הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל, כנסת 25, פרוטוקול מספר 19, 2023-05-16 00:00

מיכאל ביטון: חברים, אנחנו מתחילים דיון חשוב מאוד בסוגיית אי-השוויון בבריאות בנגב ובגליל

מיכאל ביטון:  כמה דיונים בכנסת עוד יהיו על הדבר הזה? הרי, הדבר הזה לא חדש

מיכאל ביטון:  מצד שני, אנחנו לא יכולים להתעלם ממציאות לא נורמלית, שבה הממשלה עצמה מודה ומציגה דו"חות חמורים של אי-שוויון ועיוותים בבריאות

מיכאל ביטון:  מתפקידנו, כוועדה לקידום ולחיזוק הנגב והגליל, להציב את המראה הזו בפני מקבלי ההחלטות, ולנסות לקבל תשובות: מהם הפערים באמת? מהו המצב ברופאים ובאחיות? מהו המצב עם מיטות אשפוז? בתורים למומחים? מהו המצב באיכות הרופאים שמשרתים בנגב ובגליל? ואיפה הם למדו, ביחס לרופאים במרכז? וכל פער אחר שקשור למציאות של הנגב והגליל

מיכאל ביטון:       אני מבקש מכם לדבר בכנות, ולא לסנן, ולהגיד את הכל על השולחן, כי זהו הבסיס

מיכאל ביטון:  אם אנחנו רוצים לתקן את אי השוויון בבריאות – בואו נשים את הנתונים על השולחן

מיכאל ביטון:  אחרי זה נקרא לממשלה לצמצם

מיכאל ביטון:  אחרי זה נדרוש

מיכאל ביטון:  אנחנו רוצים לקבל היום את תמונת המצב של אי השוויון בבריאות, בצורה ברורה, מבוססת נתונים ומדידה

מיכאל ביטון:      הייתה לי הזכות, כמייסד מועצת הנגב – ונמצא פה יוהן אטלן, מנכ"ל מועצת הנגב – להגיש בג"ץ נגד מדינת ישראל על אי שוויון בבריאות, שכולל את העובדה שהממשלה בוששה לבנות את בית החולים החדש בנגב

מיכאל ביטון:  הבג"ץ הזה עודד את הממשלה לבנות את בית החולים, אבל גם הבנייה נעשית בעצלתיים

מיכאל ביטון:  אנחנו כבר עשינו דיון על בית החולים הזה והיינו בסורוקה, וגם קיבלנו סקירה

מיכאל ביטון:  הדבר הכי דרמטי, בבית החולים הזה, זה מי יפעיל אותו, ואיזה כוח אדם יהיה בו

מיכאל ביטון:      הוועדה דורשת ממשרד הבריאות, ומשר הבריאות, החבר שלי, משה ארבל, שבית החולים החדש יהיה ממשלתי

מיכאל ביטון:  בתי החולים הממשלתיים הם במרכז הארץ או בצפון

מיכאל ביטון:  כאן, בדרום, יש את אסותא, קופת חולים כללית, ובאילת – כללית

מיכאל ביטון:  כאילו שהממשלה בחרה שבתי חולים ממשלתיים – לא יהיו בנגב

מיכאל ביטון:  אנחנו לא מקבלים את הדבר הזה

מיכאל ביטון:  אנחנו דורשים שבית החולים החדש יהיה ממשלתי, עם אחריות ממשלתית מלאה

מיכאל ביטון:      יש פה לא מעט דוברים

מיכאל ביטון:  לחלקם גם יש נתונים להציג

מיכאל ביטון:  אנחנו מקדמים בברכה את יונתן, שהוא ממשפחת קבנצ'טוק, אני חושב, שיש לו בר מצווה עוד מעט, וכחלק מהתהליך שלו – הוא בא ללמוד את עבודת הכנסת ואת העבודה של אנשי ציבור

מיכאל ביטון:  תודה שאתה איתנו

מיכאל ביטון:       איילת גרינבאום, סמנכ"לית בכירה, תכנון אסטרטגי וכלכלי, משרד הבריאות

מיכאל ביטון:  תני לנו סקירה, בבקשה

איילת גרינבאום אריזון: שלום לכולם, ותודה רבה שהזמנתם אותנו להציג

איילת גרינבאום אריזון:  אני אציג תחומים מאוד מדידים על מצב אי השוויון בישראל, בצורה שקופה, כמו שביקשת

איילת גרינבאום אריזון:  אחר כך אני אציג לכם את התכנית המשרדית, ואת מה שאנחנו עושים

מיכאל ביטון: עוד הערה: איך התקציב הקרוב הסית משאבים לכך? ואיך אתם יכולים לאכוף את כך שקופת חולים שמתוקצבת על ידכם – שמה את הכסף שמתוקצב עליכם במקומות שבהם היא עושה שירות פחות טוב? הרי, קופת חולים כללית שולטת בכ-100% מבתי החולים בנגב, וכ-70% מהמרפאות

מיכאל ביטון:  זהו מונופול של שירות

מיכאל ביטון:  במרכז הארץ – יש להם תחרות מול לאומית, מאוחדת ואחרים

מיכאל ביטון:  לכן, שם היא חייבת להיות טובה

מיכאל ביטון:  איך דואגים לכך שגם היא עושה את חלקה?      בקופת חולים כללית בבית חולים סורוקה עובדים החברים הכי טובים שלי והרופאים הכי טובים, אבל גם הם קורסים בתורים של רבע שעה, לעומת תור של חצי שעה במרכז

מיכאל ביטון:  גם הם קורסים תחת הנטל במחסור של רופאים לפנימית, לסוכרת ולכל מיני בעיות

מיכאל ביטון:  הם פשוט עושים את העבודה, אבל הם צריכים מערכת

מיכאל ביטון:  אני רוצה התייחסות גם לדבר המדויק הזה: איך אתם אוכפים סטנדרטיזציה של שירות שווה של קופת חולים כללית בנגב, לעומת המרכז?     (הצגת מצגת)     

איילת גרינבאום אריזון: בסדר, אז נתחיל

איילת גרינבאום אריזון:  קודם כל, כפי שאני מניחה שכולם פה יודעים, לנו יש חוק שמחייב אותנו לתת שירות שוויוני – ביטוח הבריאות הממלכתי

איילת גרינבאום אריזון:  בשנה שעברה, כשאנחנו גיבשנו את אסטרטגיית העל למערכת הבריאות, הגדרנו לעצמנו שמטרת העל של המערכת, בשלב הזה, הוא מיקסום שנות החיים הבריאות לכל אוכלוסיית ישראל, תוך הגברת השוויוניות במערכת הבריאות

איילת גרינבאום אריזון:  זוהי סוגיה שמעסיקה אותנו כל הזמן

איילת גרינבאום אריזון:      אם אנחנו נותנים רקע של מה משפיע על הבריאות – במחקרים שבוצעו במעל עשרים השנים האחרונות מדברים על כך שאם אנחנו הולכים על 100% השפעת בריאות – רק כ-20% הם משהו שתלוי באופן מלא במערכת הבריאות; בזמינות, בנגישות ובאיכות של שירותי הבריאות, וכ-80% מושפעים מנושאים אחרים: 10% הם גורמים סביבתיים: אילו מים אנחנו שותים? איזה אוויר אנחנו נושמים?; כ-40% מהגורמים הם חברתיים-כלכליים: בדידות, תעסוקה וקהילה; וכ-30% הם התנהגויות בריאות: איך אנחנו מתנהגים? האם אנחנו מעשנים? איזה מזון אנחנו אוכלים? כמה פעילות גופנית אנחנו מבצעים? ועוד

איילת גרינבאום אריזון:       זה מה שמאפיין את התפיסה שלנו

איילת גרינבאום אריזון:  כשאנחנו מסתכלים על אי שוויון, אנחנו צריכים לתת מענה הוליסטי, כשהבעיות אינן דווקא רק בגלל מערכת הבריאות

אלעזר שטרן: סליחה, איילת, אין קשר בין רמת שירותי הבריאות והרופאים במרפאות לבין הנושאים האחרים? האם רופאים טובים במרפאות לא משפיעים על צריכת המזון, על ספורט ועל כל מיני דברים כאלה, כשבאים אליהם אנשים ואומרים להם: "תשמעו - - -     

איילת גרינבאום אריזון: אין ספק שיש קשר הדוק בין רופא המשפחה לבין התנהגות בריאות, והוא יכול להשפיע ולהמליץ, אבל יש לנו רופאים טובים בכל הארץ

איילת גרינבאום אריזון:  גם אם הם נמצאים - - - אחרים, לצורך העניין – יש רופאים טובים בכל מדינת ישראל

איילת גרינבאום אריזון:  מערכת הבריאות הישראלית נחשבת לאחת המערכות הטובות בעולם

אלעזר שטרן: סליחה, אני מבין מהתשובה שלך שאת מנטרלת את איכות הרופאים כהבדלים בין מקום למקום, ואני, כמובן, לא מקבל את זה

אלעזר שטרן:  זאת אומרת, מה שאמרת עכשיו בתשובה לשאלה שלי, אם אני מבין נכון, זה שיש לנו רופאים טובים בכל מקום, אז ננטרל את המשמעות של רופאים טובים, לדוגמה: של תמריצים, כדי להביא רופאים מהמרכז אל הדרום או אל הצפון, בהנחה שיש לנו רופאים טובים בכל הארץ

איילת גרינבאום אריזון: קודם כל אני אציג לכם את הנתונים המפורטים, ואני אשמח שנקיים על זה דיון בהמשך

איילת גרינבאום אריזון:  כשאנחנו מסתכלים על פערי הבריאות – אני אציג עכשיו את הפערים בתשתיות, בכוח אדם, וספציפית רופאים, את התנהגות - - - בצוות הבריאות

איילת גרינבאום אריזון:  אני מדברת כאן גם על הפריפריה הגאוגרפית וגם על הפריפריה החברתית-כלכלית

איילת גרינבאום אריזון:      כשאנחנו צוללים לעולמות של כוח אדם – מקודם גם ציינו את זה – יש לנו פחות רופאים ל-1,000 נפש גם באזור הדרום וגם באזור הצפון

איילת גרינבאום אריזון:  אתם יכולים לראות ממש את הגרפים

איילת גרינבאום אריזון:  בתל אביב, שזה הגרף העליון, יש כחמישה וחצי רופאים ל-1,000 נפש

איילת גרינבאום אריזון:  בצפון ובדרום יש כ-2

איילת גרינבאום אריזון: 7 רופאים לאלף נפש, ובאחיות אנחנו נמצאים במצב אפילו יותר גרוע

איילת גרינבאום אריזון:  אם יש לנו כשמונה אחיות ל-1,000 נפש בצפון ובמרכז – בדרום אנחנו עומדים על כארבע אחיות לאלף נפש

מיכאל ביטון: חצי מכמות האחיות ביחס למרכז

מיכאל ביטון:  ורופאים?     

איילת גרינבאום אריזון: גם ברופאים אנחנו בערך בחצי מהכמות

מיכאל ביטון: כמה זמן הנתון הזה קיים?     

איילת גרינבאום אריזון: קודם כל, אתה רואה שיש שינוי

איילת גרינבאום אריזון:  אני יכולה להגיד שלאחר הקמת אסותא אשדוד היה שיפור במספר הרופאים ל-1,000 נפש, ובמספר האחיות – אנחנו עולים כל הזמן

איילת גרינבאום אריזון:  אנחנו משקיעים מאוד, במדינת ישראל, בהגדלת מספר הרופאים, בכלל, ובפריפריה בפרט

אלעזר שטרן: איילת, אלה תקנים או איוש?     

איילת גרינבאום אריזון: אלה מיקומים של הרופאים ושל האחיות

איילת גרינבאום אריזון:  איפה הם עובדים בפועל

אלעזר שטרן: יש הבדל גדול בטיפול של הוועדה, של כל אחד, אם תגידי: "אלה התקנים, ההבדלים בין 5

אלעזר שטרן: 7 לחצי מזה בפריפריה", או אם תגידי: "יש תקנים שוויוניים, של 5

אלעזר שטרן: 7 רופאים, אבל אנחנו לא מצליחים לאייש אותם

איילת גרינבאום אריזון: זהו האיוש בפועל

אלעזר שטרן: אז התקנים הם כן שוויוניים?      

איילת גרינבאום אריזון: התקנים משתנים בהתאם לתשתיות בפועל

איילת גרינבאום אריזון:  בשקף הבא אפשר לראות את המיטות

איילת גרינבאום אריזון:  יש לנו יותר תשתיות בפועל במרכז הארץ, בסופו של דבר, בהשוואה למקומות אחרים

איילת גרינבאום אריזון:  כמו שציינתי קודם, יש בית חולים אחד באזור הנגב; יש לנו את ברזילאי, שהוא גם ממשלתי והוא באזור הדרום; ובצפון יש קצת יותר בתי חולים

איילת גרינבאום אריזון:  אבל עדיין, באזור המרכז יש הרבה יותר מיטות

איילת גרינבאום אריזון:       פה אתם רואים נתונים על רופאי המשפחה לפי מחוזות

מיכאל ביטון: אני רוצה לעצור אותך

מיכאל ביטון:  מהם מספרי הרופאים בתל אביב ביחס לרופאים בנגב, לכל אלף איש?     

