן:  אז זה קיים

ולדימיר בליאק: כלומר, משישה ימים לשבעה ימים?     

מירב כהן: לא, לא

מירב כהן:  באפס עד שבעה קילומטר הנחיות התגוננות הסתיימו ב-12:00 ביום ראשון

ולדימיר בליאק: נכון

מירב כהן: אבל בגלל שרובם פונו לאזורים רחוקים, לקח להם זמן להגיע ולא יכלו לעבוד ביום שני

מירב כהן:  אז גם את יום שני התבקשנו כאן להכניס לאפשרות של שכר, כי הם לא הגיעו לעבודה

מירב כהן:  הוספנו את היום הזה

ולדימיר בליאק: אוקיי

משה גפני: כמה יש בסך הכול? 

ולדימיר בליאק: שבעה ימים

מירב כהן: שבעה ימים

משה גפני: שבעה ימים

ולדימיר בליאק: אפס עד שבעה קילומטר זה שבעה ימים

מירב כהן: שבעה ימים, כן

ולדימיר בליאק: שבעה עד 40 קילומטר זה חמישה ימים

מירב כהן: נכון

מירב כהן:  בדיוק

מירב כהן:  אולמות אירועים, הייתה בעיה של העומר

מירב כהן:  הגענו להסכמה עם נציגי אולמות האירועים

מירב כהן:  גם מי שמדווח חד-חודשי לגבי אולמות אירועים, אפשר לראות אותו כדו-חודשי והוא יוכל להגיש תביעה על מאי-יוני מול מאי-יוני

מירב כהן:  זה מקובל

מירב כהן:  נציגי אולמות האירועים נמצאים כאן

משה גפני: מישהו נמצא פה? זה בסדר?     

אברהם כלפון: זה בסדר גמור

משה גפני: שם, שם, שם

אברהם כלפון: שמי אבירם אלון, מנכ"ל התאחדות בעלי האולמות וגני האירועים

אברהם כלפון:  בסדר גמור

משה גפני: כן, תודה

משה גפני:  הלאה

מירב כהן: עשינו מספר ישיבות עם דובי אמיתי והנציגים שלו

מירב כהן:  הגענו לשכר יומי של 500 שקלים מוסכם

ולדימיר בליאק: כמה זה היה ב"עלות השחר"? 

מירב כהן: 460

ולדימיר בליאק: 460?     

מירב כהן: כן

ולדימיר בליאק: אוקיי

ולדימיר בליאק:  בסדר גמור

ולדימיר בליאק:  תודה

הגר יהב: אדוני היושב-ראש, אכן אני מאשרת

הגר יהב:  הגר, נשיאות המגזר העסקי

הגר יהב:  הסכום הזה מוסכם

משה גפני: לא, לא

שולמית אלוני: היא אומרת שזה מוסכם

מירב כהן: זה מוסכם מהמנכ"לית של נשיאות המגזר העסקי

משה גפני: אני יודע

משה גפני:  אני רק לא ראיתי שהיא מדברת

משה גפני:  רק תבקשי

משה גפני:  את רוצה להגיד משהו?     

הגר יהב: הגר, נשיאות המגזר העסקי

הגר יהב:  בהמשך למה שאמיר עדכן, עברנו על הסכומים שוב בשבוע שעבר

הגר יהב:  אנחנו מסכימים על הסכום

משה גפני: שם ותפקיד, למען ההיסטוריה, שיהיה כתוב שתמכתם

הגר יהב: שמי הגר יהב, נשיאות המגזר העסקי

משה גפני: טוב

משה גפני:  הלאה

משה גפני:  יפה

מירב כהן: עלה נושא נוסף

מירב כהן:  עצמאים, שנאלצו לשמור על הילדים שלהם ובעצם לא זכאים למסלול מחזורים, להכניס אותם גם, שיוכלו לתבוע שכר

מירב כהן:  אז גם אותם הכנסנו

מירב כהן:  הם יוכלו לקבל שכר עבודה יומי, אם הם עמדו בתנאים, אותו דבר כמו שכיר, 500 שקלים

מירב כהן:  בדיוק אותו דבר

מירב כהן:  בסדר? אז גם אותם הכנסנו, ביקשתם את זה בפעם הקודמת

מירב כהן:       הייתה כאן שאלה מינון, אני חושב, לגבי משפחתונים שנמצאים בביטוח לאומי, אין להם תיק במס הכנסה

מירב כהן:  פנינו למשרד העבודה

מירב כהן:  אנחנו מקבלים מהם את הרשימה

מירב כהן:  המשפחתונים האלה יוכלו להגיש שכר על הימים שהם לא עבדו

מירב כהן:  אבל אני חייב להגיד כאן שיש איזשהו תנאי

מירב כהן:  בגדול, המשפחתונים האלה מתוקצבים חלק על ידי משרד העבודה וחלק מהאזרח, לפי המצב הסוציו-אקונומי שלו

מירב כהן:  לנו מאוד חשוב שאם הוא תובע על השכר, הוא גם יחזיר כסף להורים בסופו של דבר; כי אם הוא לא מחזיר כסף להורים, לא נגרם לו נזק, כי משרד העבודה, את החלק שלו, ממה שהבנו, לא - - -     

משה גפני: זאת אומרת, אתם מתנאים את זה בזה שהוא יחזיר

מירב כהן: רק בגני הילדים

מירב כהן:  זה מאוד חשוב לנו שגני ילדים, אם הגן היה סגור, גם גן פרטי בגן ילדים, אם הוא היה סגור ותובעים שכר על העובדים, צריך להחזיר כסף להורים בסופו של דבר; כי אחרת, אם ההורים שלמו לך מראש ולא ניזוקת, כי הכסף משולם מראש, אז אנחנו מבקשים

מירב כהן:  את זה אנחנו בודקים כל הזמן

מירב כהן:  אנחנו מנסים לשמור על כל הקבוצה, וגם על ההורים

מירב כהן:  אז זה מאוד חשוב לנו

מירב כהן:  אז גם הם ייכנסו פנימה, למרות שאין להם תיק במס הכנסה והם יוכלו להגיש את התביעה

מירב כהן:  קיבלנו את הרשימה ממשרד העבודה

מירב כהן:       היה עוד נושא אחד שעלה ולצערי אני לא מוצא לו פתרון, והוא עובד משק בית

מירב כהן:  אנחנו לא יודעים איך לתת פתרון לדבר הזה

מירב כהן:  זה גם לא תשלום מראש

מירב כהן:  זה לא דומה לגני ילדים ומשפחתונים

מירב כהן:  זה הדבר היחיד שאנחנו לא יודעים לתת לו פתרון אצלנו

ולדימיר בליאק: היה לזה פתרון בסבבים הקודמים? אבל אני זוכר שדיברנו על זה, נכון?     

מירב כהן: לא היה אף פעם פתרון

מירב כהן:  מעולם לא היה פתרון לזה

ולדימיר בליאק: אבל הנושא עלה

מירב כהן: עלה

נירה שפק: הוא עלה

נירה שפק:  הוא עלה

ולדימיר בליאק: כן

מירב כהן: והסברנו שאנחנו לא יודעים לתת פתרון לדבר הזה

משה גפני: אי-אפשר לעשות משהו גלובלי? אם מישהו עובד או מישהי עובדת במשק בית, היא מקבלת אישור מאלה שמעסקים אותה, לתת לה משהו גלובלי

מירב כהן: אנחנו לא יודעים

מירב כהן:  יכול להיות שהיא לא ניקתה היום, אולי כן באה ביום ראשון והחליפה את היום זה

מירב כהן:  קשה לנו לדעת את הדברים האלה

מירב כהן:  זה לא כמו משפחתון שהוא מתוקצב ומשולם לו חודש בחודשו מראש, ואז אנחנו יודעים שיש תשלום מראש

מירב כהן:  זה לא אותו דבר

מירב כהן:  אין לנו דרך לעשות את הדברים האלה

משה גפני: אבל זאת קבוצה מאוד חלשה

משה גפני:  זאת קבוצה שצריך למצוא לה פתרון

מירב כהן: אני מסכים שזו קבוצה חלשה

מירב כהן:  דווקא אני חושב שבאירועים יותר קצרים, זו קבוצה שיודעת לתקן את הנזק שלה, כי היא יודעת, שבוע אחרי זה, לתת את השירות שהיה חסר לה ולהשלים את הדברים בדרך כלל

נירה שפק: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להציע משהו שאמרנו פעם שעברה

נירה שפק:  גפני?     

משה גפני: שם לפרוטוקול

משה גפני:  שם, מי מציע?     

נירה שפק: חברת הכנסת לשעבר נירה שפק

נירה שפק:  אני רוצה להציע את מה שהצענו פעם שעברה

נירה שפק:  בסוף מדובר באמת באוכלוסייה באמת הכי מוחלשת; וזה לא נכון שמספיקים לעשות הכול

נירה שפק:  אני מזכירה שקיים תהליך שהצעתי אותו גם פעם שעברה

נירה שפק:  כמו בצבא, יש אנשים שלא עובדים, ההגדרה שלהם היא לא "עובד"

נירה שפק:  לא עובד, לא זה, אין להם הגדרה של הביטוח הלאומי

נירה שפק:  לכן נותנים להם את המינימום

נירה שפק:  המינימום שנקבע היה 216 שקל, עלה ל-270 שקל

נירה שפק:  אם זה קיים לגבי אנשים שמשרתים, אפשר לקחת את אותו מנגנון ולעשות אותו

נירה שפק:  זה לא כסף גדול, וזה עוזר בדיוק לאנשים שהכי צריכים את זה

משה גפני: טוב

מיכל שיר סגמן: טוב שזה יהיה גם בכפוף אולי לחתימות, גם של המעסיק וגם של העובד

נירה שפק: לגמרי, להצהרה

משה גפני: תודה

משה גפני:  רועי, כן

רועי כהן: אדוני, קודם כול, אני שמח שהייתה הידברות

רועי כהן:  אבל שוב פעם אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, את מי שכחו עוד פעם – את ציבור העצמאים בין השבעה קילומטר ל-40 קילומטר כאילו לא קיימים

רועי כהן:  אני אומר לך, אני שואל את עצמי כל פעם מחדש איזה אומץ יש לפקידות האוצר לא לתת פיצוי על ירידה בהינף יד

רועי כהן:  אני אומר לך את זה, אם חצי שעה של עובד מדינה הייתה נפגעת, היו קופצים מהגגות והיה בצורה כזאת או אחרת

רועי כהן:  אז למה כשזה נוגע לאותו מדביר, לאותה קוסמטיקאית, לאותו סאונדמן, לאותו מעצב גרפי, אפשר בהינף יד להגיד: מה, ירד לו יום אחד, ירד לו יומיים, לא נורא, שיסתדר, שהוא יספוג את זה

רועי כהן:  למה? נשאלת השאלה, אדוני

רועי כהן:  אני רוצה להבין מאיפה זה מגיע

רועי כהן:  מאיפה האומץ הזה? מאיפה? אני רוצה להבין

רועי כהן:  אני כבר שמונה שנים פה

רועי כהן:  אני רוצה להבין מאיפה האומץ הזה להגיד לאנשים שקמים בבוקר, לובשים שכפ"ץ, יוצאים להביא את הפרנסה שלהם, לא יכולים להביא בגלל אירוע ביטחוני כזה או אחר, ואומרים להם: תשמעו, תספגו את זה

רועי כהן:       אבל אני אומר לך שעשו שביתה ספרדית, איטלקית, על חלון

רועי כהן:  חלון שלא יכלו לפתוח, ועובדי מדינה עשו שביתה יומיים

רועי כהן:  על חלון שלא יכלו לפתוח

רועי כהן:  אז בן אדם שלא מקבל כסף, ככה ההתייחסות אליו? אני רוצה להבין מאיפה האומץ הזה לבוא ולהגיד לעצמאי שהוא לא יכול לקבל את השכר

משה גפני: תודה, תודה, רועי

משה גפני:  הבנו

משה גפני:  בבקשה, תשובה

דבורה ביטון: בהחלט אני מסכימה

דבורה ביטון:  יש להקשיב לזה, כי זה באמת לא מסתיים בשבעה קילומטר

ולדימיר בליאק: רגע, אני יכול להתייחס גם לפני ההקראה?     

משה גפני: בסדר

משה גפני:  בבקשה, ולדימיר

ולדימיר בליאק: תודה רבה

ולדימיר בליאק:  קודם כול, אני לא הייתי בדיון הראשון, ולכן אם אני חוזר על משהו שדובר עליו, אני מתנצל מראש

ולדימיר בליאק:  אבל זה חשוב לי

ולדימיר בליאק:  לגבי הרציונל, מה שרועי דיבר עליו עכשיו, למה בעצם מחריגים מסחר ושירותים בשבעה עד 40 קילומטר

ולדימיר בליאק:  את הרציונל לא הבנתי

ולדימיר בליאק:  אפשר לדבר על זה שיש אומץ, אין אומץ

דבורה ביטון: הם יותר אמיצים

ולדימיר בליאק: אבל את הרציונלי לא הבנתי

ולדימיר בליאק:  יש פה הרבה מאוד אנשים, שלרובם, אגב, ייתכן ואין עובדים, ואין להם פתרונות, למעט את מה שהצעת עכשיו לגבי השמירה על הילדים

ולדימיר בליאק:  ב"עלות השחר" אנחנו דיברנו על פיצוי נוסף בגין חומרי גלם לאולמות אירועים ולמסעדות

ולדימיר בליאק:  אני חושב שגם נתנו אותו

ולדימיר בליאק:  הפעם אני לא רואה אותו, וחבל

מירב כהן: כי נתנו מחזורים

מירב כהן:  נתנו יותר טוב מזה

ולדימיר בליאק: אבל גם אז היו מחזורים

מירב כהן: לא היה

מירב כהן:  היה רק שכר

ולדימיר בליאק: רק שכר? וזה היה פיצוי נוסף, השכר?     

מירב כהן: כן

ולדימיר בליאק: הבנתי

ולדימיר בליאק:  עכשיו, שני נושאים, שלא קשורים באופן ישיר לתקנות, לגבי מרכזי חוסן

ולדימיר בליאק:  אני יודע שדיברנו על 2 מיליון שקל

ולדימיר בליאק:  אני אשמח לדעת איפה זה עומד

ולדימיר בליאק:  ולגבי תוכנית הפינוי, אנשים שפינו את עצמם, הם גם צריכים לקבל פיצוי, נכון?     

דבורה ביטון: כן

דבורה ביטון:  דיברתי עם היושב-ראש, ותיאמנו ששני היועצים שלנו יתחילו, שמדובר לא רק על לא מפונים, משפחות בכלל שאין להן זכות

משה גפני: מאה אחוז

ולדימיר בליאק: אז צריך לפתור את זה

ולדימיר בליאק:  אני באמת רוצה לפרגן מכל הלב לחברת הכנסת לשעבר נירה שפק, שכמו שהיא עשתה עבודה אדירה בכנסת, כך היא גם עושה עבודה אדירה מחוץ לכנסת, כדי לקדם את האינטרסים של תושבי העוטף

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  בבקשה

משה גפני:  כן

טמיר כהן: דבי

מיכל שיר סגמן: טמיר, אני רשומה?     

טמיר כהן: דבי רשומה

דבורה ביטון: תן לו, ואחר כך אני

דבורה ביטון:  תכבד את שוסטר

דבורה ביטון:  שוסטר, בבקשה

משה גפני: כן, בבקשה

אלון שוסטר: דבי כיבדה אותנו ביום הולדת של הקיבוץ

דבורה ביטון: נכון, היה מקסים

אלון שוסטר: תודה

אלון שוסטר:  היה שמח

אלון שוסטר:       קודם כול, אני רוצה לברך על ההסכמות שעליהן הגעתם

אלון שוסטר:  ואני כן מעריך את המכונות שלכם, מס רכוש, ללכת לקראת

אלון שוסטר:       יחד עם זה, אני רוצה להעיר שתי הערות

אלון שוסטר:  אחת, עצמאים ואולי נושאים נוספים שלא ידענו, כמו שנאמר, עד עכשיו למצוא להם פתרון, צריך למצוא להם פתרון

אלון שוסטר:  אני חושב שמדינת ישראל מחויבת לעמוד מאחורי אזרחיה שנפגעים כתוצאה מפגעי הביטחון

אלון שוסטר:  הדבר הזה לא נתון בסימן שאלה

אלון שוסטר:  הוא חייב להיות

אלון שוסטר:  ואני מקווה שלפחות ממה שהושג היום לא נדרדר, אלא זה יהיה נקודת המוצא לאירוע הבא שכנראה יגיע

אלון שוסטר:      ההערה השנייה היא שכפי שהקמנו מרכזי חוסן לבני אדם, לקהילות, בממד האזרחי, אני חושב שאחת המשימות שלנו, הברורות, המיידיות, הם מרכזי חוסן לעסקים

אלון שוסטר:  מרכזי חוסן לעצמאים, לחברות עסקיות, לחברות של הרשויות, לתאגידים רשותיים, שנמצאים ופועלים במרחבים, כמובן בדגש על המרחבים הבעייתיים ביותר

אלון שוסטר:       אין שום ספק, יש כאן דוגמאות רבות

אלון שוסטר:  את שרית מנתיב העשרה אני מכיר ואחרים, שאני מקווה שתינתן להם רשות דיבור, אנחנו מוכרחים לייצב, באחריות מדינה – ומשרד הכלכלה צריך להיות המוביל, משרד הנגב והגליל יכול לסייע אולי – מרכז שבו אנחנו מביעים לא רק ההערכה, אלא נותנים כלים להתמודד עם המציאות של צפירות עולות ויורדות

אלון שוסטר:  אנחנו אוהבים להגדיר את המציאות כ-99% גן עדן ו-1% גיהינום

אלון שוסטר:  מבחינת העסקים, זה יכול להיות הסדק ששובר אותם

אלון שוסטר:  אנחנו מוכרחים לייצר מציאות, כמו במחלה כרונית, שאפשר לחיות איתה, צריך לחיות איתה

אלון שוסטר:  אבל צריך את הסיוע המשמעותי ביותר של המדינה

אלון שוסטר:  אני מוכן לקחת חלק, אני מניח שגם חבריי

אלון שוסטר:  אני מצפה להרמת הכפפה מטעם הממשלה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  דבי ביטון, בבקשה

דבורה ביטון: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לפתוח בברכות על אירוסיי הנכדה

דבורה ביטון:  מזל טוב

משה גפני: תודה רבה

דבורה ביטון: ראשית, אני מברכת באמת על ההתקדמות החשובה

דבורה ביטון:  סוגיה אחת שלא נפתרה, אדוני, ואנחנו דנו בה פה בוועדת הכספים, היא מפעל סינרג'י כבלים

דבורה ביטון:  אני מזכירה לאדוני שהיו צריכים שם הארכה, משהו מאוד מאוד טכני

משה גפני: אני אגיד לך, שנייה

משה גפני:  אני אגיד לך

דבורה ביטון: כן

דבורה ביטון:  זה גם מפעל בתוך העוטף, תושבי שדרות

משה גפני: אני אגיד לך

משה גפני:  את מדברת על העדפת תוצרת הארץ

דבורה ביטון: כן

משה גפני: מה לעשות? לא הולך לי

משה גפני:  למה לא הולך לי? בגלל שאני סידרתי שזה יגיע לאישור, העדפת תוצרת הארץ

משה גפני:  התברר שזו לא ועדת הכספים

משה גפני:  אני עובד ועובד ועובד, בסוף זה הולך לשמחה רוטמן, לוועדת החוקה

משה גפני:  צריך לסדר את זה וצריך להעביר את זה לוועדה

משה גפני:  אבל סידרתי את זה

משה גפני:  היה לי ביד

דבורה ביטון: אז מה? הם ייפלו בין הכיסאות בגלל הפרוצדורה?     

ינון אזולאי: לא

ינון אזולאי:  הייתה החלטת ממשלה

משה גפני: על החלטת הממשלה אני מדבר

משה גפני:  העדפת תוצרת הארץ

דבורה ביטון: זה עבר לרוטמן?     

משה גפני: עוד לא עבר

דבורה ביטון: אז צריך להתקדם עם זה, אדוני, כי הם לא יכולים להשתתף במכרזים

אלון שוסטר: דבי, גומרים את הרפורמה וזה עובר

אלון שוסטר:  אל תדאגי

משה גפני: לא, לא, לא

דבורה ביטון: איך?     

ולדימיר בליאק: אני מציע שנחטוף לו את המגפון

יצחק פינדרוס: נעשה גם וגם

יצחק פינדרוס:  יהיה בסדר

יצחק פינדרוס:  תהיה רגוע

משה גפני: אני אומר לך באופן ענייני, התוכנית, מה שהממשלה החלטה, קיימת

משה גפני:  היא נמצאת אצלי

משה גפני:  אני צריך להחזיר להם את זה בגלל שהם צריכים להעביר את זה לוועדת החוקה

משה גפני:  אני אדבר עם שמחה רוטמן שיאשר את זה מייד

משה גפני:  בגלל שאני עבדתי על זה

משה גפני:  מאז שדיברנו, עוד לפני זה

משה גפני:  מייד לאשר את זה

משה גפני:  ואם אין לו זמן, אז אני מוכן שיעביר לפה

דבורה ביטון: אז, אדוני, צריך לתת לזה באמת עדיפות, משום שזה כובל אותם גם במכרזים וכו'

משה גפני: כן

משה גפני:  אבל זה נמצא

דבורה ביטון: ודבר נוסף, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת ולדימיר, אני מזכירה לאדוני שמאוד מאוד חשוב להתייחס למשקי הבית שנאלצים להוציא בימים אלה בלא עוול בכיסם, במקרה הזה

משה גפני: מאה אחוז

משה גפני:  תודה רבה

משה גפני:  מיכל שיר

מיכל שיר סגמן: תודה, אדוני היושב-ראש

מיכל שיר סגמן:  ראשית, אני רוצה לברך את כל הדיון הזה

יוסי לוי בונה: עובד של סינרג'י רוצה להגיד משהו בהקשר הזה

יוסי לוי בונה:  הוא בא הנה

משה גפני: מי זה?      

יורם דוד: אני

משה גפני: אז עוד מעט אני אתן לך

יורם דוד: בסדר

יורם דוד:  תודה

מיכל שיר סגמן: על הדיון החשוב הזה, אני שוב רוצה להודות גם לחברת הכנסת לשעבר נירה שפק על העבודה היוצאת דופן באמת

מיכל שיר סגמן:  היא לא מניחה לנושא, והאכפתיות כלפי תושבי האזור

מיכל שיר סגמן:  אז תודה לך

מיכל שיר סגמן:      אני רוצה להמשיך את מה שרועי אמר, כמי שהייתה עצמאית לא מעט שנים ומבינה מניין נובע הכאב הזה באמת על בשרי

מיכל שיר סגמן:  האם ניתן לייצר סוג של מנגנון שבא ואומר: אוקיי, שבעה עד 40 קילומטרים בתי הספר הפסיקו לעבוד יומיים מתוך החודש הזה; וניקח את ההכנסה הממוצעת של אותו עוסק שידווח; זאת אומרת, הוא צריך לבוא ולעשות משהו פיזי; מדווח שבאותו חודש, סתם אני אומרת, הכניס 40,000 שקלים

מיכל שיר סגמן:  בואו נגזור מזה את היומיים שבהם הוא לא עבד

מיכל שיר סגמן:  וזה בעצם מה שאנחנו נותנים לו בחזרה, זה מה שהמדינה בעצם מחזירה לו

מיכל שיר סגמן:  זה לא הדבר הכי טוב בעולם, כן? כי יכול להיות שעצמאי ירוויח יותר על העבודה שלו דווקא בחודש הבא

מיכל שיר סגמן:  אז בעצם הוא על פניו ייפגע מזה

מיכל שיר סגמן:  אבל כרגע הוא לא מקבל שום דבר

רועי כהן: כלום

מיכל שיר סגמן: אני אומרת, בואו נתחיל מאיזושהי נוסחה מסוימת

מיכל שיר סגמן:  הרי אפשר לעשות מבחן אצבע

מיכל שיר סגמן:  הוא גר ברמת גן

מיכל שיר סגמן:  ברמת גן יומיים לא עבדו

מיכל שיר סגמן:  איך אנחנו יודעים? כי בתי הספר לא פעלו

מיכל שיר סגמן:  הינה מבחן האצבע שלנו

מיכל שיר סגמן:  עכשיו, בבקשה, תדווח

מיכל שיר סגמן:  הינה הדיווח השנתי שלך

מיכל שיר סגמן:  הינה הדיווח החודשי שלך

מיכל שיר סגמן:  מתוך זה גוזרים את מספר הימים שבהם הוא לא עבד

משה גפני: אוקיי

מירב כהן: - - -     

מיכל שיר סגמן: מה?     

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  רגע, צריך לענות לכולם

מיכל שיר סגמן: כן, כן

מיכל שיר סגמן:  אני אומרת, סוג של מנגנון מסוים

מיכל שיר סגמן:  הרי יש דרך, יש נוסחה שאפשר לעבוד עליה, במקום להגיד: אין לנו איך לאכול אתכם, אז לא תהיו זכאים לשום דבר

מיכל שיר סגמן:  זה גם כן לא הגיוני, בטח שלא במדינת ישראל, שלצערנו לפחות אחת לשנה אנחנו נתקלים באירועים מהסוג הזה

מיכל שיר סגמן:  תודה רבה

משה גפני: ינון

ינון אזולאי: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש

ינון אזולאי:  אני לא הייתי בתחילת הדיון, אז בטח רשות המיסים כבר דיברו ונענו לכל הבקשות של פעם שעברה

משה גפני: יש בעיה עם העצמאים

משה גפני:  אבל אני לא רואה שאנחנו נצליח לטפל בעניין באופן פרטני

ינון אזולאי: אז למה ולדימיר העלה את הנושא של משק בית? שם לא נפתרה הבעיה?     

משה גפני: לא

משה גפני:  משק בית גם בעיה

ינון אזולאי: ומשפחתונים?     

מירב כהן: פתרנו

ינון אזולאי: פתרתם?     

משה גפני: כן

ינון אזולאי: אני אשמח לשמוע בהמשך איך נפתרו

משה גפני: הם העלו את זה

משה גפני:  אני אבקש מהם

ינון אזולאי: אני מבין שגם התאריך העברי נפתר באולמות?     

