הוועדה המיוחדת לענייני הצעירים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 16, 2023-05-15 00:00

נעמה לזימי: שלום חברות וחברים, אני פותחת את הדיון השני העוקב בוועדת הצעירים על מצב הגיל הרך

נעמה לזימי:  את הדיון הזה יזמתי יחד עם חברותיי יושבות ראש נעמ"ת במרחבים, טלי רותם ואלה ונה, תודה רבה שאתן פה

נעמה לזימי:  עשינו דיון שבוע שעבר על מצב הגיל הרך ועל מצב המטפלות, וזה דיון המשך שגם נקלע לסיטואציה המאוד לא פשוטה של שביתת המעונות השיקומיים של הילדים ברווחה עם המוגבלות שלא נכנסו תחת ההסכם המאוד לא משופר מדי כמו שצריך, אבל גם הוא לא בתוכו

נעמה לזימי:  לכן אמרנו שנקדיש מתוך סולידריות והבנת גודל השעה חצי מהדיון לנושא הזה, כדי שבאמת נוכל לעמוד על הנקודות שעכשיו במחלוקת ובמשבר, כי אנחנו נמצאים בעת בניית תקציב

נעמה לזימי:  אז גם כדי להבין מה מצב המטפלות תחת ההסכם החדש או תחת ההסדר שמנסים להגיע אליו עם האוצר, ועל זה גם האוצר מיד ישיב לנו יותר פרטים ואת המידע, וגם כדי להבין מה אנחנו עושים מול שביתה של מעונות שמחזיקים כ-4,000 ילדים

נעמה לזימי:       כמי שמאמינה מאוד בהתאגדות ובעבודה משותפת, שצריך פשוט להכליל הסדרים כאלה כהסדרי רוחב שמטפלים בכל – הן בסייעות, הן במטפלות, הן במנהלות המוסדות

נעמה לזימי:  כל פעם הפרד ומשול הזה שבאמת פוגע בסוף בילדים, פוגע בנו ושוחק שכר, מה שמושך גם את השכר המעט יותר גבוה מטה כל הזמן

נעמה לזימי:  וכשעושים את זה ביחד זה באמת מרחיב ומתקן

נעמה לזימי:       אני מעלה בפתח דברי הצעה לחברותיי, חברות הכנסת, שאולי נגיש איזה הצעת חוק שתדרוש את ההצמדה הזו, שלא יהיה מצב שכל פעם המשפחתונים נשארים מאחור, המעונות השיקומיים מאחור

נעמה לזימי:  נגיש הצעה שתגיד: תסתכלו על הגיל הרך כעל מכלול

נעמה לזימי:  אתם עושים הסדר? שזה יהיה הסדר רוחב

נעמה לזימי:  יוצא מצב הרבה פעמים שהמעונות המאוגדים כמו נעמ"ת, ויצ"ו, אמונה, מצליחים לייצר איזשהו הסכם, לא מיטיב מדי, אבל ההסכם הזה לא משליך על היתר

נעמה לזימי:  אני חושבת שזה עיוות, כי הן בעצם אמורות למשוך את השאר גם לקבל ושיהיה גם להם מיטיב, מתוך תפיסת סולידריות

נעמה לזימי:  ואנחנו רואים את ההורים שנקלעים למצב הזה, אני יושבת-ראש ועדת הצעירים, ומהכובע הזה של הורים צעירים שנקלעים פעם אחר פעם למצב המאוד לא פשוט הזה של מסגרות לא מטופחות, לא מושקעות, ייבוש תקציבי, שכר מאוד לא טוב למטפלות, מה ששוחק את המקצוע, את היוקרה שלו, את הצוותים שמגיעים, וגם כמובן את מצבם התעסוקתי שפתאום סוגרים גן

נעמה לזימי:  פעם אחר פעם סוגרים גן כי אין מטפלות, באמצע שנה סוגרים גן כי יש שביתה כי יש משבר, סוגרים גן מכל סיבה אחרת

נעמה לזימי:  זה ממש אינטרס של כולנו

נעמה לזימי:       אני משלימה את דברי גם מפתח הדיון הקודם

נעמה לזימי:  אני חייבת להקריא כאן איזה נוסח בגלל שיש ישיבה שכנראה גם חלקה בהשתתפות קטינים:      כידוע ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת והפרוטוקול וגם שידור הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת

נעמה לזימי:  לאור העובדה שעלולים לעלות בישיבה נושאים הנוגעים לצנעת הפרט של קטינים, אנו מבקשים את כלל הגורמים כולל ההורים, להקפיד על שמירת פרטיותם, ולהימנע מלחשוף מעבר לנדרש

נעמה לזימי:  כמו כן אם יעלה דבר הנוגע לקטינות וקטינים המקשר אותם לבדיקה, טיפול או אשפוז פסיכיאטרי לטיפול והשגחה של עובד סוציאלי לפי חוק או לחלילה התאבדות או ניסיון התאבדות או להליך פלילי המתנהל בבית משפט, חל איסור פרסום על פרטים מזהים שלהם ולכן הם לא יצולמו, יוקלטו ולא יכללו פרטים מזהים שלהם בפרוטוקול הדיון