איילת גרינבאום אריזון: יש כ-5

איילת גרינבאום אריזון: 5 רופאים לאלף איש בתל אביב, אל מול 2

איילת גרינבאום אריזון: 7 רופאים לאלף איש בנגב

מיכאל ביטון: חצי בדיוק

מיכאל ביטון:  ומיטות אשפוז פר אלף תושבים?     

איילת גרינבאום אריזון: בשקף הבא אפשר לראות את מיטות האשפוז

מיכאל ביטון: כמה שנים זה כך? אמרת שהיה שיפור פתאומי שדעך, אבל כמה שנים הפערים האלה כל כך גדולים?     

איילת גרינבאום אריזון: קודם כל, אנחנו מציגים נתונים מאז שנת 2010, אבל אתם כן יכולים לראות, גם בדרום וגם בצפון, שאנחנו עולים לאט-לאט

איילת גרינבאום אריזון:  עדיין יש פערים גדולים, אבל בסופו של דבר, הם כל הזמן משתפרים

איילת גרינבאום אריזון:  דרך אגב, אלה הן רק המיטות באשפוז כללי

מיכאל ביטון: מהו השיפור בעשור הזה באחיות וברופאים?     

איילת גרינבאום אריזון: עלינו מאזור שלוש לכארבע אחיות לאלף נפש

מיכאל ביטון: אמרת שאנחנו ב-2

מיכאל ביטון: 7

איילת גרינבאום אריזון: ברופאים אנחנו ב-2

איילת גרינבאום אריזון: 7

מיכאל ביטון: ובאחיות- ארבע

איילת גרינבאום אריזון: ארבע בנגב, אבל שמונה באזורים אחרים בארץ

איילת גרינבאום אריזון:  יש שונות מאוד גדולה

איילת גרינבאום אריזון:  דווקא באזור הצפון – אין בעיה במספר האחיות

איילת גרינבאום אריזון:  יש לנו בעיה ברופאים

מיכאל ביטון: מהו הפער ברופאים?     

איילת גרינבאום אריזון: כמו בנגב

איילת גרינבאום אריזון:  2

איילת גרינבאום אריזון: 7 רופאים לאלף נפש

איילת גרינבאום אריזון:  פי שתיים

מיכאל ביטון: אז מהו השיפור ברופאים, בנגב ובגליל, על פני העשור?     

איילת גרינבאום אריזון: אתם יכולים לראות שאסותא אשדוד היא זו שהקפיצה לנו את מספר הרופאים בדרום; לאו דווקא בנגב – אנחנו לא מדברים ספציפית על באר שבע

איילת גרינבאום אריזון:  אפשר לראות את זה לפי מגמות

איילת גרינבאום אריזון:  עוד מעט אני אספר לכם על הפתרונות, אבל קודם כל, אנחנו הגדלנו משמעותית את בתי הספר: באוניברסיטת בן גוריון גדלו לכ-160 סטודנטים בשנתיים האחרונות, ויהיו כ-200 סטודנטים, ובר אילן גדלו לכ-150 סטודנטים, וממשיכים לגדול, כדי לתת מענה גם בצפון

אלעזר שטרן: אנחנו רואים עלייה של פי 3 במרכז, אפילו בשנים שאת מדברת עליהן

איילת גרינבאום אריזון: אבל עדיין – אנחנו רואים עלייה

אלעזר שטרן: אבל היא הרבה יותר גדולה במרכז

מיכאל ביטון: אבל הפערים גדלים

איילת גרינבאום אריזון: קודם כל, אנחנו מגדילים את כל בתי הספר

איילת גרינבאום אריזון:  נתתי לכם את המספרים של בן גוריון ברפואה

איילת גרינבאום אריזון:  עד לפני כשנתיים, בן גוריון היו עם כ-120 סטודנטים

מיכאל ביטון: מה זה עוזר שמגדילים את בן גוריון אם רוב הרופאים בבן גוריון לא נשארים בנגב? איזה אקמול זה כנגד זיהום?     

איילת גרינבאום אריזון: יש לנו תכניות להשאיר את הרופאים בנגב ובגליל, ואני אפרט אותן בהמשך

מיכאל ביטון: איילת, אני לא רוצה לעשות לך את החיים קלים

מיכאל ביטון:  להביא רופא זה להביא רופא

מיכאל ביטון:  למה את מספרת לנו על סטודנטים? יש לכם תקנים וכסף

מיכאל ביטון:  תשלמו משכורת למישהו שהוא כבר רופא כדי שיבוא

מיכאל ביטון:  אני צריך לחכות שבע שנים לסטודנט?     

איילת גרינבאום אריזון: השנה פתחנו תכניות של כ-22 רופאים כוכבים לנגב ולגליל

איילת גרינבאום אריזון:  אנחנו נותנים לרופאים מענקים מאוד משמעותיים כדי לעבור לנגב ולגליל

איילת גרינבאום אריזון:  הרבה יותר קשה להעביר רופאים לעבוד בפריפריה ללא הכסף

איילת גרינבאום אריזון:  יש לנו תכניות ייעודיות לרופאים מעולים, שיגיעו לפריפריה באופן מידי

איילת גרינבאום אריזון:  השנה אנחנו פותחים עם כ-200 רופאים שהם עולים חדשים

איילת גרינבאום אריזון:  אנחנו כן עושים מאמצים מאוד גדולים, כבר עכשיו, להעביר את שאר הרופאים לנגב ולגליל - - -     

אלעזר שטרן: מה שנקרא: "חכמים על חלשים"

מיכאל ביטון: למה אתה אומר את זה?     

אלעזר שטרן: בגלל שכשאתה לוקח עולים חדשים לשם – מה שיש בתוך האמירה הזו היא שהכי קל לשכנע את מי שעדיין לא יודע לאן הוא בא

מיכאל ביטון: מצד שני, פטור בלא כלום – אי אפשר

מיכאל ביטון:  חוץ מזה, היו כמה רופאים עולים שעשו מהפכה רפואית בנגב, כמו פרופ' גליק ואחרים

אלעזר שטרן: אני מסכים ב-100%, אני מכיר אותו מצוין, אבל מה שאני אומר זה שיש לך איזה "וי" על התמודדות

אלעזר שטרן:  אני אזכיר לך עוד משהו: הראייה של פרופ' גליק כבר כמעט ולא קיימת בדברים האלה

מיכאל ביטון: למה לא? יש רופאה שבאה משיקגו, ועוד רופא בשם מייקל

אלעזר שטרן: איילת, אני רוצה להגיד משהו כדי שתחשבי עליו, וסליחה שאני אומר את זה עכשיו ולא בסוף

אלעזר שטרן:  כל המדדים הללו לא היו מדדים של איכות

אלעזר שטרן:  בסוף, היושב ראש צודק במה שהוא אומר – יש רופאים מצוינים בכל פקטור

אלעזר שטרן:  הכי קל לנו למדוד באופן כמותי, ואני מכיר רופאים מעולים - - -     

מיכאל ביטון: אנחנו מוכנים לתת לך גם מחותנים

מיכאל ביטון:  אגב, יש כל מיני מקומות בחוץ לארץ שבהם לומדים רפואה, והלימודים שם הם טובים וברמה גבוהה

מיכאל ביטון:  ישנן מדינות שמשרד הבריאות הודיע, עכשיו, שבקרוב הוא לא יכיר בתעודה שלהם

מיכאל ביטון:  בנגב ובגליל יש יותר רופאים שבאו מחוץ לארץ ומהמקומות "הפחות טובים"

מיכאל ביטון:  בסורוקה יש קצת יותר מהממוצע, אבל המרכז מקבל את רוב התלמידים שלמדו בארץ

איילת גרינבאום אריזון: יש לנו נתונים להראות לכם, אם אתם רוצים

איילת גרינבאום אריזון:  בשנת 2019, משרד הבריאות הוביל את רפורמת "יציב", שפסלה בתי ספר לרפואה בחו"ל ממקומות שהם פחות טובים

איילת גרינבאום אריזון:  כפי שאנחנו יכולים לראות מהגרפים, זוהי התפתחות הרישיונות לרופאים חדשים במדינת ישראל בשנת 2022

איילת גרינבאום אריזון:  יכולנו לפסול אותם רק קדימה

איילת גרינבאום אריזון:  זה אומר שאנחנו עדיין מקבלים רופאים מבתי הספר הפחות טובים עד לשנת 2025

איילת גרינבאום אריזון:  אתם יכולים לראות שאם ברמה הלאומית, כ-34% מהרופאים קיבלו רישיונות ממדינות שנפסלו – בנגב, כ-51% מרופאים למדו בבתי ספר שנפסלו, ובגליל – כ-63%

מיכאל ביטון: יש מצבי ביניים? ההחלטה נכנסת לתוקף מיידית, אבל יש כאלה שהתחילו ללמוד ונמצאים בשנה ג' או ד' שם

מיכאל ביטון:  מהו המצב שלהם?      

איילת גרינבאום אריזון: עד שנת 2025 – הם עדיין מקבלים רישיונות

מיכאל ביטון: כל מי שיסיים עד 2025?     

איילת גרינבאום אריזון: כן, אבל רק אם הוא התחיל ללמוד עד שנת 2019

מיכאל ביטון: מי שהתחיל ללמוד ב-2019 וסיים עד 2025 – עוד יוכר?     

איילת גרינבאום אריזון: נכון

מיכאל ביטון: והם עוברים איזו שהיא הסבה, או שדרוג, בלימודים בארץ?     

איילת גרינבאום אריזון: יש לנו תכניות ייעודיות שפתחנו, של הכנה להתמחות

איילת גרינבאום אריזון:  יש תכנית שכבר קיימת בשיבא, והפיילוט שלה היה מאוד מוצלח, והשנה אנחנו רוצים לפתוח תכנית גם ברמב"ם, בבית החולים נצרת וגם בסורוקה

מיכאל ביטון: יש לך בשקף נתונים על זמינות תורים ורופאים מומחים?     

איילת גרינבאום אריזון: זה השקף הזה

איילת גרינבאום אריזון:  מה שאנחנו רואים פה זה את שיעור רופאי רפואה ראשונית ושניונית – עיניים, עור ומין, אף אוזן וגרון ואורתופדיה, ל-1,000 נפש לפי מחוז לשנת 2021

איילת גרינבאום אריזון:  גם פה, ניתן לראות שגם בדרום וגם בצפון יש לנו פחות שעות להרבה מאוד מהמקצועות

איילת גרינבאום אריזון:       מצד שמאל, אתם רואים את הרכב רופאי המשפחה לפי מחוזות וארץ לימוד

איילת גרינבאום אריזון:  הסברתי לכם על רפורמת "יציב"

איילת גרינבאום אריזון:  הנתונים שאותנו מאוד מטרידים הם, לדוגמא, שבאשקלון, כ-70% מרופאי המשפחה הם בוגרי חו"ל, במוסדות שנפסלו ולא מאושרים

איילת גרינבאום אריזון:  אתם יכולים לראות גם נתונים ממקומות אחרים

מיכאל ביטון: ומה לגבי תורים? מהו הפער, במספר, בין תל אביב לבין באר שבע?     

איילת גרינבאום אריזון:  המשרד מפרסם נתונים, בצורה שקופה, ברמה של מקומות גיאוגרפיים שונים במדינת ישראל

איילת גרינבאום אריזון:  יש לנו מערכת GIS, שכל אחד יכול להיכנס אליה ולראות מהי זמינות התורים

איילת גרינבאום אריזון:  זה משתנה

איילת גרינבאום אריזון:  יש מקצועות שיהיו יותר זמינים בצפון, ויש מקצועות שיהיו יותר זמינים בדרום

איילת גרינבאום אריזון:  אנחנו - - - את זה ברמה הרבעונית, אז לא הבאתי את הנתונים

מיכאל ביטון: תני לנו בערך; קצה חוט, מה שנחשף

איילת גרינבאום אריזון: זמינות של תור יכולה לנוע משבועיים ועד לחודשיים, במקצועות מסוימים

מיכאל ביטון: יש לי מקרה פרטי, שפניתי לגביו אל השר במכתב, והוא עדיין חייב לי תשובה כתובה

מיכאל ביטון:  זהו מקרה שבו יש הפסקות הריון חוזרות

מיכאל ביטון:  פנתה אישה לתור לרופא, על הפסקות הריון חוזרות, בנגב, והתשובה הייתה: חודשיים-שלושה

מיכאל ביטון:  במרכז הארץ – היא קיבלה תור בתוך שבועיים-שלושה, אבל אמרו לה שהיא לא יכולה לקבל את הרופא של אותה קופת חולים במרכז, למרות ששם יש תור זמין

מיכאל ביטון:  דופקים את הנגב פעמיים

מיכאל ביטון:  גם אין רופאים, אבל נגיד ואישה סובלת ומוכנה לנסוע לתל אביב – הקופה אומרת לה: "את לא יכולה להירשם לתור בתל אביב"

מיכאל ביטון:  את מכירה את האירוע הזה? השר אמור להשיב לי

מיכאל ביטון:  יש פה עוול של קופת החולים

אלעזר שטרן: אני רוצה לחזק את זה

אלעזר שטרן:  ואם כבר היא תקבל תור – היא תקבל תור לרופא שיש סיכוי של 70% שלוקחים לו את הרישיון

מיכאל ביטון: במקרה אחר, אבל דומה, אמרו לה: "לוקח חודשיים-שלושה, אבל במכון מור – הוא יקבל אותך השבוע, ב-2,000 ₪ לפגישה"

אלעזר שטרן: אולי תארגנו תיירות מרפא לתל אביב, לתושבי הנגב

מיכאל ביטון: בסבסוד הממשלה?     