מירב כהן: גם

משה גפני: כן

ינון אזולאי: אני יכול בפעם הבאה לאחר יותר, אם אתם פותרים יותר דברים

נירה שפק: ינון, אזור התעשייה של חוף אשקלון לא נפתר

משה גפני: למה? מה זה הסיפור הזה? היא אמרה לי מקודם

משה גפני:  למה לא נפתר חוף אשקלון? אז רגע, תרשמו את זה

משה גפני:  אני רוצה לדעת

משה גפני:  זה נראה לי קצת קפקאי העניין הזה, בגלל שבפעם הקודמת בדקנו

משה גפני:  חוף אשקלון נמצא, אמרתם שנמצא

מירב כהן: בפעם הקודמת בדקנו, וחוף אשקלון בהסכמה לא נכנס, כי הוא 7

מירב כהן: 8 קילומטר מהגבול

מירב כהן:  הוא לא כמו אזור תעשייה הדרומי של אשקלון שחלקו נמצא בשבעה קילומטר

מירב כהן:  זאת הייתה הבדיקה שנעשתה בפעם הקודמת לבקשת הוועדה, ולא הכנסנו אותה

משה גפני: אנחנו נדבר על העניין הזה

משה גפני:  בסדר

משה גפני:  כן, ינון

ינון אזולאי: אוקיי

ינון אזולאי:  אז אם הדברים שהעלינו בפעם שעברה נפתרו, חשוב מאוד גם את משק הבית, שגם העליתי אותו בפעם שעברה, וגם, אגב, במבצע הקודם גם, כל פעם זה חוזר על עצמו, צריך פעם אחת לפתור להם את הבעיה, כמו שפותרים, אגב, למשפחתונים, שזה דבר טוב, שפותרים את זה

ינון אזולאי:  זה על אותו עיקרון, כי גם עובדת משק בית מקבלת איזשהו שכר

ינון אזולאי:  וההפך, אצלה עוד יש מעסיק, מה שאין אצל משפחתונים, ששם אין מעסיק

מירי סביון: יש משרד ממשלתי שמתקצב

ינון אזולאי: אם ככה, לא פתרתם

ינון אזולאי:  אם אתם עונים את התשובה הזאת, לא פתרתם את הבעיות של המשפחתונים

ינון אזולאי:  פתרתם את הבעיות של מעונות היום, ולא של משפחתונים

קריאה: נכון

ינון אזולאי: יש הבדל בין מעונות יום למשפחתונים

ינון אזולאי:  בקורונה, למשל, פתרנו בעיה של מעונות יום

ינון אזולאי:  ואז הייתה בעיה של משפחתונים, אלה שנמצאים עם חמישה או שבעה ילדים בבית

מירב כהן: אני אתן לך את ההסבר שביקשת

מירב כהן:  יש שני סוגים של משפחתונים

מירב כהן:  יש משפחתונים שיש להם תיק במס הכנסה, ואז אין להם בעיה; ויש משפחתונים שאין להם תיק במס הכנסה

מירב כהן:  הם מקבלים חלק מהתקצוב ממשרד העבודה וחלק מההורים

ינון אזולאי: לא

יצחק פינדרוס: לא, לא

יצחק פינדרוס:  לכולם יש תיק

יצחק פינדרוס:  למשפחתונים, לכולם יש תיק

מירב כהן: לא לכולם יש תיק מס הכנסה

ינון אזולאי: לא, לא

ינון אזולאי:  זו אחת הבעיות, שהן לא נקראות לא עצמאיות ולא שכירות

ינון אזולאי:  ובקורונה מצאנו להן פתרון ואמרנו: על אותו עיקרון תמצאו להן פתרון גם הפעם

מירב כהן: אותו פתרון מצאנו להם

מירב כהן:  אותו פתרון

מירב כהן:  לקחנו ממשרד העבודה את אותה רשימה, והם יהיו זכאים להגיש תביעה על שכר בתנאי שהם יחזירו כסף להורים

מירב כהן:  כי זה מאוד חשוב שיחזירו כסף, אחרת לא - - -     

ינון אזולאי: אין בעיה

ינון אזולאי:  אתה יכול לעשות את זה גם הפעם

ולדימיר בליאק: למה אין להם תיק במס הכנסה?     

מירב כהן: עשינו את זה

ינון אזולאי: הפעם הזאת?      

מירב כהן: כן

ינון אזולאי: אוקיי

מירב כהן: היינו עם משרד העבודה בקשר, ועשינו

משה גפני: הוא אמר את זה

ינון אזולאי: במשך כל השנה הם נמצאים בבעיות

ינון אזולאי:  טוב

ינון אזולאי:  אוקיי, אדוני

ינון אזולאי:  תודה רבה

משה גפני: בבקשה, סינרג'י

משה גפני:  מה השם?     

יורם דוד: שלום

יורם דוד:  אני דוד יורם, ועד עובדים

יורם דוד:      כבוד היושב-ראש, כמו שכולם יודעים, אתה עזרת לנו המון, המון, המון

משה גפני: כן

יורם דוד: גם לפני חמש שנים

יורם דוד:  והייתה ישיבת ממשלה, כמו שאמרו, הכול טוב ויפה

יורם דוד:  ואתה אומר שזה יתעכב

משה גפני: לא אמרתי שזה יתעכב

משה גפני:  אמרתי שהם הביאו לי את זה עכשיו

משה גפני:  אני דיברתי עם שר האוצר

משה גפני:  שר האוצר אומר: זה לא אני; זה ראש הממשלה

משה גפני:  הלכתי לראש הממשלה

משה גפני:  קיבלתי את הנייר הזה, והתברר שזה צריך לעבור לוועדת החוקה

משה גפני:  זה ההסדרים בכנסת

יורם דוד: אוקיי

יורם דוד:  עכשיו, המכרזים יצאו

משה גפני: כן

יורם דוד: אנחנו לא יכולים להיכנס למכרז

משה גפני: כן

יורם דוד: ואוי ואבוי, אם זה יהיה, המצב של החברה שלנו יכול להיגמר

משה גפני: בסדר

משה גפני:  אני מקווה שזה יהיה מהר עכשיו

משה גפני:  זה נמצא

יורם דוד: כבוד היושב-ראש, יש חשש שהולכים להוציא את העובדים לחופש, ויש לחץ אדיר בחברה

יורם דוד:  אנחנו באנו לפה בשביל שייסגר העניין הזה

משה גפני: טוב

יורם דוד: עשו ועדה

יורם דוד:  מה, פקיד ימנע מאיתנו לחיות שם, בשדרות? אני לא מבין

יורם דוד:  פקיד

יורם דוד:  עשו ועדה

יורם דוד:  כולם אישרו את כל זה

יורם דוד:  כולם אישרו את זה

יורם דוד:  ואולי צריך לדחות את המכרזים עד שאתם תחליטו, עד שנקבל את האישור הזה

משה גפני: טוב

יורם דוד: אי-אפשר ללכת למכרזים בלי האישור הזה

משה גפני: בסדר

משה גפני:  תודה

משה גפני:  תודה רבה

יורם דוד: תודה לך

משה גפני: גדי ירקוני

גדי ירקוני: כן, כבוד היושב-ראש

משה גפני: תכף אתה

משה גפני:  מי אדוני?     

שבתאי שיכמן: שבתאי בירן מלשכת רואי החשבון, נציג הלשכה

משה גפני: טוב

משה גפני:  כן, גדי, בבקשה

גדי ירקוני: אני ראש המועצה האזורית אשכול

משה גפני: כן, בטח

גדי ירקוני: עדיין

גדי ירקוני:  גם עוד חמש שנים, אני מקווה

משה גפני: בסדר

גדי ירקוני: אני רוצה להגיד, דבר ראשון, כבוד היושב-ראש, שנראה לי שעוד מעט אני לא אצטרך להגיע, בגלל שאני חייב להגיד מילים טובות למס רכוש, הרבה מילים טובות

גדי ירקוני:  אנחנו מתסדרים איתם בסדר בנושא החקלאות

גדי ירקוני:  אני תכף אגיד איפה יש בעיות קצת, שהיו יכולים לפתור

גדי ירקוני:  אבל אלה לא בעיות שלהם

גדי ירקוני:  צריכים לראות איך פותרים

גדי ירקוני:  אבל בנושא החקלאי הצלחנו להגיע למתווה מאוד טוב

משה גפני: כן

גדי ירקוני: שהמתווה הזה עובד כבר בפעם השלישית

גדי ירקוני:  ובאמת, המדינה נותנת תשובה נכונה ואמיתית לחקלאים

גדי ירקוני:  כבוד היושב-ראש, לכולם יש רצון טוב

גדי ירקוני:  אני רק מבקש ממך שתבקש שזה ייגמר תוך חודש ולא יותר

גדי ירקוני:  גם משרד החקלאות בנושא

גדי ירקוני:  כולם ביחד עובדים יחד עם החקלאים ברוח טובה

משה גפני: טוב

גדי ירקוני: אבל בסוף צריך לעשות את הקווץ' האחרון ולגמור עם זה, בגלל שמאז המלחמה כבר עבר הרבה זמן

גדי ירקוני:  אז אני מבקש שתוך חודש, אם אפשר, לגמור את זה

משה גפני: בסדר

משה גפני:  אני מתחיל בקווץ', נו

גדי ירקוני: אוקיי

גדי ירקוני:  דבר שני - - -     

משה גפני: רגע, שנייה

משה גפני:  חכה דקה

צביקה כהן: שמי צביקה כהן, משרד החקלאות

צביקה כהן:  אנחנו באמת, כמו שגדי אמר, סגורים במסלול הירוק עד הסוף

משה גפני: כן

צביקה כהן: יש לנו מסלול שאנחנו בונים, מסלול מיוחד, קוראים לו אדום-ירוק בתוך האדום לאפס עד שבעה קילומטר

צביקה כהן:  זה מסלול נורמטיבי

צביקה כהן:  אנחנו באמצע הדרך

צביקה כהן:  תוך שבועיים אני מקווה שנסגור אותו

צביקה כהן:  יש לנו ישיבה בעוד שבועיים, מכל מיני בעיות של לו"ז

צביקה כהן:  אנחנו נסגור אותו עוד שבועיים

משה גפני: אם יהיו בעיות, תגיד לי?     

צביקה כהן: כן, כן

צביקה כהן:  אני מקווה שלא יהיו בעיות

משה גפני: בסדר

משה גפני:  גדי, כן

משה גפני:  הלאה

גדי ירקוני: בדיוק, רק בנושא הזה רציתי להגיד, זה גם קשור לסעיף השני

גדי ירקוני:  כבוד היושב-ראש, פיקוד העורף נותן הוראה חד-משמעית לכל מועצות העוטף, לא משנה אם זה שבעה קילומטר, שני קילומטר, או 12 קילומטר – לכל יישובי העוטף הוא נותן אותה הוראת מיגון

גדי ירקוני:  וההוראה הייתה: חמישה ימים להיות סמוכים למרחב מוגן

גדי ירקוני:  זה אומר שבכל היישובים, בלי יוצא מן הכלל, של המועצות האלה לא יכלו לפעול ולעבוד בשום מקום, לא רק בשבעה קילומטר – גם בתשעה, גם בעשרה וגם ב-12 קילומטר

גדי ירקוני:  הדבר הזה, מצד אחד, פיקוד העורף נותן לנו הוראות ואנחנו מקשיבים לו, ואחרי זה מס רכוש, בצדק, אומר: אנחנו רוצים שפיקוד העורף יגיד שהוא עשה את זה

גדי ירקוני:  ואז חודש אני צריך להתבחבש בין הדברים האלה

גדי ירקוני:  היום הצלחתי להביא את הנייר – נכון, אמיר? – אני מקווה שהוא נותן את התשובה לנושא הזה

גדי ירקוני:  זה גם לחקלאות וגם לעסקים

גדי ירקוני:      כבוד היושב-ראש, צריכים להגיד פה, למלחמות הבאות, שלצערי, אנחנו יודעים שיהיו עוד סבבים, לסדר - - -     

משה גפני: אבל, לפי מה שאתה אומר, אתה לא תבוא לוועדת הכספים? אתם יכולים לעכב את זה

גדי ירקוני: אז זהו

גדי ירקוני:  אני אחסוך דלק למדינה, בגלל שאני לא אסע עד לפה

משה גפני: טוב

גדי ירקוני: רגע, דבר אחרון

משה גפני: בבקשה

גדי ירקוני: אז באמת חייבים לפתור את הנושא הזה

גדי ירקוני:  אני חושב שאת הנושא הזה חייבים לסדר גם לפעמים הבאות, שלא נצטרך כל פעם

משה גפני: מאה אחוז

גדי ירקוני: חוץ מזה, באמת מילים טובות

גדי ירקוני:  אנחנו מצליחים להגיע לעבוד ולסגור את זה כל שנה יותר מהר ויותר מהר

גדי ירקוני:  בסוף זה יהיה טייס אוטומטי, כמו שאנחנו רוצים

משה גפני: תודה רבה, גדי

משה גפני:  רואה חשבון בירן, בבקשה

שבתאי שיכמן: שלום

שבתאי שיכמן:  בוקר טוב לכולם

משה גפני: בבקשה, בקצרה

שבתאי שיכמן: כן

שבתאי שיכמן:  שני דברים

שבתאי שיכמן:  אני מתחבר לדברים של רועי, שבעה עד 40 קילומטר

שבתאי שיכמן:  באשקלון עסקים נסגרו

שבתאי שיכמן:  אשקלון מטווחת כמו עוטף עזה

שבתאי שיכמן:  לא יכול להיות שיחריגו את אשקלון הצפונית במסחר

שבתאי שיכמן:  ראינו בטלוויזיה עסקים שלמים שנסגרו כי העובדים עזבו או לא רצו להגיע בגלל המטחים, עזבו את אשקלון

שבתאי שיכמן:  לא יכול להיות שיחריגו את אשקלון ואשקלון לא תקבל שום דבר במסחר ובשירותים

שבתאי שיכמן:  זה דבר ראשון

דבורה ביטון: אשקלון חטפה

שבתאי שיכמן: היא חטפה וחוטפת כל הזמן

שבתאי שיכמן:  הפעם זה היה חמישה ימים

שבתאי שיכמן:  לפני כן זה היה שלושה ימים

שבתאי שיכמן:  אז חמישה ימים לא מקבלים

שבתאי שיכמן:  שלושה ימים לא מקבלים

רועי כהן: נכון

שבתאי שיכמן: במצטבר זה יוצא איזה 20 ימים בשנה שאשקלון משותקת, אין מסחר ואין שירותים

שבתאי שיכמן:  ולא מקבלים שום פיצוי

שבתאי שיכמן:  גם הפיצוי שהם נותנים כביכול לעובדים, גם זה לא מכסה עלויות

שבתאי שיכמן:  יכול להיות אולי לאותם עסקים, שיעלו את המחיר

משה גפני: הבנו

משה גפני:  בסדר

משה גפני:  באשקלון יש נושא שיעלה פה באופן דרמטי

משה גפני:  זה לא רק הנושא הזה

משה גפני:  יש הרבה נושאים שנמצאים על סדר-היום

משה גפני:  המדינה לא צריכה להתעלם מזה

שבתאי שיכמן: אבל אומרים שהעובדים יצאו והעובדים מקבלים פיצוי

משה גפני: מאה אחוז

שבתאי שיכמן: אם צריכים להשלים את העבודה, אז העובדים מקבלים תוספת שכר, שעות נוספות וכו'

שבתאי שיכמן:  וזה לא מגולם

משה גפני: תודה רבה

שבתאי שיכמן: רגע

שבתאי שיכמן:  דבר נוסף, כבודו

שבתאי שיכמן:  העליתי בפעם הקודמת את הנושא של ועדות ערר

שבתאי שיכמן:  ואמרת שכבודו יזמין נציג משרד המשפטים?     

משה גפני: כן

שבתאי שיכמן: כי הנושא הזה לא מטופל ויש תיקים

משה גפני: מתי? איזה נושא? לא הבנתי

שבתאי שיכמן: ועדות ערר של מס רכוש, שהתיקים נמשכים מ"צוק איתן", מ-2014

שבתאי שיכמן:  עדיין לא הוכרעו התיקים

שבתאי שיכמן:  מס הכנסה אומר שזה משרד המשפטים

שבתאי שיכמן:  משרד המשפטים לא נותן פתרון

שבתאי שיכמן:       כבודו, דבר נוסף, חשוב מאוד

שבתאי שיכמן:  פקידי האוצר, פקידי מס הכנסה, המפקחים, שמטפלים בתיקים – הנוסחה עובדת לכיוון אחד

שבתאי שיכמן:  אני חושב שנציגי המיסים, שיקשיבו, בבקשה

שבתאי שיכמן:  אמיר, זה מכוון אליכם

משה גפני: כן, בבקשה, בבקשה

שבתאי שיכמן: פשוט מאוד, הנוסחה עובדת לכיוון אחד

שבתאי שיכמן:  אם פתאום זה לרעתו, הנוסחה עובדת

שבתאי שיכמן:  לטובת הנישום לא

שבתאי שיכמן:  אחרי זה מתחיל משא ומתן: אולי תרד קצת; נאשר לך, כי בשנה הקודמת היה ככה

שבתאי שיכמן:  הנוסחה לא עובדת

שבתאי שיכמן:  הנוסחה עובדת בכיוון אחד

שבתאי שיכמן:  אם פתאום מוצאים איזו דרך להוריד לנישום שמגיע לו פיצוי לפי הנוסחה, אז אומרים לו: לא, תרד; אם לא, אז תערער; תיגש לוועדת הערר; ואתה יודע כמה זמן תקבל את התשובה מוועדת הערר

שבתאי שיכמן:  זה מה שפקידי המס מקבלים וככה מתנהגים

שבתאי שיכמן:  יש לי הקלטות שרואי חשבון העבירו לי, שמפקחי המס ממש סוחטים את האנשים, שירדו בדרישות שלהם ויתפשרו איתם בסכומים נמוכים יותר

שבתאי שיכמן:  זה לא עובד לפי הנוסחה

משה גפני: תודה רבה

שבתאי שיכמן: אני מבקש קצת חמלה

משה גפני: תודה רבה

שבתאי שיכמן: בעניין ועדות הערר אני מבקש תשובה, אדוני

משה גפני: בסדר

משה גפני:  אני מבקש ממשרד המשפטים

משה גפני:  מי נמצא ממשרד המשפטים, לגבי ועדות הערר? משרד המשפטים

ליהי קושנר גינוסר: שלום, היושב-ראש

ליהי קושנר גינוסר:  שמי ליהי קושנר גינוסר

ליהי קושנר גינוסר:  אני ממשרד המשפטים, אבל לא מוועדות הערר

משה גפני: אז אולי נתחיל להחליף ועדות, ואולי תבואו למה שצריך להיות? אני רוצה תשובה לגבי ועדות הערר

משה גפני:  בסדר, זה עוד יימשך זמן

משה גפני:  אני מבקש שתבדקי

משה גפני:  תגידי לי תשובה

דבורה ביטון: יש עוד הרבה זמן

דבורה ביטון:  אנשים ימשיכו לשרוף את הכסף ולשקוע בחובות שלהם

ליהי קושנר גינוסר: אני יודעת

ליהי קושנר גינוסר:  אני יודעת

ליהי קושנר גינוסר:  אני חשבתי שזומן נציג שלהם

ליהי קושנר גינוסר:  אני אבדוק

ליהי קושנר גינוסר:  אני אבדוק במשרד מי הנציג הרלוונטי

שולמית אלוני: אז תבררי

משה גפני: למה באת? לא, זה בסדר

משה גפני:  אני שמח שבאת

משה גפני:  אבל למה?     

ליהי קושנר גינוסר: אני מייעוץ וחקיקה, ואני מלווה את רשות המיסים בכל חקיקה

משה גפני: אבל לא חשבת שיהיה? הרי זה עלה בישיבה הקודמת, הנושא של ועדות הערר

ליהי קושנר גינוסר: אני אבדוק במשרד מי הנציג הרלוונטי, ואני אחזור אליכם

משה גפני: תבדקי ותחזרי תוך כדי הישיבה

משה גפני:  אני רוצה תשובה על זה

ליהי קושנר גינוסר: בסדר גמור

משה גפני: אלכס מילר, ההסתדרות

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב-ראש

משה גפני: בקצרה

אלכס מילר: בקצרה

אלכס מילר:  ראשית, הנוסח של התקנות מקובל עלינו

אלכס מילר:  הוא מסוכם איתנו

אלכס מילר:  אין הערות, מלבד החלה של צו הרחבה על ידי שר העבודה

אלכס מילר:  אדוני היושב-ראש, הדרך לדאוג לעובדים, בסופו של דבר, שיקבלו את הכסף, היא אך ורק דרך הסכם הקיבוצים הכללי וצו הרחבה

אלכס מילר:  עכשיו, בכל המבצעים, אדוני היושב-ראש, נחתם צו הרחבה על ידי שר העבודה, לרבות במבצע "שומר חומות"

אלכס מילר:  לגבי הנושא של "עלות השחר", עדיין לא נחתם צו הרחבה

אלכס מילר:  אדוני היושב-ראש, אנחנו קוראים לשר העבודה לפעול להרחבת ההסכם שנחתם בין ההסתדרות לנשיאות המגזר העסקי לפני כחצי שנה

משה גפני: מאה אחוז

משה גפני:  אני מצטרף לזה

אלכס מילר: כמובן, תודה

אלכס מילר:  אני גם אשמח שחברי כנסת נוספים מהוועדה שלך יצטרפו לקריאה הזאת

אלכס מילר:  אנחנו מקווים מאוד שגם שאחרי - - -     

משה גפני: מה זאת אומרת חברי כנסת נוספים? הוועדה קוראת לשר העבודה לתת צו הרחבה

משה גפני:  זה הרי ברור

משה גפני:  יש מישהו שמתנגד לזה? כולם מסכימים

אלכס מילר: תודה

אלכס מילר:  ככה גם אנחנו מקווים, שאחרי שבעצם תאשרו כאן את התקנות של "מגן וחץ", מייד לאחר אישור התקנות, גם יביאו את הנושא של צו הרחבה בנושא הזה

אלכס מילר:  אדוני היושב-ראש, בסופו של דבר, אם אדוני ירצה, יש לנו עשרות אלפי פניות של עובדים, אחרי מבצע "עלות השחר", שעדיין לא קיבלו את הכסף שמגיע להם

אלכס מילר:  אני מקווה שצו הרחבה יסגור את הפנייה הזאת, אחרי פנייתך ושל ועדת הכספים

אלכס מילר:  תודה רבה

משה גפני: מאה אחוז

משה גפני:  אם אפשר בקצרה, הילה פנלון

משה גפני:  משפט

נירה שפק: נתיב העשרה

נירה שפק:  ביקשת לעשות דיון עם נתיב העשרה

נירה שפק:  הגיעה לך חקלאית

נירה שפק:  היא מנתיב העשרה

משה גפני: רגע, רגע

משה גפני:  כן

הילה פנלון: אז משפט או נתיב העשרה?     

משה גפני: תגידי את

משה גפני:  ביקשת לדבר

משה גפני:  את חקלאית מנתיב העשרה

משה גפני:  תגידי

הילה פנלון: שמי הילה פנלון

הילה פנלון:  אני חקלאית ממושב נתיב העשרה

משה גפני: כן

הילה פנלון: וגם חברת ועד החקלאי בנתיב העשרה

הילה פנלון:  ויש לי פה כמה נושאים, אני רוצה לדעת אם יכולה להעלות את הנושאים שמבדילים את נתיב העשרה קצת מכל הדבר הזה, כשמדברים פה על עוטף עזה, צמודי-גדר, סמוכי-גדר

משה גפני: את יכולה במשפט, בשני משפטים להגיד, בגלל שאנחנו לא נרחיב עכשיו לדיונים שאנחנו נעשה אותם בהמשך

משה גפני:  אז תגידי בשני משפטים

הילה פנלון: אוקיי

הילה פנלון:  נתיב העשרה הוא מושב, המושב היחיד שנמצא במסגרת סמוכי-הגדר

הילה פנלון:  זה אומר שזה משנה את ההתנהגות או את הדרך שבה המושב חווה את המלחמות, ביחס ליישובים אחרים

הילה פנלון:  אני מדברת אך ורק על הפן החקלאי, מהבחינה הזו

הילה פנלון:  במושב משק הוא משק משפחתי

הילה פנלון:  זה לא ענף בקיבוץ

הילה פנלון:  זה לא שדה אחד מתוך שדות רבים

הילה פנלון:  זה לא גד"ש, שזה אופי עבודה אחר

הילה פנלון:  חקלאות זו עבודה יום-יומית

הילה פנלון:  היא שייכת למשק אחד

הילה פנלון:       בנתיב העשרה, מאז "שומר חומות", שנהרג בו, לצערנו, החייל עומר טביב, זכרונו לברכה, בנקודה מסוימת הקים הצבא שערים, ובמחי כפתור סוגר את השערים לכניסה לאזורים החקלאיים

הילה פנלון:  ואם פה מדברים על פיצוי ליום עבודה, אם זה יום אחד או חמישה או שישה, אנחנו מדברים על איום קיומי, כי בחקלאות האינטנסיבית והמאוד מאוד ייחודית שיש לנו, אלה גידולי זרעים, שאני אשמח להרחיב, אם מישהו ירצה לדעת

הילה פנלון:  אלה גידולים מאוד ייחודים שקיימים כמעט בבלעדיות בנתיב העשרה

הילה פנלון:  אנחנו עובדים עבור חברות בין-לאומיות

הילה פנלון:  והאיום הקיומי הוא רק הרקטות שמגיעות, ולא העובדה שסוגרים לנו משקים לפעמים בשיא העונה ובחממות

הילה פנלון:  בייחוד בתחום הזרעים אין לך זמן לתקן

הילה פנלון:  אין אחר כך

הילה פנלון:  מה שלא עושים עכשיו יכול להיות הפסד של חצי שנת עבודה

הילה פנלון:  לפעמים הסגירה של השערים בפני החקלאים אומרת שגם העובדים - - -     

משה גפני: אתם לוקחים את זה בחשבון, את מה שהיא אומרת, שלפעמים יש נזק ממשי של חצי שנה? לוקחים את זה בחשבון?     

מירב כהן: שוחחתי עם הילה מספר רב של פעמים

משה גפני: מה?     

