הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל, כנסת 25, פרוטוקול מספר 29, 2023-06-15 00:00

מיכאל ביטון: תל אביב סגרה ב-50% את הפערים

אהרן אוזן: כן, נכון, יש מגמה של ירידה

מיכאל ביטון: גם חיפה סגרה, הדרום לא סוגר

אהרן אוזן: אבל מה שאני אומר הוא שבסופו של דבר הפער נשאר, הדלתא נשארת

אהרן אוזן:  כולם משתפרים, אבל הדלתא נשארת

מיכאל ביטון: זה חמש ל-1,000 לידות?      

אהרן אוזן: זה ל-1,000 לידות

מיכאל ביטון: חמישה תינוקות מתים בלידה או בגיל התינוקוּת, שהוא באיזה משך זמן?      

אהרן אוזן: ההגדרה היא חודש ראשון

מיכאל ביטון: הרבה מהתמותה בדרום לצערנו זה בקהילה הבדואית

אהרן אוזן: זה נכון גם בתוחלת החיים, גם בדרום וגם בצפון

אהרן אוזן:  שימו לב שזה נכון גם באוכלוסייה היהודית וגם באוכלוסייה הערבית, גם היהודים חיים פחות בפריפריה, למרות איכות החיים

מיכאל ביטון: מה זה ה-74? זה משהו חריג שם או טעות?      

אהרן אוזן: זה ערבים בתל אביב

אהרן אוזן:  זה משהו מעוות סטטיסטית, אין לזה משמעות סטטיסטית

מיכאל ביטון: ערבי שהגיע לבית חולים ביפו

אהרן אוזן: משהו כזה, זה נתון מעוות

אהרן אוזן:  זה פלאי הסטטיסטיקה, שיש נתונים לא הגיוניים

אהרן אוזן:  כשאנחנו מסתכלים על האוכלוסייה היהודית והערבית, שכמו שאתם יודעים 60% מהאוכלוסייה הזאת אצלנו פה, אנחנו משרתים אותם, אנחנו רואים את הפערים האלה בין יהודים לערבים

אהרן אוזן:  זה נכון בתוחלת החיים, זה נכון בתמותת תינוקות, זה נכון לסכרת

מיכאל ביטון: היא עולה בחברה הבדואית באופן דרמטי

אהרן אוזן: וזה נכון גם בצפון, זה נכון לאוכלוסייה הבדואית בדרום וזה נכון לאוכלוסייה הערבית

מיכאל ביטון: אבל הערבים סובלים הרבה יותר מסכרת

אהרן אוזן: נכון, תראו את הפערים, הם פשוט מדהימים, פי שניים

אהרן אוזן:  בגיל 56-55 זה פי שלושה באוכלוסייה הערבית מאשר באוכלוסייה היהודית

אהרן אוזן:  זה נשים, אבל זה נכון גם לגברים, פשוט לקחנו דוגמה

אהרן אוזן:  זה נכון גם בתמותה מסכרת, יהודים מול ערבים, זה נכון לתמותה ממחלות כליה שרובן קשורות למחלת הסכרת

אהרן אוזן:  בהחלט זאת מגפה שאנחנו רואים אותה יותר באוכלוסייה הערבית, אבל אם אנחנו מסתכלים על יכולת שלהם לקבל טיפול חלופי במסגרת השב"נים או הרפואה הפרטית אנחנו רואים שוב את הפער בין היהודים ללא יהודים, כאלה שיש להם שב"נים

אהרן אוזן:       העובדה העוד יותר מצערת, שגם מי שיש לו שב"ן בצפון פחות משתמש בזה

אהרן אוזן:  מי שגם משלם וגם צורך זו האוכלוסייה במרכז

אהרן אוזן:  בצפון וגם בדרום, פחות יש להם, אבל גם מתוך אלה שיש להם פחות משתמשים כי זה מחייב השתתפות עצמית, זה מחייב לנסוע לבתי חולים שהם מרוחקים, לבתי החולים הפרטיים, ולכן למעשה בעלי השב"נים בפריפריה מממנים את בעלי השב"נים במציאות שקורית היום

מיכאל ביטון: לא רק את השב"ן, את כל הבריאות

מיכאל ביטון:  אם אתה משלם ביטוח בריאות כמו כולם ואתה מקבל חצי אתה מממן את המרכז

אהרן אוזן: נכון

אהרן אוזן:  אז אלה הנתונים שמה שנקרא מוודאים שאנחנו נקבל פחות מאחרים

אהרן אוזן:  אם יש פער, אז המדינה שהתחייבה לשוויון בבריאות, מן הסתם הייתה צריכה להקצות יותר משאבים כדי לסגור את הפער הזה ואנחנו רואים שזה לא ככה

אהרן אוזן:  בכל משאב במסגרת מערכת הבריאות אנחנו רואים פערים אדירים בין הפריפריה לבין המרכז

אהרן אוזן:  זה נכון למיטות אשפוז, זה נכון למיטות אשפוז פנימי, לטיפול נמרץ, לעמדות חדרי ניתוח

אהרן אוזן:  אלה פערים בין חצי לשליש מרכז יחסית לפריפריה

אהרן אוזן:       שיקום

אהרן אוזן:  למעשה מיטות השיקום, אפרופו מרכז השיקום, כמות המיטות יחסית לגודל האוכלוסייה, מה שנקרא שיעור המיטות, הוא בין רבע לחמישית בצפון מאשר במרכז

מיכאל ביטון: 400% פער

אהרן אוזן: כן, זה נכון למיטות שיקום, זה נכון לכוח אדם

אהרן אוזן:  בשיקום, כמו שאמרתי, אין גרף כי אין בכלל שיקום ילדים בצפון

מיכאל ביטון: למה להגיד אפס?      

אהרן אוזן: זה פשוט אפס

מיכאל ביטון: אז הפער בשיקום הוא 400% ולילדים אין בכלל שיקום

אהרן אוזן: דיברנו על תשתיות, אבל זה נכון גם לכוח אדם

אהרן אוזן:  כמות הרופאים, כמות האחיות, כמות מקצועות הבריאות

אהרן אוזן:  מה שנקרא אם מישהו עדיין לא השתכנע עד עכשיו שהפערים הם קיימים

נעם: וזה נתון שפחות מדברים עליו

נעם:  נוהגים לדבר על רופאים ואחיות, המשבר הגדול ביותר הוא בתחום הזה, במקצועות בריאות

מיכאל ביטון: מה למשל?      

נעם: קלינאיות תקשורת, פיזיותרפיסטיות, מרפאות בעיסוק, פסיכולוגים, שהם בתחום השיקום ליבת הטיפול

נעם:  אנחנו במחצית מהמרכז

מיכאל ביטון: עשינו דיון על פסיכולוגיה בטבריה, סגירת המרפאה

אהרן אוזן: למציאות הזאת אנחנו נכנסים ואכן בהתאם לזה קבענו את החזון שלנו שאנחנו קמים כל בוקר, מסתכלים עליו ומוודאים שאנחנו עושים את מה שאנחנו עושים בהתאם לחזון הזה

אהרן אוזן:  אנחנו רוצים להיות בית חולים שהתושבים פה באזור יבטחו בו וירצו אותו, אנחנו רוצים להוביל באיכות השירות, כי בלי זה אנשים פשוט לא יבואו אלינו ואנחנו רואים כמשימה לצמצם את הפערים בבריאות שבדיוק עכשיו הצגנו אותם

מיכאל ביטון: מה שאמרנו קודם, שיש אפס שירות לשיקום ילדים, זה ייפתר במרכז החדש

אהרן אוזן: נכון מאוד

אהרן אוזן:  ואנחנו לא רוצים לדחות את זה בחודש, אנחנו רוצים בספטמבר 24' לפתוח את מחלקת השיקום לילדים, זאת המשימה

מיכאל ביטון: והחוסר של 50 מיליון שקל לציוד לפתיחת המקום הזה?      