אלעזר שטרן: כן

מיכאל ביטון: מה את אומרת על הדבר הזה? את מכירה את זה?     

איילת גרינבאום אריזון: אתמול, השר שלנו חתם על תקנות לשינוי של הסדרי הבחירה, כך שכל קופת חולים תאפשר למבוטחים - - -     

מיכאל ביטון: תהיה חייבת

איילת גרינבאום אריזון: נכון

מיכאל ביטון: זה הישג של הוועדה הזו

איילת גרינבאום אריזון: אני מסכימה שזהו הישג מאוד גדול

מיכאל ביטון: כל הכבוד לשר הבריאות

מיכאל ביטון:  מתי זה יהיה בתוקף?     

איילת גרינבאום אריזון: ב-01 לספטמבר זה נכנס לתוקף

מיכאל ביטון: מה יעשו עד ה-01 לספטמבר? אולי, לפנים משורת הדין, יסכימו הקופות לכבד בקשות גם קודם?     

איילת גרינבאום אריזון: מהניסיון שלי, הקופות מקבלות בקשות, ויש להן מחלקות מצוינות של פניות ציבור, שבהן יש עובדים ויש מענה

איילת גרינבאום אריזון:  הקופות פועלות גם באנגלית

איילת גרינבאום אריזון:  אולי אני אציג את חלוקת הנתונים, ואז נעבור לדיון

איילת גרינבאום אריזון:  הצגתי לכם כבר את מיטות האשפוז

איילת גרינבאום אריזון:  גם בחדרי ניתוח יש לנו שונות מאוד גדולה

איילת גרינבאום אריזון:  יש הרבה פחות חדרי ניתוח בדרום ובצפון בהשוואה למרכז, ותל אביב היא השיאנית

איילת גרינבאום אריזון:       אנחנו מפתחים מערכת GIS שמאפשרת לנו לתכנן תשתיות בריאות ברמה הלאומית

איילת גרינבאום אריזון:  בשלב הראשון, אנחנו שמנו במערכת שירותים ספציפיים כדי לזהות פערים

איילת גרינבאום אריזון:  בשלב השני, שמנו את קצב ההתקדמות הצפוי

איילת גרינבאום אריזון:  כבר השתמשנו במערכת כדי לאתר מקומות שבהם יש לנו חוסר במכוני דיאליזה, ומכון הדיאליזה הבא יוקם במקום שבו יש מחסור

איילת גרינבאום אריזון:  ספציפית, במקרה הזה – זה יהיה בעכו, שבה ראינו שיש לנו חוסר משמעותי וגדול

איילת גרינבאום אריזון:      מבחינת העולם של התנהגות בריאות – לצערי, אנחנו רואים פערים מאוד גדולים

איילת גרינבאום אריזון:  פה, אתם יכולים לראות נתונים בהשוואה שבין יהודים לערבים

איילת גרינבאום אריזון:  היום, במדינת ישראל, לפי המדידות האחרונות של משרד הבריאות, כ-22

איילת גרינבאום אריזון: 5% מהילדים בכיתה ז' בחברה הערבית סובלים מהשמנת יתר

מיכאל ביטון: נראה לי שהקטגוריות הן לא טובות, איילת

מיכאל ביטון:  מה זה "ערבי ממלכתי"? למה התכוונת? צריך להוריד את זה

איילת גרינבאום אריזון: אלה ילדים בכיתות ז'

איילת גרינבאום אריזון:  אלה מדידות שמשרד הבריאות מבצע באופן קבוע בבתי הספר

איילת גרינבאום אריזון:  חשוב לי שתראו את הנתונים

איילת גרינבאום אריזון:  אנחנו רואים שיש השמנת ילדים מאוד משמעותית בכיתות ז'

איילת גרינבאום אריזון:  לגבי פעילות גופנית: בישראל, באופן כללי, אנחנו מוצאים פחות פעילות גופנית בהשוואה ל-OECD

איילת גרינבאום אריזון:  ב-OECD, כ-60% מהאנשים מבצעים פעילות גופנית באופן קבוע, ובישראל – רק כ-30%

איילת גרינבאום אריזון:  אם אנחנו מסתכלים על החברה החרדית ועל החברה הערבית – הן מבצעות הרבה פחות פעילות גופנית

מיכאל ביטון: החרדים לא שונים מהדתיים; הם קרוב ל-30%

מיכאל ביטון:  הפער הוא אצל הערבים

איילת גרינבאום אריזון: בעיקר אצל הערבים

איילת גרינבאום אריזון:  החילונים מבצעים יותר ספורט

איילת גרינבאום אריזון:  אנחנו רואים השמנת יתר גם בקרב נשים וגם בקרב גברים

איילת גרינבאום אריזון:  פה אנחנו רואים מצב סוציו-אקונומי, ואת אחוז השמנת היתר בקרב נשים וגברים

איילת גרינבאום אריזון:  אנחנו רואים שבמצב סוציו-אקונומי - - - , יש לנו פער מאוד משמעותי של השמנה, בעיקר בקרב נשים

יסמין פרידמן: מה הפלא? עם צריכת הבשר והסוכר במדינת ישראל – זה מה שקורה

מיכאל ביטון: למה זה קשור לסוציו-אקונומי נמוך?     

אלעזר שטרן: הבשר – לא

אלעזר שטרן:  הסוכר – כן

מיכאל ביטון: אנשים עניים אוהבים לשתות מיץ יותר מאנשים לא עניים?     

אלעזר שטרן: אני אגלה לך משהו: באוכלוסיות שיש להן פחות – תבדוק את מספר הילדים

אלעזר שטרן:  כמה שמחות, בריתות, חתונות ובר מצוות יש להם, עם השתייה הממותקת ששמים שם – ותלמד למה זה תורם לדבר הזה

מיכאל ביטון: אם גילית שערבים לא עושים ספורט, או שההשמנה היא סוציו-אקונומית – הרבה יותר כסף שלכם הולך לטיפול בהשמנה וספורט בערים האלה?     

איילת גרינבאום אריזון: כן

איילת גרינבאום אריזון:  אני כבר אציג נתונים על התכניות שלנו

איילת גרינבאום אריזון:  פה אתם רואים נתונים של עישון בקרב בני נוער, ורואים שהמגזר הערבי מעשן הרבה יותר, עם עלייה משמעותית עם השנים

איילת גרינבאום אריזון:       איזון סכרת בקרב בני 18 ומעלה: גם פה, אנחנו מראים חלוקה לפי מצב סוציו-אקונומי, ואפשר לראות שבמצב סוציו-אקונומי נמוך – רק 62% הם מאוזנים

איילת גרינבאום אריזון:  אלה נתונים מאוד מדאיגים, אל מול ממוצע של כ-81% במצב סוציו-אקונומי גבוה

איילת גרינבאום אריזון:  סכרת היא מחלה מאוד קשה, שמובילה לסיבוכים

איילת גרינבאום אריזון:      צריכת שירותים: כשאנחנו מסתכלים, לדוגמה, על שיעור ביצוע בדיקות סקר לסרטן צוואר הרחם, בקרב נשים בנות 25-54 – גם פה אנחנו מציגים את הנתונים לפי מצב סוציו-אקונומי

איילת גרינבאום אריזון:  אפשר לראות שנשים במצב סוציו-אקונומי נמוך מבצעות הרבה פחות בדיקות סקר: רק כ-30% מבצעות בדיקות סקר, אל מול קרוב ל-67% בקרב מצב סוציו-אקונומי גבוה

אלעזר שטרן: כמה זמן מחכים לתור הזה?     

יוסף עטאונה: סליחה, למה אתם בודקים מצב סוציו-אקונומי, ולא בודקים את הנתונים האלה מול ההנגשה של השירות? לחלק גדול מהאוכלוסייה הערבית, במיוחד, ובנגב, בכלל – יש בעיה בנגישות של השירות

יסמין פרידמן: אני רוצה לומר לך, לגבי סרטן צוואר הרחם, שנבדק בבדיקת PAP: אני גרה בבאר שבע

יסמין פרידמן:  אם אני מתקשרת עכשיו לקופת החולים ורוצה לקבוע תור הכי פשוט, לרופא נשים או לרופאת נשים – אין תורים לפחות בשלושה-ארבעה חודשים הקרובים

יסמין פרידמן:  אני מנסה מהחודש שעבר לקבוע תור ל-MRI

יסמין פרידמן:  את יודעת למתי קיבלתי את התור? בינואר

יסמין פרידמן:  לכן, הוא צודק כשהוא אומר שצריך למדוד את הדבר הזה ביחס להנגשה

יסמין פרידמן:  אין לנו יכולת, כמעט, לעשות את זה בנגב

יסמין פרידמן:  אני מניחה שגם בצפון זה אותו הדבר

יוסף עטאונה: למה אתם מציגים את זה כסוציו-אקונומי? אין קשר

יסמין פרידמן: יש קשר גם לזה, אבל גם להנגשה

יוסף עטאונה: אין קשר

יוסף עטאונה:  כשאתה מנגיש את השירותים – אתה יכול לעשות את הבדיקה

יוסף עטאונה:  בינתיים – אין בכלל

איילת גרינבאום אריזון: יש לנו פערים בתשתיות ויש לנו הבדלים בשעות, אבל עדיין, בדיקות Center, לדוגמה, הן נושא שהקופות מאוד משקיעות בו

איילת גרינבאום אריזון:  זה מפורסם לפי התכנית הלאומית למדדי איכות, וגם הם מזהים פערים ברצון של האוכלוסייה לבוא, גם כשמזמינים אותה

איילת גרינבאום אריזון:  אני מסכימה איתכם שזו בעיה של זמינות של שירותים, אבל כנראה שזו גם בעיה של מודעות – וזה בידיים שלנו

איילת גרינבאום אריזון:  אנחנו רוצים לפעול גם בזה

מיכאל ביטון: איילת, יש נתונים על תוחלת החיים?     

איילת גרינבאום אריזון: כן

איילת גרינבאום אריזון:  אתם יכולים לראות את הנתונים מבחינת תוחלת חיים, בהשוואה של החברה הערבית לחברה היהודית

איילת גרינבאום אריזון:  הפערים הם מאוד גדולים

איילת גרינבאום אריזון:  יש לנו את הנתונים לפי אזורים, וגם שם – הפערים מאוד גדולים

מיכאל ביטון: זוהי ועדה לנגב והגליל

מיכאל ביטון:  צריך להציג נתונים לפי אזורים

מיכאל ביטון:  אם אפשר – תשלימו לי את הנתון הזה עד סוף הדיון

איילת גרינבאום אריזון: בוודאי

מיכאל ביטון:   לנו יש בדיחה: בוא לחיות חיים קצרים ויפים בנגב

איילת גרינבאום אריזון: הנה, מביאים לנו את הנתונים: החיים בתל אביב ובירושלים היא 83

איילת גרינבאום אריזון: 4 שנים, ובמרכז היא 84

איילת גרינבאום אריזון:  בנגב אנחנו עם תוחלת חיים של 81

איילת גרינבאום אריזון: 6 שנים, ופחות מ-81 בבאר שבע

מיכאל ביטון: מהו הפער בשנים בין הגליל לבין המרכז?     

איילת גרינבאום אריזון: כמעט ואין הבדל בין הגליל לבין הנגב

איילת גרינבאום אריזון:  אז קצת על מיקודי משרד הבריאות, ואם תרצו – אנחנו גם נפרט על - - -     

מיכאל ביטון: איילת, אנחנו לא רוצים

מיכאל ביטון:  אנחנו רוצים לשאול אותך שאלה, בכנות, כבת הנגב: זוהי מציאות ראויה בעיניכם, כמשרד?     