מירב כהן: שוחחתי עם הילה מספר רב של פעמים, כולל השבוע, לנסות למצוא – הנושא של הזרעים הוא קצת שונה מכל חקלאות אחרת

משה גפני: כן

מירב כהן: בשיחה שלי היא אמרה בהוגנות, שכרגע, ברגע הנתון, אפילו קשה לדעת אם יש נזק, לכמת אותו איך הנזק יהיה בעתיד

מירב כהן:  הצעתי לה איזה פתרון

מירב כהן:  אנחנו מנסים, מתחילים ללוות אותה כרגע

מירב כהן:  דיברתי איתה על זה השבוע כמה שעות בטלפון

מירב כהן:  הפתרון של הירוק קודם כול ייתן לה פתרון מהר

מירב כהן:  אנחנו נלווה אותה וננסה לבדוק איך אנחנו פותרים את הזרעים, כי זה לא נושא קל ופשוט גם לחקלאי עצמו

משה גפני: טוב

הילה פנלון: רק אוסיף עוד כמה דברים

הילה פנלון:  יש לנו כמה נקודות שהן מעבר לפיצוי מול מס רכוש, שבאמת בתקופה האחרונה, אני חייבת להגיד, ההידברות איתו היא במקום אחר לגמרי לטובה, שינוי מאוד מאוד משמעותי, ואני מרגישה וחוויתי הרבה מאוד מבצעים

הילה פנלון:  אז אני רוצה לברך על זה

הילה פנלון:  אבל מה שיש לנו הוא כמה נושאים אחרים שאולי לא קשורים ישירות למנגנון הפיצויים, אבל הם עדיין יאפשרו לחקלאים בנתיב העשרה להמשיך ולהתמודד עד המבצע הבא, שלצערנו, יבוא

משה גפני: טוב

הילה פנלון: כמו שאמרתי, נתיב העשרה הוא יישוב מאוד חקלאי

הילה פנלון:  מעל 50% מתושבי המושב הם חקלאים

הילה פנלון:  זה נתון יוצא דופן, אני חושבת, במדינת ישראל

הילה פנלון:  והחקלאות שלנו מסתמכת על עובדים זרים

הילה פנלון:  עובדים זרים חיים איתנו, גרים איתנו ועוברים איתנו את הסבבים

הילה פנלון:  לצערנו הרב, יש לנו בעיה בפתרונות שהעובדים הזרים מקבלים

הילה פנלון:  אחת מהבעיות שיש לנו - - -     

משה גפני: אני מציע לא להעלות את זה עכשיו

משה גפני:  זאת אומרת, אנחנו מודעים לזה

משה גפני:  הינה, נמצאת פה נירה שפק

נירה שפק: אתה ביקשת שנעשה דיון מיוחד על נושא של נתיב העשרה

משה גפני: נכון

נירה שפק: הילה הגיעה לנושא הזרעים

נירה שפק:  גם סיכמת שנושא הזרעים - - -     

משה גפני: זה מטופל

נירה שפק: היתר אנחנו נצטרך לרכז, כמו שאמרת

נירה שפק:  אתה אמרת שלנושא נתיב העשרה אתה רוצה לייחד, בגלל הייחודיות של היישוב הזה בארץ

משה גפני: נכון

משה גפני:  וצריך להיות גם מורה דרך ליישובים דומים, אם יש בכלל

הילה פנלון: אין יישובים דומים

נירה שפק: אין

משה גפני: לא משנה

משה גפני:  אבל יש פה דבר - - -     

גדי ירקוני: קיבוצים

גדי ירקוני:  מה ההבדל?     

דבורה ביטון: גם שדרות, מה ההבדל? בסוף זה מכאן וזה מכאן

משה גפני: בסדר

משה גפני:  אנחנו נצטרך לקיים על זה דיון

נירה שפק: רק בהקשר הזה חשוב לומר שבאמת גם משרד החקלאות, גם צביקה וגם אמיר, אמרו, ואמרו גם בדיון הקודם, שאין מסלול פיצוי

נירה שפק:  מה שנאמר שם הוא שפשוט ילוו שלושה חקלאים שם, שהילה היא אחת מהם

נירה שפק:  לאור הליווי הזה, ינסו לקיים מנגנון

נירה שפק:  אני מקווה שזה ייתן את המענה

משה גפני: מאה אחוז

משה גפני:  בסדר

משה גפני:  תודה רבה

משה גפני:  אני מודה לך

סבין תעסה: סליחה? סליחה? סליחה

סבין תעסה:  שלום

משה גפני: חן גלצר

משה גפני:  מי זה חן גלצר?     

חן גלצר: אני פה

משה גפני: בבקשה

חן גלצר: תודה, אדוני היושב-ראש

חן גלצר:  קוראים לי חן

חן גלצר:  אני מכפר עזה

חן גלצר:  אני בעלת עסק

חן גלצר:  כמובן, אני מדברת פה גם בכובע של התושב

חן גלצר:  כשאנחנו יוצאים ממבצע, גם אנשים שמפונים באופן קולקטיבי, מה שנקרא, יש איזושהי בעיה, כי במנגנון הזה של היציאה בעצם מתעדפים את המשפחות עם הילדים הקטנים, שזה נשמע לכולם הגיוני

חן גלצר:  אבל אני, למשל, יש לי שני ילדים קטנים, ההורים שלי, שגרים לידי, הם בני 80

חן גלצר:  אם אני רוצה לצאת איתם או אם הם רוצים לצאת לאנשהו, אין להם את האפשרות

חן גלצר:  אם הם רוצים לצאת, זה רק באופן עצמאי

הילה פנלון: זה בדיוק מה שהעליתי

חן גלצר: אלה אנשים שחיים הרבה מקצבאות ודברים כאלה

חן גלצר:  אלה אנשים שלא עובדים

חן גלצר:  מה שאני משלמת במירכאות על זה שאני יוצאת עם ההורים שלי לפינוי הוא בעצם שאני משלמת הרבה מאוד כסף על הדבר הזה

חן גלצר:  ואין לזה מענה

חן גלצר:  יש אנשים מבוגרים שרוצים לצאת, ואין להם מענה

חן גלצר:  הם פשוט נשארים

חן גלצר:  אנחנו מדברים על יישובים שהם באמת סמוכי-גדר

חן גלצר:  אי-אפשר לחיות

חן גלצר:  גם אם אנחנו רוצים, אנחנו לא יכולים להישאר שם

חן גלצר:  וזה משהו שצריך למצוא לו פתרון

חן גלצר:       הדבר השני, אני ממשיכה את הדברים שאמרו, בתור בעלת עסק, בעצם על ההנגשה שלנו

חן גלצר:  אחרי שיש כבר את מנגנון הפיצוי, אנחנו צריכים ללכת, בתור בעלי העסקים, ולהגיש את כל המסמכים ואת כל הדברים האלה

חן גלצר:  בדרך כלל, לעצמאים ולבעלי העסקים אין את הידע

חן גלצר:  אנחנו לא כלכלנים

חן גלצר:  אנחנו לא מבינים

חן גלצר:  ומה שאנחנו עושים הוא בעצם ללכת לרואי החשבון שלנו, שלוקחים מאיתנו כסף הרבה פעמים, או הדבר השני, אנחנו הולכים למעוף

חן גלצר:  אבל גם כשאנחנו הולכים למעוף כדי שיעזרו לעשות את המסמכים האלה, אנחנו משלמים להם כסף בסוף

חן גלצר:  בסופו של דבר, כדי לקבל את הפיצוי, אני צריכה גם לשלם כסף ליועץ של מעוף

מירב כהן: את צריכה לגמרי, כן

חן גלצר: כן

שרית מנשקו: מעוף לא עוזרים לך להגיש את המסמכים

משה גפני: רבותיי

חן גלצר: נכון

חן גלצר:  מפנים אותי ליועץ, אבל אני משלמת כסף על זה

דבורה ביטון: אדוני, היא חוזרת על הדברים של משקי הבית, מה שהעלינו כבר בדיון הקודם

משה גפני: נכון

משה גפני:  נכון

משה גפני:  אוקיי

משה גפני:  תודה רבה לך

משה גפני:  תודה

משה גפני:  סבין תעסה, קוסמטיקאית

סבין תעסה: שלום

משה גפני: שלום

סבין תעסה: נעים מאוד

סבין תעסה:  שמי סבין תעסה

סבין תעסה:  אני גרה בנתיב העשרה 23 שנים

משה גפני: נתיב העשרה?     

סבין תעסה: נתיב העשרה

משה גפני: חשבתי שיש שם רק חקלאים

משה גפני:  עכשיו מתברר שיש גם קוסמטיקאיות

דבורה ביטון: יש מעבר

סבין תעסה: אני רוצה לחדד את הדברים פה

סבין תעסה:  אני לא באתי להתמסכן

סבין תעסה:  באתי לדבר ממש מתוך כאב

משה גפני: אבל בקצרה

סבין תעסה: כבודו, אני בן אדם פשוט חרוץ שעובד 24/7

סבין תעסה:  אני עצמאית למעלה מ-15 שנה

סבין תעסה:  עברתי את כל המבצעים, את כל המלחמות

סבין תעסה:  אני אזרחית אירופאית

סבין תעסה:  יש לי היום אפשרות לעזוב את הארץ ולהתחיל את החיים שלי בכל מקום אחר בעולם

סבין תעסה:  אני לא אעשה את זה, כי אני ציונית ואני יהודייה ואני אוהבת את מדינת ישראל

סבין תעסה:       אבל הגעתי למצב היום שמדינת ישראל ממוטטת אותי, מתישה אותי

סבין תעסה:  אין לי כבר כלים

סבין תעסה:  נגמרו לי האסטרטגיות

סבין תעסה:  אני כל מבצע מצאתי לי אסטרטגיה

סבין תעסה:  יש לי שתי קליניקות, בנתיב העשרה ובאשקלון, שגם, אגב, אשקלון על סף קריסה

סבין תעסה:  תבוא לאשקלון, תעשו סיור, תראו מה קורה

סבין תעסה:  עסקים קורסים

סבין תעסה:  עוד לא התאוששנו מהקורונה

סבין תעסה:  החזרנו את החזרי קורונה

סבין תעסה:  שילמנו

סבין תעסה:  נתנו את כל כולנו

סבין תעסה:  ועדיין אנחנו קורסים

סבין תעסה:  לא מצליחים להתאושש ממבצע כזה

סבין תעסה:  מתאוששים, עוד פעם נופלים

סבין תעסה:       אני אתן לך דוגמה

סבין תעסה:  אני נדדתי שישה ימים עם ארבעה ילדים

סבין תעסה:  מנתיב העשרה יצאתי בשעה 04:00

סבין תעסה:  מדוע? כי קיבלתי התרעה שתכף יורים אליי טיל קורנט

סבין תעסה:  פעם ראשונה מזה 23 שנים באמת ייאמר לזכותכם, שסוף-סוף פינו את תושבי עוטף עזה

סבין תעסה:  אבל נתיב העשרה זה יישוב צמוד לגדר

סבין תעסה:  אני גרה חצי קילומטר, אפילו לא, מבית לאהיא

סבין תעסה:      הילה פנלון הייתה שכנה שלי ואנחנו מכירות היטב

סבין תעסה:  היא יכולה גם לומר את המציאות

סבין תעסה:  לא רק החקלאים נפגעים

סבין תעסה:  הילדים נפגעים

סבין תעסה:  העצמאים נפגעים

סבין תעסה:  השכירים נפגעים

סבין תעסה:  בעלי חיים נפגעים

סבין תעסה:  אין מי שיטפל בבלעי החיים שלנו, כי גם כשאנחנו נודדים אי-אפשר להביא את הכלב ואי-אפשר להביא את החתול

סבין תעסה:       מה אנחנו עושים? מוציאים את מיטב כספינו על טיפולי CBT, טיפול נפשי, פסיכותרפיסטי

סבין תעסה:  כל ילד שגדל היום בנתיב העשרה מרטיב במיטה, מגמגם, עם חרדות, עם טיפול תרופתי

סבין תעסה:  וזו דוגמה שאני אתן לך כרגע, דוגמה אישית שלי

סבין תעסה:  גם אני מטופלת, מטופלת בציפרלקס, ואני לא מתביישת בזה

סבין תעסה:  גם אני מטופלת אצל פסיכולוג וגם מטופלת ב-CBT

סבין תעסה:  א-מ-מה, גם למרכזי חוסן כבר אין מענה עבורנו

סבין תעסה:  אין מטפלים

סבין תעסה:  אין תקציבים

סבין תעסה:  אנחנו תלויים על הגדר

סבין תעסה:  לא רואים אותנו

סבין תעסה:      כשאני צריכה לעזוב את נתיב העשרה ב-04:30, ואני לבד, כי הפרוד שלי הוא איש ביטון ולא יכול להצטרף אליי, מה אני עושה? מה אני עושה? אז ב-24 שעות הראשונות יש לי לאן לנסוע

סבין תעסה:  אבל מה אחר כך? העסק שלי גם באשקלון וגם בנתיב העשרה סגור

סבין תעסה:  והאמין לי, היו אסטרטגיות

סבין תעסה:  ב"שומר חומות" העברתי את הקליניקה שלי מנתיב העשרה, בשיא התופת, למתן

סבין תעסה:  פרסמתי סביב כל היישובים באזור

סבין תעסה:  מכפר סבא, אפילו מג'לג'וליה הגיעו אליי

סבין תעסה:  והצלחתי לרכז עבודה לחמישה-שישה ימים

סבין תעסה:  העברתי את מיטת הטיפולים שלי, את המכשור שלי, את החומרים שלי

סבין תעסה:  א-מ-מה, כבודו, אחרי מספר ימים, את אותו הכסף שהרווחתי, כדי לא להיות בגירעון, נאלצתי לשלם למע"מ

סבין תעסה:  באמת, כאילו, כמה אפשר? אני על סף קריסה

סבין תעסה:  כבר אין לי כלים

סבין תעסה:  אין לי

סבין תעסה:       אני קורסת

סבין תעסה:  50,000 החזרתי, מענקי קורונה

סבין תעסה:  אמרתם לי לא לעבוד

סבין תעסה:  לא עבדתי

סבין תעסה:  לא קיבלתי אנשים בשושו

סבין תעסה:  דיווחתי

סבין תעסה:  הוצאתי חשבוניות

סבין תעסה:  באתם אחרי זה: תחזירי את המענקים

סבין תעסה:  50,000 שקלים, לאימא לארבעה ילדים

סבין תעסה:  עסק שלא מגלגל מיליונים בחודש

סבין תעסה:  התאוששתי מהקורונה, החזרתי את המענקים

סבין תעסה:  אני יכולה להמשיך?     

משה גפני: כן

סבין תעסה: החזרתי את המענקים

סבין תעסה:  "שומר חומות", טיל קורנט ליד הבית שלי

סבין תעסה:  חייל נהרג לי מול העיניים

סבין תעסה:  הג'יפ עלה באש מול העיניים שלי

סבין תעסה:  ואני לא פוסט-טראומתית

סבין תעסה:  למה אני לא פוסט-טראומתית? כי אני חווה את זה כמה שנים

סבין תעסה:  אבל לראות ג'יפ של חיילים בוער לי מול העיניים, האמינו לי, זה לא מחזה שאתם רוצים לראות

סבין תעסה:       נמאס לנו

סבין תעסה:  נמאס לי

סבין תעסה:  אני רוצה את המגיע לי

סבין תעסה:  אני תושבת מדינת ישראל

סבין תעסה:  אני לא אזרחית סוג ב'

סבין תעסה:  אני למדתי כל חיי

סבין תעסה:  אני השקעתי בלימודים שלי, בעסק שלי, בחינוך של הבנים שלי

סבין תעסה:  אני משקיעה על טיפולים נפשיים, ואני משקיעה כל כך הרבה זמן ושעות על כל מה שצריך בשביל להשתקם

סבין תעסה:  אבל אני קורסת, ונמאס לי

סבין תעסה:  ולתושבי נתיב העשרה נמאס

סבין תעסה:  אנחנו לא יכולים יותר להמשיך במצב הזה

סבין תעסה:  וברור לנו הרי שיהיו עוד מבצעים

סבין תעסה:  אם זה לא החמאס, זה הג'יהאד

סבין תעסה:  אם זה לא הג'יהאד, זה כזה

סבין תעסה:  אי-אפשר

סבין תעסה:  מזל"ט כל היום באוויר

סבין תעסה:  התרעת צבע אדום

משה גפני: טוב

משה גפני:  אני הולך לקיים דיון על נתיב העשרה

סבין תעסה: תן לי שנייה, רק לסיים את דבריי

משה גפני: בבקשה

סבין תעסה: בבקשה

סבין תעסה:  אני אוהבת את מדינת ישראל

משה גפני: כן

סבין תעסה: עזרו לי, בבקשה, להישאר פה עם הבנים שלי

משה גפני: בסדר

סבין תעסה: אימא שלי ציונית, הגיעה מצרפת

סבין תעסה:  חוותה אנטישמיות בפריז

סבין תעסה:  ועלתה לפה לבד

סבין תעסה:  היא הפסידה את הכול בחיים שלה – את בעלה, את המשפחה, צבעה, הכול – בשביל להגשים את החלום הציוני

סבין תעסה:  תנו לי להמשיך את החלום הזה

סבין תעסה:  אל תיתנו לי לקרוס

סבין תעסה:  תעזרו לי ולתושבי נתיב העשרה ועוטף עזה

סבין תעסה:  תעזרו לנו לקבל את מה שמגיע לנו

סבין תעסה:  אנחנו לא מבקשים נדבות

סבין תעסה:  אנחנו רוצים את מה שמגיע לנו

סבין תעסה:  אנחנו משלמים מיסים, מע"מ, ביטוח לאומי, מס בריאות

סבין תעסה:  אין שום סיבה שלא נקבל את הזכויות

סבין תעסה:  תודה רבה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  אני מודה לך

משה גפני:  אנחנו נקיים את הדיון הזה

משה גפני:  הדברים שלך לא הלכו לריק

משה גפני:  אנחנו נקיים את הדיון הזה

משה גפני:  אני חושב שאין מישהו במדינה שחושב שאת לא צודקת, שצריך לעזור לכם

משה גפני:  המדינה מחויבת לכך

משה גפני:  אנחנו גם מתקדמים עם העניין של הפיצוי וכל מה שנלווה לעניין

משה גפני:  אבל מה שאת העלית, העלית מזווית לא שונה, אבל מהזווית הזו של המצב האנושי של מה שקורה, גם עם ההורים וגם עם הילדים

משה גפני:  בסדר

משה גפני:  אנחנו נקיים על זה דיון

משה גפני:  נראה עוד איך אנחנו עושים את זה, אבל אני הולך לקיים את הדיון הזה

משה גפני:       נירה שפק, בבקשה

נירה שפק: תודה, כבוד היושב-ראש

ינון אזולאי: מה, יש לנירה פה פריווילגיה

משה גפני: כן

ינון אזולאי: מה כן?     

משה גפני: יש לה פריווילגיה

משה גפני:  אמרת לי שאני אתן לה פריווילגיה

ינון אזולאי: אה, בסדר

ינון אזולאי:  כי מגיעה לה גם

משה גפני: נירה, אבל בקצרה

נירה שפק: כן, כן

נירה שפק:  אני רוצה להגיע לתכלס כי הולכים להקראה של התקנה, ודברים שלא יסוכמו כאן לא יהיו

נירה שפק:  אז אני רוצה לומר כמה דברים באמת בראשי פרקים

נירה שפק:  קודם כול, אזור התעשייה אשקלון

נירה שפק:  אזור התעשייה אשקלון, אנחנו כל פעם מעלים את זה, מי שמכיר את המפה של - - -     

משה גפני: רגע, אתה יכול לחזור עוד פעם על זה?     

נירה שפק: אני רק אגיד משפט

משה גפני: רגע, שנייה, שנייה

נירה שפק: אני אסביר את המיקום

נירה שפק:  ואז אתה תבין

נירה שפק:  יש כאן את חוף אשקלון

נירה שפק:  ליד קיבוץ גברעם יש אזור תעשייה ומסביב לו, הוא מובלעת בתוך אשקלון

נירה שפק:  מצאו נקודה אחת בתוך כל אשקלון שהיא בתוך השבעה קילומטר, ואז זה בעצם מכניס את כל אשקלון

נירה שפק:  זאת אומרת, אם לי יש עסק - - -     

שבתאי שיכמן: לא כל אשקלון

שבתאי שיכמן:  זה אשקלון הדרומי

נירה שפק: רגע, רגע

נירה שפק:  תנו לי

נירה שפק:  אל תפריעו לי, בבקשה

משה גפני: רגע

נירה שפק: אם שם זה עזה, אני - - - אתה שם

משה גפני: נירה, הבנו

משה גפני:  אנחנו דיברנו על זה כמה פעמים

נירה שפק: וגם אם אתה חותך את השבעה עד 40 קילומטר, לא מופיע אזור התעשייה אשקלון

משה גפני: תודה רבה

נירה שפק: זה הנושא הראשון

משה גפני: אמיר, תאמר, בבקשה, עוד הפעם לגבי הנושא הזה

מירב כהן: אני אסביר

מירב כהן:  הנושא של אזור התעשייה הדרומי אשקלון עלה כבר בצוק איתן

מירב כהן:  הבעיה באזור התעשייה הדרומי אשקלון, שניים או שלושה רחובות הראשונים נמצאים באפס עד שבעה קילומטרים, כי תמיד אנחנו תוחמים את המרחקים, גם אפס עד שבעה ושבעה עד 40, גם לפי היישובים וגם לפי קו הגבול

מירב כהן:  אם יישוב אחד נפל והוא נמצא בגבול, אז עלתה הבעיה, שלא יכול להיות שמצד אחד מפצים מישהו במסלול אדום, כי הוא באפס עד שבעה בתוך אותו אזור תעשייה

מירב כהן:  ואז בצוק איתן הוחלט, בגלל שחלק נמצא בפנים וחלק לא, להכניס את אזור התעשייה אשקלון כמקשה אחת, כי בסופו של דבר זה אזור אחד וכולו נכנס לאפס עד שבעה קילומטר

מירב כהן:      אזור התעשייה שדיברה עליו נירה, ביקשתם ממני לבדוק את זה בפעם הקודמת, ב"שומר חומות" עוד

מירב כהן:  בדקנו את זה עוד לפני "שומר חומות", אני חושב, אפילו, וגילינו שהמרחק הוא 7

מירב כהן: 8 קילומטר

מירב כהן:  דיברתי על זה עם המנכ"ל של אזור התעשייה

מירב כהן:  הוא 7

מירב כהן: 8 קילומטר

מירב כהן:  אין לו חלק מהעסקים שנמצאים בתוך השבעה שאפשר לבוא ולהגדיר את כולם כמקשה אחת

מירב כהן:  וזאת הייתה הסיבה

מירב כהן:  קשה לנו מאוד לחרוג עם המרחקים של החקיקה הזאת

משה גפני: אנחנו עשינו את הטבות המס ביישובים אז במועצות האזוריות שבהן לחלק היה מגיע ולחלק לא

משה גפני:  אנחנו הכנסנו את כל המועצה האזורית לאותו תחום

משה גפני:  המציאות היא מציאות בלתי אפשרית, מכיוון שנמצאים באותו אזור תעשייה

משה גפני:  חלק מהם בפנים וחלק מהם בחוץ

משה גפני:  זה מצב שהוא אנומלי

נירה שפק: הרי אם אזור התעשייה היה באשקלון, ולא בחוף אשקלון, כולם היו בפנים

נירה שפק:  כאילו הם סובלים מאיזשהו – ולכן אני חושבת - - -     

משה גפני: אמיר

דבורה ביטון: אדוני, חייב להרחיב את הטווח

משה גפני: טוב

משה גפני:  להרחיב את הטווח זה עוד דיון

משה גפני:  זה לא דיון של עכשיו, בגלל שהדיון הוא על תקנות

דבורה ביטון: אוקיי

דבורה ביטון:  אבל בסוף יש לזכור שמה שתיארה הגברת כאן מכפר עזה, ככה נראים החיים של אנשים שם

משה גפני: אני יודע

דבורה ביטון: והגיע הזמן שהממשלה תיקח אחריות עליהם

ינון אזולאי: אני אגיד לך, צריך להרחיב את הטווח לפני שהחמאס ירחיב לנו את הטווח

ינון אזולאי:  זה הסיפור

ינון אזולאי:  כי בסופו של דבר אנחנו מגיעים למקום הזה

דבורה ביטון: כן

נירה שפק: כבוד היושב-ראש, בנושא הזה אני מבקשת לסכם ולהחריג להכניס אותו

ינון אזולאי: המובלעת בפנים

ינון אזולאי:  אין שום סיבה שזה לא יהיה

דבורה ביטון: אבל הטווח - - -     

משה גפני: תודה, תודה, רבותיי

משה גפני:  רגע, שנייה

משה גפני:  אמיר, אני מבקש לבדוק את זה עוד פעם

דבורה ביטון: זה איפה ואיפה

דבורה ביטון:  זה כאילו העדפה

דבורה ביטון:  זה אזרחי וכולם סובלים, לא משנה אם זה בשדרות או באשקלון

משה גפני: בניגוד למה שהיה בפעמים קודמות, שבאמת בדקתם את זה, ואני מקבל את התשובה

משה גפני:  התשובה מובנת, ואני מבקש להיות עם ראש גדול יותר

משה גפני:  אנחנו התלבטנו בשאלות מהסוג הזה בכל מיני חוקים אחרים והלכנו, לפחות באופן זמני, לפתרונות, שהפתרונות לא יעשו אפליה בין הקבוצות השונות

משה גפני:  אני מבקש שוב לבדוק את זה מחדש באופן שונה ממה שנבדק עד עכשיו

משה גפני:  לא לבוא ולהגיד שזה 7

משה גפני: 8 קילומטר, אלא האזור, כל האזור הזה נמצא בטווח

משה גפני:  אז צריך שכולם יהיו

ולדימיר בליאק: אפשר לשמוע את התשובה לגבי העצמאים? 

משה גפני: מה?     

ולדימיר בליאק: לשמוע את התשובה לגבי העצמאים?     

משה גפני: תכף

משה גפני:  כן

נירה שפק: הנושא השני שאני רוצה לדבר עליו הוא הנושא של תקצוב של סל מעוף

נירה שפק:  זה עלה כאן מהעצמאים

נירה שפק:  בסוף לא יכול להיות שיבקשו מהם כסף כדי להגיש

נירה שפק:  לכן אני מבקשת שיסוכם שיינתן תקציב למשרד הכלכלה, מעוף – את התושב או את התושבת זה לא מעניין – כדי שיוכלו ללוות אותם, כי 50% מהם לא מגישים בגלל שהתהליך הוא סבוך

נירה שפק:  הנושא השלישי הוא הנושא - - -     

משה גפני: כמה נושאים יש?     