אהרן אוזן: אם הוא לא יהיה אין לנו - - -      

יוסי: ישירות למרכז כן, אבל האתגרים הם גדולים מהסיפור של ההצטיידות

מיכאל ביטון: לא, אנחנו מדברים על המרכז עכשיו

אהרן אוזן: כן, הוא מדבר על המרכז, יש אתגרים נוספים

מיכאל ביטון: אתה מגדיל תקנים ברגע שאתה פותח את המרכז הזה?      

אהרן אוזן: כן

מיכאל ביטון: והתקנים האלה מוכרים?      

אהרן אוזן: אנחנו במשא ומתן

אהרן אוזן:  יש הכרה שאנחנו צריכים להפעלת מרכז השיקום לקבל 400 תקנים, זה מאושר, זה מאושר על ידי החטיבה, מאושר על ידי המשרד

אהרן אוזן:  השנה קיבלנו, לצערי באיחור של חצי שנה, בסוף קיבלנו 30 תקנים כדי שנתחיל כבר לבנות את תשתית כוח האדם

אהרן אוזן:  המטרה היא שתשתית כוח האדם תהיה מוכנה ברגע שאנחנו פותחים את המרכז ולא שמקבלים ואז נגיד אה, רגע, עכשיו אנחנו צריכים לבנות את כוח האדם ולהפסיד עוד שנה, שנה וחצי

אהרן אוזן:  מה שקורה בדרך כלל במקומות שפותחים אותם, רק אחרי שמקבלים מתחילים לבנות את כוח האדם

אהרן אוזן:  אנחנו רוצים לבנות אותו כבר מעכשיו, יש כבר היום שלושה רופאים שלנו שמתמחים בשיקום בבית לוינשטיין

מיכאל ביטון: אז בערך 400 מיטות יש לך, וכשתפתח את המרכז החדש?     

אהרן אוזן: עוד 160

מיכאל ביטון: אתה תגדל ב-50%

אהרן אוזן: נכון מאוד

דוד מגן: הוא יקבל עוד שלוש מחלקות בריאות הנפש

אהרן אוזן: זה בהמשך

מיכאל ביטון: חוץ ממרכז השיקום?      

דוד מגן: כן

מיכאל ביטון: אבל המחלקות לבריאות הנפש זה עוד לא אושר

אהרן אוזן: לא, זה אושר

מיכאל ביטון: אז למה אין לו כספי תכנון לבניין של בריאות הנפש?      

דוד מגן: זה נכון, האוצר היה צריך לקבל כסף מרמ"י על השיווק של הקרקע בבאר יעקב

דוד מגן:  אנחנו ביקשנו הלוואה מהמשרד, שייתן לנו עוד כמה מיליונים

מיכאל ביטון: כמה מיטות לבריאות הנפש?      

דוד מגן: שלוש מחלקות

אהרן אוזן: בסביבות 80

מיכאל ביטון: מאושרות כמעט?      

דוד מגן: הפרוגרמה מאושרת

אהרן אוזן: מדובר על שלוש מחלקות, 25 מיטות בכל מחלקה

אהרן אוזן:  לא מיטה אחת פחות

אהרן אוזן:  היום המיטות הן 35

אהרן אוזן:  הייתה ועדה, כמו שאתה יודע, בנושא הזה שמשרד הבריאות הקים והייתה המלצה ל-25 מיטות למחלקה שאושרה ואנחנו כבר אימצנו את המודל החדש

אהרן אוזן: זיו הוא גם ממשלתי?      

אהרן אוזן: כן

מיכאל ביטון: יש שם בריאות הנפש

אהרן אוזן: נכון, יש שם מחלקה פתוחה ולילדים

מיכאל ביטון: אבל הוא גם קורס ועמוס

אהרן אוזן: נכון, בגלל זה אנחנו לא ניכנס לתחום הילדים, זה יישאר שם, אין לנו כוונה להיכנס לפסיכיאטריה ילדים

אהרן אוזן:  הוא נותן מענה טוב ולא צריך לחלק את המשאבים

מיכאל ביטון: אז החוסר הוא במה?      

אהרן אוזן: במבוגרים ומחלקות סגורות

מיכאל ביטון: אבל אין איזה אמירה כללית שצריך להקטין את המחלקות הסגורות?      

אהרן אוזן: יש אמירה אחת שצריך להקטין אותן, והיא אמירה נכונה, ואמירה שנייה היא שהמחלקות האלה צריכות להיות בבתי חולים כלליים, כחלק מבית חולים כללי ולא במרכזים רפואיים נפרדים שיש להם בעיית סטיגמה, בעיה של פיתוח כוח אדם והרבה בעיות נוספות

מיכאל ביטון: אבל יש דבר כזה, בתים מאזנים

אהרן אוזן: נכון, בקהילה

נעם: בתפיסת ההפעלה של המרכז לבריאות הנפש שגובשה יחד עם הצוות של מזור ובגיבוי מלא של הגורמים המקצועיים במשרד הבריאות - - -     

מיכאל ביטון: יש לכם הזדמנות לשים יד על כסף

מיכאל ביטון:  בקרן לרווחי הגז, אני חבר בוועדה, שמנו כמה מיליונים להקמת בתים מאזנים

נעם: בתים מאזנים זה פרויקט קהילה

מיכאל ביטון: תשמע אותי עד הסוף

מיכאל ביטון:  זה נשמע שאף אחד לא להוט לממן את הפעלת הבתים המאזנים וגם לא ברור שהם יקומו כמו שצריך

מיכאל ביטון:  יש מישהו שהמציא את המושג הזה בתים מאזנים וקמו כמה בודדים כאלה בארץ, אבל אם אתם יכולים לשים יד על בית מאזן כזה, מיידית, זה לא תשתית ענק, אלא בית פרטי, וילה שאתם שוכרים בינתיים בפוריה, אני לא יודע בדיוק מה, כבסיס לקבל משם כמה שקלים, יש שם כמה מיליונים, ולהכניס את התפיסה הזאת אל תוך אותם מרכזי בריאות נפש, אולי כדאי לשים יד על הכסף הזה

אהרן אוזן: בתים מאזנים זה פרויקט של קהילה, לא של בתי חולים

מיכאל ביטון: למה?      

אהרן אוזן: אני חושב שזה לא נכון כי הקונספט הוא חיבור לקהילה, לא לבית חולים, וזה ככה צריך להיות

אהרן אוזן:  אני מאוד מאמין שזה ככה צריך להיות

מיכאל ביטון: אבל למה שהוא לא יהיה פה ומחובר לקהילה?      

אהרן אוזן: כי הרעיון בבית מאזן שהוא בתוך הקהילה, לא מבודד בתוך בית חולים

אהרן אוזן:  אז הוא יגיד אוקיי, מה עשיתם, בסוף שמתם אותי בבית או שמתם אותי בבית חולים?      

נעם: הבתים המאזנים הם חלק מהרצף בין מחלקה סגורה, מחלקה פתוחה, בית מאזן ובית

מיכאל ביטון: כן, אבל אחרי שהוא יוצא מהמחלקה

אהרן אוזן: זה חייב להיות חלק מהקהילה

מיכאל ביטון: אבל האם אתה יכול להרשות לעצמך להיות בעלים של בית כזה גם אם הוא לא בשטח שלך?      