איילת גרינבאום אריזון: לא, ולכן אנחנו עובדים מאוד קשה עכשיו

מיכאל ביטון: אבל אתם עובדים כבר הרבה שנים

מיכאל ביטון:  כשיש פער שכר של 10%-20% בין נשים לגברים – אומרים שזה חמור

מיכאל ביטון:  יש פער בזמינות התורים של השירות בביטוח הלאומי, שלוקחים פה בין שבועיים לשלושה, ואנשים רבים כי הם לא קיבלו דרכונים

מיכאל ביטון:  יש פער של 100%

מיכאל ביטון:  פי 2 רופאים

מיכאל ביטון:  פי 2 אחיות

מיכאל ביטון:  זה לא נולד היום

מיכאל ביטון:  את מה שאתם עושים, עם כל הכבוד – עשיתם גם בשנה שעברה

מיכאל ביטון:  זה לא קרה

מיכאל ביטון:  האם בתקציב 2023-2024 יש הסטה של 30% לצמצום פערים? כמה כסף מוסט מהתקציב, ובתוך כמה שנים תצמצמו את הפערים? בתוך כמה שנים יהיה שוויון בבריאות?      אני הולך לכנסים של דוידוביץ' כבר הרבה שנים

מיכאל ביטון:  אני מתכנן ללכת לכנסים עד גיל 81, ולמות, בממוצע שלי

מיכאל ביטון:  זה נראה לך ראוי?     

איילת גרינבאום אריזון: לא, אבל אני אגיד שהמגמה היא מגמה של שיפור

מיכאל ביטון: את אשת תכנון

מיכאל ביטון:  את חושבת שבכלים האלה יצומצמו הפערים, באופן מסיבי, בשנים הקרובות?     

איילת גרינבאום אריזון: כן

איילת גרינבאום אריזון:  אנחנו לא סתם שמנו פה את מיקודי משרד הבריאות, ואני אשמח לכמה דקות כדי להציג את זה

איילת גרינבאום אריזון:  קודם כל, יש לנו תכנית מערכתית, שמצד אחד, מתייחסת לכוח אדם, ולאיך אנחנו מצמצמים פערים בכוח אדם, ומצד שני – מתייחסת לתשתיות; למיטות ולקופות, ולאיך אנחנו מצמצמים את הפערים גם שם

איילת גרינבאום אריזון:       יש לנו מענה ייחודי לאוכלוסייה הערבית, עם תכנית מערכתית לבריאות באוכלוסייה הערבית, ויש לנו מענה ייחודי גם לאוכלוסייה החרדית

אלעזר שטרן: הם לא צריכים

אלעזר שטרן:  למה האוכלוסייה החרדית צריכה? הם מסודרים; הם גרים במרכז

איילת גרינבאום אריזון: לאוכלוסייה החרדית יש פערים - - -     

אלעזר שטרן: תסתכלי על הערים שהם גרים בהן

אלעזר שטרן:  מכיוון שאנחנו בדיוני תקציב – אני אומר דברים מאוד קשים, אבל הם מסודרים על ידי מה שמשרד הבריאות נותן לכולם

אלעזר שטרן:  לכן, לוקחים את הכסף, ובמקום להכשיר רופאים – מכשירים בחורי ישיבה, ואל האוכלוסיות האחרות – שולחים את הרופאים הפחות טובים

איילת גרינבאום אריזון: אני מסתכלת על פערי הבריאות

איילת גרינבאום אריזון:  אפשר להציג את זה, אבל אני לא אתווכח

איילת גרינבאום אריזון:  בסופו של דבר, יש לנו פערים והתנהגות בריאות, בקרב האוכלוסייה החרדית, שהם ייחודיים לאוכלוסייה החרדית

איילת גרינבאום אריזון:  לצורך העניין, יש לנו ועדת איגוד שבנתה תכנית אסטרטגית לעשור קדימה

איילת גרינבאום אריזון:       פרסמנו, לפני מספר חודשים, חוזר של ארגון מקדם שוויון, כדי לראות עד כמה אנחנו יכולים לגרום לכך שכל הארגונים יצמצמו פערי בריאות; התחלנו לבצע מדידת פערי בריאות לאומית, ואתם רואים את הנתונים מתוך תכנית חדשה של המכון הלאומי, שהוא גוף נפרד ממשרד הבריאות, שממש ממפה פערים

איילת גרינבאום אריזון:  זוהי הפעם הראשונה שאפשר לראות כאן פערים, גם ברמת פריפריה-מרכז, בנושאים שלא מדדנו בעבר; יש החלטת ממשלה לאומית לעזרה - - -

איילת גרינבאום אריזון:  בפעם הראשונה – בריאות נכנסה לתוך החלטת הממשלה; וגם מבחינת מנגנוני תמרוץ: השנה, בפעם הראשונה, בתוך אופני התמיכה לקופות החולים – אנחנו ממש מסיטים תקציבים לתוך הפריפריה

איילת גרינבאום אריזון:  בין אם זה מתוך המפעל של בריאות הנפש, בכך שעל כל מפגע של בריאות הנפש יש תגמול יותר גבוה לפריפריה, ובין אם זה - - -      

מיכאל ביטון: איילת, בתוך כמה שנים, ומהו אחוז צמצום הפער שתעשו? בכמה אחוזים ירד הפער בכמות הרופאים? תני לנו התחייבות, כדי שבעוד שנתיים או שלוש – נבוא אליך ונבדוק אותך

מיכאל ביטון:  אל תגידי: "אנחנו עושים ועושים"

מיכאל ביטון:  כשג'נסל רוצה לעשות אנרגיה מתחדשת – או שהיא עומדת באחוז, או שהיא לא עומדת בו

מיכאל ביטון:  עכשיו הפערים ברופאים ובאחיות הם פי 2 לעומת המרכז

מיכאל ביטון:  בתוך חמש שנים – מה יהיה הפער?      

איילת גרינבאום אריזון: בכל מה שקשור לכוח אדם – המענה של המשרד לפריפריה הוא מענה ייחודי וייעודי

איילת גרינבאום אריזון:  יש לנו את תכנית אילנות, שדיברנו עליה בבוקר - - -     

יסמין פרידמן: 30 רופאים

מיכאל ביטון: 30

איילת גרינבאום אריזון: 30 בנגב ו-30 בגליל

איילת גרינבאום אריזון:  בשנה הבאה אנחנו נגדיל אותה

מיכאל ביטון: אז בכל שנה, כשהתכנית תיגמר, יתווספו לנגב ולגליל כ-60 רופאים

מיכאל ביטון:  כמה רופאים עובדים בנגב היום?     

איילת גרינבאום אריזון: היום יש יותר רופאים שעובדים בנגב

יסמין פרידמן: כן, אבל הם יוצאים לפנסיה בשנים הקרובות, מיכאל

מיכאל ביטון: זו טיפה בים

איילת גרינבאום אריזון: אלה 30 רופאים בכל שנה, ולאורך זמן – זוהי מסה קריטית

מיכאל ביטון: זוהי לא מסה

מיכאל ביטון:  את אשת מידע ומספרים

מיכאל ביטון:  מתי 30 רופאים יסיימו את הלימודים?     

איילת גרינבאום אריזון: המחזור הראשון יסיים את הלימודים ב-2028

מיכאל ביטון: נכון

מיכאל ביטון:  בשנה הזו יתווספו לבאר שבע כ-30 רופאים

אלעזר שטרן: מה פתאום

אלעזר שטרן:  יש התמחות

מיכאל ביטון: נגיד שיתווספו מתמחים

מיכאל ביטון:  כמה רופאים יש בבאר שבע היום? לפי צמצום הפערים, את צריכה להכפיל את מספר הרופאים בבאר שבע, כי אנחנו חצי מכמות הרופאים בתל אביב

יסמין פרידמן: אנחנו יודעים שחסרים בערך 1,000 רופאים בנגב כרגע, וזה ילך ויגדל

מיכאל ביטון: אני לא יודע

מיכאל ביטון:  אולי חסרים יותר

יוסף עטאונה: למה, מצד אחד, מדברים על מחסור ברופאים, ורוצים להגדיל את מספר הסטודנטים - -      

מיכאל ביטון: אבל סוגרים להם את המסלולים בחוץ לארץ

יוסף עטאונה: - - אבל גם אין תקנים של התמחויות?     

מיכאל ביטון: 30 רופאים יגיעו מאילנות ב-2028

יוסף עטאונה: אין תקנים גם ל-30 רופאים

מיכאל ביטון: אמרת שאתם עושים משהו מסיבי

מיכאל ביטון:  איך זה מסיבי?     

איילת גרינבאום אריזון: 30-40 בכל שנה – זה מצטבר

יסמין פרידמן: אבל גם האוכלוסייה גדלה, יקירה

מיכאל ביטון: חמש שנים כפול 40 – 200 רופאים

איילת גרינבאום אריזון: זהו לא הפתרון היחיד

איילת גרינבאום אריזון:  אני אספר לכם על פתרונות נוספים

איילת גרינבאום אריזון:  קודם כל, כבר עכשיו יש לנו תכניות לרופאים כוכבים: כ-22 רופאים, שאנחנו נותנים להם מענקים מיוחדים כדי שיגיעו לנגב ולגליל

איילת גרינבאום אריזון:  זה מה שהיה ב-2022, וב-2023 – אנחנו ממשיכים

מיכאל ביטון: אולי זהו לא נושא בעדיפות של המשרד? חצי מהכסף שלכם במשרד היה צריך להיות מיועד לצמצום פערים ברפואה

מיכאל ביטון:  אם אתם רוצים לעשות משהו מסיבי – איך אתם רוצים לשנות מציאות בקפצונים?      

איילת גרינבאום אריזון: אנחנו משקיעים מאות מיליונים בתכניות של כוח האדם שעכשיו אני מציגה

מיכאל ביטון: צריך מיליארדים; לא מאות מיליונים

מיכאל ביטון:  הפער הוא לא של מאות מיליונים, אלא של מיליארדים

איילת גרינבאום אריזון: אני רוצה לספר לכם על תכנית אופקים, שהיא תכנית שאנחנו יזמנו השנה

איילת גרינבאום אריזון:  דיברנו עם סטודנטים שלומדים רפואה בחו"ל

איילת גרינבאום אריזון:  דיברנו על מקומות לא טובים, אבל עדיין, בחו"ל יש מקומות מעולים שסטודנטים לומדים בהם רפואה

איילת גרינבאום אריזון:  אנחנו יצאנו, השנה, עם מלגה של הלוואות שיהפכו למענקים כנגד עבודה בפריפריה

איילת גרינבאום אריזון:  זוהי תכנית שאנחנו מאמינים שתיקח זמן, אבל בסופו של דבר, נוכל להוביל לכך שמאות רופאים יגיעו אל הנגב והגליל כתוצאה מכך שאנחנו נממן להם את הלימודים בחו"ל

איילת גרינבאום אריזון:      בנוסף, סיפרתי לכם על עולים - - -     

מיכאל ביטון: איילת, אני עוצר אותך כי יש לנו עוד אנשים, אבל את עוד תדברי, כי את תשמעי ותגיבי

מיכאל ביטון:  כל התכניות שאת מספרת עליהן הן ברכה לעם ישראל

מיכאל ביטון:  נשארה השאלה של מסה: כמה מסיבי זה באמת, במציאות? האם אנחנו לוקחים איזה קומקום שיש בו דליפה ענקית – של כל התלמידים של בן גוריון, ושל הרופאים בוגרי העלייה מרוסיה, שבבת אחת ייעלמו מהמערכת, שמטבע הדברים – המחסור שלהם יהיה יותר כואב בנגב ובגליל – ואז עם פינג'אן קטן כזה, של קפה ערבי, מוסיפים כל מיני

מיכאל ביטון:  הדליפה היא כזו, וצריך שיטפון של השקעות

אלעזר שטרן: איילת, שאלה טכנית: אנחנו יכולים ללמוד על כל כלי כזה, שמוצג במצגת? יש במצגת הסבר על מה זה אופקים ומה זה אילנות?     

איילת גרינבאום אריזון: אנחנו נעביר לכם את המצגת - - -     

מיכאל ביטון: אני מודה לך, קודם כל, על השקיפות של הנתונים ועל המהירות

מיכאל ביטון:  אני רוצה להמשיך ולשמוע אחרים

מיכאל ביטון:  גיל הירשהורן, בבקשה

ד"ר גיל הירשהורן: ד"ר גיל הירשהורן, סגן מנהל בית חולים העמק

ד"ר גיל הירשהורן:  אני רוצה להצטרף למה שאמר חבר הכנסת שטרן על העניין של בין האיכות לבין הכמות

ד"ר גיל הירשהורן:  בעבר, היו תמריצים, תכניות שירות ומלגות, כדי למשוך אנשי רפואה לפריפריה

ד"ר גיל הירשהורן:  זה מותר

ד"ר גיל הירשהורן:  היום, מעבר לכך שאין שום צפי למשוך אותם אלינו – גם אין להם אפשרות לעבוד ברפואה פרטית אחר הצוהריים

ד"ר גיל הירשהורן:  זאת אומרת, מהשלב הראשון – אני כבר לא יכול למשוך אותם אליי

ד"ר גיל הירשהורן:       סטאז'רים שבאים אליי – מסתכלים על מה יהיה העתיד שלהם

ד"ר גיל הירשהורן:  הם אומרים: "אנחנו יודעים שמאוד נחמד אצלך, אבל אנחנו מסתכלים קדימה"

ד"ר גיל הירשהורן:  השכר שלהם לא יהיה יותר - - -             

מיכאל ביטון: איילת, תאספי את השאלות האלה

מיכאל ביטון:  אם הוא אומר שנעלמו מלגות – למה הן נעלמו?     