נירה שפק: יש לי עוד שלושה

נירה שפק:  אני אעשה את זה קצר

נירה שפק:  הנושא השלישי הוא החקלאות

נירה שפק:  אמר צביקה כאן שתוך שבועיים יהיה

משה גפני: נכון

נירה שפק: אנחנו נעקוב אחר זה

ינון אזולאי: יש לך יותר סבלנות מקושניר, אני חייב להגיד

ינון אזולאי:  יש לך יותר סבלנות מקושניר

נירה שפק: הלו, הוא איתי עוד לפני שהייתי חברת כנסת

נירה שפק:  את מחאת המסעדנים הבאתי איתו

ינון אזולאי: לא, לא

ינון אזולאי:  אני רק משקף אותם

ינון אזולאי:  נירה, את יודעת שאני בעד

נירה שפק: ברור שאני יודעת שאתה איתי

נירה שפק:  אתה גם סיכמת כאן, אני מזכירה, על המפעל בארז

נירה שפק:  כשהיה כאן אשר נעים בפעם שעברה, אמרת שאתה רוצה ליווי שלו באופן אישי

נירה שפק:  אני יודעת שמתבצע, אז גם להגיד דברים טובים

נירה שפק:  בנושא הזרעים אנחנו חייבים לעשות דיון ולבקש, בבקשה, שתסכם שזה יהיה בדיון על נתיב העשרה, כי הם מפסידים כאן מפעלים, חברות בין-לאומיות

נירה שפק:      עובדים זרים, החקלאות לא מתקיימת בלי עובדים זרים

נירה שפק:  הם נעלמים

נירה שפק:  בנתיב העשרה 50% מהם עזבו אחרי כל מבצע

משה גפני: אז מה עובדים זרים? אני לא הבנתי

נירה שפק: עובדים זרים בחקלאות

משה גפני: נו, מה את רוצה להגיד בזה?     

נירה שפק: אני אומרת שאם יינתן מענה, מנגנון פיצוי לעובדים זרים, זה ישאיר אותם ולא ילכו למקומות אחרים, כי בסוף עובד זר בא ואמר: רגע, לאן אני אלך? לנתיב העשרה?     

משה גפני: מה ההצעה שלך? אנחנו הרי אמרנו שלא משלמים היטל על עובדים זרים בחקלאות

משה גפני:  מה את אומרת?     

נירה שפק: אתה יודע מה? אני אקצר את זה

נירה שפק:  בדיון ההוא נעשה

משה גפני: טוב

נירה שפק: רק עוד דבר אחד, שמאוד חשוב שנדבר עליו, הוא בנושא הגנים שהוזכר כאן

משה גפני: כן

נירה שפק: שאלתי את אמיר, ואני רוצה גם שזה ייאמר פה לפרוטוקול, אמיר

נירה שפק:  הנושא של גנים ולידה עד שלוש בקיבוצים, אתה אמרת שהתקנה הזאת תקפה גם לקיבוצים

נירה שפק:  הקיבוצים חייבים לזכות, באותה תקנה כמובן, את המשפחות

משה גפני: על מה את מדברת?     

ינון אזולאי: מעונות היום

משה גפני: אז מה הקיבוצים? לא הבנתי

משה גפני:  למה לא על הקיבוצים? הקיבוצים זה אוטונומיה? לא הבנתי

נירה שפק: אז אני מחדדת כאן, כי היו טענות

ינון אזולאי: זה אוטונומיה, כן

דבורה ביטון: לא, לא

ינון אזולאי: זה אוטונומיה

ינון אזולאי:  רק עכשיו הם - - -     

נירה שפק: אנחנו מחדדים

דבורה ביטון: לא הפרידו אותם

דבורה ביטון:  מה זה קשור?     

נירה שפק: לא הפרדנו

נירה שפק:  גפני, זה לא הופרד

נירה שפק:  מה שאני אומרת זה רק חידוד מפניות של אנשים

משה גפני: ילדים בקיבוצים זה משהו שונה?     

נירה שפק: נכון

נירה שפק:  וצריך לעשות החזר להורים

נירה שפק:  אמיר, אני אשמח שתתייחס לזה ותגיד את זה

משה גפני: טוב

נירה שפק: וזהו

נירה שפק:  את השאר אני אגיד בדיון הבא

משה גפני: מאה אחוז

נירה שפק: אני רוצה להגיד לאמיר באמת תודה

נירה שפק:  מאז הדיון הראשון ועד היום, אין-ספור שיחות טלפון וישיבות והגעה, כולל ליווי של נחל עוז עכשיו

נירה שפק:  נמשיך לעקוב

נירה שפק:  במסגרת הפרגון גם נמשיך לעקוב

משה גפני: מה שאת אומרת הוא שרשות המיסים שינתה את פנייה

נירה שפק: אני חושבת שזה תהליך

נירה שפק:  אבל אנחנו ממשיכים לעבוד

נירה שפק:  לא על הכול מסכימים

נירה שפק:  אבל כן, אני חייבת לומר שבכל שעה, גם ב-23:00 הוא עונה לי

דבורה ביטון: לא עושה טובה לאף אחד

משה גפני: שמעתם? איזה קומפלימנטים

משה גפני:       יוני דמרי מתנועת המושבים, אם אפשר, בקצרה

משה גפני:  ואחרי זה אני רוצה גם תשובה לגבי הנושא של העצמאים, מה שהעלה רועי

משה גפני:  יכול להיות שגם בזה אנחנו נצטרך לעשות חשיבה מחדש

משה גפני:  זה הרי באמת לא יכול להיות שאנחנו מדברים על זה כל כך הרבה שנים, ושום דבר לא מתקדם

ינון אזולאי: יש גם עדכון לגבי סינרג'י

ינון אזולאי:  זה לא בדיוק כמו שאנחנו חושבים

משה גפני: שמה?     

ינון אזולאי: יש החלטת ממשלה

ינון אזולאי:  היו צריכות לצאת תקנות שר האוצר, ואז לעבור לוועדת החוקה

משה גפני: מה זה תקנות שר האוצר? תקנות ראש הממשלה

ינון אזולאי: ראש הממשלה

משה גפני: לא

משה גפני:  אני הייתי אצלו

ינון אזולאי: אז אני אומר לך שלא יצאו תקנות להערות הציבור בגלל שהחשב הכללי כרגע אומר שזה לא בדיוק – הוא רוצה לעשות שם שינויים, ועד עכשיו זה מתעכב

דבורה ביטון: איפה לעשות שינויים? הייתה פה החלטה, ותפסיקו כבר לסחוב אותם

דבורה ביטון:  יושבים שם עובדים תושבי שדרות

ינון אזולאי: כן

ינון אזולאי:  תבדקו את זה

משה גפני: אני לא יודע לענות

משה גפני:  אחרי הישיבה אני הולך לדבר עם ראש הממשלה על הרפורמה המשפטית

דבורה ביטון: אדוני, אי-אפשר לתת לזה ליפול בין הכיסאות

ינון אזולאי: אני לא אגיע לראש הממשלה

ינון אזולאי:  אתה תגיע, אז תמסור לו את זה

משה גפני: מה אני אמסור לו? ד"ש? מה? על הרפורמה אמרתי

דבורה ביטון: תשלח לו את גוטליב

דבורה ביטון:  היא כבר תביא לנו את התשובות

משה גפני: טוב

משה גפני:  אוקיי

ינון אזולאי: תמסור לו שיבוא אלינו, לוועדת הכספים, פעם

משה גפני: יוני דמרי, תנועת המושבים, בבקשה, בקצרה

יוני דמרי: בקצרה

יוני דמרי:  צוהריים טובים

יוני דמרי:  תודה רבה, אדוני היושב-ראש

יוני דמרי:  אנחנו מייצרים פה מסלול ירוק לחקלאות

יוני דמרי:  ולעומתו, יש את המסלול האדום

יוני דמרי:  במסלול ירוק יכול וזכאי החקלאי לבחור ולקבל את הפיצוי דרכו

יוני דמרי:  לעומתו, יש את המסלול האדום שהוא הוכחת נזק

יוני דמרי:       צר לי, אבל עם הקומפלימנטים שניתנו לרשות המיסים, אני אהיה פחות מפרגן

יוני דמרי:  עשינו יום אחד סיור עם החברים מרשות המיסים בתחום החקלאות

יוני דמרי:  הלכנו לחקלאי, לקחנו אותו כדוגמה, בואו נראה איך באמת התהליך הזה עובד, איך מוכיחים נזק, איך מפצים ואיך משלמים

יוני דמרי:  עשינו שלוש שעות סיור

יוני דמרי:  אני רוצה לומר שהיה שם משא ומתן קשה

יוני דמרי:  אילצו את החקלאי לבוא ולומר: כן, לא נפגעתי; כן, נפגעתי פחות – על אף שהוא נפגע הרבה יותר ממה שסוכם

יוני דמרי:  יצאנו משם אחרי שלוש שעות עם סכום כסף מסוים שהוא זכאי לפיצוי

ינון אזולאי: מה זה אילצו?     

יוני דמרי: מה זה אילצו?     

ינון אזולאי: כן

יוני דמרי: אז נכון, נכון הלכת לרסס תחת אש? נכון, נכון גנבת עם העובד איזו חצי שעה עבודה? חברים, אנחנו לא רוצים שהחקלאים יעבדו תחת אש

יוני דמרי:  אנחנו רוצים שהם ישבו בבית ויהיו רגועים, שאם מחר בבוקר הם לא מעבדים את החלקות שלהם, הם כן יקבלו את מה שמגיע להם

יוני דמרי:  אוקיי? 

דבורה ביטון: נכון, לגיטימי

יוני דמרי: סיימנו שלוש שעות

יוני דמרי:  החלטנו יחד מה הסכום המקובל

יוני דמרי:  בואו נשים בצד את העובדה שהחקלאי בא ואומר לי: קיבלתי 50% ממה שהייתי אמור לקבל

יוני דמרי:  מקובל

יוני דמרי:  זה מה שהחלטנו, זה מה שסוכם

יוני דמרי:  הגיע הביתה

יוני דמרי:  אחרי יומיים-שלושה, הוא מקבל טלפון: סליחה, חבר, טעינו; מפחיתים לך 10,000 שקלים בפיצוי

יוני דמרי:  למה? כי טעינו בחישוב

יוני דמרי:  מישהו צריך לבוא, מישהו צריך להסביר

יוני דמרי:  שמנו את זה בצד

יוני דמרי:  גם את זה קיבלנו

יוני דמרי:  נאמר לנו שם: אתם תקבלו את הפיצוי בתוך שלושה, ארבעה, עד חמישה ימים

יוני דמרי:  אנחנו מעל שלושה שבועות, הבן אדם לא קיבל פיצוי

יוני דמרי:  עשיתי טלפון לפני שלושה ימים לחברינו מהחקלאות, נאמר לי: אל תדאג, יום, יומיים, הכסף ייכנס

יוני דמרי:  הבוקר בדקתי שוב, הכסף לא נכנס

יוני דמרי:       חברים, החקלאים הם לא הביורוקרטיים הכי הגדולים, במיוחד כשמדובר בחקלאים מושביים

יוני דמרי:  יש להם עד מעל הראש בעשייה החקלאית

יוני דמרי:  בואו נקל עליהם את הביורוקרטיה

יוני דמרי:  בואו נסייע להם

יוני דמרי:  בואו נראה בהם אנשים שבאים ליישב את הארץ, ליישב את הגבול, ולתת להם את מה שמגיע להם, לא הרבה מעבר

יוני דמרי:  גם לא יותר ממה שמגיע להם

יוני דמרי:  את מה שמגיע להם, בואו ניתן להם באמת בלי להיכנס להם לקרביים ולנסות להפוך אותם לאשמים

יוני דמרי:  תודה רבה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  בבקשה

משה גפני:  מי משיב?     

דבורה ביטון: אדוני, אפשר משפט לפני שהוא משיב?     

משה גפני: נו?     

דבורה ביטון: חשוב לי רק לחדד

דבורה ביטון:  הרי תדונו בין שבעה ל-40 קילומטר

דבורה ביטון:  בסופו של יום, צריך לזכור שגם אם חלילה לא תחליטו לכלול אותם, חייבים לתת סל שירותים שם, אם זה פסיכולוגים ודברים שהם מעבר

דבורה ביטון:  אבל אני כולי תקווה שכן ייכנס, כי הם לא שונים מהקילומטר ו-40

דבורה ביטון:  תודה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  בבקשה

מירי סביון: אז אני אתייחס

מירי סביון:  קודם כול, לטווח אפס עד שבעה קילומטר, מה שחשוב לי להגיד הוא שבאמת כל המסלולים פתוחים

מירי סביון:  כדי להפחית את הביורוקרטיה ולאפשר למי שבוחר במסלולים הסטנדרטיים להגיש גם בלי עזרה במקצועית, אז אפשר להגיש גם במסלול שכר וגם במסלול ירידת מחזורים

מירי סביון:  מי שמגיש לפני הנוסחאות הכלליות, יכול לעשות את זה בצורה יחסית פשוטה

מירי סביון:  החבר'ה של אמיר גם היינו שם בביקור בשדרות וגם משתדלים לעזור לאנשים שמבקשים עזרה

מירי סביון:       לגבי הטווח של שבעה עד 40 קילומטר, אז מה שצריך לשים לב הוא שלהרבה מאוד ענפים אנחנו נותנים מענה בדרך של מסלול המחזורים

מירי סביון:  כלומר, כל בתי אוכל, מה שאנחנו קוראים גם מסעדות גם אולמות שמחה, למעשה זכאים לפיצוי במסלול של ירידת מחזורים, שזה מסלול הרבה יותר טוב ממה שנתנו בעבר גם ב"עלות השחר", שלמעשה מפצה אותם גם על אובדן הרווחים

מירי סביון:  כך גם לגבי ענפי התיירות וגם ענפי התעשייה

מירי סביון:  כל הענפים האלה גם אם הם עצמאים, גם אם הם יותר גדולים, יכולים לקבל פיצוי במסלול של ירידת המחזורים

מירי סביון:       בנוסף לזה, יש מסלול שכר, למי שיש לו ילדים על גיל 14 ונעדרו ממוסדות חינוך

מירי סביון:  כאן גם כן זכאים בכל הענפים, לרבות מסחר ושירותים

נירה שפק: מירי, כולל פטור? סליחה

נירה שפק:  כולל עוסק פטור? אמרנו שכן, נכון?     

מירי סביון: כן

ולדימיר בליאק: לא

ולדימיר בליאק:  מי שיש לו ילדים

קריאה: מעל שבעה קילומטר מקבלים גם שירותים?     

מירי סביון: לא

מירי סביון:  אז אמרנו

מירי סביון:  מה שכרגע לא נמצא מעל שבעה קילומטר הוא באמת הנושא של מסחר ושירותים, מסלול המחזורים

מירי סביון:  זה לא קיים

מירי סביון:  ושוב, אנחנו הסברנו

משה גפני: אני רוצה תשובה על זה

ולדימיר בליאק: אבל למה?     

מירי סביון: התשובה היא שבדרך כלל בעולמות האלה של המסחר והשירותים, ברוב רובם של המקרים, למעט אני אומרת שוב בתי אוכל, ששם יש התייחסות מיוחדת, בדרך כלל, בתי העסק יכולים לפצות את עצמם, במיוחד כשאנחנו מדברים על אירועים לא מאוד מאוד ארוכים

מירי סביון:  הרבה מאוד פעמים או בדרך כלל, גם במתן שירותים, משרדים וכו', כשמדובר בהפסקה כזאת של חמישה ימים, ובחלק מהאזורים - - -     

משה גפני: אני לא מקבל את התשובה הזאת

ולדימיר בליאק: אבל אם יש ירידה במחזור

ולדימיר בליאק:  ועובדה - - - מתי יפצה את עצמו?     

רועי כהן: מעניין, מירי, שחמישה ימים לא ישלמו לך משכורת, אם גם תדברי ככה

דבורה ביטון: ומשרד של עורך דין שלא יכול להגיע בימים האלה לא נחשב?     

רועי כהן: מעניין אותי שיבואו לעובדי הרשות המקומית ויגידו להם: חמישה ימים לא נשלם לכם משכורת

משה גפני: רועי, ברור

דבורה ביטון: אדוני, למה - - - מה, עורך דין שלא יכול לתפקד בימים האלה, הוא לא מפסיד כסף?     

משה גפני: טוב

משה גפני:  נצטרך לקבל החלטה

שבתאי שיכמן: עסקים שלמים באשקלון נסגרו וברחו מאשקלון

ולדימיר בליאק: אני לא יודע מה זה מפצה את עצמו

דבורה ביטון: רק אלה שמוכרים

דבורה ביטון:  אלה גם - - - לא מרווחים

דבורה ביטון:  אסור לעשות אפליה

משה גפני: תודה

משה גפני:  תודה

משה גפני:  תודה

משה גפני:  כן, הלאה

ולדימיר בליאק: אם הוא, בגלל חמישה הימים האלה, ירד 20% במחזור?     

מיכל שיר סגמן: צריך לזכור ששבוע לפני המבצע גם היה ירי

דבורה ביטון: הייתה סגירה של כבישים, נכון

מיכל שיר סגמן: היה ירי שבוע לפני כן

מירי סביון: לא

נירה שפק: בטח שהיה, מירי

נירה שפק:  היה ירי

משה גפני: רגע

משה גפני:  אבל לא שומעים כלום

משה גפני:  אמיר, מה אמרת?     

דבורה ביטון: אל תשכחו את השכירים

מירב כהן: אני חייב לתת ככה נתונים

מירב כהן:  אני לפחות נמצא פה בערך משנת 2006, בכל המבצעים שהיו

משה גפני: כן

מירב כהן: בכל המבצעים שהיו – "חגורה שחורה", "עלות השחר", היו כל מיני מבצעים גם ב-2012, שהיה להם שם אחר, של חמישה ימים רצופים – התקנות העיקריות שלנו קבעו כללים

מירב כהן:  תקנות שקיימות זה מסלול אדום לזכאים, לעסקים שהם ביישובי ספר

מירב כהן:  הם קבעו מספר כללים

מירב כהן:  הם אמרו שקודם כול שצריך להיות נזק מלחמה

מירב כהן:  הדבר השני, צריך לעמוד באיזושהי הפסקת פעילות

מירב כהן:  הפסקת פעילות באה מסיבה של עסקים שהנזק הוא מיידי ועסקים שהנזק שלהם יכול להיות מתוקן בהמשך

מירב כהן:  תיירות, לדוגמה

מירב כהן:  אם אני מתחיל אירוע גם של יום אחד ואני ביטלתי את הגעה שלי לצימר או לבית מלון, אז ביום הראשון שלי כבר נגרם לי נזק

מירב כהן:  באותו מוסך שהיה בבאר שבע, לדוגמה – אני אקח את באר שבע כי אני באר שבעי, אז אני יכול להגיד את זה – הייתה אזעקה אחת בכל המבצע בבאר שבע

מירב כהן:  גם אם אני אמור לתקן את האוטו שלי במוסך וקבעתי תור ליום רביעי, באמת, אני לא לקחתי את האוטו שלי ונסעתי לתל אביב למוסך אחר

מירב כהן:  אני הגעתי ביום ראשון ותיקנתי את האוטו שלי

מירב כהן:  אם הייתי באולם אירועים ולא קיימתי את האירוע, אני יכול להסכים שאותו אולם אירועים - - -      

רועי כהן: ומה לגבי מפיק אירועים שהיה צריך להיות לו אירוע, והסאונדמן והתקליטן וכל האנשים שהיו צריכים להיות באירוע? גם ימציא את האירוע מחדש? כן, אמיר, ימציא את האירוע מחדש? מה, הוא יבוא ויגיד: אה, לא היה; נחזיר את הגלגל אחורה, נעשה את האירוע?     

משה גפני: רועי, ברור

משה גפני:  כן

רועי כהן: כל פעם אותן דוגמאות

רועי כהן:  כל פעם אותם דברים

דבורה ביטון: זה בדיוק מה שרוצים לפתור

דבורה ביטון:  לא את התקנות של 2006

דבורה ביטון:  היום אנחנו ב-2023 עם נזקים נפשיים מטורפים, חוץ מנזקים כספיים

שבתאי שיכמן: חנויות שלמות נסגרו, כי העובדים לא באו

שבתאי שיכמן:  עסקים שלמים נסגרו באשקלון

משה גפני: עם כל הכבוד

משה גפני:  הלאה

מירב כהן: אז אנחנו תמיד בכל המבצעים, ברגע שהמבצע עבר את השבעה הימים, שזה הזמן הארוך ביותר שנדרש במסחר ובשירותים בחוק – בתעשייה לא נדרש זמן הפסקת פעילות; במסחר ובשירותי שבוע; בתעשייה שלושה ימי הפסקת ייצור – יש כללים בחוק

מירב כהן:  ברגע שזה עבר את השבעה הימים, אם זה היה המבצע הראשון שהכרנו בתקנות עם מחזורים, זה "עמוד ענן"

מירב כהן:  הוא היה שמונה ימים ב-2012

מירב כהן:  זו הייתה פעם ראשונה שהכרנו בדבר הזה

מירב כהן:  ואז בכל המבצעים מאז ועד היום, לצערי, הם היו ארוכים והאזור חטף, ובסופו של דבר, במקרים האלה באנו ונתנו מסלול מחזורים

מירב כהן:  זו פעם ראשונה שהיה אירוע על הגבול, והוא די דומה אפילו, קצת יותר ארוך מ"עלות השחר"

מירב כהן:  אני אסביר

מירב כהן:  ב"עלות השחר" היינו כאן

מירב כהן:  אפילו העסקים באפס עד שבעה קילומטר לא היו זכאים, במסחר ובשירותים, כי לא היה הפסקת פעילות גדולה

משה גפני: אמיר, אני לא מקבל את כל העניין הזה

מירב כהן: בסדר

משה גפני: אני חושב שהמדינה שוגה בהתייחסות לעצמאים בכל המערכת, לא רק כאשר מגיע הנושא הזה של הפיצויים

משה גפני:  גם בימים של שגרה לא מתייחסים נכון לעצמאים, וזה חלק גדול מהכלכלה הישראלית

אלון שוסטר: משפט אחד אפשר? מכוון שאני מלווה את העניין הזה

משה גפני: אמרנו את זה, והמציאות היא מציאות שחייבת להשתנות

משה גפני:  אני יודע שאין לי מספיק כוח לעשות את זה

משה גפני:  אבל אני מתכוון לדבר בממשלה

משה גפני:  אי-אפשר להמשיך את המצב הזה כמות שהוא

משה גפני:  והמצב הזה משליך גם על הפיצויים

אלון שוסטר: מכיוון שאני מלווה את העניין עוד מ-2001 - -     

משה גפני: רק משפט

אלון שוסטר: רק משפט

אלון שוסטר:  - - אני רוצה לקבוע שיש משהו, שאולי מעיד על חוזק ועל רצון לשמור על שגרה של מערכות הביטחון והממשל

משה גפני: כן

אלון שוסטר: בהתחלה לא הייתה כוונה למגן מעונות יום ואחר כך לא למגן בתי ספר ולא למגן בתים ולא לייצר הגנה אקטיבית בנוסח כזה, בנוסח אחר, ולא לעשות חומה, לא לבצע את החומה, ולא לקחת אחריות על פינוי התושבים

משה גפני: אלון, אלון, אנחנו יודעים

אלון שוסטר: אני מבקש לראות את התמונה כולה

אלון שוסטר:  ואני יכול להבין מדוע יש צורך לגדר את הצורך לשפות

אלון שוסטר:  ולכן אני מחבר את זה לעניין העסקים

אלון שוסטר:  אנחנו חיים דור וכנראה הדור הבא לא יהיה יותר טוב, ואין ברירה, צריך לצלול ולהמשיך להרחיב את מוטת השליטה הזו והסיוע הזה

משה גפני: אני מסכים

משה גפני:  אנחנו נצטרך לעשות את זה

משה גפני:  ושאתם תעשו את זה גם כשתהיו בקואליציה

אלון שוסטר: קדימה

משה גפני: אני אומר, קואליציה ואופוזיציה

רועי כהן: נכון

משה גפני: הגיע הזמן לשנות את המצב הזה

משה גפני:  המצב הזה הוא לא בסדר

משה גפני:  התייחסות לא נכונה, ולא רק לגבי הפיצויים

משה גפני:       להקריא את התקנות

לילי אור: שמי לילי אור מרשות המיסים

שולמית אלוני: כשאת מקריאה, תסבירי כבר, לילי

שולמית אלוני:  כשמדובר פה על תקופת הזכאות, תקופת הזכאות מוגדרת בהמשך

לילי אור: תקופת הזכאות תוגדר בסוף

שולמית אלוני: בעצם היא מתייחסת לאפס עד שבעה קילומטר, זה 9 עד 15 במאי; ושבעה עד 40 קילומטרים זה 9 עד 13 במאי

שולמית אלוני:  תסבירו את ההבחנה שעשיתם

שולמית אלוני:  למה יש הבחנה של יומיים? 

מירב כהן: באפס עד שבעה קילומטר, הנחיות ההתגוננות של פיקוד העורף המשיכו גם ליום ראשון, בשעה 12:00

מירב כהן:  בדיון כאן בפעם האחרונה עלתה הבעיה של הרבה מהתושבים של באפס עד שבעה, שהופנו לאזורים מרוחקים יותר

מירב כהן:  והחזרה שלהם הייתה במהלך יום ראשון וחלקם אפילו ביום שני

מירב כהן:  אנחנו עשינו בדיקה בנושא הזה, וזה אכן בפועל קרה

מירב כהן:  בגלל זה הסכמנו להכניס גם את היום הזה כיום שכר, כי הם לא יכלו להגיע לעבודה עדיין

מירב כהן:  אז גם את יום שני הכנסנו למסלול השכר

נירה שפק: ומבחינתנו, זה עונה באמת, היומיים האלה, התוספת

משה גפני: הלאה, הלאה, הלאה

משה גפני:  את ראית איזה גודל התקנות?     

נירה שפק: בטח

משה גפני: טוב

שולמית אלוני: פה, לילי, בדרך כלל, מה שהיינו עושים בתקנות אחרות הוא פשוט מצרפים מפה

שולמית אלוני:  אתם לא מצרפים פה מפה?     

לילי אור: מפה

לילי אור:  במקרה הזה לא הייתה מפה, ולכן יש רשימה של יישובים

שולמית אלוני: רק לפי הרשימה

שולמית אלוני:  אוקיי

שולמית אלוני: תסבירי

ישי פרלמן: שמי ישי פרלמן מרשות המיסים

ישי פרלמן:  "מוסד ציבורי זכאי" זה בעצם מוסד ציבורי שחלק גדול מהכנסה שלו היא ממסחר ומשירותים

ישי פרלמן:  מוסדות כאלה יכולים להיפגע גם במבצעים כאלה, ולכן הם יהיו זכאים בהמשך

ינון אזולאי: מסחר ושירותים כולל בזה גם תקציבים שהוא מקבל מהמדינה?     

ישי פרלמן: לא

ינון אזולאי: עד כמה התקציב שהוא יכול לקבל מהמדינה?     