אהרן אוזן: אני לא מכיר שמאפשרים, המשרד לא מאפשר לבתי חולים לנהל בתים מאזנים

מיכאל ביטון: זה לא נושא מספיק מעוצב שיש בו כללים, זה הזמן לחדור אליו

מיכאל ביטון:  תגישו מכרז, קחו בית אחד, תקימו בטבריה בית מאזן

אהרן אוזן: נבדוק את זה, אני לא מספיק מכיר

מיכאל ביטון: תנו לרופאים שלכם שמחכים לבניין הגדול שיהיה להם איפה לעבוד

מיכאל ביטון:  זה קשר עם הקהילה, זה דבר חזק, ואז זו תהיה יחידת הקצה שלכם, אחרי אשפוז, אשפוז יום ואז בית מאזן

מיכאל ביטון:  מבית מאזן גם אמורים לצאת, לא אמורים להישאר שם

נעם: הם נשארים תקופות יותר ארוכות ואז בדרך לקהילה

אהרן אוזן: אז אנחנו כ-1,600-1,500 עובדים

אהרן אוזן:  מעבר לכך שאנחנו בית חולים אנחנו למעשה המעסיק הכי גדול באזור שלנו, לא בגלל שאנחנו גדולים, אלא בגלל שאין דברים אחרים לצערנו, מפעלים שהם מעסיקים גדולים יותר

אהרן אוזן:        הנה, ככה אנחנו נראים, ראיתם מכל הזוויות השונות

אהרן אוזן:  דיברת על המרחב שיש לנו במרכז הרפואי, ואמרנו שמעבר לכך גם - - -     

מיכאל ביטון: גם מנחת המסוקים לא צריך היה, אפשר לנחות על הגג ולבנות שם בניין, זה במיקום הכי יפה שיש לכם

אהרן אוזן: נכון מאוד, יש על זה ויכוחים מאוד גדולים בתכנית האב שלנו

אהרן אוזן:  יש בעיה היום במנחתים על גגות, למעשה היום חיל האוויר לא נוחת על גגות, אז יש מנחת מפואר באיכילוב, אבל - - -      

מיכאל ביטון: גם בקריה יש

אהרן אוזן: וגם בקריה, נכון, אתה צודק, היום המסוקים נוחתים וראינו כרגע את המנחת ריק, אבל מי שנמצא עליו זה המסוק של צפון מדינת ישראל של מד"א והוא יושב אצלנו

מיכאל ביטון: הוא נותן שירות?      

אהרן אוזן: הוא נותן שירות לכל צפון מדינת ישראל מאצלנו, אנחנו הבסיס שלו

אהרן אוזן:  אני אעבור על הדברים האחרים, אנחנו בהחלט מאוד משתדלים להוביל גם באיכות, במדדי האיכות ובטיפולים

מיכאל ביטון: אז שיבא, בילינסון, זה הכול ממשלתי?      

אהרן אוזן: שיבא ממשלתי, בילינסון של הכללית

דוד מגן: בילינסון כללית, ברזילי שלנו, הדסה לא וצפון זה כן

מיכאל ביטון: אבל למה הם לא קוראים לזה צפון?      

נעם: זה פורסם לפני שינוי השם

אהרן אוזן: רק לפני חצי שנה שינו את השם

מיכאל ביטון: ומה זה פדה?      

אהרן אוזן: ברוך פדה הוא היה מנכ"ל משרד הבריאות, הוא היה מנהל בית החולים, הוא היה קצין רפואה ראשי, איש שגר באזור הזה פה, בהחלט אדם ראוי

אהרן אוזן:       אז דיברנו על הקרדיולוגיה כמרכז מצוינות, השבץ המוחי, מערך הילדים שאנחנו מאוד חיזקנו אותו

מיכאל ביטון: אז העניין הזה של נוירוכירורגיה, למה לא מאשרים לו את זה?      

אהרן אוזן: זה סיפור

אהרן אוזן:  אני כבר שנתיים רודף אחרי המשרד

אהרן אוזן:  למה? אני לא יודע, אין לי מושג

אהרן אוזן:  מה שאנחנו רוצים, אנחנו לא רוצים מחלקה נוירוכירורגית, בפירוש הבקשה שלנו היא מאוד צנועה

אהרן אוזן:  אנחנו לא רוצים מחלקה נוירוכירורגית, מי שיש לו גידול במוח, אנחנו לא רוצים לעשות את זה פה, שיילך לבתי החולים האחרים, אנחנו רוצים נוירוכירורגיה דחופה

אהרן אוזן:  מה זה נוירוכירורגיה דחופה? זה אדם שמגיע עם דימום במוח והוא צריך דחוף לשחרר את הלחץ

אהרן אוזן:  זה מה שאנחנו רוצים

מיכאל ביטון: אני רוצה להבין, הוא כבר יודע להיכנס לכל עורק במוח, אז למה לא לשחרר את הדימום? מה ההפרדה הזאת?      

נעם: זה הטיעון שלנו, אין הפרדה

אהרן אוזן: אין היגיון

מיכאל ביטון: אבל הוא יודע לעשות התערבויות במוח, אז סתימות הוא יכול לעשות ודליפות הוא לא יכול?      

נעם: הניסוח הוא יפה

מיכאל ביטון: זה ניסוח של אינסטלטור

אהרן אוזן: דרך אגב, לשחרר את הלחץ זה הרבה הרבה יותר פשוט מאשר - - -     

נעם: כן, זה לקדוח חור

מיכאל ביטון: אז למה לא?      

אהרן אוזן: כי יש איגוד נוירוכירורגיה במדינת ישראל

מיכאל ביטון: מה זה, זה גם אגו?      

אהרן אוזן: בוודאי, רק אגו

אהרן אוזן:  זה רק אגו, הוא לא רוצה להרחיב את השירות הנוירוכירורגי של מדינת ישראל, הוא אומר שזה מה שיש, מספיק, לא צריך יותר

מיכאל ביטון: זה מתאים לקרן נויבך לעשות ברדק על זה, להתלבש על זה

מיכאל ביטון:  בואו ניקח את הדבר הזה וגם את - - -     

אהרן אוזן: בפעם האחרונה שהצגתי את זה, הצגתי את זה למנכ"ל לפני חודשיים, הוא אמר שהם ידונו בזה שוב

אהרן אוזן:  אנחנו מאוד מאוד רוצים, למה?      

מיכאל ביטון: אתם לא מבקשים שום תקנים ושום דבר

אהרן אוזן: אנחנו מבקשים תקנים, לא נותנים לנו ואנחנו עושים את זה בכל מקרה

מיכאל ביטון: ומה נאמר עם השר ארבל? העליתם את זה?      

אהרן אוזן: העלינו את זה, ודאי שהעלינו את זה?      

מיכאל ביטון: מה הוא אמר על זה?      

אהרן אוזן: שהם יבדקו את הנושא

אהרן אוזן:  אני ארוץ קדימה

אהרן אוזן:  אנחנו מרכז מצוינות בתחום ה - - - יש לנו יכולות למיקרוכירורגיה שקיימות אולי בעוד ארבעה-חמישה מרכזים היום במדינת ישראל

אהרן אוזן:  פיתחנו את נושא רפואת הריאות, מערך עיניים, כירורגיה כללית, יש לנו היום רובוט דה וינצ'י

אהרן אוזן:  אין לנו רישיון, אבל בכל זאת יש לנו רובוט

מיכאל ביטון: מה זה הרישיון הזה?      

אהרן אוזן: צריך רישיון

אהרן אוזן:  מדינת ישראל החליטה שבשביל להפעיל רובוט צריך רישיון

מיכאל ביטון: אז למה לא נותנים רישיון?      