ד"ר גיל הירשהורן: צריך מענקים, מלגות ולהגדיר יותר תקנים

ד"ר גיל הירשהורן:  התקנים, בכל מערכת הבריאות, קבועים משנת 1976, לפי תקינת גולדברג

ד"ר גיל הירשהורן:  כל בתי החולים גדלו, ואנחנו כבר 50 שנה צמודים לתקנים האלה

ד"ר גיל הירשהורן:  הפערים גדלים כל הזמן

ד"ר גיל הירשהורן:  אגב, בתי חולים ממשלתיים, שיש להם תאגידים – יכולים לשכור עובדים מעבר

ד"ר גיל הירשהורן:  אנחנו, כבתי חולים של הכללית, שאין לנו תאגיד – לא יכולים לשכור מעבר לכמות התקנים שיש לנו; אנחנו צמודים להקצאה של ועדת גולדברג

ד"ר גיל הירשהורן:      כשבאים אנשים לגור באזור שלנו – אני מדבר על הגליל, אבל אני בטוח שגם בנגב – הם צריכים להסתכל על האפשרות של תעסוקה למשפחה

ד"ר גיל הירשהורן:  יש תכניות, אבל הן באמת קטנות

ד"ר גיל הירשהורן:  צריך לעודד, למשוך ולמצוא לבני זוג ולילדים אפשרויות, דיור מוזל וכל הדברים האלה

ד"ר גיל הירשהורן:  זה לא נעשה

ד"ר גיל הירשהורן:  אנשים מגיעים אלינו בלית ברירה, וישר מחפשים לחזור למרכז

מיכאל ביטון: תודה

מיכאל ביטון:  פרופ' דוידוביץ''

פרופ' נדב דוידוביץ'': תודה רבה ליושב ראש הוועדה, מיכאל ביטון, שעושה כל חייו לטובת הנושא הזה

פרופ' נדב דוידוביץ'':  אני חייב להגיד שמשרד הבריאות, בשנים האחרונות – בטח בהובלת איילת – עשה שינוי פאזה

פרופ' נדב דוידוביץ'':  אני מסכים עם התסכול, מיכאל, אבל באמת יש פה שינוי פאזה

פרופ' נדב דוידוביץ'':  אני אציג את המלצות ועדת העשור, שאומצו על ידי מנכ"ל משרד הבריאות הקודם, בהכוונה של - - -

פרופ' נדב דוידוביץ'':  אני מבקש ממך, כיושב הוועדה, כי אני מכיר את היכולת שלך, שמעבר לאימוץ הדברים – שזה אכן ייצא לפועל

פרופ' נדב דוידוביץ'':  יש פה הרבה בשורות

פרופ' נדב דוידוביץ'':  חלק הן תקציבים וחלק קשורות לקשת ניהולית

מיכאל ביטון: מי יזם את ועדת העשור, נדב?     

איילת גרינבאום אריזון: אנחנו יזמנו, במשרד הבריאות, ופרופסור נחמן אש - - -     

פרופ' נדב דוידוביץ'': (הצגת מצגת)     אני תכף אציג את כל הפעלים של הוועדה

פרופ' נדב דוידוביץ'':  אני לא הולך להציג פה את הדברים הקודמים שמשרד הבריאות עשה, שכמובן – לא התחלנו מאפס; הרבה המלצות והחלטות כבר היו

פרופ' נדב דוידוביץ'':  אני חושב ששנות החיים הראשונות – וגם תראו את זה בהמלצות אצלנו – הן אולי הדבר החשוב ביותר

פרופ' נדב דוידוביץ'':  טיפות החלב נמצאות עכשיו במצב נוראי

פרופ' נדב דוידוביץ'':  זהו שירות פשוט מדהים

פרופ' נדב דוידוביץ'':  עכשיו רוצים להעביר אותו לקופות החולים, ודברים מהסוג הזה, וזה שווה דיון בפני עצמו

פרופ' נדב דוידוביץ'':       דיברנו, לפני יותר משנה, על מיגור אי השוויון

פרופ' נדב דוידוביץ'':  אנחנו לא תמימים: מיגור אי השוויון הוא דבר שייקח המון זמן, אבל זה המצפן שלנו

פרופ' נדב דוידוביץ'':  אתם רואים שבמטרות נתנו לנו גם לקבוע דברים שהם התערבויות בתחום משרד הבריאות, אבל לא פחות חשוב מכך – התערבויות לגבי גורמים חברתיים שמשפיעים על הבריאות

פרופ' נדב דוידוביץ'':  לכן, חייב להיות פה ברור שזה לא משרד הבריאות לבד

פרופ' נדב דוידוביץ'':  זה חייב להיות דבר שמשרד ראש הממשלה אוכף, בסופו של דבר

פרופ' נדב דוידוביץ'':  בשקף הבא, אתם יכולים לראות שהיינו הרבה מאוד גורמים שותפים

פרופ' נדב דוידוביץ'':  אני לא אזכיר את כולם, קופות החולים והחברה האזרחית, שהרבה מהם נמצאים כאן, כמו יוהן ואחרים

פרופ' נדב דוידוביץ'':       בשלב הראשון קבענו את הדברים לטווח המיידי, שזה בעיקר מה שאציג היום, ואנחנו מתחילים לעבוד על המלצות לאסטרטגיה לעשור הבא, לטווח הבינוני והארוך

פרופ' נדב דוידוביץ'':  עבדנו בארבע ועדות שונות

פרופ' נדב דוידוביץ'':  שירותי רפואה, שהקדשנו להם חלק ניכר עד עכשיו: נושאים של כוח אדם, נושאים ספציפיים, כמו - - - ואחרים

פרופ' נדב דוידוביץ'':      עסקנו גם בתשתיות ומדדים, שזה לא פחות חשוב

פרופ' נדב דוידוביץ'':  יש הרבה מאוד חוסר שקיפות

פרופ' נדב דוידוביץ'':  חייבים לשים את זה על השולחן, כדי שבכל פעם, בוועדה, יציגו את הדברים ואת ההתקדמות, כמו שביקשת, מיכאל

מיכאל ביטון: אני לא ראיתי פה חוסר שקיפות בהצגת הנתונים

מיכאל ביטון:  ראיתי את הכאב נמתח בפנינו עד הסוף

מיכאל ביטון:  יכולה להיות בעיית שקיפות בשאלה: איך אנחנו גורמים לקופת חולים כללית להראות שהיא השקיעה בנגב בהיקף שמצדיק את צמצום הפערים, וגם – מה תפקידו של משרד הבריאות בדבר הזה?     

פרופ' נדב דוידוביץ'': נכון

פרופ' נדב דוידוביץ'':  נוסיף שאנחנו קוראים למשילות, במובן של שיתוף הפעולה בין כל המשרדים: "בריאות בכל מדיניות", כי אין משרד ממשלה שבסוף לא - - -

פרופ' נדב דוידוביץ'':  זה משפיע המון על הבריאות

פרופ' נדב דוידוביץ'':  בנושא של מימוש זכויות, אתם יכולים לראות את ראשי הקבוצות

פרופ' נדב דוידוביץ'':  עשינו עבודה מאוד מקיפה עם המון ישיבות, ופרופ' מייקל מרמוט, שהוא האדם המומחה ביותר בעולם בנושא הזה, ייעץ לנו

פרופ' נדב דוידוביץ'':  עשינו עבודה מאומצת בתת-ועדות, ובסופו של דבר, עשינו תיעדוף, מתוך כ-50 נושאים, על פי מידת ההשפעה על אי השוויון, הסיכוי להיכלל בתקציב ועומק השינוי המערכתי

פרופ' נדב דוידוביץ'':       אתם יכולים לראות פה שנוספו עוד נושאים, כמו הנושא של שינוי אקלים, שיש לו השפעה אדירה על אי שוויון בבריאות – גלי חום, ודברים מהסוג הזה

פרופ' נדב דוידוביץ'':  אני תכף אפרט על כל אחת מההחלטות, אבל בנושאים של יעדי ומנגנוני מדידה – ומי כמוך, מיכאל, מכיר את זה – יש שיתוף פעולה הרבה יותר טוב היום, בשלטון המקומי, בין משרד הבריאות לבין משרד הפנים, אבל צריך עוד תקציבים, ושלכל הערים יהיה את זה, ולא כמשהו - - - על התפקיד

פרופ' נדב דוידוביץ'':      בנושאים של עוני – אני חייב לומר, בצער רב, שמצד אחד, זה נהדר שהביאו מיליארד ₪ לתכנית של תלושי המזון, אבל אני חושב שמביאים את זה בצורה לא טובה

פרופ' נדב דוידוביץ'':  משרד הבריאות גם לא רואה את זה בצורה הזו, וגם המועצה לביטחון תזונתי; עשינו על זה דיון אתמול

פרופ' נדב דוידוביץ'':  עם זאת, זה טוב שסוף סוף מתחילים להתייחס גם לנושאים של בריאות במובן של ביטחון תזונתי ועוני

פרופ' נדב דוידוביץ'':      אני אגיד כמה מילים על הנושא של הרחבת השירותים: משילות – שלא יהיה בן אדם אחד שעוסק בזה, במשרד הבריאות, אלא שיהיה אגף שלם; ושנות החיים הראשונות, שזה הדבר הכי יעיל והכי חשוב

פרופ' נדב דוידוביץ'':  כמובן שזה גם נבנה, אבל כולם ממליצים על שנות החיים הראשונות

מיכאל ביטון: נדב, אתה אמרת שאתה מרגיש שמשהו השתנה במשרד הבריאות, בעניין של צמצום הפערים

מיכאל ביטון:  למה אתה מתכוון?     

פרופ' נדב דוידוביץ': אני מתכוון אל האופן שבו מנהל אסטרטגיה לקח את זה על עצמו, עם עבודה שהיא גם עם משרדים אחרים וגם עם משרד הפנים

פרופ' נדב דוידוביץ':  אני עוסק בנושא הזה יותר מ-20 שנה, וזה חסר תקדים, אבל הביקורת שלך, מיכאל – שלטעמי, הייתה צריכה להיות מופנית כלפי משרד הבריאות – על כך שאנחנו לוקחים פינג'אן ומנסים למלא נהר – היא מאוד נכונה

פרופ' נדב דוידוביץ':  בסוף, צמצום פערים בבריאות הוא דבר שקיים כבר עשרות שנים, עם פערים של מיליארדים

פרופ' נדב דוידוביץ':  נתתי את הדוגמה של תכנית הביטחון תזונתי, שמאוד קשורה לצמצום פערים

פרופ' נדב דוידוביץ':  אני מפחד שהיא מתנהלת, עכשיו, בצורה מאוד לא מקצועית, ללא מספיק מעורבות של משרד הבריאות

פרופ' נדב דוידוביץ':  הזכרת את הנושא של הבג"ץ על בית חולים נוסף בנגב

פרופ' נדב דוידוביץ':  אני לא חושב שמשרד הבריאות - - - עכשיו הקמת בית חולים נוסף בנגב

פרופ' נדב דוידוביץ':  אנחנו יודעים איפה החסמים, וצריך לדאוג שם למי שצריך

פרופ' נדב דוידוביץ':      ברשותך, אני רוצה לעבור על הדברים העיקריים ולסכם

פרופ' נדב דוידוביץ':  השקף הבא מדבר על השלטון המקומי

פרופ' נדב דוידוביץ':  זה לא קשור למשרד הבריאות; זהו דבר שחייבים לוודא שיתקיים בכל יישוב, כולל צוותים רב-תחומיים

פרופ' נדב דוידוביץ':  דיברתי על משבר האקלים, על החיים בעוני ועל ביטחון תזונתי, והזכרנו אוכלוסיות ייעודיות

פרופ' נדב דוידוביץ':  אני חושב שבנושאים האלה – משרד הבריאות עשה עבודה טובה, בסך הכל

פרופ' נדב דוידוביץ':  אני שמח שעבר חוק ההסדרים בנושא של פתיחת בתי חולים

פרופ' נדב דוידוביץ':  בנגב יש בית חולים אחד, אז זה לא בדיוק עוזר, אבל זהו צעד מאוד נכון