מירב כהן: אם זה תקציב צבוע עבור פרויקט, לדוגמה, כל ילד אתה נותן חוג ואתה מקבל עליו סכום כסף, זה לא נקרא תקצוב

מירב כהן:  זה נקרא שירות

מירב כהן:  בגלל זה אנחנו קוראים לזה שירות, כן

ינון אזולאי: זה בסדר? זה לא משנה כמה אחוזים?     

מירב כהן: כן

מירב כהן:  אם זה תקצוב כללי, קחו סכום כללי, זה משהו אחר

ינון אזולאי: לא

ינון אזולאי:  אם הוא למטרה מסוימת, לא משנה כמה הוא מקבל

מירב כהן: אם זה מחושב לפי ילד, זה שירות

ינון אזולאי: אפילו שהוא מגיע ל-50% ו-60%?     

מירב כהן: נכון

שולמית אלוני: פה שיניתם את הנוסח שהיה, שחזר על עצמו, ההתייחסות לקרובו

שולמית אלוני:  זאת אומרת, בעבר היה: "מכר טובין או מתן שירות מאת בעל מניות בחברה או שותף בשותפות בחברה שהוא בעל מניות בה או בשותפות שהוא שותף בה"

מירב כהן: נכון

מירב כהן:  זה שונה באומיקרון, בחוק האומיקרון, בתקנות האחרונות שהגענו באומיקרון, כי אלה תקנות דומות

מירב כהן:  זה שונה כאן בוועדת הכספים

מירב כהן:  ולבקשת המייצגים גם אמרנו: בואו נראה את המכירה הזאת בין קרובו, בין חברה לחברה

מירב כהן:  אם זו מכירה רגילה, אז אנחנו נראה אותה

מירב כהן:  זו האשפרות שאושרה למנהל

מירב כהן:  זה היה כאן לבקשת ועדת הכספים לעשות את השינוי הזה, שהוא יהיה יותר מובהר

מירב כהן:  עשינו את זה באומיקרון, ואנחנו ממשיכים עם זה קדימה

שולמית אלוני: תסבירו את הרישה, לפני "מתקיים בו"

לילי אור: זה בעצם הפתיח שאנחנו חוזרים עליו בכל התקנות

לילי אור:  המשמעות היא בעצם יום היעדרות שהוא לא יום היעדרות רגיל של העובד

לילי אור:  כלומר, עובד שבאופן רגיל עובד בשבת, וכאן עבד בשבת ביום היעדרות

מירב כהן: אם הוא לא היה במחלה, תאונה, חופשת מחלה לפני

לילי אור: ואני ממשיכה לתנאים הנוספים למי שלא מתגורר

לילי אור:          את 3(א) ו-(ב) אנחנו מייד נראה לגבי הילדים

שולמית אלוני: אבל תסבירו את כל הפסקאות קודם

מירב כהן: קודם כול, לגבי יום היעדרות, לילי הסבירה את הרישה של הסעיף

מירב כהן:  הוא מדבר גם על עסקים של אפס עד שבעה קילומטר

מירב כהן:  בעסקים אפס עד שבעה פשוט צריכים להיעדר בשל המצב הביטחוני

מירב כהן:  אין קשר לילדים ולבני זוג, אם הם נעדרו כן או לא מהעבודה

מירב כהן:  לגבי אדם עם מוגבלויות, אם הוא אדם עם מוגבלויות, זה גם על האדם עצמו עם מוגבלויות והוא לא היה יכול להגיע לעבודה או שהוא נאלץ לשמור על הילד שלו, אז אותו אדם יהיה זכאי

מירב כהן:  זה התנאי בעצם, מוגבלות מסוימת

מירב כהן:  וזה התנאי שהוא יהיה זכאי

שולמית אלוני: בפעם הקודמת שינינו את הנוסח

שולמית אלוני:  היה על זה דיון בוועדה

שולמית אלוני:  עשינו: "מוגבלות או מוגבלות ילדו שעליו הוא משגיח, לפי העניין, ידועה למעסיק, או שהוא המציא למעסיק אישור או תיעוד רפואי המעיד עליה"

שולמית אלוני:  שינינו ל"המעיד על מוגבלותו או על מוגבלות ילדו"

מירב כהן: יש את סעיף (ב) גם

מירב כהן:  יש לו שתי אפשרויות

שולמית אלוני: לא, לא

שולמית אלוני:  בסעיף (א) שינינו גם

שולמית אלוני:  תסתכלו על (א)

שולמית אלוני:  לא, זה לא רק מוגבלותו

שולמית אלוני:  זה גם המוגבלות של הילד שעליו הוא משגיח

מירב כהן: "או שהוא הורה של אדם כאמור" זה אותו דבר

שולמית אלוני: לא

שולמית אלוני:  זה לא מה שכתוב

לילי אור: זה לא נאמר במפורש בנוסח שהובא

לילי אור:  אני אוסיף את זה?     

מירב כהן: אוקיי

מירב כהן:  בסדר

מירב כהן:  אפשר להוסיף את זה

שולמית אלוני: אז אנחנו נשנה את הנוסח בהתאם

לילי אור: אוקיי

לילי אור:  אז אני מתקנת: "מוגבלותו או מוגבלות ילדו שעליו הוא משגיח, לפי העניין, ידועה למעסיק"

שולמית אלוני: כן

שולמית אלוני:  וגם בהמשך: "המעיד על מוגבלותו או על מוגבלות ילדו" "או תיעוד רפואי המעיד על מוגבלותו או על מוגבלות ילדו"

לילי אור: הוספתי

לילי אור:  בסדר גמור

לילי אור:  אז אני ממשיכה לחלופה השלישית

שולמית אלוני: תסבירו

מירב כהן: אתה צריך להשגיח על ילד כשמוסד החינוך היה סגור, ילד מתחת לגיל 14, ושהבן זוג שלך עבד

מירב כהן:  בעצם בן זוג אחד ששמר על הילד

מירב כהן:  אלה האפשרויות שיש כאן בתוך הסעיף

שולמית אלוני: תראו, גם פה, בפסקה (3), בפעם הקודמת הייתה: "הוא נעדר מעבודתו לצורך השגחה על ילדו הנמצא עימו עקב הוראה על סגירת מוסד החינוך במקום מגוריו המצוי באזור המיוחד, אף אם המוסד לא היה פעיל בתקופה" - - -     

מירב כהן: את זה הכנסנו בפעם הקודמת כי היה חג, אם אתם זוכרים

שולמית אלוני: אה

מירב כהן: היה חג, ואז אמרתם לנו: רגע, מה זה משנה אם היה חג ובית הספר היה סגור? יכולתי להשאיר בחג בייביסיטר, אבל באירוע של טילים אנחנו לא יכולים

מירב כהן:  אז השארנו את זה

מירב כהן:  קיבלנו את מה שהוועדה אמרה

מירב כהן:  השארנו אותה

נירה שפק: יש כאן הרחבה שהיא דווקא לטובה

ינון אזולאי: בסדר

לילי אור: אני ממשיכה

לילי אור:          אנחנו נגיע אליה

גדי ירקוני: אני רוצה איזו הערה

גדי ירקוני:  אני חושב שאמרו פה על הקיבוצים, השירותים שניתנים לקיבוץ, שלא מפוצים

גדי ירקוני:  זה נכון לפעם, שנתנו שירותים בחינם או משהו כזה, שאמרתם שזה כאילו הצד השני של המשפחה

גדי ירקוני:  היום כבר הכול בשכר

גדי ירקוני:  אז אם בן אדם לא עובד, ובגלל זה הפסיד ימי עבודה, אז צריכים לפצות אותו גם שם

גדי ירקוני:  זה לא אותו דבר כמו שהיה פעם

גדי ירקוני:  אני מסכים איתכם שיש אולי עוד קיבוצים שיתופיים אחד, שניים, שאתם יכולים להגיד, אבל בכל השאר זה כבר לא תופס

מירב כהן: קודם כול, אם זה תלושי שכר, אז כמובן שהם בפנים

מירב כהן:  הסעיף בעצם מרחיב לכאלה שהם חברי הקיבוץ והם מתעסקים במסחר, בשירותים, בחקלאות, בתיירות

מירב כהן:  למרות שאין להם תלוש שכר, אז אנחנו גם רואים אותם כעובדים

גדי ירקוני: לא

גדי ירקוני:  אני אומר שירותים

גדי ירקוני:  צריכים לתקן את זה פעם אחת ולתמיד

גדי ירקוני:  אתם פעם אמרתם וקיבלנו פעם שבחדר אוכל, אם אתה זוכר, או בקומונה ודברים כאלה, שזה כאילו שירות, זה הצד השני של השירות כאילו שיש מי שעושה במשפחה

גדי ירקוני:  היום זה כבר לא נכון

גדי ירקוני:  זה כמו שאני אלך למכבסה בעיר

גדי ירקוני:  זה בדיוק אותו דבר

גדי ירקוני:  בגלל זה, אנשים שעובדים, שגם אם אין להם תלוש חיצוני, אלא תלוש פנימי, ויש דברים כאלה, אתם צריכים לכבד את זה

מירב כהן: חדר האוכל, אם אני עובד קיבוץ, אני שייך לקיבוץ

מירב כהן:  אני לא מקבל תלוש שכר, ואני מאכיל בעצם את כל חברי הקיבוץ, זה בדיוק כמו שאני מגיע הביתה

גדי ירקוני: לא, לא, לא, לא

מירב כהן: זה אותו דבר

מירב כהן:  זה שירות שניתן במרוכז, במקום שהוא יינתן לכל אחד בבית הפרטי שלו

גדי ירקוני: לא

גדי ירקוני:  לא

גדי ירקוני:  תבוא אליי לקיבוץ

גדי ירקוני:  אתה ואני משלמים עבור האוכל

גדי ירקוני:  והוא מקבל משכורת

גדי ירקוני:  יש הסדרים לקיבוצים, בתלוש פנימי

נירה שפק: משכורת זה בסדר

גדי ירקוני: זה פנימי, זה לא תלוש חיצוני

גדי ירקוני:  ובגלל זה, הוא כבר צריך לקבל את זה

מירב כהן: התושב משלם כסף על האוכל?     

גדי ירקוני: כן

מירב כהן: גם בבית אני משלם על הפרודוקטים

גדי ירקוני: אבל זה לא קשור

גדי ירקוני:  אם אתה בא למסעדה, זה כמו מסעדה

גדי ירקוני:  העובד צריך לקבל, העובד

מירב כהן: אבל אני נותן שירות לעצמי

מירב כהן:  אותו עובד היה נותן את השירות הזה בבית שלו

גדי ירקוני: זה לא אותו דבר

גדי ירקוני:  תקשיב, לא קונה את הפרודוקטים

גדי ירקוני:  אני גם משלם על העבודה

גדי ירקוני:  אם אני בא לאכול בחדר האוכל, אני משלם על העבודה

גדי ירקוני:  זה כמו מסעדה בעיר או בדיוק כמו מכבסה בעיר

גדי ירקוני:  כמו שאתם עשיתם, בצדק, שבבתי ילדים, אם מחזירים להורים, גם בקיבוץ אפשר לקבל את הכסף

גדי ירקוני:  אני ביררתי את זה

גדי ירקוני:  את זה אמרתי לנירה, שבקיבוצים, בחלק, זה עובד

נירה שפק: נכון

גדי ירקוני: וזה בסדר

גדי ירקוני:  אין שוני

מירב כהן: ההבדל הגדול ממסעדה הוא שהמסעדה היא צד ג', הוא הבעל

מירב כהן:  פה הקיבוץ הוא הבעל של אותו חדר אוכל, של אותה מכבסה

מירב כהן:  זה לא בדיוק אותו דבר

גדי ירקוני: אבל אתה פוגע בעובד

מירב כהן: אני לא פוגע בעובד, אבל זה השירות שניתן בתוך הקיבוץ

גדי ירקוני: בטח שכן

גדי ירקוני:  לא

גדי ירקוני:  תקשיב, זה בדיוק כמו מסעדה

מירב כהן: זה לא בדיוק כמו מסעדה

גדי ירקוני: בול

גדי ירקוני:  אני מבקש שהדבר הזה יגיע לדיון, כבוד יושב-ראש

מירב כהן: תראה, אני אשמח אחרי זה לשבת עם נציגים שלכם ולבדוק את זה לכל הפעמים הבאות

מירב כהן:  אם תשכנעו שנכון מה שאתה אומר, ואנחנו נציג גם את ההיבטים האחרים שהצגתי אותם עכשיו, אנחנו נבדוק את זה

גדי ירקוני: בשביל לא לעכב פה – אנחנו יודעים לדבר אחד עם השני – אני מציע שתקבעו איתי, אני מוכן, לפגישה

מירב כהן: אני אשמח

גדי ירקוני: אם לא נגיע לעמק השווה, בסוף נלך מכות, אבל בסוף תהיה קבלה

גדי ירקוני:  אני מבקש שאם זה יהיה, שזה גם יהיה לפה, אם נספיק

גדי ירקוני:  אם זה ייקח חודשים, אז יהיה כבר לפעם הבאה

מירב כהן: בסדר

מירב כהן:  אנחנו נשב מייד אחרי זה

לילי אור: אני ממשיכה

תמר בנתורה: זה חל רק לעניין הפסקאות (1) עד (4)?     

לילי אור: כן

לילי אור:  יש פה הסבר על החישוב של העובד שלא עובד במשרה מלאה, איך בכל זאת מחשבים את הפיצוי

תמר בנתורה: אוקיי

תמר בנתורה: רגע, סליחה שאני קוטע אותך

תמר בנתורה:  אולי תסבירי את מה שהקראת בפסקה (2)

לילי אור: בסדר גמור

לילי אור:  מסלול מחזורים בעצם פתוח לכל העוסקים שנמצאים בפסקה (1) להגדרת אזור המיוחד, שזה האפס עד שבעה קילומטרים

לילי אור:  באזור (2), שזה שבעה עד 40 קילומטר, זה פתוח רק למי שהגדרנו - - -     

רועי כהן: אבל היושב-ראש ביקש לתקן את זה

לילי אור: אני מקריאה את ההגדרות של שר האוצר הגדיר

רועי כהן: בסדר

רועי כהן:  אבל היינו פה והיה קונצנזוס, גם של היושב-ראש וגם של חברי הכנסת, לתקן את זה, שהאזור יוגדר, גם האזור של שבעה עד 40 קילומטר, לגבי נותני השירותים

מירי סביון: אנחנו לא הבנו את זה כך

רועי כהן: אני הבנתי את זה, ואני חושב שהוא אמר לכם את זה חד-משמעית, לא בנדמה ולא באולי

מירב כהן: אין צורך לצעוק, רועי

רועי כהן: לא

רועי כהן:  עוד פעם אתם - - -     

מירב כהן: בני אדם כולנו

מירב כהן:  אני לא מצליח להבין

מירב כהן:  אני חושב אחרת

מירב כהן:  אבל בסופו של דבר, אנחנו מציגים את התקנות ששר האוצר שלנו בעצם הגיש

מירב כהן:  לנו אין סמכות לשנות תקנות שהוגשו מעבר לזה

מירב כהן:  ביקשו מאיתנו להקריא את התקנות הקיימות

מירב כהן:  אנחנו מקריאים את התקנות הקיימות שיש

רועי כהן: אבל היושב-ראש, אני שמעתי, אמר לכם שלגבי הנושא של עצמאים, לגבי שבעה עד 40 קילומטר, הוא מבקש לתקן את זה

רועי כהן:  שמענו את זה כולם פה, ודיברו כל חברי הכנסת

רועי כהן:  אז מה עכשיו, ברגע שאתה מקריא, אז מה, אתה מנצל את זה שהיושב-ראש לא פה?     

לילי אור: לא

לילי אור:  אני לא ניצלתי

לילי אור:  אני הקראתי

רועי כהן: לא

רועי כהן:  אז מה, היושב-ראש לא פה

רועי כהן:  אז זה לא מוסכם

לילי אור: שנייה

לילי אור:  אני אסביר

רועי כהן: אז צריך להודיע שזה לא מוסכם

לילי אור: אז אני הסברתי מה רשום

יצחק קרויזר: בסדר

יצחק קרויזר:  אני רושם, רועי

יצחק קרויזר:  אתה אומר שהסיכום היה בדיון הקודם

נירה שפק: לא

נירה שפק:  עכשיו

רועי כהן: לא בדיון הקודם

רועי כהן:  בדיון עכשיו

יצחק קרויזר: בדיון עכשיו

רועי כהן: שהנושא של שבעה עד 40 קילומטר לגבי העצמאים יטופל, יתוקן

רועי כהן:  זה מה שנאמר על ידי כל חברי הכנסת

יצחק קרויזר: בסדר גמור

רועי כהן: תודה

לילי אור: להמשיך בהקראה?     

יצחק קרויזר: כן, כן

לילי אור: בסדר גמור

תמר בנתורה: זה בעצם תיבה חדשה: "אך לא יותר ממגבלת הפרש המחזורים", נכון?      

לילי אור: מה זאת אומרת תיבה חדשה?     

תמר בנתורה: מאשר פעמים קודמות?     

לילי אור: אה, כן

לילי אור:  סליחה

לילי אור:  הוספנו הגדרה למגבלת הפרש המחזורים

לילי אור:  אנחנו נגיע אליה בהמשך

נירה שפק: זה בגלל שפיצלתם ויש אפשרות לתת גם וגם, או בלי קשר, אמיר?     

מירב כהן: לא

מירב כהן:  זה בגלל שהאירוע היה מאוד קצר, ואנחנו רוצים שיהיה הגיון בין ירידת המחזורים לאירוע הקצר, ולא שיהיה עסק שיוכיח שיש לו ירידה בין מאי 2022 למאי 2023 של 100%

מירב כהן:  אין הגיון שבשבעה עד 40 קילומטר, אני מדבר, תהיה ירידה של 100% בשלושה ימי פעילות

נירה שפק: אבל אתה לוקח את זה לקיצון

נירה שפק:  אני רוצה להעיר כאן שבסוף, כשאתה משווה את זה רק לאותם ימים, בטח לעצמאים, יכול להיות שאת הנזק תראה אחרי, כי אם מישהו לא בא אליך ואתה לא סגרת דברים, זה כמו עצמאי שעושה מילואים, אז הוא מפסיד לא רק בימי המילואים, הוא מפסיד גם כשהוא חוזר, כי לא חיכו לו

נירה שפק:  לכן להגביל את זה אך ורק לימים האלה, אני חושבת שזה בעייתי

נירה שפק:  אתה יכול לא לדבר על חודש, אבל לא יכול להיות שזה יהיה אך ורק לימים אלה, כי הנזק הוא מתמשך גם אחרי

נירה שפק:  אני הייתי עצמאית

נירה שפק:  אתה יודע, אנשים שעשו את הדברים האלה יודעים

נירה שפק:  זה לא לשבת

נירה שפק:  אנחנו יודעים, לוקח לנו ימים להרים את עצמנו

מירב כהן: רק חשוב לי להגיד שהמגבלה הזאת לא קיימת במסלול האדום

מירב כהן:  זה אומר שעסקים שנמצאים בטווח של אפס עד שבעה קילומטר לא חלה עליהם המגבלה

נירה שפק: אפס עד שבעה קילומטר זה לא חל

נירה שפק:  אני יודעת

נירה שפק:  אבל אנחנו מדברים גם מעבר לשבעה קילומטר

מירב כהן: גם האירוע שלהם התחיל, גם בתחילת מאי היה ירי

נירה שפק: אני מזכירה לך שאפילו בשער הנגב יש יישובים שהם מעבר לשבעה קילומטר, 7

נירה שפק: 2 קילומטר, 7

נירה שפק: 4 קילומטר, ניקח את ברור חיל

מירב כהן: ברור חיל הוא יישוב ספר

נירה שפק: אז אני אומרת, אז הוא לא באפס עד שבעה קילומטר ברשימה שלך, וזה חל על העצמאים שם בדיוק כמו בכל מקום אחר

מירב כהן: לא

מירב כהן:  לא

מירב כהן:  לא חל על העצמאים

מירב כהן:  המגבלה לא חלה על היישובים שמוגדרים כיישובי ספר

נירה שפק: אוקיי

נירה שפק:  אז גם בהרחבה, אני חושבת, לעצמאים, ואתה יודע מה זה עצמאים, להגביל את זה רק לחמישה הימים האלה, זה לא נכון

נירה שפק:  ואני פונה כאן ליושב-ראש, עצמאי אי-אפשר לספור אותו רק לפי הימים האלה

נירה שפק:  שכיר כן

נירה שפק:  עצמאי לא

קריאה: לגמרי

לילי אור: אני ממשיכה

לילי אור:              זו בדיוק התיבה ששאלת עליה

לילי אור:      כלומר, באפס עד שבעה קילומטר

תמר בנתורה: תסבירי, בבקשה

לילי אור: יש כאן נוסחה, שלפיה אנחנו מחשבים את התקרה של הפיצוי של מסלול המחזורים

קריאה: דברו ברמקול, בבקשה

קריאה:  לא שומעים

יצחק קרויזר: יש נוסחה שכך הם מחשבים

לילי אור: שוב, כאן אנחנו מדברים לא על האפס עד שבעה, אלא על השבעה עד 40

לילי אור:          כלומר, כאן תראו שהמספר שבנוסחה השתנה, בגלל שתקופת הפיצוי היא שונה

לילי אור:          עד כאן אנחנו בדיווחים הרגילים

לילי אור:  עכשיו נעבור למי שבעצם נרשם במהלך התקופה

תמר בנתורה: אחרי אולי "לגבי ניזוק המדווח על עסקאותיו"? כלומר, גם בפסקה (1) וגם בפסקה (2)

לילי אור: אנחנו התחלנו מגרסה כזאת, וראינו שלאורך התקנות בעבר השימוש לא היה אחיד

לילי אור:  לכן, בהתייעצות עם משרד המשפטים, בכל המקומות שינינו ל"המדווח בשיטה" ולא "על עסקאותיו"

תמר בנתורה: אוקיי

לילי אור: יש פה בעצם נוסחה לחישוב יחסי

מירב כהן: עסק חדש

לילי אור: של עסק חדש שפתח במהלך התקופה

מירב כהן: זה גם לאולמות אירועים

תמר בנתורה: כן

תמר בנתורה:  אז אולי תסבירו רגע?     

מירב כהן: הוצגה כאן בעיה שבשנת 2022, תקופת העומר הייתה יותר ארוכה והיו פחות ימי פעילות, ובעצם תקופת הבסיס לכל מדווחי חד-חודשי היא נמוכה, ובשנת 2023 היו צריכים להיות יותר ימי עבודה

מירב כהן:  הפתרון שהוצע על ידי הארגון הוא שבעצם נכניס גם את חודש יוני

מירב כהן:  זה נותן להם פתרון

מירב כהן:  אז גם אם אתה מדווח חד-חודשי, נראה אותך כאילו אתה מדווח דו-חודשי ותוכל להגיש מאי-יוני מול מאי-יוני

מירב כהן:  זה הפתרון שנדרש

לילי אור: אנחנו נראה גם הגדרה מדויקת לזה בהמשך

יצחק קרויזר: אז זה מסתנכרן, למשל, עם התאריך העברי בעצם

מירב כהן: כן

מירב כהן:  זה מה שביקשו, וקיבלנו את הטענות

תמר בנתורה: סליחה

תמר בנתורה:  בהשוואה לנוסחים קודמים, חסרה פה פסקה שמדברת על: "בלבד שלגבי ניזוק שחלה עליו תקנה 7(א)(6) לתקנות מס ערך מוסף" - - -     

מירב כהן: זו תקנה שנכנסה מ-2009, פעם ראשונה שהתקנו תקנות כאלה

מירב כהן:  זו תקנה לגבי נותני שירותים שנתנו שירות עכשיו והוציאו חשבונית בעתיד

מירב כהן:  ראינו שמעולם לא השתמשנו בסעיף הזה מ-2009

מירב כהן:  הוא לא רלוונטי

מירב כהן:  אנחנו לא יכולים לאתר את זה בכלל

מירב כהן:  זה משהו שאמור לפגוע בניזוק

מירב כהן:  אז אם אנחנו נגלה דבר כזה, ואין לנו דרך לאתר את הדברים, החלטנו להוריד מה שמיותר

שולמית אלוני: רגע, רגע, לילי

שולמית אלוני:  חכי רגע

שולמית אלוני:  נעבור על זה

משה גפני: כן, הלאה

לילי אור: אז כאן יש את החישוב הבסיס עם מגבלה של 400,000 והתנאי של תשלום שכר

שולמית אלוני: סליחה, רגע, לילי

שולמית אלוני:  אני חוזרת פה רק, כי ככה פספסנו את העניין של מגבלת הפרש המחזורים

שולמית אלוני:  למה בעצם הגבלתם? בהגדרה של "הפרש מחזורים" למה "אך לא יותר ממגבלת הפרש המחזורים"?     

מירב כהן: הסברתי את זה מקודם

מירב כהן:  אני אסביר את זה שוב

מירב כהן:  בסופו של דבר, לשמחתנו, מדובר באירוע יחסית קצר מבחינת ימי עבודה

מירב כהן:  בשבעה עד 40 קילומטר זה ארבעה ימי, משלישי עד שישי

מירב כהן:  בדרך כלל, רוב העסקים לא עובדים בשבת

מירב כהן:  ובסופו של דבר, רצינו שלירידת המחזורים תהיה קורלציה בעצם לתקופה של הסגר, ולא לראות ירידות, ואנחנו רואים את זה במקרים אחרים, של ירידה פתאום של 100% מאי מול מאי או 80%, שאין בזה הגיון, שבארבעה ימי עבודה ירדתי בכל המחזורים שלי

מירב כהן:  אז הכנסנו משהו שהוא עצם, בגלל האירוע הקצר ובמגבלת פיצוי, כדי לגדר את הרמה של הנזק

משה גפני: רגע, על איזו פסקה אתה מדבר?     

שולמית אלוני: חזרנו אחורה עכשיו להגדרה של "הפרש המחזורים"

שולמית אלוני:  לא היינו, אז הם מסבירים שוב

משה גפני: איפה, איפה?     

רועי כהן: המגבלה היא 400,000 שקל?     