דוד מגן: הרישיון במדינת ישראל לשירותים האלה מותנה בהסכמת משרד הבריאות והאוצר

דוד מגן:  האוצר קצב כמה מכשירים הוא מוכן שיהיו במדינת ישראל, קופת חולים כללית הכניסה לכל בתי החולים שלהם בלי לשאול והתחילו לעבוד

דוד מגן:  דיברתי על זה עם ארז, אנחנו הכנסנו - - -     

מיכאל ביטון: אבל אתם הממשלה

דוד מגן: אבל אנחנו ילדים טובים, אז הוא מחכה לאישור

מיכאל ביטון: תן לו אישור, אתה מהממשלה

מיכאל ביטון:  אתה משרד הבריאות, לא?      

דוד מגן: כן

מיכאל ביטון: אז תכתוב לו: הריני לאשר לך דה וינצ'י אחד בינתיים

דוד מגן: הוא יודע שאני מאשר לו, אבל זו לא סמכות שלי

דוד מגן:  האמירה שלך היא לגמרי במקום, אני לא הרגולטור, אני בצד - - -     

מיכאל ביטון: אתה כן, אתה הרגולטור

דוד מגן: לא, אני משרד הבריאות, חטיבת בתי החולים

דוד מגן:  מי שצריך לתת את זה הוא מי שאחראי על כל הרגולציה הלאומית בנושא ואנחנו עובדים איתם על זה

מיכאל ביטון: מי זה, האוצר?      

דוד מגן: לא, חטיבת הרפואה אצלנו במשרד וגם אם הם ייתנו זה לא מאושר על ידי האוצר

מיכאל ביטון: לא נורא, אבל מי שואל אותם? תן לו לפחות מכתב אחד

דוד מגן: אתה אומר דברים שאני לא יכול להגיד

אהרן אוזן: זה חוק

מיכאל ביטון: איזה חוק?      

אהרן אוזן: פקודת בריאות העם, רישיונות

מיכאל ביטון: שמה כתוב שם?     

קריאה: יש טבלה שמרכזת את מספר המכשירים המיוחדים

מיכאל ביטון: והאוצר מוסמך בחוק הזה?      

אהרן אוזן: בריאות ואוצר

מיכאל ביטון: תוציא להם מכתב בינתיים, למשרד הבריאות

אהרן אוזן: אבל אל תגלה שיש לנו

אהרן אוזן:  תגיד באופן כללי, היום רובוט צריך להיות בכל בית חולים במדינת ישראל

אהרן אוזן:  היום זה סטנדרט אוף קר

שמרית בבאי: הנה, בדיון על אי השוויון

מיכאל ביטון: ולמה הכללית לא פוחדת מהאוצר? אתם ממשלה פוחדים מהאוצר והם לא פוחדים מהאוצר?      

אהרן אוזן: נכון

קריאה: כן, התשובה היא כן

מיכאל ביטון: נוציא להם מכתב

דוד מגן: זה מסוג הדברים שהאוצר מגביל את התפתחות הבריאות

מיכאל ביטון: אבל מקצועית אתה הסמכות

מיכאל ביטון:       (הקרנת סרטון)

אהרן אוזן: אנחנו רואים במרכז השיקום מעבר לשיקום

אהרן אוזן:  דיברנו על השיקום, אבל אנחנו רואים בו כמנוע צמיחה אזורי

אהרן אוזן:  דיברנו על 400 משרות, זה 600-500 משפחות שאנחנו רוצים שיעברו מהמרכז לצפון

אהרן אוזן:  זה פרויקט, זה פרויקט משנה מציאות פה בצפון

אהרן אוזן:  אין הרבה הזדמנויות כאלה, זו הזדמנות שמדינת ישראל חייבת לנצל, אסור לה לפספס את ההזדמנות הזאת

אהרן אוזן:  כמובן אנחנו מדברים על שיתופי פעולה ויש הרבה שיתופי פעולה עם המוסדות האקדמיים, עם הרשויות המקומיות, עם האשכולות שנמצאים פה

אהרן אוזן:  יש פה הזדמנות ליוזמות עסקיות, הזדמנויות לחדשנות בתחום השיקום

מיכאל ביטון: מה עסקי למשל?      

אהרן אוזן: לדוגמה תיירות מרפא בשיקום שיכולה להיות

מיכאל ביטון: יבואו?      

אהרן אוזן: לכזה מרכז יבואו

מיכאל ביטון: עושים את זה בארץ?      

אהרן אוזן: עושים את זה בעיקר במרכז

אהרן אוזן:  דיברנו על המבנה, אני לא רוצה להרחיב

אהרן אוזן:  זה מה שאנחנו צריכים היום כדי להמשיך את הדרך שלנו, קיבלנו תקנים, עדיין לא קיבלנו את התקציב

מיכאל ביטון: מה עושה פה נגב גליל בכל זה?      

אהרן אוזן: תומך בנו מורלית

מיכאל ביטון: הוא היה פה, לא?      

יוסי: כן, הוא היה פה והמנכ"ל שלו אמור להגיע ביום רביעי הבא לסיור

מיכאל ביטון: יש תכניות לעידוד רופאים לנגב ולגליל, אתם שמים יד על התכניות האלה, הקיימות?      

אהרן אוזן: היום יש שתי תכניות, 'אילנות' שמדברת על סטודנטים שאנחנו נראה אותם בעוד 15 שנה, יש תכנית 'כוכבים' של מתמחים, תכנית מאוד מאוד מצומצמת, מדברים על חמישה, שישה, שבעה בשנה לכל המקצועות

אהרן אוזן:  אנחנו רוצים תכנית למרכז השיקום, תמריצים לרופאים, תמריצים לבעלי מקצועות בריאות, ריפוי בעיסוק, קלינאות תקשורת, בלי זה אנחנו לא נוכל לקדם את זה

יוסי: הם לא יבואו

מיכאל ביטון: יוסי, אתה צריך ללכת פה בשני מסלולים

מיכאל ביטון:  מסלול החלטת ממשלה בשער הראשי, אם נגב גליל אכן יוביל, אני אדבר עם השר ואני אראה כמה באמת הוא מתכוון להביא החלטת ממשלה כזאת, או כל משרד אחר, משרד רוה"מ או מישהו שמוכן לתכלל

מיכאל ביטון:  משרד הבריאות גם יכול להביא החלטת ממשלה אם הוא רוצה להיות המוביל שלה

מיכאל ביטון:  בצד הדבר הזה זה סיפור של 50 מיליון שקל, 70 מיליון שקל, אפשר לפרק אותו לחתיכות ולהעמיד את הכסף

אהרן אוזן: זה לא כל שנה

שמרית בבאי: אנחנו חושבים שיש כאן סמי הקבלה, לא באותם סדרי גודל, אבל הקבלה למהלך המאוד גדול שנעשה בדרום

מיכאל ביטון: אני מבין את הראש שלך, אבל איך עשיתי שינוי בירוחם? כתבתי על זה ספר

מיכאל ביטון:  קודם כל גייסתי תורמים, לא חיכיתי לממשלה, הכנסתי את הממשלה להיריון, גם בתחום של בריאות

מיכאל ביטון:  גייסתי תורם לניידת טיפול נמרץ, תורם לרופא בלילה, תורם לבניין הייטק ואחרי זה הצלחתי לקבל קצת יותר מהממשלה, כי הראינו הצלחה

מיכאל ביטון:       לדעתי גם מה שאני שומע בתוך המנגינה, לממשלה יש אמון בכם, הממשלה לא הייתה מקימה את המרכז הזה פה בלי לדעת שיש מי שיעשה את העבודה, אז יש אמון יסודי

מיכאל ביטון:  הממשלה מאמינה בכם, אחרת היא לא הייתה שמה פה את המרכז הזה, ואחרי שהיא מאמינה בך אתה רוצה להגיע להחלטת ממשלה

מיכאל ביטון:  ירוחם הקטנה הביאה לעצמה החלטת ממשלה של 300 מיליון שקל

מיכאל ביטון:  זה מצווה להביא החלטות ממשלה, אבל עובדים במקביל, זאת אומרת אם הפאזל זה 70-60 מיליון שקל, מחלקים אותו לכמה חתיכות, עובדים עם כל אחד על החתיכה שלו