פרופ' נדב דוידוביץ':       אפשר לדלג לשקף האחרון

פרופ' נדב דוידוביץ':  אני מוביל, בוועדת הנשיא, את פורום האקלים

פרופ' נדב דוידוביץ':  בכל שנה מתים אנשים מגלי חום

פרופ' נדב דוידוביץ':  זה קורה כעת

פרופ' נדב דוידוביץ':  אנשים אפילו לא יודעים שהם מתו מגלי חום, כי לא מדברים על זה

פרופ' נדב דוידוביץ':  אתמול היינו, במשך יום שלם, עם איילת ועם החטיבה לבריאות הציבור, ודיברנו על פיקוח המדדים

פרופ' נדב דוידוביץ':  אני חושב שיש הרבה התקדמות

פרופ' נדב דוידוביץ':  אני אשלח לך את ההמלצות בצורה יותר מפורטת, ואנחנו רוצים שתעזור לנו, כדי שהן אכן יתממשו בוודאות, כמו שהיה עם הקמת אגף - - -

פרופ' נדב דוידוביץ':  לא יכול להיות שאגף אחד עוסק בזה במשרד הבריאות

פרופ' נדב דוידוביץ':  כמובן שאותי זה מזעזע, אבל זה אגף שצריך שיהיו לו כלים

פרופ' נדב דוידוביץ':       לגבי הנושא של רשויות מקומיות בשנות החיים הראשוניות – אני חושב שזהו Game Changer

פרופ' נדב דוידוביץ':  התפתחות הילד, וכל מה שקשור למקצועות הבריאות השונים, שצריכים לקבל את המשכורות שלהם

פרופ' נדב דוידוביץ':  אנחנו נמשיך לעקוב אחרי הדברים, ואנחנו מקווים שהוועדה הזו תמשיך לפעול

פרופ' נדב דוידוביץ':  נציג לך את ההתקדמות שלנו בכל פעם

פרופ' נדב דוידוביץ':  הרבה תודה

מיכאל ביטון: תודה רבה לך

אלעזר שטרן: נדב, האם מעבר לתגמולים הכספיים, יש איזה שהוא רעיון, לדוגמה, שאם מישהו מועמד להיות מנהל מחלקה – צריך להיות לו ברקורד שנתיים שירות בבית חולים בפריפריה, או תפקידים מהסוג הזה? כדי לשנע רופאים לעבור לפריפריה לא רק באמצעות כסף, אלא גם באמצעים אחרים

פרופ' נדב דוידוביץ': יש תכניות כאלה

פרופ' נדב דוידוביץ':  איילת ציינה אותן בשמן, מקודם

פרופ' נדב דוידוביץ':  אני יכול לומר - - -     

מיכאל ביטון: לא תכנית; הוא מתכוון לתנאי, בקורות החיים, לקבלת תפקיד בבית חולים או במקום אחר

פרופ' נדב דוידוביץ': אני לא בטוח שזה כל כך פשוט

פרופ' נדב דוידוביץ':  אני מעדיף לתת תמריצים שהם לא רק מקלים, אלא, למשל, לתת לאנשים אפשרות ליום של - - - בציבור, כדי - - - את המתמחים שיעבדו איתם

פרופ' נדב דוידוביץ':  "כוכבים" עשו את זה בעבר, ותכנית אילנות, שבונה את זה מלמטה, היא דבר נהדר

פרופ' נדב דוידוביץ':  אנחנו פתחנו בתכנית מנהיגות בנגב

פרופ' נדב דוידוביץ':  בכל שנה, יש לנו מחזור של אנשים שעובדים בנגב

פרופ' נדב דוידוביץ':  המחזור החמישי נפתח עכשיו

פרופ' נדב דוידוביץ':  זוהי רשת של משפיענים שעושים פה עבודה ונשארים כאן, ויוזמים דברים יחד עם רשות פיתוח הנגב ועם מרכז מדלן בנגב

פרופ' נדב דוידוביץ':  אלה הם דברים שישאירו פה את האנשים, בסופו של דבר

פרופ' נדב דוידוביץ':  אנחנו לא מתביישים: אנחנו אומרים כי מנגב – תצא תורה

פרופ' נדב דוידוביץ':  אנחנו פיתחנו המון דברים בנגב, אם זה בנושא של טיפולי בית או שיקום, ואנחנו מייצגים את זה למרכ"ם

מיכאל ביטון: נדב, תודה רבה על כל מה שאתה עושה, במשך שנים רבות, למען הבריאות בציבור

מיכאל ביטון:  מיכל אופיר, תכנון, המועצה להשכלה גבוהה

מיכאל אורן: שלום

מיכאל אורן:  אני חשבתי שהישיבה הזו היא לא רק על רופאים, אלא גם על מקצועות בריאות אחרים, אבל אני אתייחס גם וגם, כי המקצועות האלה הם לא פחות חשובים

מיכאל ביטון: זה לא רק על הרופאים, אבל הסיפור שם פשוט בולט לעין

מיכאל אורן: נכון

מיכאל אורן:  כל נושא מקצועות הבריאות נמצא על סדר היום של ות"ת והמועצה להשכלה גבוהה, מאז ומתמיד

מיכאל אורן:  אנו עושים כל שביכולתנו כדי לתת את המענה, בפן האקדמי, לצורכי המשק בתחום הבריאות

מיכאל אורן:  כמובן שישנם דברים שהם כבר מעבר לתחום האקדמי, כמו שנאמר פה רבות: בתי חולים, תקנים, מרפאות, קופת חולים, קהילה וכו'

מיכאל אורן:  אנחנו עושים הרבה מהעבודה שלנו, כמובן, בשיתוף פעולה פורה מאוד עם משרד הבריאות

מיכאל אורן:  בין היתר, בעניין של הגדלת מספר הרופאים בארץ

מיכאל אורן:       אני אתייחס בעיקר לתחום שלנו, שהוא פתיחת תכניות לימודים במקצועות הבריאות

מיכאל אורן:  אנחנו עושים את זה במשורה, לצערנו, בגלל שיש דברים שמונעים מאיתנו לפתוח תכניות לימודים, בעיקר בפריפריה, וגם באזור המרכז: מחסור בסגל אקדמי ומחסור במקומות התנסות

מיכאל אורן:  למרות זאת, בשל הצורך הגדול מאוד שעלה בעניין הזה, אושרו, במועצה להשכלה גבוהה האחרונה, שתי תכניות לריפוי בעיסוק בשני מוסדות, בצפון ובדרום

מיכאל אורן:  אפשר להגיד שזוהי נקודה היסטורית בתחום הזה

מיכאל אורן:       לגבי מספר הרופאים: בשיתוף משרד הבריאות, התכנון הוא שמספר הסטודנטים יעלה, בשנים הקרובות, בכ-200-400

אלעזר שטרן: אלה לא סטודנטים מאותם אזורים; אלה סטודנטים בכלל

אלעזר שטרן:  בצפת לא לומדים דווקא אנשים מהצפון

אלעזר שטרן:  אנחנו מכירים את התחרות

אלעזר שטרן:  אחרי זה – כמו שמיכאל שאמר פה קודם – אין לנו שום ערובה לכך שהם יישארו בצפון

מיכאל אורן: נכון

מיכאל אורן:  יש דברים שאינם תלויים בנו

מיכאל אורן:  אנחנו עושים כל שביכולתנו כדי להגדיל את מספר הכיסאות בפקולטות

מיכאל אורן:  אם הם יישארו, בסופו של דבר, או לא - - -     

אלעזר שטרן: אבל זוהי בעיה ארצית

אלעזר שטרן:  בואו נגיד את האמת: פתיחת בתי ספר ומקומות נוספים ללימודי רפואה – נעשית בגלל מצוקה ארצית, בכלל

אלעזר שטרן:  במקרה, אם זה יעזור לפריפריה – זה יעזור, אבל זה לא אמור לסגור פערים בפריפריה שקיימים גם היום

מיכאל אורן: שני המהלכים הגדולים שנעשו בתחום הזה הם פתיחת הפקולטה לרפואה בצפת, שאחת המטרות שלה הייתה שתגיע אליה אוכלוסייה מהצפון, בתקווה שהיא תישאר שם, ושהפקולטה בבן גוריון הולכת לגדול בכ-130-150 סטודנטים, בגלל סגירת התכנית הבין-לאומית, בין היתר

אלעזר שטרן: אני עסקתי קצת בסגירת התכנית הבין-לאומית

אלעזר שטרן:  אני מקווה שהסטודנטים הבין-לאומיים לא יוחלפו על ידי סטודנטים מהמרכז

אלעזר שטרן:  אני מקווה שמה שאיילת ונדב הציגו יענה על הכל

מיכאל ביטון: מיכל, תודה רבה

מיכאל ביטון:  אין נציגים של כללית, למרות שהם הוזמנו

ד"ר גיל הירשהורן: מרכז רפואי העמק שייך לכללית

מיכאל ביטון: זה לא נחשב

מיכאל ביטון:  זה לא שאתם לא חשובים, אבל אנחנו צריכים איש מטה מכללית שייתן תשובות

מיכאל ביטון:  בבקשה, איתי

איתי קלטניק: איתי קלטניק, ראש אגף תקציבים ורגולציה, קופת חולים מאוחדת

איתי קלטניק:  קודם כל, אני רוצה להגיד תודה רבה על הדיון החשוב שאתם מקיימים פה, שמאוד חשוב למאוחדת באופן ספציפי, והתייחסנו אליו בשיא הרצינות

איתי קלטניק:  אכן, כמו שאמרתם, בפריפריה חסרות תשתיות בבריאות, ובעקבות כך – חסרים רופאים, תקנים וכל מה שהעליתם פה

איתי קלטניק:  הממשלה עושה עבודה יפה ורוצה לקדם

איתי קלטניק:  רק כדי לסבר את האוזן: הממשלה מקצה בכל שנה בערך 350 מיליון ₪ לטובת קידום השירותים, בקופות החולים בלבד, בפריפריה הגיאוגרפית, אם זה דרך נוסחת ההקצאה או אם דרך מבחני תמיכה שונים

איתי קלטניק:  בפועל – הכסף לא מגיע לשם, ועוד מעט אני אסביר למה

מיכאל ביטון:  אתה יכול להסביר את המשפט הזה, במלוא פשטותו וחומרתו? כדי שאדם פשוט, ששומע אותנו עכשיו בטלוויזיה – יבין

מיכאל ביטון:  מי נתן הכסף?     

איתי קלטניק: הממשלה

מיכאל ביטון: למי?     

איתי קלטניק: לקופות, ולשירותים שכביכול נמצאים בפריפריה

איתי קלטניק:  אף אחד לא וידא ובדק שהכסף אכן מושקע בפריפריה

איתי קלטניק:  כדי שהכסף יהיה מושקע בפריפריה, כמו בספר שאתה כתבת, כבוד היושב ראש - - -     

מיכאל ביטון: אתה אומר דבר חמור

מיכאל ביטון:  אתה אומר אותו מידיעה?     

איתי קלטניק: מידיעה

מיכאל ביטון: כמה קופות בנגב ובגליל יש לכם, באחוזים? מהו הייצוג שלכם מסך הקופות?     

איתי קלטניק: אנחנו מהווים בסביבות 7% בגליל, ובסביבות 12% בנגב

איתי קלטניק:  אם נדבר ספציפית על באר שבע – אנחנו 5%

אלעזר שטרן: וכמה בתל אביב?     

איתי קלטניק: אנחנו קטנים יותר בתל אביב

מיכאל ביטון: כשאתה אמרת שכסף לא הגיע לפריפריה – לא התכוונת לקופת חולים מאוחדת?     

איתי קלטניק: לא, לא התכוונתי לקופת חולים מאוחדת, אבל אני אקח את האשמה גם עלינו - - -     

מיכאל ביטון: אתה מטיל דופי בקופה אחרת, אבל אתה לא באת לנגב

מיכאל ביטון:  אם היית בא לנגב ב-30%, היינו אומרים: בוא נדבר

מיכאל ביטון:  למה לא באתם לנגב ולגליל בהיקף של 30%?     

איתי קלטניק: קודם כל, אנחנו באים לנגב

איתי קלטניק:  הצמיחה העיקרית של קופת חולים מאוחדת בשנים האחרונות, וזה מוכח, היא רק באזור הצפון ובאזור הדרום

איתי קלטניק:  אנחנו שולטים מאוד בירושלים, היסטורית, ובאזור המרכז – אנחנו כמעט ולא נמצאים, לצערי, אז תל אביב זה לא אנחנו

מיכאל ביטון: אז יש לכם מניע אסטרטגי לבוא לנגב

איתי קלטניק: נכון

איתי קלטניק:  מנוע הצמיחה שלנו הוא שם

איתי קלטניק:  יש לנו בעיה אסטרטגית, שהיינו רוצים שהממשלה תבוא ותתמרץ, ובהחלט צריך לקחת צעדים אמיצים

מיכאל ביטון: תתמרץ מה?     