לילי אור: המגבלה היא 400,000

לילי אור:  אבל הם שאלו על המגבלה שהקראנו קודם, של שבע חלקי 31

משה גפני: אז צריך לחזור לזה, ל"מסלול מחזורים"

משה גפני:  טוב

שולמית אלוני: תמשיך, אמיר

מירב כהן: ההסבר הוא מה שהסברתי

מירב כהן:  בעצם אנחנו רוצים לראות שלירידה יש קורלציה לאורך המבצע ויש לה קשר ישיר לאורך המבצע, ואנחנו לא רואים ירידות ארוכות, במיוחד באירוע כזה קצר

מירב כהן:  אז הגבלנו את ירידת המחזורים לאורך המבצע, לימים של המבצע

מירב כהן:  אם זה בשבעה עד 40 קילומטר, אז זה חמישה ימים חלקי 31, אם אתה מדווח חד-חודשי

מירב כהן:  זו הירידה שיכולה להיות, המקסימלית

מירב כהן:  בסופו של דבר, היו כאן ארבעה ימי עבודה

מירב כהן:  ביום שבת רוב העסקים לא עובדים, לשמחתנו

מירב כהן:  זאת המגבלה בעצם שיצרנו, שהיא חדשה יחסית, בגלל האירוע הקצר

נירה שפק: אבל, אמיר, אני מזכירה לך שאתה לא יכול לתת בדיעבד

נירה שפק:  שבוע קודם היה יום ירי, ואתה כאילו מתעלם ממנו

נירה שפק:  אמרנו הרי, אי-אפשר לתת על אחד אחד

נירה שפק:  שבוע קודם היה ירי שהעסקים לא עבדו

מירב כהן: אנחנו לא מתעלמים

מירב כהן:  הירי שהיה שבוע קודם היה רק באפס עד שבעה קילומטר

מירב כהן:  מי שהולך למסלולים האדומים, שהוא זכאי לפי האפס עד שבעה קילומטר, אין לו מגבלת פיצוי

נירה שפק: זה היה גם לאשקלון, לא רק לאפס עד שבעה קילומטר

משה גפני: אוקיי

משה גפני:  הלאה

משה גפני:  "מסלול מחזורים"

מירב כהן: הוא לא היה - - -     

נירה שפק: הוא היה גם לאשקלון

משה גפני: טוב

משה גפני:  "מסלול מחזורים"

שולמית אלוני: לגבי "מסלול המחזורים", אפילו עוד פסקה קודם לכן, לגבי חומרי גלם שהתקלקלו

מירב כהן: חומרי גלם שהתקלקלו, נתנו את זה במבצע הקודם כשלא היה "מסלול מחזורים" בכלל

מירב כהן:  אז אמרנו: נפצה את העובד וניתן

מירב כהן:  בגלל שהעסקים האלה היו מוכנים, זה היה בדיוק לפני שבת והיה סיכום שעובדים בשבת והיו להם חומרי גלם, ניתן להם את זה

מירב כהן:  ברגע שהם מקבלים את ירידה המחזורים, את ההפסד כולו, הוא כולל בתוכו גם את כל החומרים שהתקלקלו, ואין צורך לתת את התוספת שנתנו רק כשיש "מסלול שכר"

מירב כהן:  זה ההבדל מ"מגן וחץ" ל"עלות השחר" שהיה שלושה ימים, ששם החלטנו לא תת מחזורים

מירב כהן:  אז רק נתנו את הפיצוי הנוסף רק על חומרי הגלם, שהפעם אין צורך בו

שולמית אלוני: ולגבי "מסלול המחזורים" היה פה איזה דיון שהתקיים בנושא הזה?     

משה גפני: לא אמרו לי

משה גפני:  אמר רועי שלא היה דיון כאן בוועדה

רועי כהן: לא

רועי כהן:  היה דיון בוועדה לגבי שבעה עד 40 קילומטר, שרשות המיסים תיתן מענה

רועי כהן:  זה היה קונצנזוס של כל חברי הכנסת, לגבי נותני שירותים שנפגעו חמישה ימים, אני חושב שגם אפילו יותר

רועי כהן:  הם צריכים לקבל פיצוי

רועי כהן:  אי-אפשר להשאיר אותם כרגע באוויר

רועי כהן:  אני לא מבין איזה אומץ יש לבוא, להסתכל בלבן של העיניים

משה גפני: רגע, רועי

משה גפני:  הבנו

ישי פרלמן: עשינו תיקון בעקבות ההערות של הוועדה

נירה שפק: מה התיקון

ישי פרלמן: עשינו תיקון בשבוע שעבר, והוספנו את "מסלול שכר" מאפס עד 40 קילומטר

משה גפני: יותר בקול

ישי פרלמן: בעקבות ההערות של הוועדה, הוספנו ב"מסלול שכר", שגם העצמאי יוכל לקבל

ישי פרלמן:  אם יש לו ילדים, אם יש לו גם יום שהוא לא עבד, הוא גם יכול לקבל את "מסלול שכר" על עצמו

רועי כהן: ואם אין לו ילדים?     

ישי פרלמן: רגע

ישי פרלמן:  אני באמצע משפט, נכון? שבעצם זו תוספת שלא הייתה בדיון הקודם

ישי פרלמן:  אנחנו הוספנו את זה בעקבות ההערות בוועדה

ישי פרלמן:  זה, אני חושב, נותן פתרון, שהוא פתרון שגם אנחנו יכולים לחיות, שהוא פתרון טוב, שהוא פתרון מספק

משה גפני: ובלי ילדים?     

רועי כהן: זהו, שהוא יספוג את זה, אדוני

משה גפני: רועי

משה גפני:  מה?     

מירי סביון: בלי ילדים, זה לפי מה שאמרנו קודם, הקריטריונים

מירי סביון:  למעט המסחר והשירותים, יש מענה של ירידת מחזורים

משה גפני: הלאה

לילי אור: שלומית, הגענו קודם בהקראה ל"משלים ההוצאה הנחסכת"

לילי אור:  אז אני ממשיכה משם, אם אין עוד שאלות

משה גפני: כן

שולמית אלוני: רגע, "מסלול מחזורים" קראת?     

לילי אור: כן

ינון אזולאי: מה, כל כך הרבה הספקתם?     

שולמית אלוני: אני רואה, " והכול לא יותר מ-400,000 שקלים חדשים"

שולמית אלוני:  ב-2021 זה היה 1,500,000

שולמית אלוני:  הסברתם את השינוי?     

מירי סביון: לאורך המבצע

מירי סביון:  אורך המבצע משפיע על הפיצוי

ינון אזולאי: כמה אורך המבצע פעם הקודמת היה?     

מירב כהן: 12 ימים

ינון אזולאי: 12

ינון אזולאי:  חילקתם את זה פחות או יותר?     

רועי כהן: פחות, פחות

רועי כהן:  תעשה חישוב לבד

רועי כהן:  זה פחות

ינון אזולאי: פחות או יותר

ינון אזולאי:  השאלה היא מה פחות

ינון אזולאי:  אם את לא זוכרת, זה פחות

ינון אזולאי:  תדעי לך, כשהאוצר בא עם משהו טוב, הוא זוכר

ינון אזולאי:  כשהוא בא עם משהו פחות טוב, הוא לא זוכר

ינון אזולאי:  אולי זה פחות מע"מ

משה גפני: כן

ינון אזולאי: רגע

ינון אזולאי:  הרב גפני, הם בודקים אם זה פחות או יותר ממה שהיה פעם שעברה

מירי סביון: באופן פרופורציוני, זה פחות ליום

ינון אזולאי: פחות ליום

משה גפני: מה?     

מירי סביון: זה יותר נמוך באופן יחסי

משה גפני: למה?     

ינון אזולאי: הם יכולים לשנות את זה

מירב כהן: אני אגיד

מירב כהן:  כשאנחנו נכנסנו לדבר הזה, זה היה מבחינתנו – הרי זה לא המסלול האדום, זה רק המסלולים הירוקים

מירב כהן:  יש גם פרופורציה לכמות האזעקות שהיו בכל האזורים האלה

מירב כהן:  בבאר שבע, אני אתן דוגמה, הייתה אזעקה אחת

מירב כהן:  באשדוד הייתה אזעקה אחת

מירב כהן:  אז הפרופורציה בין האירועים של "שומר חומות", שהיה כאן אירוע – אני מטפל בקרן פיצויים מ-2003 – הוא היה אפילו יותר אגרסיבי

מירב כהן:  במלחמת לבנון השנייה הייתה כמות טילים מטורפת על כל האזור הזה

מירב כהן:  וזו הייתה הפרופורציה

מירב כהן:  ראינו שזה לא אותו דבר

מירב כהן:  לשמחתנו, זה לא היה בדיוק באותה רמת אירוע, באותה עצימות

מירב כהן:  וזה היה השיקול שלנו ל-400,000

ינון אזולאי: אבל הנזק הוא נזק

ינון אזולאי:  מה זה משנה?     

מירב כהן: כשיש לך כל עשר דקות אזעקה וכשיש אזעקה פעם בארבעה ימים, אז יש הבדל ברמת - - -     

ינון אזולאי: אבל הכוננות היא אותה כוננות

ינון אזולאי:  לא הבנתי

שבתאי שיכמן: אבל אשקלון זה לא אותו דבר

שבתאי שיכמן:  אשקלון זה לא אותו דבר

משה גפני: רגע, רגע, רגע

ינון אזולאי: אם אני נמצא עכשיו במצב של כוננות, אז זה לא משנה אם הוא יהיה יום אחד

מירב כהן: אם ביום ראשון לא היה לי אזעקה

מירב כהן:  ביום השני, אני מרגיש, אנשים הרגישו ויחסית - - -     

ינון אזולאי: אני אגיד לך

ינון אזולאי:  אני גר באשדוד, בסדר? והילד שלי ביום הראשון עוד ירד

ינון אזולאי:  ביום השני הוא לא ירד והיה מתח כזה

ינון אזולאי:  אתה לא יודע, וכל הזמן הוא ככה, ובתי הספר לא למדו

ינון אזולאי:  תשמע, אם זה לא משהו גדול, בוא, דבר

רועי כהן: יש לנו כותרת: רשות המיסים - - - אדוני היושב-ראש, יש לנו כותרת - - -     

מירב כהן: שאלת למה עשינו את זה בצורה הזאת

מירב כהן:  הסברתי

מירב כהן:  - - - אפשר לעשות - - - 625,000 זה - - -     

ינון אזולאי: בסדר

ינון אזולאי:  אבל אם זה לא משהו, בוא, תעשו את זה אותו דבר

ינון אזולאי:  אם זה היה 625,000 תעלו את זה בלי – עזבו אתכם

נירה שפק: בדיוק

נירה שפק:  אין טעם

מירב כהן: 650,000 - - -     

ינון אזולאי: בסדר

משה גפני: תעלו את זה

ינון אזולאי: בסדר

קריאה: על איזה סכום?     

לילי אור: אני גם לא הבנתי את זה

נירה שפק: 650,000 במקום 400,000

לילי אור: 650,000? אמיר, 650,000?     

משה גפני: אמיר, אמיר, הוועדה מבקשת שתעלו את זה

נירה שפק: מירי, תעשי כן עם הראש

משה גפני: היא עשתה

משה גפני:  היא עשתה עם הראש

נירה שפק: מעולה

מירי סביון: הסכום של 625,000, שנותן אותו יחס, מקובל על חברי הוועדה?     

ינון אזולאי: אם זה היחס, אנחנו לא מבקשים יותר

משה גפני: זה מה שהיה

משה גפני:  אבל לא יהיה פחות

ינון אזולאי: כי הוא אמר מקודם 650,000, 625,000

מירי סביון: אז אנחנו מעלים את הסכום ל-625,000

משה גפני: לא

משה גפני:  רגע, רגע, רגע, רגע

משה גפני:  אבל, בבקשה, את מה שאת אומרת: לא – כולם שומעים; את מה שאת אומרת: כן – אני רוצה גם שכולם ישמעו

משה גפני:  תגידי

מירי סביון: אז אמרתי שבהמשך להערות שנשמעו כאן, הסכום המירבי יעלה ל-625,000 שקלים

ינון אזולאי: כן

ינון אזולאי:  עם ההצמדה למדד, זה 650,000

נירה שפק: נכון

משה גפני: הלאה

ינון אזולאי: מה?     

משה גפני: אתה צודק

ינון אזולאי: על 650,000?     

משה גפני: כן

ינון אזולאי: כן

משה גפני: הלאה

ינון אזולאי: רק שתבינו שזה לא בדיוק "פחות או יותר"; זה פחות או פחות

משה גפני: למה פחות?     

ינון אזולאי: כי הם התחילו ב-400,000

משה גפני: הלאה, כן

משה גפני:  הלאה, תמשיכי, בבקשה

ינון אזולאי: זה סתם

ינון אזולאי:  אתם גם ככה לא תשלמו את הכול

מירי סביון: משלמים הרבה ומהר

מירי סביון:  מקובל עליכם 625,000, לאור העובדה שגם יש פערים בהצטברות של הנזק?     

משה גפני: כן

משה גפני:  זה מה שהיה בפעם הקודמת

מירב כהן: אנחנו משאירים את זה באותו יחס כמו פעם הקודמת

מירב כהן:  חמש חלקי 12 כפול 1,500,000 זה 625,000

משה גפני: בסדר

משה גפני:  הלאה

לילי אור: אני ממשיכה איפה שהיינו, באמצע ההגדרה

שולמית אלוני: רגע, איפה את קוראת? תתחילי מ"משלים ההוצאה הנחסכת"

לילי אור: מהתחלה?          

שולמית אלוני: זו ההגדרה החדשה עכשיו, נכון?     

לילי אור: זאת ההגדרה החדשה

לילי אור:  מירי הסבירה עליה קודם, אבל אני אחזור

שולמית אלוני: אוקיי

לילי אור: בעצם כאן, כדי לאפשר את הפיצוי כפי שסוכם מול האולמות וכו', הכנסנו הגדרה חדשה

יצחק פינדרוס: איפה הוא? קרויזר, שמעת? גם האולמות נכנסו

יצחק קרויזר: כן, כן

לילי אור: הכנסנו הגדרה חדשה שמאפשרת להם לדווח כאילו שהם עסק בשיטה דו-חודשית, גם אם בפועל הם מדווחים בשיטה חד-חודשית ולא דו-חודשית

ינון אזולאי: בגלל העניין של התאריך

מירב כהן: כן

לילי אור: נכון

שולמית אלוני: זה בהכרח בטופס 102? כי בעבר היה "על מחזור עסקאותיו", "המדווח על מחזור עסקאותיו"

מירב כהן: לא

מירב כהן:  מה שהיה בעבר היה טעות בחקיקה

שולמית אלוני: טוב

שרית מנשקו: בעל עסק גם אפשר?     

מירב כהן: בעל העסק, אם הוא עצמאי, אז הוא לא מוציא תלוש שכר

מירב כהן:  הוא לא ב-102

נירה שפק: ברור

מירב כהן: רק אם הוא חברה והוא בעל מניות

שרית מנשקו: אבל הוא כן יכול להגיש

מירב כהן: הוא יכול להגיש לפי 500 שקלים

לילי אור: כלומר, חד-חודשי או דו-חודשית

לילי אור:          כאן זה מי שפתח במהלך התקופה

לילי אור:          השתמשנו קודם במונח "ענף מזכה" לצורך מסלול מחזורים

שולמית אלוני: תסבירי

שולמית אלוני:  אם את יכולה, לילי, גם להרחיב לגבי הענף המזכה, כי זו גם הגדרה חדשה שלא הייתה במקור

מירב כהן: הענף המזכה הוא בעצם ענפים בשבעה עד 40 קילומטר, שיהיו זכאים למסלול מחזורים

מירב כהן:  הבהרנו את זה לפני לגבי כלל הענפים, אולמות אירועים, בתי אוכל, תעשייה, שיהיו זכאים להגיש תביעה במסלול מחזורים, למעט המחסר והשירותים

מירב כהן:  זו ההגדרה שמשתלבת עם מסלול מחזורים בשבעה עד 40 קילומטר

מירב כהן:       ולגבי "שיעור הוצאה נחסכת", זה משהו שהוא בכל התקנות

מירב כהן:  בסופו של דבר, זה שונה ממענק הוצאות קבועות, ששם כיוונו רק להוצאות קבועות של העסק

מירב כהן:  פה אנחנו נותנים את כל הרווחיות של אותו עסק ובעצם מחזירים את המצב שלו אחורה לחלוטין

מירב כהן:  אז אנחנו בודקים את הרווחיות שלו לפי שנה קודמת, שנה שלמה, מה מחזור העסקאות שלו, התשומות שלו, מה ההוצאות שהיו לו, חלקי ההכנסות שלו, כדי לדעת מה אחוז הרווחיות שלו

מירב כהן:  אפילו לדבר הזה אנחנו מכפילים את התשומות ב-0

מירב כהן: 85, למרות שכביכול אנחנו נותנים הכנסה שלא הייתה, אבל יש הוצאות שלא הצלחתי לחסוך

מירב כהן:  לדוגמה, שכירות, אני עדיין משלם אותה

מירב כהן:  אז אנחנו מקטינים את התשומות בעוד חלק קטן וזה נותן לו מקדם יותר גדול, כי בסוף יש אחד מינוס

מירב כהן:  כל המטרה היא בעצם להגיע לרווחיות של העסק ולתת לו את הפיצוי של ירידת המחזורים ביחס לרווחיות שלו

משה גפני: הלאה

שולמית אלוני: תסבירו עד כה

מירב כהן: בגלל שיש מאפיינים אחרים לכל עסק, עוסק פטור לא מדווח למע"מ, הוא מדווח פעם בשנה, הוא לא מדווח בכלל את התשומות שלו, אז אנחנו צריכים להסביר לגביו את ההבדל

מירב כהן:  לגבי עסק שהוא באיחוד עוסקים, הוא מדווח ביחד, כמה עסקים מדווחים ביחד

מירב כהן:  ואנחנו רוצים לבדוק את העסק בנפרד

מירב כהן:  אם אנחנו נבדוק את כל האיחוד, יכול להיות שיש חברות אחרות באיחוד שהן הפסדיות, ובעצם הוא יקבל פיצוי יותר נמוך

מירב כהן:      לצערי, לכל דבר בחקיקה צריך לתת התייחסות – גם לעוסק פטור, גם למלכ"ר – כי ענפים שונים, ולכל אחד יש את המאפיינים שלו

מירב כהן:  אז לכל אחד הכנסנו את המאפיינים

מירב כהן:  אבל במהות זה אותו דבר, אותה תוצאה

שולמית אלוני: ופה גם אותה הערה שהייתה לי בהתחלה

מירב כהן: זה הצד ההפוך של העסקאות והתשומות, מה שהסברנו לפני

שולמית אלוני: בדיוק

שולמית אלוני: תסבירו פה, כי שוב בעבר הייתה הפנייה לתוספת

שולמית אלוני:  פה קבעתם "שהנזק נגרם לגידולים בשטחים חקלאיים בטווח שבין 0 ל-20 קילומטרים"

מירב כהן: פעם הקודמת, ב"שומר חומות", זה היה בין אפס ל-40, וזה היה מחולק לשלושה אזורים

מירב כהן:  הפעם בישיבות עם משרד החקלאות ראינו שבעסקים בין 20 ל-40 לא נגרמו נזקים

מירב כהן:  בגלל זה הורדנו את החלק האחרון

מירב כהן:  אז יש כאן הבדל בין אפס עד שבעה, שמקבלים אובדן תפוקות בסכום אחד, שבעה עד 20 סכום אחר, וב-20 עד 40, עם משרד החקלאות ביחד ראינו שלא היו נזקים, ואלה ההסכמות שהגענו

גדי ירקוני: סליחה, אמיר, שאני נכנס

גדי ירקוני:  אפס עד שבעה קילומטר זה כל המועצות, המסמך שהבאתי מהצבא

מירב כהן: תראו, אנחנו צריכים - - -     

גדי ירקוני: לא, לא

מירב כהן: נתת לי את המסמך כרגע, הבוקר

מירב כהן:  אני דיברתי איתכם עוד לפני שבוע על הנושא הזה

מירב כהן:  הסבירו לנו שיש שלושה יישובים שהכביש שלהם היה סגור

גדי ירקוני: לא

גדי ירקוני:  רגע, רגע

מירב כהן: ואמרנו שאם הכביש היה סגור, נוכל להכיר בהם

מירב כהן:  כרגע אתה מראה לנו יישובים נוספים שנמצאים במרחקים יותר ארוכים מאפס עד שבעה

גדי ירקוני: אמיר, אמיר

מירב כהן: אם השטחים שלהם הם באפס עד שבעה - - -     

גדי ירקוני: כבוד היושב-ראש, כבוד היושב-ראש, כבוד היושב-ראש, אני חייב את ההקשבה שלך

גדי ירקוני:  כבוד היושב-ראש

משה גפני: כן

גדי ירקוני: אני חייב את ההקשבה שלך

משה גפני: בבקשה

גדי ירקוני: אנחנו מקבלים מפיקוד העורף, כל עוטף עזה, לא רק מועצה האזורית אשכול, הוראות מיגון

משה גפני: כן

משה גפני:  אמרת את זה

גדי ירקוני: אז זהו

גדי ירקוני:  ועכשיו אמיר חוזר – אני הבאתי היום מסמך אפילו בבוקר, שהוא לא הספיק עוד לראות אותו

גדי ירקוני:  אבל עכשיו הוא חוזר לזה שהפיצוי יהיה רק על אפס עד שבעה

גדי ירקוני:  זה לא מקובל וזה לא יכול להיות, שאמרו לאנשים להישאר צמוד למרחב מוגן גם 15 קילומטר מהגבול, בגלל זה ה-20 היה בסדר, ועכשיו הוא אומר שהם לא יקבלו פיצוי

גדי ירקוני:  איך יכול להיות דבר כזה?     

משה גפני: אמיר

מירב כהן: אני אסביר

מירב כהן:  אנחנו עד היום במסלולי חקלאות אמרנו שכל השטחים שנמצאים בטווח של אפס עד שבעה או שבעה עד 20 יקבלו פיצוי, כל אחד מהטווח שלו

מירב כהן:  היישובים שגדי אמר, הם מקבלים פיצוי

מירב כהן:  הם לא מקבלים את הפיצוי של אפס עד שבעה

מירב כהן:  הם מקבלים את הפיצוי של שבעה - - -     

גדי ירקוני: אין הבדל

גדי ירקוני:  אין הבדל, אמיר

מירב כהן: רגע, שנייה

מירב כהן:  אני מסביר

מירב כהן:  ביקשו ממני להסביר, אני אסביר

מירב כהן:  כך עשינו בכל המבצעים

מירב כהן:  בדיון האחרון שהיינו כאן יצאנו החוצה, בואו, תפסו אותי מהמועצה ואמרו לי: תשמע, יש שלושה יישובים או ארבעה יישובים שהכביש אליהם היה סגור

מירב כהן:  בעצם אפשר לראות אותם כאפס עד שבעה קילומטר, כי אי-אפשר היה להגיע אליהם

מירב כהן:  ביקשתי אישור מהצבא, כי אנחנו יודעים את הדברים האלה

מירב כהן:  כרגע אין אישור שהכביש היה סגור

גדי ירקוני: הוא לא היה סגור

גדי ירקוני:  הוא היה מוגבל

מירב כהן: אז הם כמו כל היישובים במועצה

מירב כהן:  אני אזכור שכמו שאמרו כאן על חוף אשקלון ואתה אמרת על חוף אשקלון שאפשר להכיר בכולם - -     

גדי ירקוני: לא אותו דבר

מירב כהן: - - צריך לזכור שבחוף אשקלון יש יישובים שנמצאים גם ב-15 קילומטר

מירב כהן:  אי-אפשר להכיר באותם יישובים שנמצאים ב-15 קילומטר כמו היישובים שנמצאים בשבעה קילומטר

נירה שפק: אמיר, דיברנו על אזור התעשייה שב-7

נירה שפק: 4 קילומטר

נירה שפק:  בוא

גדי ירקוני: לא

גדי ירקוני:  אני לא מדבר עכשיו על אזור התעשייה

משה גפני: הוא לא דיבר על זה

גדי ירקוני: חקלאות עכשיו

גדי ירקוני:  חקלאות

מירב כהן: לא מדבר על אזור התעשייה

מירב כהן:  אני מדבר על הנושא הזה של המועצה כשלמה

מירב כהן:  כך עשינו גם במבצע הקודם, ואותו דבר גם ב"שומר חומות"

מירב כהן:  זה היה בדיוק אותו דבר ולא היה שינוי ממבצע "שומר חומות"

גדי ירקוני: אמיר

מירב כהן: במידה והכבישים היו סגורים, אני חושב שכן היינו יכולים לחשוב על זה ולהגיד: אוקיי, הכבישים היו סגורים

גדי ירקוני: אמיר, מה זה סגורים? רגע, לא

גדי ירקוני:  זה לא מקובל

ינון אזולאי: אמיר, בהתרעה זה נקרא סגור? יש התרעה ואומר לך: תהיה ליד מרחב מוגן

ינון אזולאי:  איך אתה רוצה שההתרעה - - -     

מירב כהן: ההתרעה היא לכל ה-40 קילומטר

גדי ירקוני: לא

גדי ירקוני:  זה ההתרעה, כבוד חבר הכנסת

ינון אזולאי: הרי יש הבדל כשאומרים לו: תשמע, תהיה לי מרחב מוגן, שאין לו במקום שם, לבין מרחב מוגן של אותו אחד שנמצא כרגע בבית

ינון אזולאי:  יש הבדל גדול, כי הוא לא יכול להיות בשטח

ינון אזולאי:  כשהוא לא יכול להיות בשטח, אז בעצם הוא לא עובד

ינון אזולאי:  בפועל הוא לא עובד

גדי ירקוני: תקשיב, רגע, אמיר

גדי ירקוני:  תקשיב טוב

גדי ירקוני:  בגלל, כבוד היושב-ראש, שאי-אפשר לוותר על זה

גדי ירקוני:  באה מדינת ישראל ואמרה, אני יכול להגיד, לפחות בשלוש מועצות, בטוח, אני לא יודע על חוף אשקלון: אל תצאו, תישאר ליד מרחב מוגן; אל תלכו לשדה; אל תלכו לשום מקום, לא למכולת

גדי ירקוני:   גם המכולת הייתה סגורה

גדי ירקוני:  עכשיו בא אמיר ואומר: אנחנו לא נפצה אותם

גדי ירקוני:  פיקוד העורף בשנים האחרונות – אני לא יודע אם זה נכון או לא, אבל אני לא מתערב לו – נותן לא לפי שבעה קילומטר, אלא לפי המועצות, את הוראות המיגון

גדי ירקוני:  ואז, הבאנו לו כתוב, שמהיום הראשון עד הסוף היה אותו דבר

מירי סביון: כרגע שוב הקריטריון של השבעה קילומטר הוא קריטריון - - -     

גדי ירקוני: אז תגידו לפיקוד העורף, שלא יסגרו אותנו שם

משה גפני: רגע

משה גפני:  גדי, דקה

משה גפני:  כן

מירי סביון: הוא קריטריון רוחבי שבאמת מעניק הטבות נוספות למי שנמצא - -     

משה גפני: ברגיעה

מירי סביון: - - או פיצוי נוסף למי נמצא בתוך הטווח

משה גפני: אבל אם הכביש היה סגור?     