מיכאל ביטון:  אם נביא החלטת ממשלה יפה שלמה, עוד יותר טוב, אבל לא נחכה רק להחלטה

יוסי: אם אפשר רגע, ברשותך, להתייחס

יוסי:  קודם כל אנחנו לא מחכים, צריך להגיד

מיכאל ביטון: וגם אני רוצה כמעקב שנקרא לזה ישיבת מעקב עם נציגי הממשלה, שזה ייקרא גיבוש החלטת ממשלה לשיקום בצפון

מיכאל ביטון:  אפילו לא נגיד שזה לבית החולים שלכם, אם בא להם להוסיף למישהו עוד משהו על שיקום אין לנו בעיה, ונראה מה הנושאים

מיכאל ביטון:  אבל בחתיכות הקטנות יש פה מה להביא, בלי לחכות

מיכאל ביטון:  אני אקח על עצמי כמה משימות, אנחנו נגדיר אותן ונעבוד עליהן ביחד

יוסי: אז צריך רגע להגיד שאנחנו במקביל למעטפת של החלטת ממשלה לא מחכים, אנחנו עובדים במקביל ברזולוציה של כל אחד מהמשרדים, גם חטיבת בתי החולים הממשלתיים רתומה לאירוע, וצריך להבין שהאירוע הזה של מחלקת השיקום פוגש את כל היתרונות והחסרונות של רפואה בפריפריה

יוסי:  כשאתה צריך להביא רופאים במסות ואנשי מקצועות בריאות במסות אז הכלים הקונבנציונליים לא יעזרו פה, צריך פה הירתמות שיש פה זרקור על מרכז השיקום כמגה אירוע שיש לו השלכות לא רק בתחום הבריאות, יש לו השלכות על מינוף האזור

יוסי:       אנחנו מנסים לרתום שורה של משרדי ממשלה לטובת האירוע

יוסי:  בהיבט של תמריצים אנחנו עובדים עם החטיבה, בהיבט של מקצועות הבריאות מול החטיבה יש כבר התחלה של תהליך, בהיבט של תמריצי רופאים זה פוגש את המגבלה של משרד הבריאות לגבי היקף המענקים שהוא יכול לתת השנה לרופאים בפריפריה

יוסי:  אז הם ייתנו לרופאים במרכז השיקום, לכמה רופאים? זו שאלה גדולה, כי הוא צריך לחלק גם פה וגם שם, לכן במובן הזה מעטפת של החלטת ממשלה יכולה לתת רוח גבית לאירוע

מיכאל ביטון: כן ולהחריג אותך

יוסי: נכון

מיכאל ביטון: אבל צורת החשיבה שלכם לא חייבת לאמץ את הכלי הממשלתי כמו שהוא ניתן

מיכאל ביטון:  יש את נושא החלטת הממשלה, אני אתן לך דוגמה, אם אתה אומר לרופא: קח מענק 200,000 שקל, תתחייב לעבוד פה חמש שנים, הממשלה עושה דברים כאלה, אבל אם אתה בא לרופא הזה ואתה אומר לו: אני אשתתף בשכר הדירה שלך שש שנים ואנחנו נסייע לך במענק הגעה לבית, להקים, לקנות ציוד, ונעשה לך התמחות עם הרופאים הכי טובים שיש במדינה, כמו מה שהוא בסיירת שלו של טיפולי לב, שהוא הצליח לפתות את המתמחים האלה

מיכאל ביטון:  בונים פיתויים שהם לאו דווקא עולים 200,000 שקל, גם אם עולה 100,000 שקל אבל זה גם רוחבי, הוא לא רק לוקח כוכב או שניים, הוא לוקח מסות, הוא לוקח 30 כאלה, 50 כאלה

מיכאל ביטון:  להביא כוכב זה חשוב, אולי למנהל, אולי למנהיג של הדבר, אז דווקא כשיש החלטת ממשלה, או בכלים הקיימים של הממשלה או כלי ייחודי

מיכאל ביטון:  קהילת רופאים, קהילת אנשי מקצוע לשיקום

שמרית בבאי: ההחלטה לא מתייחסת רק באמת לרופאים עצמם, לכל האקו סיסטם שלהם, לתעסוקה

מיכאל ביטון: נכון, אנחנו עשינו עכשיו פרויקטים, עזרתי לייעץ בפרויקטים בכור האטומי, בקמ"ג

מיכאל ביטון:  בקמ"ג יש חוקרים, בחוץ הם מרוויחים 50,000 ו-60,000 שקל, אצלו הם ירוויחו 30,000-20,000 שקל והוא רוצה לשמור אותם או להביא אותם, למה הם יבואו לקמ"ג? היוקרה, התחומים, מערכת היחסים, הצוות, אבל אז אמרנו בוא נעזור להם בדיור בדימונה, כגרעין התיישבות, כקבוצה

מיכאל ביטון:  כשאדם רוצה לעבור דירה הוא רוצה לא להיות לבד, אז קהילת חיים מעניין

מיכאל ביטון:       אז לצד הכלים הקיימים של הממשלה לתמרץ, שבדרך כלל זה כלכלי, קח מענק, קח זה, לבנות להם קהילת חיים של אנשי מקצוע

מיכאל ביטון:  צורת חשיבה דומה מנסה לעשות דורון אלמוג בעלי נגב, ממש לבנות בתים לידו, לבנות להם קהילת חיים

מיכאל ביטון:  אז קהילת חיים או תמריץ מהסוג הזה יותר קל לנגב גליל לשים עליו כסף, כי נגב גליל כל הזמן שואל למה אני אשים לבניין? אני לא משרד הבריאות

מיכאל ביטון:  ציוד רפואי מדי פעם הוא שם, אבל כשאתה אומר לו בזכותך יגיעו 100 משפחות ויקבלו ממך סיוע בשכר דירה וליווי ותמריץ חינוכי לילדים בעלויות של החינוך, אני חושב שיש לזה סיכוי לא פחות להצליח

יוסי: אז צריך להגיד שאנחנו כנראה קלענו לדעתם של גדולים כי זו המעטפת שפיתחנו

יוסי:  היום יגיע מנכ"ל משרד התיישבות והמשימות הלאומיות לטובת העניין הזה

יוסי:  הוא כבר הקצה לתכנון כמה מקבצים של קרווילות לקליטה מיידית של צוות, אבל הוא אומר שהוא לבד לא יכול לשאת בעניין הזה, הוא צריך את נגב גליל לידו

מיכאל ביטון: ואל תתבייש לשים קרווילות פה באדמה שלך

מיכאל ביטון:  אני אומר לכם, תגיעו למצב שיהיו לכם 50 דירות בתוך בית החולים, כי הרבה סטז'רים הם אפילו לא נשואים, אם תהיה לו דירה עם נוף לכנרת, עם הפרדה של גידור וצמחייה, באיזה מתחם אחרון ובקצה הוא לא ירגיש שהוא בבית חולים וזה יהיה נכס שלכם

מיכאל ביטון:  אתם דיברתם על כלכליוּת, בסוף זה נכס מניב

מיכאל ביטון:  ואם מישהו בכלל תרם לך חלק ממנו, אתה משכיר את זה ב-70%-60% ממחיר השוק ובאווירה

מיכאל ביטון:  יש לך יתרון, יש לך אדמה ונוף

מיכאל ביטון:  אם מישהו נתן לך 20 קרווילות, שים אותן פה ותקרא לה מגורי צוות חירום, מבחינת רגולציה

מיכאל ביטון:  זה השם שתיתן לזה, מגורי צוות לחירום, זה יהיה מרכז הקליטה שלך של עובדים צעירים

שמרית בבאי: שלום, שמרית בבאי, מנהלת שותפויות באשכול כנרת עמקים

שמרית בבאי:  יורם קרין מוסר לך ד"ש חמה, בגלל המפגש, כמו שיוסי אמר, הוא לא יכול להיות כאן, אבל הוא כבר אמר שנעשה את ה-follow up כמה שיותר מהר

מיכאל ביטון: דיברתי עם יורם אתמול

מיכאל ביטון:  אבל מה זה התפקיד הזה? איפה זה?     