איתי קלטניק: תתמרץ תחרות

מיכאל ביטון: איך היא תעשה את זה? תציע מנגנונים

איתי קלטניק: יש המון מנגנונים

איתי קלטניק:  קודם כל, נוסחת החלוקה היום – מנציחה את אי השוויון ואת אי הצדק

איתי קלטניק:  הנוסחה האחרונה עודכנה בשנת 2010

איתי קלטניק:  אני הגעתי למערכת הבריאות לפני כעשור, והתפקיד המשמעותי הראשון שנתנו לי הוא לרכז את הוועדה של נוסחת הקפיטציה, שהייתה אמורה להגיש המלצות תוך מספר חודשים

איתי קלטניק:  עד היום עובדים על ההמלצות

איתי קלטניק:  אני כבר עברתי כמה גלגולים, וגם הוועדה

איתי קלטניק:  בתוך נוסחת החלוקה, צריך לוודא שכספים עוברים לפריפריה, ושיש תחרות בין קופות חולים

איתי קלטניק:  במרכז הארץ, כמו שאתם אומרים, בירושלים ובתל אביב – יש תחרות בין קופות חולים, ולכן הן משקיעות שם את הכסף

איתי קלטניק:  חוק ביטוח בריאות ממלכתי אמר - - -     

מיכאל ביטון: איתי, אנחנו לא דוקטורים ואמרנו את זה

מיכאל ביטון:  תגיד משהו שלא אמרנו

איתי קלטניק: אני אומר שצריך לשים כסף על תשתיות - - -     

מיכאל ביטון: לנו מותר להגיד את זה; אנחנו מתים מהר

מיכאל ביטון:  אתה בעל אינטרס

איתי קלטניק: אם אתם רוצים שאני אלך על מנגנון ספציפי, צריך להקים תשתיות, ולתת את ההזדמנות לתשתיות לקופות שנמצאות בשיעורים נמוכים באותם האזורים

איתי קלטניק:  לדוגמה: לקחת אזור שאתם רוצים לפתח, הממשלה שמה כסף והקופה שמה Match

איתי קלטניק:  כל קופה שהיא מתחת ל-15%-20% - יכולה להגיש תכנית - - -     

מיכאל ביטון: איך אתה, כשאתה 7% במרחב, יכול לתת לאזרחים את כל מה שצריך? את כל המומחים? את כל זמינות התורים? אין לך Capacity במרחב הזה

איתי קלטניק: נכון

איתי קלטניק:  זוהי הבעיה שלי

איתי קלטניק:  אין לי Capacity, ולכן זה עולה לי יותר

איתי קלטניק:  אני צריך גם לעמוד באיזה שהם הסכמי ייצוב ולהציג תקציב מסוים, שאני לא יכול לעבור אותו

איתי קלטניק:  אם אין לי תמיכה גם מהממשלה – אני לא יכול להשקיע שם את הכסף

איתי קלטניק:  אם ייתנו לי - - -     

מיכאל ביטון: אתה נותן ללקוחות שלך להירשם לשירות במרכז אם אין תורים בנגב?      

איתי קלטניק: אני בהחלט נותן להירשם לשירות במרכז

מיכאל ביטון: בלי שהשר החליט על זה?     

איתי קלטניק: בלי שהשר החליט על זה

איתי קלטניק:  אני בטוח שהפנייה היא לא של קופת חולים מאוחדת

איתי קלטניק:  רק כדי לסבר את האוזן, ויש נתונים של משרד הבריאות, מבחינת הסדרי הבחירה – אנחנו הפתוחים ביותר

מיכאל ביטון: תודה

מיכאל ביטון:  תבורך, כי זה נשמע טוב שאתם הולכים לנגב

מיכאל ביטון:  אפרת יסעור, עמותת חיבוק ראשון

אפרת יסעור: שלום לכולם

אפרת יסעור:  קודם כל, תודה למיכאל על ההזדמנות

אפרת יסעור:  אנחנו עמותה שב-20 השנים האחרונות – מטפלת בתינוקות שמאושפזים בבדידות, וללא עורף משפחתי, בבתי החולים בארץ

אפרת יסעור:  אנחנו מטפלים בכ-300 תינוקות בשנה, מרביתם נולדו למשפחות שמתגוררות בפריפריה – בנגב ובגליל, ולכן אני רוצה להעלות את הנושא הזה כאן

אפרת יסעור:       חשוב לציין שכשנולד תינוק במצב מורכב, שדורש תנאים של אשפוז בפגייה, טיפול נמרץ פגים וכו' – ברוב בתי החולים הקטנים בפריפריה אין את המענה הזה, ולפיכך מעבירים את התינוק הזה להיות מאושפז, לתקופה של מספר חודשים, לפעמים, בבית חולים שהוא מרוחק

אפרת יסעור:  כשקורה מצב כזה, הורים נקלעים לסיטואציה שבו הם נזקקים לשירותי תחבורה ציבורית של שעתיים או שלוש שעות לכיוון, רק כדי להגיע לבקר את התינוק בבית החולים

אפרת יסעור:       כשאנחנו מדברים על תקופה של כמה חודשים, אנחנו מדברים על הורה אחד שצריך להמשיך ולפרנס את המשפחה, ועל הורה אחר שצריך להמשיך ולטפל בילדים הקטנים, וכך נוצרת סיטואציה של תינוקות שמאושפזים לתקופה ארוכה ללא בן משפחה תומך, ואנחנו נכנסים לתמונה

אפרת יסעור:       אנחנו נמצאים בקשר עם המשרד לפיתוח הנגב והגליל

אפרת יסעור:  אנחנו מאוד מודים לשר וסרלאוף, שפנה אלינו מיוזמתו, ואנחנו מנסים כרגע להיכנס, בתוך התקציב הקרוב, למיזם משותף, כדי שנוכל להגדיל ולהרחיב את השירות שלנו למשפחות בנגב ובגליל

אפרת יסעור:  אנחנו מאוד מקווים שגם בעזרתכם – אכן נצליח

אפרת יסעור:  תעזרו לנו לעזור לילדי הנגב והגליל

מיכאל ביטון: אני שמח שהשר בעד

מיכאל ביטון:  תגידי לי אם זה התקדם, אבל אם הוא פנה – זה סימן טוב

מיכאל ביטון:  יוהן אטלן, מנכ"ל מועצת הנגב

יוהן אטלן: תודה רבה, מיכאל

יוהן אטלן:  כבר שנים שאנחנו עוסקים בנושא הזה, של בריאות

יוהן אטלן:  מיכאל הכניס את הסיפור של הבריאות לנגב, לפני כשמונה שנים, כיושב ראש מועצת הנגב הראשון, המייסד, ומאז הנושא הזה לא יורד מסדר היום הציבורי בנגב

יוהן אטלן:  זה דבר כל כך חשוב

יוהן אטלן:  אני חייב להגיד, מיכאל, שאלת איך משרד הבריאות התקדם בסוגיות של צמצום הפערים

יוהן אטלן:  אני רואה, בשנים האחרונות, את העבודה המצוינת של המשרד, ואני חייב לפרגן, גם לאיילת, כמובן, וגם לכל הצוות, לגלעד ולאנה

יוהן אטלן:  אני חושב שלפני שמונה או שש שנים – אנחנו היינו פרסונה נון גרטה במשרד הבריאות

יוהן אטלן:  ראו אותנו כמתנגד, והיום אנחנו רואים במשרד הבריאות כשותף

יוהן אטלן:  אני חושב שזהו הדבר הכי חשוב

יוהן אטלן:      משרד הבריאות הוא לא הבעיה שלנו, והוא בטח לא האויב שלנו

יוהן אטלן:  המטרות שמשרד הבריאות הציב לעצמו הן מטרות שאנחנו חושבים שהן מטרות ראויות וטובות, ואני חושב שהיכולת של משרד הבריאות, היום, לשתף פעולה עם ארגונים בחברה האזרחית, עם שחקנים משמעותיים בנגב וגם עם רשויות מקומיות, היא קריטית בשביל לשפר את הסיפור הזה

יוהן אטלן:       אני רק אעיר כמה הערות קטנות: א', איילת, ראינו שוב ושוב, במצגות שלכם, את הסיפור של מחוז דרום

יוהן אטלן:  זוהי הוועדה לצמצום פערים בנגב ובגליל, וכשמדברים על מחוז דרום – אנחנו לא מדברים על הנגב

יוהן אטלן:  במחוז דרום יש כארבעה בתי חולים, ובנגב יש רק אחד

יוהן אטלן:  כשאנחנו מדברים על מספר הרופאים, ואנחנו רואים מחצית יחסית לתל אביב – אנחנו מבינים שכשמצמצמים את הסיפור הזה לנפת באר שבע, שהיא יותר מובהקת ממחוז דרום – וראינו גם את אשקלון מופיעה בתוך המצגות שלכם – אנחנו נראה את הנתונים, לצערי הרב, מיכאל, אפילו עוד יותר - - -     

מיכאל ביטון: נפת באר שבע היא עד אילת?     

יוהן אטלן: כן

מיכאל ביטון: לא כולל את אשדוד ואת אשקלון?     

יוהן אטלן: נכון

מיכאל ביטון: ואז הנתונים מחמירים

יוהן אטלן: ואז הנתונים אף מחמירים

מיכאל ביטון: לא נעים לנו

מיכאל ביטון:  כמה אנחנו נחיה שם, בתוחלת החיים?     

יוהן אטלן: אני חושב שראוי לעשות את זה

מיכאל ביטון: יש תוחלת חיים לנפת באר שבע? תכתבי לנו כמה זה

מיכאל ביטון:  תכתבי לנו גם כמה אנחנו נחיה בירוחם

יוהן אטלן: דיברת על מנגנון, מיכאל

יוהן אטלן:  אני חושב שיש דברים שלא צריך לעשות, אפילו, עם כסף

יוהן אטלן:  למשל: לחייב את הקופות לדווח על החלוקה התקציבית שלהן לפי נפות – זה כבר יעזור

יוהן אטלן:  נדע כמה קופת חולים מאוחדת משקיעה בנו

יוהן אטלן:  אני ארצה לעבור מכללית למאוחדת כשאני אדע שמאוחדת משקיעה בי

יוהן אטלן:  היום אין לי דרך לבדוק את זה

יוהן אטלן:  זה לא עולה כסף

יוהן אטלן:  זה דורש חוזר מנכ"ל, שיבוא ויגיד לקופות כמה לשים בכללית

מיכאל ביטון: אני אדבר עם שר הבריאות על זה

יוהן אטלן: זה דבר אחד

יוהן אטלן:  דבר נוסף זה הסיפור של בית החולים השני, שעלה פה, ואין ספק שרואים התקדמות, אבל עדיין לא ראינו לוחות זמנים להוצאת המכרז, וזה מאוד מטריד אותי

יוהן אטלן:  אנחנו רוצים לוחות זמנים, שיגידו לנו מתי הולך לצאת המכרז ומה הגבול לסיפור הזה, ואז אנחנו נהיה קצת יותר רגועים בהקשר הזה

יוהן אטלן:       נושא שעלה לאחרונה, והוא קריטי, מצער וכואב, הוא מרכז דיאליזה לילדים בנגב

יוהן אטלן:  לא יכול להיות שילדים מהנגב צריכים לנסוע לשניידר, או למקום אחר, שלוש פעמים בשבוע

יוהן אטלן:  המשפחות שלהם צריכות לעשות הכל בשביל להביא אותם לשם כדי שיוכלו לקבל טיפול דיאליזה - - -      

מיכאל ביטון: למה אין לנו דיאליזה?     

יוהן אטלן: נכון, שאלה טובה

מיכאל ביטון: זה לא כזה חדשני, איילת

יוהן אטלן: החבר'ה ממשרד הבריאות יענו

יוהן אטלן:  ועוד נושא סופר חשוב: כשאנחנו מדברים על בתי חולים, אנחנו מדברים גם על הסיפור של הקהילה

יוהן אטלן:  כל עוד אין אפשרות לתת מענה, בטח בתשתיות כאלה, אז יש צורך לבוא ולהשקיע בקהילה

יוהן אטלן:  היום, אנחנו מבינים שהרשויות המקומיות, בטח אחרי הקורונה, הן שחקן מפתח ביכולת לצמצם את הפערים

יוהן אטלן:  לכן, היום אנחנו מדברים על הקמת יחידות בריאות רשותיות לצמצום בריאות, ברשויות המקומיות

מיכאל ביטון: כמה עוד אנחנו יכולים להטיל על רשויות את הבעיות של הממשלה?     

יוהן אטלן: אנחנו יודעים שבשנה שעברה נוסף תחום הבריאות לתוך הסיפור של מפת אזורי העדיפות הלאומית

יוהן אטלן:  זוהי הפעם הראשונה שזה קרה

יוהן אטלן:  זה מאפשר למשרד הבריאות להשקיע מכספו ברשויות אשכול כלכלי-חברתי 1-4 במפת אזורי העדיפות הלאומית הכללית

יוהן אטלן:  זה אומר שרוב רשויות הנגב נכנסות לתוך הסיפור הזה

יוהן אטלן:  אנחנו מבקשים לדעת האם מתכוונים להשקיע, מתוך כספי משרד הבריאות, בתוך השיעור הזה, ומהם סדרי העדיפויות של ההשקעה במסגרת מפת אזורי העדיפות הלאומית?     