מירב כהן: הוא לא היה

גדי ירקוני: זה לא קשור

גדי ירקוני:  קודם כול, אף אחד לא נסע עליו, מי שלא גר שם

משה גפני: אבל אם הכביש היה סגור?     

מירי סביון: שנייה

מירי סביון:  זה לא שמעבר לשבעה קילומטר אנחנו לא נותנים בכלל פיצוי

מירי סביון:  נותנים פיצוי במסלולים אחרים

מירב כהן: גם במסלול חקלאות

גדי ירקוני: לא נכון

מירי סביון: יש פיצוי חקלאות מעבר לשבעה קילומטר

מירי סביון:  יש פיצוי

גדי ירקוני: זה לא נכון

גדי ירקוני:  זה אותו דבר

גדי ירקוני:  כבוד היושב-ראש, אתה יודע מה קרה? עובד אחד לא הקשיב, ואני כעסתי על המעסיק שלו, והתאילנדי נפצע

משה גפני: הבנתי

גדי ירקוני: והמעסיק צריך לחטוף בראש על זה שהוא נתן לתאילנדי ללכת לעבוד

משה גפני: בסדר

משה גפני:  הבנו

משה גפני:  כן

מירי סביון: אני אומרת שוב, הקריטריון של עד הטווח של השבעה קילומטר הוא טווח שהוא כרגע קבוע בחקיקה, בהרבה דברי החקיקה, וגם בחקיקה הזאת

משה גפני: כן

משה גפני:  אבל מעבר לשבעה קילומטר, האם הייתה הוראה של פיקוד העורף לסגור? 

מירי סביון: אז מעבר לשבעה קילומטר נתנו

מירי סביון:  אנחנו כרגע לא קיבלנו את ההוראה

גדי ירקוני: מה? רגע, מה לא קיבלתם? כל המדינה קיבלה ברדיו

משה גפני: גדי

מירב כהן: ההוראה של מעל שבעה קילומטר הייתה זהה גם לבאר שבע וגם לאשקלון

גדי ירקוני: לא נכון

מירב כהן: הינה, ההוראה פה

גדי ירקוני: לא נכון

גדי ירקוני:  אמיר, אל תשקר

גדי ירקוני:  אנחנו חברים

משה גפני: בסדר

משה גפני:  אבל אי-אפשר להתקדם

משה גפני:  בסדר

משה גפני:  כן

מירב כהן: אני זה שיזם אפילו את השיחה אליך ואמרתי: אם הכביש היה סגור, כמו שאמרתם, אנחנו נמצא את הדבר

גדי ירקוני: ואמרתי לך שזה לא קשור לכביש

מירב כהן: אבל באישור שיש כאן, עכשיו בדקנו אותו, הוא זהה למה שהיה בהנחיות גם בנתיבות ובאופקים

גדי ירקוני: אמיר, אני שואל אותך עוד פעם

גדי ירקוני:  כל ה-30 היישובים שלי - - -     

משה גפני: טוב

משה גפני:  לעבור הלאה

משה גפני:  נראה מה עושים עם זה

נירה שפק: כבוד היושב-ראש, יש לזה פתרון שעשינו את זה גם בדבר הקודם

גדי ירקוני: לא, רגע

נירה שפק: רק שנייה

נירה שפק:  אני רוצה להסביר

נירה שפק:  יש פתרון לזה כמו שעשינו בוועדה

נירה שפק:  רח"ל ומשרד הביטחון מוציאים מסמך לוועדה, זה הגיע ליועמ"שית, שמפרט איזה יישובים היו סגורים ואיזה היו לא סגורים, ולפי זה, זה תוקן

נירה שפק:  לכן הסמכות היא של משרד הביטחון להבהיר את זה

משה גפני: אני מבקש לבדוק את זה עוד פעם

גדי ירקוני: כבוד היושב-ראש, אני רוצה רגע לעזור לו

משה גפני: בסדר

משה גפני:  הבנו

גדי ירקוני: לא

גדי ירקוני:  אבל מה שמירי אומרת, זה השבעה קילומטר

גדי ירקוני:  זה נכון לשגרה

גדי ירקוני:  לא למצב מלחמה

גדי ירקוני:  מירי, בשבעה קילומטר בשגרה בתוך עוטף עזה מקבלים הטבות ממדינת ישראל, בצדק

גדי ירקוני:  בזמן מלחמה, אני חוזר על זה, פיקוד העורף לא מחשיב שבעה-שמונה

גדי ירקוני:  נתן לנו, לכל ה-32 יישובים של אשכול: אל תזוזו מליד מרחב מוגן

גדי ירקוני:  מה היינו אמורים לעשות?     

משה גפני: ראש המועצה, הבנו

משה גפני:  אני מבקש לבדוק את זה ולהמשיך הלאה

משה גפני:  עוד מעט לא נעשה בכלל את התקנות

משה גפני:  תודה

משה גפני:  להמשיך הלאה

גדי ירקוני: ואני אומר למשרד החקלאות, מועצה האזורית אשכול לא תתקדם עם מס הרכוש בלי הסוגיה הזאת

גדי ירקוני:  כבוד היושב-ראש, אנחנו לא נתקדם עם מס רכוש לסיום סגירה לפני שמתקבל הדבר הזה

גדי ירקוני:  זה עיקרוני

משה גפני: בסדר

משה גפני:  אני ביקשתי שיבדקו את זה

מירב כהן: אדוני, את הנושא הזה אנחנו נבדוק

משה גפני: כן

מירב כהן: אם היו הנחיות מחמירות יותר מיתר היישובים שנמצאים מעבר לשבעה קילומטר, אין ספק שגדי צודק במה שהוא אומר

משה גפני: מאה אחוז

משה גפני:  תמשיכי הלאה

שולמית אלוני: תסבירו את הסיפה, במיוחד

לילי אור: אנחנו בעצם בהתחלה העתקנו את אותה ההגדרה של "יום היעדרות בשל המצב הביטחוני", שקראנו קודם

לילי אור:  זה זהה גם כאן, כמו שראינו קודם

לילי אור:  לגבי "שכר העבודה היומי", בדיון הקודם שהיינו בו הייתה שאלה אם החישוב הבסיסי צריך להיות על סמך 25 או 22

לילי אור:  כאן עשינו תיקון, כדי שלצורך התקנות האלה יהיה 22 ולא 25

מירב כהן: אני אסביר את זה טיפה יותר

מירב כהן:  זה פחות קשור לתקנות האלה

מירב כהן:  זה יותר קשור להסכם הקיבוצי בהמשך, שהמעסיק בעצם אומר: רגע, כמה אני צריך לשלם לאותו עובד, שבסוף אני מחויב, מתוקף ההסכם הקיבוצי

מירב כהן:  אם המעסיק יחלק את סכום השכר שלו ב-25 ימים, אז הסכום היומי יהיה יותר נמוך

מירב כהן:  וימי העבודה בשבוע התקצרו ב-1995, יתקנו אותו אם החברים נמצאים פה, ל-22 ימים

מירב כהן:  עשינו את התיקון הזה

מירב כהן:  בחלק מהתקנות זה כן נעשה ובחלק מהתקנות זה נשכח

מירב כהן:  אבל צריך לעשות את התיקון

מירב כהן:  אנחנו אחרי הדיון הזה נשב עם ההסתדרות ועם הממונה על השכר ונבדוק תיקון קבוע בתקנות העיקריות, כי שם רשום 25 וזה מ-1973, ושבוע העבודה התקצר במספר שעות

גדי ירקוני: לא שמעתי

גדי ירקוני:  סליחה

לילי אור: עוד פעם?          

גדי ירקוני: זה גם יכלול, אמיר, את הוויכוח בינינו

מירב כהן: למה?     

גדי ירקוני: בגלל שזה אותו דבר בדיוק, כבוד היושב-ראש

משה גפני: אוקיי

גדי ירקוני: גם מעבר לשבעה קילומטר קיבלו את אותן הוראות

גדי ירקוני:  מה זה?     

מירב כהן: גדי, אמרנו שאם ההנחיות ליישובים במועצה שמעבר לשבעה קילומטר - -     

גדי ירקוני: אז אמרתי את זה

גדי ירקוני:  כן, אמרתי

מירב כהן: - - היו הנחיות מחמירות יותר, ואנחנו נדבר – הגשתם לנו את המסמך היום, כשדיברנו בשבוע שעבר

מירב כהן:  אם היינו מקבלים את המסמך לפני, היינו יכולים לפנות - - -     

משה גפני: אמיר, עם כל הכבוד, הבנו

מירב כהן: בסדר

משה גפני: אני מבקש לשמוע את הדברים שלו, לראות מה לעשות עם זה

משה גפני:  אתם רוצים שלא נאשר את התקנות בכלל? הלאה

לילי אור: על זה דיברנו במהות בהתחלה

לילי אור:  אבל ההגדרה מופיעה כאן בסוף

שולמית אלוני: תסבירו

לילי אור: כאן יש הגדרה בעצם דומה למה שראינו גם בתקנות קודמות, בהוראות שעה קודמות

לילי אור:  אנחנו מאשרים בעצם את הפיצוי בסיטואציה שבה עסק לא מצוי באזור המיוחד, אם העובד עצמו כן מקיים את התנאי של מרחק מהגדר

לילי אור:          יש כאן פשוט שינוי טכני במספור בגלל ההוספה של רשימת היישובים

לילי אור:          זה גם סעיף שמקובל בהוראות השעה

לילי אור:  זה מאפשר לנו לנכות סכום מס שהניזוק חייב בו מסכום הפיצוי

שולמית אלוני: תסבירי

לילי אור: אנחנו מאפשרים פה בעצם מ-16 ביולי להגיש באופן מקוון

לילי אור:  יש פה אפשרות לשנות את המועד, אם קושי טכני בהעלאה למערכת

שולמית אלוני: בפעם הקודמת זה פשוט היה מתחילתן של התקנות

שולמית אלוני:  אז למה עכשיו ב-16 ביולי?     

ישי פרלמן: בגלל מסלול המחזורים

שולמית אלוני: לא שומעים אותך

ישי פרלמן: בגלל מסלול המחזורים

ישי פרלמן:  הוא דורש בעצם שיהיה לנו כבר את הדיווח של מע"מ שמתקבל בדיוק במועד הזה

ולדימיר בליאק: רגע

ולדימיר בליאק:  באיזה עמוד אנחנו? איבדתי אותך

שולמית אלוני: אנחנו בעמוד שלפני רשימת היישובים

משה גפני: כן

שולמית אלוני: תסבירו

מירב כהן: שיש פה 90 ימים להגיש את התביעה

שולמית אלוני: את (ב)

מירב כהן: את (ב)?     

לילי אור: (ב) בעצם מאפשר למנהל להאריך את ה-90 הימים

לילי אור:  הפנייה פה של הסמכות של המנהל עוברת ל-(ב1), שזה היה 90 יום

שולמית אלוני: תסבירי

מירב כהן: אני אסביר

מירב כהן:  בגדול, הסברתי את זה גם בדיון הקודם, המערכת שלנו היום ממוחשבת, כי כ-85% מהתיקים בדרך כלל משולמים בצורה די אוטומטית תוך שלושה ימים

מירב כהן:  יש תיקים שעולים לתוכנית העבודה מכל מיני מאפיינים שאנחנו יודעים לזהות

מירב כהן:  במקרים הקודמים, המקדמה הייתה משולמת תוך 45 יום

מירב כהן:  זה עלה בדיון בפעם הקודמת, והקדמנו את המקדמה ל-14 ימים במקום 45 יום, אם זה עלה לתוכנית, כדי שלפחות הוא יקבל מהר את המקדמה

ינון אזולאי: אגב, יהיה קיזוז?     

מירב כהן: מה זה אומר קיזוז, סליחה?     

ינון אזולאי: כלומר, אם הוא חייב כסף, אתם לא מקזזים לו מזה?     

מירב כהן: אם הוא חייב כסף

ינון אזולאי: אם הוא חייב כסף לרשות המיסים, לא יחול בו קיזוז

ינון אזולאי:  יש סעיף על זה?     

לילי אור: חוק קיזוז מיסים חל גם על המקדמה?     

מירב כהן: לא

מירב כהן:  לא על המקדמה

ינון אזולאי: אז יש קיזוז?     

מירב כהן: על המקדמה לא חל קיזוז

ינון אזולאי: על הפיצויים

מירב כהן: על הפיצויים, בסופו של דבר, יש סמכות לקזז לפי פקודת המיסים, גבייה, בחוק קיזוז מיסים

מירב כהן:  בהוראת הביצוע, אנחנו לא מקזזים את הסכומים האלה

מירב כהן:  בהוראת ביצוע שלנו אנחנו לא קיזזנו את הסכומים האלה מחובות מס אחרים, בסופו של דבר

מירב כהן:  יחד עם זאת, אם יש החלטה סופית והוא קיבל מקדמה של 50%, וגילינו שהעסק היה סגור ללא קשר ודרשנו את ה-50% בחזרה, והוא לא החזיר את הכסף, בהמשך כשאנחנו, מוציאים מכתב החלטה מנומק, והוא לא החזיר את הכסף, חוק קיזוז מיסים מאפשר לנו לקזז את זה מהחזר מע"מ שיש לו או ממשהו אחר, אם הוא צריך להחזיר לנו

מירב כהן:  אבל אנחנו מקזזים את התשלום שיש בפועל

מירב כהן:  רק את ההחזרים, אם הוא צריך להחזיר לנו כסף, אנחנו מקזזים את זה ממערך אחר שיש לו שם יתר זכות

מירב כהן:  אבל כשאנחנו משלמים, אנחנו לא מקזזים חובות שיש לו במערכים האחרים

שולמית אלוני: מתי משולמת המקדמה?     

רועי כהן: רשום תוך 14 יום

שולמית אלוני: אולי נוסיף "לניזוק במעוד האמור"

שולמית אלוני:  כך היה גם בעבר

שולמית אלוני:  "תשולם לניזוק במעוד האמור מקדמה בשיעור של 50%"

שולמית אלוני:  בסדר?     

לילי אור: מה זאת אומרת "במועד האמור"? איפה?     

שולמית אלוני: בתוך 14 הימים

לילי אור: בתוך 14 ימים מיום הגשת התביעה תשלום לניזוק?     

שולמית אלוני: "תשולם לניזוק במועד האמור מקדמה בשיעור של 50%"

שולמית אלוני:  בנוסח הקודם גם היה כתוב: "מיום הגשת התביעה מלואה וכדין"

שולמית אלוני:  את זה הורדתם

מירי סביון: צריך לתקן את זה

מירב כהן: בסיפה לתת את זה: "במניין התקופה לא יובא בחשבון פרק הזמן שבו הניזוק לא מסר למנהל פרטים, הבהרות וידיעות שהמנהל דרש למסור לו"

שולמית אלוני: בסדר

שולמית אלוני:  אז ייכנס רק "במועד האמור"

לילי אור: הוספתי

משה גפני: כן

שולמית אלוני: תסבירו

ישי פרלמן: זה מה שאמיר הסביר לפני רגע

מירב כהן: בתקנות העיקריות, אם יש תשלום ביתר, אתה צריך להחזיר אותו תוך 90 ימים

מירב כהן:  בגלל שגם קיצרנו את זה זמן המקדמה – בתקנות העיקריות אין בכלל מקדמה – בגלל שקיצרנו את זמן המקדמה, אז גם זמן ההחזר בהתאם חוזר

מירב כהן:  במקום 90 ימים, צריך להחזיר את זה תוך 30 ימים

מירב כהן:  זה משהו שהיה בכל המבצעים, דרך אגב

משה גפני: אוקיי

משה גפני:  הלאה

לילי אור: פשוט כי אנחנו מוסיפים פה תוספת ראשונה

לילי אור: (תקנה 1- ההגדרה "אזור מיוחד")     

נירה שפק: סליחה

נירה שפק:  לפני רשימת היישובים, אני חייבת לומר משפט

נירה שפק:  על הסעיף של תקופת הזכאות אמרת, כבוד היושב-ראש, שעל נתיב העשרה ייעשה בנפרד, כי נתיב העשרה שוחרר על ידי הצבא רק ביום רביעי, ה-14 בחודש, בבוקר

נירה שפק:  זאת אומרת, צריך להוסיף לו בנפרד

נירה שפק:  ואמרת שיהיה בדיון בנפרד

נירה שפק:  אז אני רק רוצה לרשום בפרוטוקול, כי הוא לא מקבל את היומיים בעצם

משה גפני: טוב

מירב כהן: גברתי, אני רק אסביר

מירב כהן:  אלה תקנות הוראת שעה

מירב כהן:  רשום פה שיהיה שמירת דינים

מירב כהן:  מי שרוצה ללכת למסלול האדום, נתיב העשרה, לטעמי, רוב - - -     

נירה שפק: אבל עדיין הוא יכול לאפשר?     

מירב כהן: כן

מירב כהן:  אבל בסופו של דבר, הם זכאים לכל הימים במסלול האדום

מירב כהן:  אין כאן הגבלה או משהו כזה

מירב כהן:  זה רק מסלול מקל, חלופה מקלה, למי שרוצה

נירה שפק: אבל אתה אמרת עד ה-15 בחודש

נירה שפק:  ה-15 בחודש לא תופס אותם ביומיים שמגיעים להם

מירב כהן: זה לעניין שכר לעובדים שנעדרו

נירה שפק: אם מישהו ירצה להגיש במסלול הזה, צריך לתת לו את האופציה כמו שצריך

מירב כהן: הוא יכול ללכת למסלול האדום בשכר ולבקש גם את היום, אם הייתה הנחייה כזאת

מירב כהן:  הוא לא צריך ללכת לפה

מירב כהן:  ועשינו כנס כבר בשבוע שעבר בנושא

משה גפני: טוב

משה גפני:  אוקיי

נירה שפק: ולא נכנס כאן מה שביקשת בדיון הקודם להגבלת דיווח

נירה שפק:  אתה אמרת שרשות המיסים תתחייב גם תוך כמה זמן היא מעבירה, וחריגים ידווחו לוועדה

משה גפני: כן

נירה שפק: זאת אומרת, שלא יימשך עוד הפעם, כמו שהוצע כאן, שנה ועשרה חודשים

נירה שפק:  אז אתה ביקשת להכניס את זה, וזה לא נכנס

משה גפני: כן

לילי אור: אז אני מקריאה את רשימת היישובים הראשונה

לילי אור:       רשימת היישובים באזור המיוחד אשר ממוקמים במרחק של עד 7 ק"מ מגבול רצועת עזה (אזור א')     אבשלום אור הנר אזור תעשייה דרומי אשקלון  איבים ארז בארי גבים גברעם דקל זיקים זמרת חוות השקמים חולית יבול יד מרדכי יכיני ישע יתד כיסופים כפר מימון כפר עזה כרם שלום כרמיה מבטחים מגן מפלסים מפעלי מעון נחל עוז ניר יצחק ניר עוז ניר עם נירים נתיב העשרה סופה סעד עין הבשור עין השלושה עלומים עמיעוז פרי גן רעים שדי אברהם שדרות שובה שוקדה שלומית תושייה  תלמי יוסף תעשיות ספירים תקומה     

גדי ירקוני: כבוד היושב-ראש, פה חסרים כל היישובים שדיברתי עליהם

משה גפני: בסדר

משה גפני:  אנחנו נדבר על זה

משה גפני:  הלאה

לילי אור: רשימת היישובים באזור המיוחד אשר ממוקמים במרחק של מעל 7 ק"מ ועד 20 ק"מ מגבול רצועת עזה (אזור ב')     אבן שמואל אוהד אורים בית שקמה בני נצרים ברור חיל ברוש ברכיה בת הדר גבולות 

נירה שפק: לא הקראת את אחוזם

משה גפני: דילגת

נירה שפק: דילגת על אחוזם

משה גפני: אחוזם איתן אשבול     

לילי אור: סליחה

לילי אור:  בסדר

לילי אור:       אחוזם איתן אשבול אשקלון באר גנים בית הגדי בית שקמה בני נצרים ברור חיל ברוש ברכיה בת הדר גבולות גבעולים גיאה דורות הודייה זוהר זרועה חוות יזרעם (יזרעם) חוות מיגדה חלץ טל אור יד נתן יושיביה כוכב מיכאל כפר סילבר מבועים מבקיעים מלילות מסלול מעגלים משען נגבה נהורה נוגה נווה ניצנים ניר ח"ן ניר ישראל ניר משה ניר עקיבא נתיבות עוזה עוצם פדויים פטיש פעמי תש"ז צאלים צוחר קלחים קריית גת רווחה רוחמה רנן שבי דרום שדה דוד שדה יואב שדה ניצן שדה צבי שחר שיבולים שלווה שרשרת תאשור תדהר תלמי אליהו תלמי ביל"ו תלמי יפה תלמים     רשימת היישובים באזור המיוחד אשר ממוקמים במרחק של מעל 20 ק"מ ועד 40 ק"מ מגבול רצועת עזה (אזור ג')     אבו טראש אבו עבדון (שבט) אביגדור אום בטין אופקים אורות אחווה אל –עזי אלומה אליאב     

שולמית אלוני: פה בעבר היה אל-אסד

שולמית אלוני:  מה קרה עם זה? למה זה ירד?     

מירב כהן: זה לא מופיע יותר בהנחיות של פיקוד העורף

מירב כהן:  אנחנו נצמדנו גם להנחיות של פיקוד העורף

שולמית אלוני: אז אולי נגיד, בעצם היה גם - - -     

גדי ירקוני: אמיר, אתם נצמדים, איפה שנוח לכם, לפיקוד העורף, ואיפה שלא – לא נצמדים

מירב כהן: אנחנו עושים את זה בתור מדינה

מירב כהן:  אני חושב שזו הדרך הנכונה, להיצמד לפיקוד העורף

גדי ירקוני: למה לא הכנסתם לפי פיקוד העורף את כל היישובים אצלנו?     

מירב כהן: כי החקלאות, מיקום השטחים החקלאים – תסכל מה קבע משרד החקלאות

גדי ירקוני: נו, מה ההבדל? פיקוד העורף הכליל

מירב כהן: אם לבני נצרים יש שטחים חקלאיים שנמצאים באפס עד שבעה, הם יהיו זכאים

מירב כהן:  אנחנו לא בודקים לפי היישוב

גדי ירקוני: זה לא קשור לאיפה השטח

גדי ירקוני:  זה לא קשור לאיפה השטח

גדי ירקוני:  זה קשור אם הם הגיעו אליו או לא הגיעו אליו

גדי ירקוני:  יישובים לא שלי, מה שאתה עושה עכשיו

גדי ירקוני:  אתה אומר פתאום שחלק לפי פיקוד העורף

גדי ירקוני:  לפחות תהיו קונסיסטנטיים, איך אומרים את זה?     

משה גפני: אבל זו סוגיה אחרת

משה גפני:  אתה צודק בעיקרון

משה גפני:  אבל זו סוגיה אחרת

משה גפני:  דובר על היישוב הזה

משה גפני:  כן

לילי אור: אמציה אשדוד אשכולות אשל הנשיא באר טוביה באר מילכה באר שבע בטחה ביצרון     

שולמית אלוני: רגע

שולמית אלוני:  את אמונים לא הקראת

שולמית אלוני:  היה גם את אמונים

שולמית אלוני:  ואסד (שבט) גם ירד מפה

משה גפני: אמונים נמצא

לילי אור: אמונים, הקראתי

שולמית אלוני: כן

שולמית אלוני:  לא הקריאה אותו פשוט כשהיא הקריאה

שולמית אלוני:  ואסד (שבט), גם אני מניחה שלא היה בהנחיות, אמיר?     

מירב כהן: כן

מירב כהן:  לא היה בהנחיות

שולמית אלוני: אני אציין פשוט את מה שירד כתוצאה מזה

מירב כהן: מה שירד הם דברים שלא היו בהנחיות פיקוד העורף

משה גפני: הלאה

לילי אור: אמציה אשדוד אשכולות אשל הנשיא באר טוביה באר מילכה באר שבע בטחה ביצרון בית אלעזרי בית גמליאל     

שולמית אלוני: כאן היה בית גוברין גם

שולמית אלוני:  ירד, אני מבינה

לילי אור: בית חלקיה בית ניר בית עזרא     

משה גפני: בית גוברין ירד מאותה סיבה?     

מירב כהן: מאותה סיבה, כן

משה גפני: הלאה

לילי אור: בית קמה בית רבן  בן זכאי בני דקלים בני דרום בני עי"ש בני ראם בניה ברורים גבעות בר גבעת ברנר גבעת ישעיהו גבעתי גדרה גילת גלאון גן הדרום גן יבנה גני טל גפן גת (קיבוץ) דבירה הוזייל (שבט) ורדון זבדיאל זרחיה חורה     

שולמית אלוני: כאן היה גם זכריה

שולמית אלוני:  חורה בעצם נוסף, חדש

שולמית אלוני:  הוא לא היה קודם

מירב כהן: בעצם אם הנחיות פיקוד העורף אומרות שבחורה לא יהיו לימודים, אז אנחנו מתאימים את זה להנחיות

מירב כהן:  זה הכול

לילי אור: חפץ חיים חצב חצור-אשדוד חצרים יבנה יד בנימין ינון     

שולמית אלוני: כאן היה יסודות, שירד

לילי אור: כמהין כנות כפר אביב כפר אחים כפר הנגיד כפר הרי"ף     

שולמית אלוני: כפר הנגיד בעצם נוסף עכשיו בתקנות האלה

שולמית אלוני:  לא היה קודם

לילי אור: כפר ורבורג כפר זוהרים כפר מנחם כפר מרדכי כרם יבנה (ישיבה) כרמי קטיף כרמית כרמים להב להבים     

שולמית אלוני: כרמים הוא גם חדש

לילי אור: לוזית לכיש לקיה מישר מיתר מנוחה     

שולמית אלוני: מיתר הוא גם חדש

שולמית אלוני:  ירדו: מזכרת בתיה, מחנה יפה, מחנה מרים, מחנה תל נוף

שולמית אלוני:  תמשיכי

לילי אור: מסמיה מפעלי אבשלום מפעלי כנות (פארק תעשיות כנות) מפעלי צומת מלאכי (א

לילי אור: ת

לילי אור:  באר טוביה) מרכז שפירא משגב דב משואות יצחק משמר הנגב נאות (רמת) חובב נבטים נגוהות נווה הרצוג נווה מבטח נועם נחושה נחלה נטע (מרשם) ניצן ניצן ב'     

שולמית אלוני: נבטים הוא בעצם חדש

שולמית אלוני:  ניצנה ירד מהנוסח

לילי אור: ניצני סיני ניר בנים ניר גלים סגולה סנסנה עגור עד הלום (א

לילי אור: ת

לילי אור:  עד הלום) עומר עזר עזריקם עין צורים ערוגות עשרת פלמחים צופייה צפרירים קבוצת יבנה קדמה קדרון קוממיות קריית מלאכי רבדים רהט שגב שלום     

שולמית אלוני: רק פלמחים ושגב שלום נוספו

שולמית אלוני:  וקריית עקרון ירד ממה שהיה

לילי אור: שדה משה שדה עוזיהו שדות מיכה שדמה שובל שומריה שפיר שקף שריגים (לי-און) שתולים תימורים תירוש תל שבע תלמי יחיאל תעשיון מבצע (פארק תעשיות ראם) תעשיון ראם תפרח תראבין א-צאנע (שבט)     

נירה שפק: חסר יישוב, חבר המועצה האזורית, שלא הופיע בתקנה הקודמת

נירה שפק:  אמרתם שהוא לא באפס עד שבעה, שהוא בשבעה עד ה-20

נירה שפק:  אבל הוא גם לא רשום בשבעה עד ה-20

נירה שפק:  באזור תעשייה מבקיעים, חוף אשקלון, לא מופיע לא פה ולא פה

נירה שפק:  אמיר התייחס לזה, שזה מעל השבעה, שזה 7

נירה שפק: 4 קילומטר

נירה שפק:  זה לא מופיע

ישי פרלמן: מבקיעים נמצא

נירה שפק: כן

נירה שפק:  אזור התעשייה מבקיעים

מירי סביון: מבקיעים נמצא

ישי פרלמן: נמצא

ישי פרלמן:  אזור התעשייה לא נמצא?     