שמרית בבאי: אשכול כנרת עמקים, יש היום 12 אשכולות בכל הארץ, אנחנו אשכול של 15 רשויות

שמרית בבאי:  לפני שנה וחצי, סדר גודל, נוצר חיבור מאוד מאוד גדול בין בית החולים לבין האשכול באיזה שהיא הבנה שיש פה אירוע, יש פה אירוע שאפשר להסתכל עליו אזורית, אפשר להסתכל עליו בתור איזה שהוא מחולל, כמו שיוסי הציג, כמו שד"ר און הציג, איזה שהוא מחולל אזורי

שמרית בבאי:  זה משהו מאוד קונקרטי שקורה עכשיו

שמרית בבאי:  בעצם אנחנו מסתכלים על טווח קצר של שנתיים-שלוש ועל טווח ארוך שאפשר כבר לראות, ולכן הקבלתי או זרקתי לך ככה את הנושא של מִנהלת הדרום, אבל לראות איך זה שולח פיבוט לתוך החינוך, לתוך התעסוקה, לתוך המרחב האזורי השלם, מסחר, תעסוקה, הרבה מאוד נושאי רוחב

שמרית בבאי:       מתוך הזיהוי הזה נוצר חיבור מאוד מאוד גדול עם בית החולים

שמרית בבאי:  אני אספר שאנחנו במהלך מאוד גדול בטבריה של מוביליות חברתית יחד עם הג'וינט, ברור שזה אחד מהנושאים שצריכים להיות מדוברים שם וצריך להסתכל על הדבר בצורה רוחבית

שמרית בבאי:  לכן, כפי שאמרת, אנחנו מדברים על אירוע של איך לא רק קולטים את כוח האדם הזה, כלומר קליטה של כוח אדם זה באמת אחד הדברים שצריך לראות איך עושים את זה, אבל איך קולטים אותם בצורה כזאת שהיא גם תמנף את המרחב ואת האזור

שמרית בבאי:  איך קושרים פה קהילת רופאים

שמרית בבאי:  הסיפור של הפרא-רפואי, מקצועות הבריאות, יש הרי קושי ארצי היום, יש ממש חוסר ארצי במקצועות האלה, איך אנחנו עושים קשרים עם האקדמיה כדי להצליח למשוך לכאן אנשים שיבואו לעבוד במקצועות האלה

שמרית בבאי:       לכן הסיפור הזה, יוסי ואנחנו עובדים מאוד מאוד חזק על נושא של מִנהלת, בעצם איך אנחנו מצליחים לבנות סביב הסיפור הזה את כל הדברים, גם את הצרכים המידיים של קליטת כוח האדם, אנחנו מדברים על 30 תקנים עכשיו, אבל איך באמת מביאים את האנשים לכאן, איזה חבילה אנחנו יכולים לתפור של תעסוקה לבן הזוג - - -     

מיכאל ביטון: אני לא רוצה לבאס אתכם, אבל אני לא חושב שהמִנהלת זה כל הסיפור

מיכאל ביטון:  אם עכשיו תפגשו את שר הבריאות או מישהו והוא ישאל אתכם מה הכי חשוב עכשיו לקדם והתשובה תהיה מִנהלת, אני לא יודע אם זו התשובה

מיכאל ביטון:  אני תמיד רוצה שיהיה איזה כוח נוסף, אסטרטגי, שעובד רק על משימה מסוימת ומתכלל אותה, אבל צריך גם להיזהר בהדגשת הדבר הזה

מיכאל ביטון:  המִנהלת היא ביי פרודקט של האירוע, היא לא האירוע

שמרית בבאי: איך אתה רואה חיבור של משרדי ממשלה נוספים לדבר הזה?      

מיכאל ביטון: מה זה המילה מִנהלת? נניח שיהיה למנהל בית החולים פה שני עובדים שאסור להם להתעסק בבעיות של היום אלא רק של מחר, זאת המנהלת הזאת, נכון?      

שמרית בבאי: לא, לאו דווקא, זו לא הכוונה

מיכאל ביטון: אז מה זה המִנהלת? אם זה יותר משני עובדים זה לא ראוי למימון

מיכאל ביטון:  אני לא חושב שצריך לייצר פה איזה הוצאה –      

שמרית בבאי: לא, סליחה, איגום משאבים ממשלתיים

שמרית בבאי:  יוסי ינסח את זה יותר טוב

מיכאל ביטון: הבאתי החלטת ממשלה של 300 מיליון שקל, לא קיבלתי מִנהלת, הבאתי כסף

מיכאל ביטון:  אבל איך הבאתי כסף, 300 מיליון? הבאתי שני עובדים שלא היו בעירייה, שהם עוסקים בעתיד ולא בהווה, חברה כלכלית, אסטרטגיה, ואז הוא יום ולילה בונה החלטת ממשלה

מיכאל ביטון:  המילה מִנהלת יכולה פה להרתיע, היא יכולה להסיט את המוקד מהדבר עצמו

מיכאל ביטון:  אם אתה אומר עכשיו זה ההון האנושי והציוד שחסר לנו ומעטפת לעובדים ובצד אנחנו צריכים איזה מִנהלת קטנה שתלווה את זה

מיכאל ביטון:  אתם מבינים? זה גם מנגינה, זה לא רק תוכן של דברים

שמרית בבאי: אז אולי ניסחתי לא נכון, אבל אפשר להסביר יותר טוב מה הכוונות

יוסי: קודם כל הפוקוס שלנו הוא באתגרים המידיים של הצטיידות ומעטפת תמריצים לגיוס ההון האנושי ואיתור האנשים שבכלל יהיו מוכנים להגיע

יוסי:  הזיהוי של המִנהלת הוא זיהוי לא רק של מרכז השיקום בצפון

יוסי:  הצפון מתמודד היום עם כמה אתגרים מאוד גדולים, לצד מרכז השיקום שנבנה פה יש מרכז יזמות וחדשות בעמק הירדן שמנסה להביא חברות הייטק ויש בית חולים - - -     

מיכאל ביטון: אני מכיר, כן, אבל מה זה המִנהלת הזאת, היא בשירות מי? בשירות מה? בשירות האתגר הזה, בשירות בית החולים, בשירות הצפון המזרחי? בשירות שלושה מיזמים? יש הבדל באיך אתה מתאר את הדבר

שמרית בבאי: שאלת מה אנחנו רוצים בסופו של דבר

שמרית בבאי:  יש החלטת ממשלה, החלטת הממשלה היא - - -     

מיכאל ביטון: עוד פעם, אני מאתגר אותך, אני אוהב שיש כוח אדם שחושב על העתיד, אני הראשון שהמציא את זה, זה כתוב בספר שלי, מי העובדים שרק מוציאים כסף, אגף חינוך, רווחה, הנדסה, נולדו לי עובדים, חברה כלכלית, אסטרטגיה, גיוס משאבים, קהילה, כל מיני עובדים שזה העתיד

מיכאל ביטון:  אני יודע שצריך הון אנושי פנוי להובלת הדברים המורכבים, אין על זה ויכוח, אבל כשמתארים את זה בסוף זה מאוד משימתי

מיכאל ביטון:  אמרת נגב, הקמת בסיסים, אז יש מִנהלת מעבר צה"ל דרומה, משימתה הייתה להקים את הבסיסים ולחבר אותם לקהילות והיא לא הייתה מצליחה בתפקידה

מיכאל ביטון:  זה שהיא יודעת לדבר עם הערים ולהגיד כמה טוב שיהיה בסיס, זה לא מעניין את העירייה כשיש לה גירעונות והלוואות ואין לה עובדים

שמרית בבאי: היא רוצה תקציב חינוך

מיכאל ביטון: היא רוצה שבמנהלת הזאת אחד העובדים יהיה עובד עירייה, לא עובד מנהלת, נכון? אז עכשיו כשאתם מתארים את המערך התומך האסטרטגי למהלך הזה זה כיף לשמוע, אני חבר של מנש ושמיר ואני עוזר להם במקביל, אבל זה מוריד פוקוס מהדיון

מיכאל ביטון:  אתה מבין שאתה מכניס לי עכשיו את מנש ואת שמיר?     