מיכאל ביטון: שיממנו רכז בריאות יישובי, קודם כל

מיכאל ביטון:  את רוב הכסף – אנחנו מממנים

מיכאל ביטון:  את החשמל של טיפת חלב – אנחנו מממנים

מיכאל ביטון:  יצחק אלקסלסי

יצחק אלקסלסי: אני היועץ המקצועי של השר וסרלאוף, ממשרד הנגב והגליל

יצחק אלקסלסי:  המשרד עבר מהסתכלות פרטנית להסתכלות אסטרטגית על כל המרחב הזה

יצחק אלקסלסי:  אחת מהבעיות שגילינו היא שרפואה היא פקטור מרכזי בבחירת מקום מגורים

יצחק אלקסלסי:  הבעיה היא שרופאים ואנשי מקצוע לא רוצים להגיע לנגב ולגליל, מכל מיני סיבות: המרחק, תעסוקת בני זוג ועוד בעיות אחרות שיש במרחב

יצחק אלקסלסי:  אנחנו מנסים להביא מנגנונים של מנועי צמיחה ודברים כאלה - - -     

מיכאל ביטון: אתם שומרים משאבים חדשים ליוזמות האלה? זהו נושא בעדיפות אצלכם?     

יצחק אלקסלסי: בוודאי

יצחק אלקסלסי:  המשרד כן עוסק, לאורך השנים, בהבאת תכניות שונות לעידוד רפואה: מכינות שונות ללימודי רפואה בנגב ובגליל; השתתפות בסיוע לציוד רפואי בבתי חולים בנגב ובגליל; לא מזמן, השר היה בארצות הברית, בניסיון להביא רופאים שיכולים להוות מנוע צמיחה כזה - - -     

מיכאל ביטון: יש לכם גמישות, אם יגיעו אליכם עם יוזמות ורעיונות?     

יצחק אלקסלסי: השר רואה את זה כאחד ממשולש של דברים שהם חשובים כדי להחזיר את ההגירה החיובית לנגב ולגליל

יצחק אלקסלסי:  כמובן, נשמח לשמוע הכל

מיכאל ביטון: הוא צודק

מיכאל ביטון:  הוא בחר נכון, אבל תשימו לב שאתם לא מחליפים את משרד הבריאות; שאתם דואגים למנף אותו, ושהוא לא יברח עם הכספים שלו בגלל שאתם באים לעזור

מיכאל ביטון:  אתם צריכים למשוך קדימה ולעזור לאיילת עם החדשנות, עם הרעיונות שלה, שאחרי זה יהפכו לסטנדרט

יצחק אלקסלסי: השר וגורמי המקצוע נמצאים בקשר טוב עם משרד הבריאות

יצחק אלקסלסי:  אנחנו מנסים להביא תכניות יחד

יצחק אלקסלסי:  כמובן שלצערי, תקציבי המשרד קוצצו באופן דרמטי, ואנחנו מקווים שנוכל להביא בשורה - - -     

מיכאל ביטון: שמענו את זה בחדשות

מיכאל ביטון:  אנחנו איתכם

מיכאל ביטון:  אנחנו כועסים על שר האוצר, שקיצץ את תקציב נגב-גליל

מיכאל ביטון:  בהתחלה חשבנו שהוא יהיה שר מאוד עשיר, אבל כנראה שלא

מיכאל ביטון:  אבל אולי זה עדיין בר שינוי

מיכאל ביטון:  יש לכם אצבע במליאה

יצחק אלקסלסי: אנחנו עובדים על זה, אדוני

מיכאל ביטון: ד"ר עביר סולימאן

מיכאל ביטון:  מה שלומך?     

ד"ר עביר סולימאן: בסדר גמור

ד"ר עביר סולימאן:  אני חברת הנהלה בבית חולים העמק

ד"ר עביר סולימאן:  מכל מה שאנחנו מדברים עליו פה, חשוב לציין את מה שקורה בחברה הערבית, מבחינת צמצום פערי בריאות

ד"ר עביר סולימאן:  כשאנחנו מדברים על כל הדברים האלה, חשוב, בתחילה, לדבר גם על תשתיות, ולא רק על אחוזי רופאים ואחיות

ד"ר עביר סולימאן:  צריך לטפל בבעיות גם משם, מלמטה

ד"ר עביר סולימאן:  למה ערבים לא עושים ספורט? מה הממשלה משקיעה ביישובים הערביים בשביל שאנשים יעשו ספורט? אפילו אין מדרכות

מיכאל ביטון: אם יש מגרש

ד"ר עביר סולימאן: בכלל אין שום דבר

ד"ר עביר סולימאן:  זה מתחיל משם

ד"ר עביר סולימאן:  זה מה שאני יכולה להוסיף לדיון, בינתיים

מיכאל ביטון: תודה לך

מיכאל ביטון:  שירין משלבי

שירין שלבי: שירין שלבי, אני מתכללת בריאות של אשכול גליל ועמקים, ועובדת עם משרד הבריאות ומשרד הפנים

שירין שלבי:  המענה הקיים, במערך הרפואה הדחופה, מערך האשפוז, האבחון הרפואי והמחקר, באשכול הגליל והעמקים, המשרת כמיליון תושבי האשכול וסביבתו, נמצא כיום בפער משמעותי לעומת המרכז, בתת משאבים ותקנים מהנדרש על מנת לספק את צרכי האוכלוסייה

שירין שלבי:  הדבר משפיע על בריאותם ועל אורך חייהם של התושבים

שירין שלבי:  ראינו שיש תוחלת חיים של 83

שירין שלבי: 9 שנים במחוז המרכז, ושל 81

שירין שלבי: 8 במחוז הצפון

שירין שלבי:  במצב הנוכחי, קיימת פגיעה חמורה בשירותים הרפואיים הבסיסיים, שלא מאפשרים הצלת חיים של תושבי האזור

שירין שלבי:       להרכב האוכלוסייה הייחודי, המאפיין את האזור, ישנם צרכים רפואיים שהם שונים ומגוונים מצרכי האוכלוסייה שמתגוררת במרכז, אשר לא מקבלים מענה כיום

שירין שלבי:  מיקומם האסטרטגי של המרכזים הרפואיים הממוקמים באשכול – לא מאפשר מתן מענה רפואי דחוף, החשוב במיוחד לאור המצב הביטחוני השורר כיום במדינת ישראל

שירין שלבי:  על כן, קיים צורך לאומי בהשקעה מהותית בתחום הרפואה הדחופה, מערך האשפוז ומכוני האבחון

מיכאל ביטון: תודה, שירין

מיכאל ביטון:  אני רוצה לסכם

מיכאל ביטון:  ראשית, אני מודה לכל אחד ואחת מכם על כך שהגעתם, חלקכם מרחוק

מיכאל ביטון:  אני גם מודה לכם על השליחות שלכם

מיכאל ביטון:  בסוף, להיות איש רפואה זו שליחות לכל החיים, ואתם עושים את העבודה בשטח, בין אם כאנשי מקצוע או כשאנשי ניהול, שנותנים גב לאנשי הרפואה

מיכאל ביטון:      איילת, אני מודה לך על הסקירה הכנה, שמציגה מצב מביש; אף מדינה מתוקנת לא יכולה לקבל את זה שאזרחיה נופלים

מיכאל ביטון:  אזרחי הנגב והגליל משלמים ביטוח לאומי כמו האזרחים בתל אביב, ומקבלים כחצי מהשירות ומאיכות השירות

מיכאל ביטון:  הדבר הזה הוא לא ראוי, והוא נמשך עשרות שנים; הוא לא מוטל על כתפייך

מיכאל ביטון:  אני גם מקווה שלא משאירים אותך שם לבד

מיכאל ביטון:  את צריכה צוות גדול בשביל המלחמה הזו, כדי שיתחילו לצמצם פה פערים

מיכאל ביטון:       יש כחצי מכמות הרופאים והאחיות בנגב, ביחס לאוכלוסייה, מול תל אביב

מיכאל ביטון:  כנ"ל לגבי רופאים בצפון, עם קצת יותר אחיות בגליל

מיכאל ביטון:  תוחלת החיים קטנה יותר

מיכאל ביטון:  התורים ארוכים

מיכאל ביטון:  פניתי אל השר על העובדה שקופות החולים מפלות הרשמה לתורים במרכז הארץ של לקוחות מהנגב

מיכאל ביטון:  את אומרת שאתמול התקבלה החלטה והיא תפורסם, ושבספטמבר יהיה איסור להפלות חבר קופת חולים שרוצה לקבל תור במרפאה אחרת, שהיא לא באזור שלו

מיכאל ביטון:  רשמנו לפנינו שהמאוחדת כבר פתחה את השערים האלה קודם

מיכאל ביטון:  זוהי אפליה כפולה: גם נותנים לנגב שירות גרוע, וגם סוגרים בפניו דלת, למי שעוד יכול לנסוע לתל אביב ולקבל שירות

מיכאל ביטון:  הוא לא צריך לנסוע לתל אביב

מיכאל ביטון:  גם לגבי הסיפור של הדיאליזה; זה לא הגיוני שאין מכון דיאליזה לילדים בנגב

איילת גרינבאום אריזון: אני אגיד שאישרו לפתוח מיטות בסורוקה

מיכאל ביטון: אז מהר, ויפה שעה אחת קודם

מיכאל ביטון:  אנחנו דורשים ממשרד הבריאות – ותעבירי את זה למנכ"ל ולשר – שיוציא הנחייה לקופות החולים לפרסם את ההשקעות שלהן בשקיפות, לפי מחוזות, פר לקוח

מיכאל ביטון:  אנחנו רוצים לדעת שהם אכן שמו כסף על תושבי הנגב, ולא שבגלל מונופול של שירותים – יש פחות השקעה פר לקוח בנגב ביחס לתל אביב

מיכאל ביטון:  אנחנו נעשה מעקב על הדבר הזה במושב הבא

מיכאל ביטון:      במושב הבא, אני גם רוצה שתציגי לנו תכנית לוח גאנט לצמצום פערים

מיכאל ביטון:  אם היום הפערים הם X – בעוד כשנתיים הם יהיו Y, בעוד כחמש שנים – Z, ובעוד עשר שנים – הם יהיו דומים, ואז, מה תומך במהלך הזה? גם בכסף וגם בפעולות

מיכאל ביטון:  הפעולות שהצגת הן נפלאות, אבל האם הן מסה קריטית לצמצום פערים? עוד לא ברור

מיכאל ביטון:      דרוש פיתוח של יזמות, ואתה צריך להיות הגב, נגב-גליל, להיבטים הרכים והלא מטופלים

מיכאל ביטון:  אם אפשר לתת מלגת דיור; מלגת משפחה וקהילה; כל דבר שנותן אינסנטיב לרופא, לאחות או לפסיכיאטר לבוא לנגב או לגליל

מיכאל ביטון:  אתה צריך לעטוף דברים שהמערכת הבריאותית לא יודעת לעשות, לפי התקנים שלה, ולהביא ערך מוסף

מיכאל ביטון:  אני מאוד שמח, ומעריך את נגב-גליל על כך שהוא אומר פה, בשולחן: הבריאות בנגב ובגליל – חשובה לי

מיכאל ביטון:  במאמר מוסגר, הנגב הוא הכי פחות טוב, ובמאמר יותר מוסגר – הנתונים של נפת באר שבע הם הכי גרועים

מיכאל ביטון:  מי שרוצה לצמצם פערים בנפת באר שבע – צריך מסה קריטית

מיכאל ביטון:      אנחנו נעשה דיון המשך ומעקב בעוד כמה חודשים, וניתן לאחרים להתבטא

מיכאל ביטון:  מצד אחד, אני שמח על כך שהיו פה שקיפות, מידע, חדות ובהירות, אבל מאוד עצוב על הפערים בבריאות בישראל

מיכאל ביטון:  זוהי מציאות שהיא לא ערבות הדדית; שהיא לא מגילת העצמאות – שוויון לכל אזרחיה; היא לא גלות, אפילו בלקוח שקנה, באותו המחיר כמו תל אביבי, שירות בריאות, וקיבל מוצר זול יותר, פחות טוב

מיכאל ביטון:  הדבר הזה לא מתקבל

מיכאל ביטון:  ובסוף אנחנו מתים, אז התבדחתי על זה שאנחנו מתים קודם, אבל אנחנו לא רוצים למות קודם

מיכאל ביטון:  אנחנו רוצים לחיות כמו כולם

מיכאל ביטון:      אני נועל את הישיבה

מיכאל ביטון:  תודה רבה לכם