נירה שפק: לא מופיע

ישי פרלמן: מבקיעים נמצא

נירה שפק: אבל מבקיעים זה יישוב

נירה שפק:  אזור התעשייה זה אזור התעשייה

ינון אזולאי: אזור התעשייה מבקיעים, זה משהו אחר

נירה שפק: אז אתם צריכים להוסיף אותו

נירה שפק:  חייבים להוסיף אותו

ינון אזולאי: היושב-ראש אמר: תוסיפו

משה גפני: מה?     

ינון אזולאי: מבקיעים, אזור התעשייה מבקיעים

ינון אזולאי:  מה זה צריך להיות? 

נירה שפק: זה מופיע

נירה שפק:  מירי, זה מופיע גם בהנחיות פיקוד העורף

ינון אזולאי: למה? מה, בהטבות מס זה לא היה ככה? נכון, הרב גפני? הרב גפני, זה לא צודק? בהטבות מס זה ככה היה, נכון? שמוסיפים

מירי סביון: הוא לא מופיע באמת בנפרד

מירי סביון:  אז כנראה הוא כלול בתוך מבקיעים

נירה שפק: הוא לא כלול בתוך מבקיעים

נירה שפק:  הוא נפרד

נירה שפק:  גם פעם שעברה הערנו על זה

נירה שפק:  וזה הופיע לכם בשבעה עד 20 קילומטר

משה גפני: מה זה? על איזה יישוב מדובר?     

לילי אור: אזור התעשייה מבקיעים

ינון אזולאי: אזור התעשייה מבקיעים

נירה שפק: הוא לא מופיע בכלל, לא באפס עד שבעה ולא בשבעה עד ה-20

נירה שפק:  יש שם עסקים

נירה שפק:  לא צריכה להיות לכם בעיה

לילי אור: אז אני מוסיפה לרשימה של השבעה עד 20 קילומטר את אזור התעשייה מבקיעים

נירה שפק: תודה

משה גפני: למה שבעה עד 20 קילומטר?     

מירי סביון: זה המיקום שלו

נירה שפק: זה היה הוויכוח מקודם, על האזור התעשייה

לילי אור: אז אני ממשיכה

רועי כהן: חסר לכם (8)

רועי כהן:  חסר לכם (8), עצמאי פראייר שמשלם מיסים

רועי כהן:  חסר לכם

רועי כהן:  תוסיפו אותו

רועי כהן:  תוסיפו בתקנות, נו

רועי כהן:  תוסיפו

רועי כהן:  רגע

רועי כהן:  תוסיפו

רועי כהן:  מה קרה? אני מבקש, תוסיפו בתקנות (8): עצמאי, תושב מדינת ישראל, אזרח מדינת ישראל, שמשלם ביטוח לאומי, משלם מס הכנסה, פראייר שלא מקבל, זה לא יחול עליו

רועי כהן:  תראו, תקנות אלה לא יחולו על ניזוק שהוא אחד מאלה: עצמאי, פראייר שמשלם

משה גפני: מאה אחוז

רועי כהן: תרשמו את זה

רועי כהן:  תרשמו את זה קבל עם ועדה, שידעו את זה כולם

רועי כהן:  גם המחוקקים ידעו שהעצמאי פה הוא פראייר ומדינת ישראל מפקירה אותו

משה גפני: רועי, בסדר

רועי כהן: לא

רועי כהן:  אבל הם רושמים את זה

רועי כהן:  הם לא רושמים, והאזרחים חושבים שהם כן זכאים

רועי כהן:  שירשמו את זה

שרן השכל: גפני, למה באמת לא מוסיפים את העצמאים לתקנות?     

משה גפני: מה?     

שרן השכל: למה לא להוסיף את עצמאים? 

משה גפני: אה, ברוכה הבאה

שרן השכל: תודה

משה גפני: אני אמרתי את זה קודם

משה גפני:  אנחנו לא נשתוק על הדבר הזה

משה גפני:  אבל לא רק בעניין הזה – בכל הנושא של העצמאים

שרן השכל: אבל אפשר לעשות את זה לפני ההצבעות, גפני?     

משה גפני: הלאה

משה גפני:  תקריאו, הלאה

שולמית אלוני: רגע

שולמית אלוני:  לא הסבירו

שולמית אלוני:  תסבירו את הסעיף הזה, סעיף 2(א)

מירב כהן: אלה חריגים שתמיד היו בתקנות

מירב כהן:  המדינה, אם יש חברות של המדינה, גופים מתוקצבים, חברות ממשלתיות, הם בעצם לא זכאים לפיצוי

מירב כהן:  כך זה היה בכל התקנות עד היום

שולמית אלוני: בכל התקנות עד היום היה גם סעיף

אורן בוטא: אז תקנות צריך, מר אמיר

אורן בוטא:  תקנות צריך לתקן

אורן בוטא:  בשביל זה יושבים פה המחוקקים

משה גפני: מה?     

מירב כהן: אז המחוקקים נמצאים פה ואישרו את התקנות האלה בפעם הקודמת

שולמית אלוני: בפעם הקודמת, אמיר, הופיע גם סעיף "שהוא לא שילם את שכר העבודה היומי לעובדו בעד ימי היעדרות בשל המצב הביטחוני"

מירב כהן: זה מופיע בהמשך

מירי סביון: זה מופיע בהמשך

שולמית אלוני: העברתם את זה?     

מירי סביון: זה מופיע בהמשך

משה גפני: רק שנייה

משה גפני:  אני מבקש לבטל את שני הסעיפים הבאים בסדר-היום

משה גפני:  לא יתקיימו הדיונים האלה

אורית פרקש הכהן: הנושא הבא לא יתקיים, גפני?     

משה גפני: לא, לא

משה גפני:  אני לא יכול להספיק

משה גפני:  זה בלתי אפשרי

משה גפני:  אני לא לקחתי בחשבון את האורך של זה

משה גפני:  אני צריך ללכת לראש הממשלה

משה גפני:  אתם הלבשתם עליי את הרפורמה המשפטית

שרן השכל: הרבה יותר פשוט לבחור נציג לוועדה לבחירת שופטים

שרן השכל:  ואז אפשר לחזור למשא ומתן

שרן השכל:  אתה יודע, זה פותר את כל הבעיות

משה גפני: בסדר

יצחק פינדרוס: זה כבר יהיה באמת בזבוז זמן

שרן השכל: זה פותר את הכול

משה גפני: אני לקחתי בחשבון שהדיון על הפיצויים יהיה שעתיים

משה גפני:  התברר שטעיתי

משה גפני:  בסדר

משה גפני:  אנחנו נעשה את זה הלאה, בהמשך, בשבוע הבא

משה גפני:  כן

משה גפני: דרך אגב, שלא תהיה טעות

משה גפני:  אני מסכים עם רועי

משה גפני:  אני לא מסכים שהעצמאי הוא פראייר

משה גפני:  אני מסכים שהמדינה לא מתייחסת לעצמאים כמו שצריך בכל הממשלות

רועי כהן: נכון

רועי כהן:  נכון

משה גפני: אני בחלק הייתי בקואליציה, בחלק הייתי באופוזיציה

משה גפני:  אני איתך לגמרי

רועי כהן: חד-משמעית, צודק

רועי כהן:  צודק

משה גפני: הלאה

משה גפני:  לא הובן

משה גפני:  מקודם אמרתי להמשיך, להמשיך, כאילו אני לא מסכים

משה גפני:  אני מסכים עם זה

משה גפני:  עצמאים הם חלק מהכלכלה של מדינת ישראל

משה גפני:  לא מתייחסים אליהם כמו שצריך

משה גפני:  אבל אני אשם בזה היום, בגלל שאני היום בקואליציה

רועי כהן: אתה לא אשם

רועי כהן:  אתה דואג לנו

משה גפני: אני הולך עכשיו לראש הממשלה

משה גפני:  אני, דרך אגב, אגיד את זה שם

משה גפני:  הלאה

שולמית אלוני: לילי, תסבירי

לילי אור: מסלול שכר עבודה בעצם לא יחול במקרה שבו לא מדווח לרשות המיסים שמשולם שכר עבודה

שולמית אלוני: זה בעצם התאמה למה שהסברת קודם

לילי אור: כן

לילי אור:  גם כאן, כמו למעלה, שינינו את הבסיס ל-22 ימים

שולמית אלוני: זו פסקה חדשה

שולמית אלוני:  תסגרו אותה

ישי פרלמן: זאת בעצם פסקה, שהיא אותה פסקה כמו הפסקה הקודמת, אבל פשוט צריך לוודא, בגלל שחלק מהחישוב של הפרש המחזורים הוא לפי ההפרש בין השכר ששולם לעובדים בשנת הבסיס לעומת השכר ששולם בשנת הזכאות, אז אנחנו צריכים לוודא שבאמת הוא הגיש את המסמכים שהמוכיחים את השכר

נירה שפק: ואת מה שהערנו בפעם הקודמת, שלומית, אני מזכירה לך שהיו כאלה שלא שילמו ואז אמיר אמר בדיון, וגם מירי, שמי שלא שילם לא יוכל לדרוש ולתת מעבר

נירה שפק:  עדיין אתם מאפשרים את זה, נכון? אוקיי

שולמית אלוני: אולי לשמוע את ה"כן" רק

שולמית אלוני:  לא שמענו

נירה שפק: כן, הם עשו עם הראש

מירב כהן: כן

לילי אור: כאן זה בעצם מה שאמיר הסביר כמה פעמים, שהמסלול הרגיל ממשיך להיות פתוח

יצחק פינדרוס: כן, רצית להתייחס

יצחק פינדרוס:  בקצרה

אורן בוטא: בקצרה

יצחק פינדרוס: אני אומר לך מראש, עד שהרב גפני ייכנס

אורן בוטא: זה מבצע של חמישה עד שבעה ימים

אורן בוטא:  מי שהכי סבלו היו אלה עד שבעה קילומטר, גם מקצב האש וגם מבחינה כלכלית

יצחק פינדרוס: תציג את עצמך, הפרוטוקול לא יודע מי אתה

אורן בוטא: שמי אורן בוטא, תנועת העצמאים

אורן בוטא:  סך הפיצוי יהיה מיליארדים בודדים, כולל שיפוי העובדים

אורן בוטא:  אנחנו צריכים להבין שהפיצוי, והוא כבר שולם על ידי עצמאים, הוא על העובדים שלנו

אורן בוטא:  הפיצוי לנו על אובדן רווחים מתבטא במאות מיליונים בלבד

אורן בוטא:  ואני שוב מזכיר ואזכיר את זה לנצח, העצמאים משלמים רק מס הכנסה 8 מיליארד שקל כל חודש

אורן בוטא:  לא ייתכן שנוצר לנו בור תקציבי של שבוע, גם בטווח של כל היישובים עד 40 קילומטר

משה גפני: דחיית עבודות היא לא משחק ילדים

משה גפני:  היא אובדן פרנסה ל-365 יום בשנה

משה גפני:  לעצמאים יש 230-220 ימים, וכל יום עבודה הוא אובדן רווחים

משה גפני:  אני מצפה, אמיר ומירי, עוד שלושה חודשים ייבחר ראש רשות מיסים חדש, אני מצפה שתתחילו לספור את העצמאים

משה גפני:  אני מחזק את רועי בכל מה שהוא אמר

משה גפני:  צפיתי בדרך

משה גפני:  לצערי, איחרתי

משה גפני:  צפיתי בדרך

משה גפני:  הדיון חשוב

משה גפני:  גם באומיקרון היו חמישה דיונים

משה גפני:  צריך כמה שיותר דיונים בטווח קצר, כדי שהעצמאים יראו את הכסף שלהם

משה גפני: תודה רבה

אורן בוטא: תודה רבה

משה גפני: תודה רבה

משה גפני:  רבותיי, יש כמה דברים שצריך לתקן אותם ואפשר לתקן אותם בהמשך

משה גפני:  גם מה שהעלה ראש המועצה ירקוני, אני חושב שצריך לטפל בעניין הזה

משה גפני:  אני מברך אתכם על התיקונים שעשיתם בעקבות הדיון הקודם שהיה בעניין הזה

משה גפני:  אתם שמעתם גם את הברכות של האנשים שנמצאים כאן

משה גפני:  אבל אתם לא השלמתם עדיין

משה גפני:  יש דברים שצריך לתקן אותם

משה גפני:  ולכן אני לא רוצה לעכב את זה

משה גפני:  אני מבקש להצביע על התקנות

מיכל שיר סגמן: התייעצות סיעתית, רגע, לפני ההצבעה

משה גפני: אז חמש דקות התייעצות סיעתית

מיכל שיר סגמן: תודה

משה גפני: 12:48

שבתאי שיכמן: אדוני היושב, משרד המשפטים צריך לתת תשובה ועדות הערר

משה גפני: מה?     

שבתאי שיכמן: לגבי ועדת הערר שביקשת תשובה

משה גפני: אה, נכון, משרד המשפטים

משה גפני:  אתה צודק

שבתאי שיכמן: כן

ליהי קושנר גינוסר: אני צריכה לדבר עם מנהל הוועדה על האפשרות לחשוב - - -     

משה גפני: אבל ביקשתי שתדברי מתי שאנחנו מקיימים פה דיון

ליהי קושנר גינוסר: אז ניסינו להבין מה בדיוק השאלה

ליהי קושנר גינוסר:  דיברתי עם עוזר מנכ"ל משרד המשפטים, להבין מי הנציג הרלוונטי להגיע לכאן

ליהי קושנר גינוסר:  אני מבינה שהוועדה מנוהלת, ההיבט האדמיניסטרטיבי מנוהל ברשות המיסים

ליהי קושנר גינוסר:  אז משרד המשפטים חשב שרשות המיסים צריכה להיות פה

ליהי קושנר גינוסר:  מבחינת המינויים של - - -     

משה גפני: לא הבנתי כלום

שבתאי שיכמן: הינה, אחד זורק לשני

משה גפני: רק שנייה

משה גפני:  קודם כול, שתדעו, שאנחנו הפסקנו את הדיון בוועדה

משה גפני:  ואנחנו בשעה 12:48 נצביע

משה גפני:  אני עכשיו מעבר לדיון הזה

משה גפני:  אני רוצה לדעת למה בוועדות ערר אין נציג של משרד המשפטים

משה גפני:  גם אצלכם יש התייעצות סיעתית?     

משה גפני: אם אפשר לשבת, בבקשה

משה גפני:  ההתייעצות הסיעתית הסתיימה

יצחק פינדרוס: מה יצא בהתייעצות?     

משה גפני: רגע, לפי מה שיצא, אני רוצה לראות אם יש לנו רוב

משה גפני:  תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף) - -     

ולדימיר בליאק: אני יכול משפט רק?     

משה גפני: כבר אני אתן לך

משה גפני:  - - (הוראת שעה), התשפ"ג–2023, עם כל השינויים שנכנסו במהלך הדיונים

משה גפני:  לפני שאנחנו מצביעים, ולדימיר רוצה להגיד משפט

ולדימיר בליאק: אני אגיד משפט

משה גפני: לא על המלך

משה גפני:  דבר על התקנות

ולדימיר בליאק: לא

ולדימיר בליאק:  התמונה עם המלך ברורה לכולנו

משה גפני: בבקשה

ולדימיר בליאק: אנחנו, אני ואני מניח שכל חברי האופוזיציה, נצביע נגד מסיבה אחת

משה גפני: למה?     

ולדימיר בליאק: בגלל הנושא של העצמאים

ולדימיר בליאק:  אנחנו סבורים שהעצמאים מצליחים להיות בפנים בנושא של מסלול המחזורים בשבעה עד 40 קילומטר

משה גפני: גם אני צריך להצביע נגד

ולדימיר בליאק: אז תצביע נגד

רועי כהן: אפילו את 500 השקלים הצענו עכשיו הצעה, היושב-ראש

משה גפני: בסדר

משה גפני:  רועי, הבנו

ולדימיר בליאק: אני הבנתי את הרציונל של רשות המיסים

ולדימיר בליאק:  לא קיבלתי אותו, לצערי

ולדימיר בליאק:  ולכן אנחנו נצביע נגד

ולדימיר בליאק:  תודה

ינון אזולאי: אגב, זה אותו דבר כמו שפעם שעברה היה?     

ולדימיר בליאק: לא

ולדימיר בליאק:  זה שונה

משה גפני: רגע, רגע, רגע, רגע

משה גפני:  ינון שאל שאלה, תיתנו תשובה

מירב כהן: עשינו מפעם הקודמת, מ"עלות השחר", שינוי אפילו הרבה יותר טוב, כי פעם קודמת כל השבעה עד 40 קילומטר, כל הענפים לא קיבלו מסלול מחזורים וקיבלו רק שכר, כולל אולמות אירועים, בתי אוכל

רועי כהן: היה יותר משבעה ימים, העצמאים יכלו לקבל

רועי כהן:  המחסר והשירותים יכלו לקבל

ולדימיר בליאק: נכון, נכון

ולדימיר בליאק:  התמונה הייתה שונה, אמיר

משה גפני: לא, לא

משה גפני:  רגע, רועי

חמד עמאר: פעם שעברה העצמאים קיבלו

חמד עמאר:  הפעם לא מקבלים, העצמאים

רועי כהן: קיבלו העצמאים

רועי כהן:  מחסר ושירותים קיבלו, כל הכסף קיבלו

משה גפני: רועי

חמד עמאר: כן

חמד עמאר:  העצמאים קיבלו פעם שעברה

משה גפני: אני מבקש שתחזור על התשובה

משה גפני:  בגלל שאם זה באמת כמו הפעם הקודמת, צריך לשנות את החלטה

מירב כהן: ב"עלות השחר" היה מסלול שכר זהה למסלול הזה, ולא היה מסלול מחזורים בכלל בשבעה עד 40 קילומטר

מירב כהן:  אפילו באפס עד שבעה מסחר ושירותים לא קיבלו מסלול מחזורים, כי לא הייתה הפסקת פעילות שעברה את השבעה הימים

מירב כהן:  באירוע הזה, בגלל שפיצלנו כאן בוועדה ב-2019 את המסעדות, אולמות אירועים מתוך המסחר ושירותים וקבענו שהם צריכים הפסקת פעילות יותר קצרה של 24 שעות, אז הם נכנסו פנימה

מירב כהן:  הדבר הנוסף שנתנו פה, שלא ניתן אף פעם באף אירוע קצר כזה, הוא שענפים שהפגיעה שלהם היא ממש מיידית ורואים אותה, כמו אולמות אירועים, בתי אוכל, מפעלי תעשייה, תיירות, שבוטלו, נכנסו למסלול מחזורים שמעולם לא היה

משה גפני: וזה השתנה עכשיו בעקבות הדיון

מירב כהן: זה השתנה עכשיו ולא היה במקרים - - -     

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, רק להגיד

ינון אזולאי:  קודם כול, אני אומר שלא עשינו מספיק

ינון אזולאי:  צריך לעשות תמיד יותר ועוד יותר

ינון אזולאי:  לך, ולדימיר, אני חייב להגיד דבר אחד

ינון אזולאי:  רציתי להסתכל שאם גרענו, אז כן להוסיף

ינון אזולאי:  ועשינו את התוספות האלה מעבר למה שהיה בפעם שעברה

ינון אזולאי:  בסופו של דבר, אני יודע שתצביעו כמו המצפון והכול בסדר

ינון אזולאי:  אני רק אומר, זה דבר של הפיצויים

ינון אזולאי:  גם אנחנו, ואתה יודע שאני הייתי אופוזיציה לוחמת

ינון אזולאי:  כשדיברנו על פיצויים לעוטף עזה הצבענו בעד כי חשבנו שלא משנה

משה גפני: נכון

ולדימיר בליאק: אני רק רוצה, אני באמת רוצה - - -     

ינון אזולאי: אגב, גם אתה אז חשבת, וגם חשבתי, שהיה צריך להוסיף עוד

ולדימיר בליאק: אין בעיה

ולדימיר בליאק:  יש לי זיכרון לא רע, ואני זוכר כל מיני אירועים

ולדימיר בליאק:  אז בוא לא נפתח את זה

משה גפני: ולדימיר, בסדר

ינון אזולאי: לא

ינון אזולאי:  זה בסדר

ינון אזולאי:  אתה יכול תמיד להזכיר את האירועים האלה

משה גפני: ינון, אני חייב להצביע

משה גפני:  אני רק רוצה לבקש מכם – החלטה שלכם היא החלטה

משה גפני:  אני מכבד אותה

משה גפני:  יש רוב לקואליציה

משה גפני:  אבל אני אומר לכם, זה נושא שהוא בקונצנזוס

משה גפני:  יש בעיות, ואני מסכים איתכם, בנושא של העצמאים

משה גפני:  יש עוד דברים

ולדימיר בליאק: אם אתה מסכים איתנו, אז בואו ביחד נקדם פתרון

משה גפני: אבל לא להשאיר את העניין הזה של הפיצויים שכאילו אתם מצביעים נגד

משה גפני:  אני לא חושב שזה נכון

משה גפני:  אנחנו לא עשינו את זה בהיותנו באופוזיציה

ולדימיר בליאק: אתם עשיתם את זה

משה גפני: לא עשינו את זה

ולדימיר בליאק: עשיתם את זה לא פעם

ולדימיר בליאק:  שוב, אם אתה מתעקש, אני גם יכול להזכיר אירועים ספציפיים

משה גפני: מי בעד אישור הפיצויים, ירים את ידו?     

גדי ירקוני: אני לא מאמין שתצביעו נגד

אליהו (אלי) רביבו: תתסכלו לעצמאים בעיניים

משה גפני: מי נגד?     

ולדימיר בליאק: תתסכלו לעצמאים בעיניים באמת

גדי ירקוני: מה זה? נגד עוטף עזה מצביעים?     

שבתאי שיכמן: נגד אשקלון

שבתאי שיכמן:  אשקלון לא בפנים

אליהו (אלי) רביבו: תסתכלו בעיניים ותגידו להם שאתם נגדם

אליהו (אלי) רביבו:  תסכלו להם בעיניים

קריאות: - - -     

משה גפני: רבותיי, אני באמצע הצבעה

קריאה: חברים יקרים, חבריי לקואליציה, זה פתח למבצעים הבאים

משה גפני: מי נמנע? מספיק

משה גפני:  מה זה הדבר הזה? אנחנו באמצע הצבעה

ולדימיר בליאק: מה זה חבריי לקואליציה? אתה בקואליציה?     

משה גפני: מי נמנע? שמונה בעד

טמיר כהן: חמישה

משה גפני: חמישה נגד

משה גפני:  הפיצויים אושרו

משה גפני: אושרו

משה גפני: תודה רבה

ולדימיר בליאק: רוויזיה

ולדימיר בליאק:  רוויזיה

אליהו (אלי) רביבו: תזכרו את זה טוב

שבתאי שיכמן: מה לגבי ועדת הערר? ועדת הערר, לא קיבלנו תשובה

אליהו (אלי) רביבו: רועי, תזכרו את זה טוב

משה גפני: ב-13:25 נצביע על הרוויזיה

משה גפני:  אתה בטוח שאתה רוצה את הרוויזיה?     

ולדימיר בליאק: אני כרגע בטוח

ולדימיר בליאק:  כן

משה גפני: בסדר

משה גפני:  אז זה ב-13:25

משה גפני:  אני חייב פשוט לצאת

משה גפני:  אבל בסדר

שבתאי שיכמן: מה עם, אדוני היושב-ראש, ועדת הערר? לא קיבלנו תשובה

משה גפני: תודה רבה

שבתאי שיכמן: ועדת הערר

משה גפני: מה עם ועדת הערר?     

ליהי קושנר גינוסר: יש אי בהירות כרגע

ליהי קושנר גינוסר:  אנחנו מטפלים בזה

משה גפני: אני רוצה תשובה ואני רוצה את התשובה היום

ליהי קושנר גינוסר: בסדר

משה גפני: בסדר

ינון אזולאי: אני מחדש את הישיבה על בקשה לדיון מחדש על תקנות שר האוצר: תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף) (הוראה שעה מס' 2), התשפ"ג–2023

ינון אזולאי:      מגיש הרוויזיה הוא ולדימיר בליאק

ינון אזולאי:  בכל אופן, למרות שהוא לא נמצא, אנחנו נצביע על זה

ינון אזולאי:  זה  בסדר, היועצת המשפטית, מה שאת אומרת?       

שולמית אלוני: אין בעיה

ינון אזולאי: אתה רוצה לנמק, מלביצקי? אתה לא יכול

ינון אזולאי:  הוא הגיש

ינון אזולאי:  אבל לא חושב

ינון אזולאי:  בסדר

חנוך דב מילביצקי: צריך אישור של הוועדה, נכון, בשביל זה? כן

ינון אזולאי: אז אנחנו ניגש ישר להצבעה, בלי התייעצות סיעתית, בלי כלום

ינון אזולאי:  מי בעד? מי נגד? כמובן שהרוויזיה נפלה

ינון אזולאי:  מי נמנע?     

ינון אזולאי: נפלה

ינון אזולאי: תודה רבה לכולם

ינון אזולאי:  באמת היה קהל רב, גם של חברי הכנסת

ינון אזולאי:  תודה רבה

ינון אזולאי:  הישיבה נעולה