שמרית בבאי: מרכז חדשנות

יוסי: אלעד שמיר

מיכאל ביטון: תאמין לי, אני לא אומר דברים שאני לא יודע, בכללי

מיכאל ביטון:  אז אם עכשיו הכנסת לי אותם פה בדיון אני הלכתי לאיבוד

שמרית בבאי: לא, אבל מִנהלת היא לא לאתגר אסטרטגי עתידי, היא למשהו מאוד מאוד מיידי ועכשווי, אנחנו מדברים על תוך שנה

יוסי: אני אתן לך דוגמה, זה שניים-שלושה אנשים

יוסי:  הפקולטה לרפואה זה לא מרכז שיקום, נכון? הפקולטה לרפואה בסוף תכליתה הייתה לקלוט צעירים מהצפון שיישארו בפריפריה, נכון?      

מיכאל ביטון: אני לא חושב

יוסי: אבל זו ההגדרה של תכנית 'אילנות', בסוף זה יצירת עתודה רפואית - - -     

מיכאל ביטון: 'אילנות' כן, אבל לא הפקולטה לרפואה

יוסי: לא, אני מדבר על תכנית 'אילנות' בפקולטה לרפואה

יוסי:  בשורה התחתונה רוב מכריע של בוגרי 'אילנות' לא נשאר להתגורר בצפון, עובר למרכז

יוסי:  כשמשרד הבריאות בדק למה, חלק מהעניין זה אותם חסמים, זה העובדה שלבני או בנות הזוג לא הייתה תעסוקה ולא היו הזדמנויות דיור שנתנו תשובה ומענה הולם

מיכאל ביטון: בסדר גמור, אז איפה המִנהלת תהיה?      

יוסי: אז יש שותפות של שלושה אשכולות, אשכולות זה אומר כל גליל עליון מזרחי, מאשכול גליל עליון מזרחי דרך כנרת ועמקים ודרך מגדל העמק ועפולה באזור שותפים, שזה יהיה באחד האשכולות, שהמנהלת תשב באחד האשכולות ותיתן מענה לאתגרים של גליל מזרחי שמתמודד היום עם כמה משימות גדולות ולא מצליח לעמוד בהן, פשוט כי הוא לא מצליח להתגבר על חסמים

יוסי:  תנסה להביא רופא היום הוא יגיד לך שהוא רוצה לגור ב - - -     

מיכאל ביטון: אני אכביד עליך עוד יותר

מיכאל ביטון:  זה האשכולות, אדוני

מיכאל ביטון:  מה זה מִנהלת? הקימו אשכול, חסר בו עובדים? קח עוד עובד או שניים

מיכאל ביטון:  אל תספר לי סיפורים

מיכאל ביטון:  אדוני, יש אשכול גליל מזרחי, אמרת שהיה אשכול גליל מזרחי, יש גוף כזה, תן לו עוד שני עובדים

יסמין ארנון-מנשרוב: אני מתכללת הבריאות של אשכול נגב מזרחי והסוגיות שעולות בו, אני לא מחווה דעה על הקמת מִנהלת, אני רק אומרת שהסוגיות הן בתוך איזה שהוא אקו סיסטם אזורי והן קשורות אחת בשנייה

יסמין ארנון-מנשרוב:  זאת אומרת המצוקה בכוח אדם רפואי, הבעיות להתגבר על פערי הזמן ותכנון על מנת לתת מענים לדיור

יסמין ארנון-מנשרוב:  יש ביקוש לדיור, יש ביקוש גבוה, אבל אנחנו זקוקים למענים שהם מענים השלובים אחד בשני, גם בנושא של דיור, גם בנושא של שירותי רפואה, גם בנושא של השמה של תפקידים בכירים, אם זה לחדשנות, להייטק, לרפואה, יש פה מגוון של נושאים

יסמין ארנון-מנשרוב:       אני רגע אומרת שגם תפיסה הוליסטית של גוף שלוקח תא שטח שהוא אפילו מעבר לגליל מזרחי, גליל מזרחי זה מהגולן עד גוש חלב, כנרת עמקים זה מהגולן והולך פה דרומה, ואז יש את גליל ועמקים ויש אפילו את בית הכרם וגליל מערבי, כולנו נמצאים באותו שטח וסובלים מהרבה מאוד בעיות דומות, אבל כל אחד הוא אורגן נפרד

שמרית בבאי: אני חושבת שהסיפור הוא בעיקר התכלול

שמרית בבאי:  הסיפור הוא לא אסטרטגי והוא לא העתידי, כלומר הוא יכול להיות אסטרטגי ועתידי, אבל לא לזה התכוונתי, אם זו הכוונה שהובנה אז אני מתקנת

מיכאל ביטון: לא, אני בעד אסטרטגיה ועתיד, אני לא נגד

שמרית בבאי: אני גם, אבל אני חושבת שזה לא העניין, העניין הוא בדיוק הפוך

שמרית בבאי:  יש פה דחיפות של זמן, אנחנו מדברים על סדר גודל של שנה

שמרית בבאי:  יש שתי אפשרויות להתייחס לשנה הזאת, או שאנשים ייסעו מרעננה - - -     

מיכאל ביטון: הזמן, אנחנו הקצינו לזה המון, אבל אנחנו ניתן לך להגיד משפט

מיכאל ביטון:  אצלנו בוועדה יש כזה רמז שנקרא משפטי סיום, ואז אם הוא לא מסיים אומרים לו משפט סיום

מיכאל ביטון:  אבל תעשי משפטי סיום

שמרית בבאי: אני אנסה לעמוד באתגר

שמרית בבאי:  הסיפור בסוף זה החלטת הממשלה, ואנחנו הולכים לכתוב את החלטת הממשלה ולהעביר אותה קדימה ולקדם אותה, זה הסיפור הגדול

שמרית בבאי:  אבל לצד הסיפור הגדול הזה רגע להבין איך אנחנו מביאים את משרדי הממשלה להתגבש יחד איתנו סביב אתגר משותף

שמרית בבאי:  אם אנחנו אומרים שיש פה אתגר משותף בסוף הרופא שיגיע, או הרופאה שתגיע תצטרך תעסוקה ל - - -     

מיכאל ביטון: אז אני אקח את המילים אתגר משותף ואני מציע לך שהאתגר הוא זה, כי ברגע שתגידי שזה הכול הלכת לאיבוד, ברגע שתגידי שזה גם מרכז החדשנות וגם פודטק בקרית שמונה, אז קיבלת את המערכת

שמרית בבאי: לא, מרכז השיקום הוא המוקד

מיכאל ביטון: אז נניח צריך להעמיד את הפרויקט הזה על הרגליים עם מערך של הון אנושי וחיבור לקהילה וחשיבה בין-תחומית וכל מעגלי החיים, דיור, ילדים, בן זוג, בת זוג, כל זה, יש פרויקטור אחד, אז אולי ראוי לארבע-חמש שנים מִנהלת קטנה, שניים-שלושה אנשים שעוסקים בהצלחת הפרויקט, עוסקים בזה שהפרויקט הזה יתממש

מיכאל ביטון:  לא רק לנסח החלטת ממשלה, לממש משהו ולבקש ממישהו, מי שמוכן לממן מִנהלת, אדרבא, ההון האנושי הזה יעזור לעשות את העבודה

מיכאל ביטון:       אז אני חושב שאת הפרק הזה סיכמנו ואם אתם בונים על המִנהלת לנגב גליל או למי שזה לא יהיה ואתם ממוקדים בבקשה והיא ברורה, גם בכסף וגם במטרות, ומה יעשו האנשים האלה ואיך היא בנויה ותרצו עזרה שנדחף את זה אז אני אעזור לכם לדחוף את המִנהלת

מיכאל ביטון:       אנחנו צריכים לסכם את הסיור

מיכאל ביטון:  לי יש כמה דברים

אהרן אוזן: אמרת להתרכז בשני נושאים, לא יותר

אהרן אוזן:  אז אנחנו חזינו את זה וזה בדיוק מה שעשינו

אהרן אוזן:  האחד זה מרכז השיקום ואני חושב שמיצינו את הקידומים ואת הצרכים שלנו

אהרן אוזן:  הנושא השני זה בריאות הנפש, אנחנו רוצים לקדם פה את התקציב, את התכנון שהוא מאוד מאוד צנוע לשנה הזאת, אבל הוא יאפשר לנו לרוץ קדימה ולממש אותו בעוד חמש שנים

מיכאל ביטון: מתי מגיעה לפה נציגת אוצר

יוסי: ב-22 לחודש, מיכל וולדיגר, סגנית שר האוצר ויעל, רפרנטית בריאות באגף התקציבים באוצר

אהרן אוזן: אז אלה שני הנושאים ותודה רבה

מיכאל ביטון: אז קודם כל באופן כללי בשבח האכסניה, אני גם קלטתי את זה אצלי במשרד, כשבאים לבית חולים קטן עם קשיים, אפשר לתחזק אותו או אפשר להעיף אותו לעתיד

מיכאל ביטון:  מה שאתם עשיתם פה, לא הלכתם על תחזוקה, הלכתם על פרויקטים מחוללי שינוי, ולא רק שהלכתם, זה כבר קורה במציאות

מיכאל ביטון:  אז בשיקום אתם לקראת סיום והכרעה ובעניין של בריאות הנפש אתם בהתחלה, אבל חזקה על התהליך הזה שיהיה דומה למה שעשיתם בהיבטים של שיקום, בסוף הישגים הם של צוות שלם שמסור ומנהיגות

מיכאל ביטון:  אז לך אני אומר באמת תודה על מה שהובלת כאן והטבעת חותם כבר, אנחנו נהיה מגויסים לחזון הזה גם בפרטים גם בתמונה הכללית

מיכאל ביטון:      יש דברים שאני אצא למאבק ציבורי עליהם, למשל שאתם לא מממשים את היכולות שלכם בלתת טיפולים מסוג מסוים לחולי לב כשאחרים ממתינים חודשים, לזה אני אצא למאבק ציבורי

מיכאל ביטון:  הפער של 400% בשיקום ובשיקום ילדים ייסגר יחסית טוב ואז נשאר לנו הפער של טיפול פסיכולוגי ופסיכיאטרי בצפון שאתם יכולים להיות אחד הגורמים שיטפלו בזה

מיכאל ביטון:       אני אשמח שתקבלו את הרעיון של בתים, מגורי צוות חירום בתוך המתחם שלכם, גם עם יזמים כי יש פה בסיס כלכלי או סמי כלכלי

מיכאל ביטון:  קק"ל אנגליה בנה כמה מבנים כאלה כשהוא מקבל את ההכנסה ואין לו בעיה עם זה

מיכאל ביטון:  אני אחבר אותךְ ליונתן

מיכאל ביטון:  אתה דיברת על הקרן של מרק גרביס, הוטברג, אז מרק הוא ממש חבר טוב, עבדנו ביחד הרבה שנים, רק תזכירו לי לזרוק לו מילה על הדבר הזה, כי יש להם כסף והוא יילך ויגדל, ההשקעות שלהם בארץ יילכו ויגדלו

מיכאל ביטון:  גם ערן היה עובד שלי, אני גידלתי את ערן, הבאתי אותו לצפון במלחמת העולם השנייה

מיכאל ביטון:  תתזכרו את הצוות שלי לנהל שיחה עם ערן ועם מרק על הדבר הזה

מיכאל ביטון:       קרנות ביטוח לאומי, צריך להביא את מנהלי הקרנות הללו לכאן ואת מנכ"לית הביטוח לאומי ואפילו ב-40 מיליון, אולי היא יכולה לשים שלושה, ארבעה, חמישה מיליון בילדים

מיכאל ביטון:  הם שמים כסף חד פעמי על תשתיות שיקום, על תשתיות חדשניות

מיכאל ביטון:  צריך לראות מגוון דברים במה הם יכולים לסייע

מיכאל ביטון:  אני אדבר גם עם מנכ"לית ביטוח לאומי ומנכ"לית הקרנות וזו תהיה משימה שלי

מיכאל ביטון:       כספי תכנון למרכז בריאות הנפש, אני אדבר עם מיכל ויעל, אבל גם עם השר, כי אני חושב שהוא צריך פה להטיל את כובד משקלו

מיכאל ביטון:  אני אפנה לשר גם על הטיפולים בנוירוכירורגיה, זה נראה לי בירוקרטיה שצריך לפתור אותה וזה חבל שלא תיתנו גם טיפולים נוירוכירורגיים

מיכאל ביטון:  הרובוט, אני לא אתעסק איתו כי זה רגיש, אבל אתה תוציא להם מכתב

מיכאל ביטון:       לגבי נגב גליל, תעדכן אותי מה אתה רוצה שאני אגיד לשר

מיכאל ביטון:  אנחנו מאוד קרובים והוא מקשיב לי ויש בינינו הבנה שפרויקטים שהם חשובים לי מאוד הוא יתייחס אליהם ברצינות מאוד וזה יהיה אחד הפרויקטים

מיכאל ביטון:  אז אתה צריך לעדכן אותי מה הבקשה הממוקדת משר נגב גליל ואני אתקדם לפי הדבר הזה

מיכאל ביטון:       אנחנו נעשה אצלנו בוועדה דיון על מעמדה של החלטת ממשלה לקידום השיקום בצפון ומשם נראה מי יוכל להרים את זה, איפה זה אוחז

מיכאל ביטון:  אני לא יודע אם נצליח להכניס את זה עד סוף המושב, אם יתפנה לנו איזה זמן להכניס דיון כזה עד סוף המושב, ננסה, אם לא, נעשה את זה בספטמבר

מיכאל ביטון:  אבל עדיף למהר כי זה לא סובל דיחוי

מיכאל ביטון:       תמצאו בי חייל של המקום הזה

מיכאל ביטון:  איפה שנאבקים על צמצום פערים, איפה שיש אנשים ערכיים, איפה שיש מסירות נפש, אנחנו מרגישים מחוברים

מיכאל ביטון:  אנחנו לא בממשלה, אבל יצא לנו להשפיע על מדיניות הממשלה כבר בכמה תחומים, מרכזי החוסן שלחצנו את הממשלה לפתוח ולתקצב נפתחו, אנחנו יודעים מתפקידנו באופוזיציה להשפיע במגבלות המעמד

מיכאל ביטון:       תודה רבה לכולם, אני מודה לכם