נעמה לזימי:  כמו כן לאור האמור, אני קובעת כי בהתאם לסעיף 120 לתקנון הכנסת ככל שתהיה בקשה מטעם חבר כנסת שר או נציגו או אם יעלה צורך לשם הגנה על קטין או חסר ישע, ימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של הדוברות או הדוברים, הקטינים או הקטינות לבקשתם או לבקשת משתתף אחר אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עלולה לגרום להם נזק

נעמה לזימי:       אוקיי, זה רק לשם הפרוטוקול

נעמה לזימי:       בגלל שאני רוצה שנגיע לעניין, ברשותכן חברות הכנסת, אם תוכלו, ניתן לאוצר לחזור רגע ולתת לנו נתונים

נעמה לזימי:  ואז גם תוכלו לשאול אותם שאלות כמובן בתוך זה ויהיו כמובן דברי הפתיחה שלכן

נעמה לזימי:  תודה רבה

נעמה לזימי:  אני מעריכה את זה

נעמה לזימי:      תודה רבה רום שאתה כאן

נעמה לזימי:  אני מעריכה את המפגש השני שלנו בפחות משבועיים

נעמה לזימי:  השלמתם לנו חלק מהנותנים, אשמח שגם תציג חלק מההשלמות ואם תוכל גם להגיד לנו על מצב המשא ומתן עם המעונות השיקומיים על הדרך, אני אשמח מאוד

נעמה לזימי:  אנחנו בעצם מדברים על תוכנית לגיל הרך – לכל מי שכאן ולא יודע – ועל השכר של המטפלות, מה שאני גם ביקשתי להכיר

נעמה לזימי:  רום, רק לפני זה, לפי מה שאתם הצגתם כעלייה של 19% עד 20%, זאת עלייה שאני מבינה שאינה קורית בשכר התחלתי של מטפלות שמרוויחות כ-5,700, והיא גם מגלמת את המענק, ככה שהיא עלייה בשכר שהוא גם נכנס בהסדרים פנסיוניים ותנאים סוציאליים, אלא פשוט מגלם גם איזשהו מענק חד פעמי שאנחנו אולי חוששים שהוא תמריץ שלילי במידה מסוימת

נעמה לזימי:  אם תוכל לענות גם על זה, אודה לך

רום בר-אב: אשמח להתייחס

רום בר-אב:  אתחיל בשתי השאלות בהן סיימה יושבת-ראש הוועדה, אולי אסביר רגע ממה בנויה עליית השכר ואז אוכל לענות על השאלות

רום בר-אב:  עליית השכר בנויה ממספר מרכיבים, המרכיב הראשון בנוי מעדכון התעריף, עדכון התעריף ייכנס לתוקף כבר ביוני הקרוב ואתו יעודכן גם שכר הסייעות

רום בר-אב:  הרכיב השני כפי שהזכירה יושבת-ראש הוועדה, הוא מענק ההתמדה

רום בר-אב:  לעניין השכר של שכר מטפלת התחלתית, זה קשור לנושא שגם עלה בדיון הקודם של הוועדה, של איך בנויה בעצם המתודולוגיה של ועדת המחירים ואיך בנוי הנושא של התעריף המפוקח ובעצם מה היכולת שלנו לקבוע לאן מתגלגל התעריף המפוקח

רום בר-אב:  כשאנחנו מעלים את התעריף המפוקח, אנחנו מעבירים את הכסף לארגוני המעונות, אבל ההתנהלות כפי שהצגנו בפעם הקודמת, היא פנימית של הארגונים

רום בר-אב:  בהמשך להערה של יושבת-ראש הוועדה בדיון הקודם, וגם בהמשך לדיונים קודמים שאנחנו קידמנו, קיימנו מספר דיונים בשיתוף עם משרד החינוך על אפשרויות שונות לנסות להבין איך אנחנו יכולים לוודא שהדבר הזה מתגלגל הלאה לסייעות

רום בר-אב:  זה עוד בשלבי גיבוש - - -     

נעמה לזימי: מכרזים

רום בר-אב: 	 עוד אין לנו תשובה לגבי זה

רום בר-אב:  זה נמצא בדיונים, אבל אנחנו כאמור עובדים, אנחנו מבינים את הצורך

רום בר-אב:       לגבי השאלה על המענק

רום בר-אב:  תכלית המענק או רציונל המענק, נובע מהסכם הסייעות המתגבש שנמצא ברקע וגם הוזכר בדיון הקודם ומתקשר למה שאת אמרת בתחילת הדיון על המורכבויות בכוח האדם בין המערכות השונות

רום בר-אב:  ההסכם הזה כרגע נמצא במשא ומתן, אמנם יש עקרונות ראשוניים, אבל הוא מתגבש, אנחנו לא יודעים להגיד מה תהיה התצורה הסופית שלו

רום בר-אב:  אנחנו לא מבינים איך הוא ישפיע על הסייעות, ולכן אנחנו בוודאי לא מבינים איך הוא ישפיע גם על  - - -     

נעמה לזימי: מה העקרונות לצורך העניין?     

רום בר-אב: פורסם מסמך עקרונות, אין לי אותו פה, אני לא יודע להגיד אותו בשלוף, אבל הוא פורסם לציבור

רום בר-אב:  אני כן יודע להגיד שבגלל שאנחנו לא יודעים איך הוא ישפיע על הסייעות, אנחנו בוודאי לא יודעים איך הוא ישפיע על המטפלות

רום בר-אב:  מה שאנחנו כן מבינים כבר היום הוא שההסכם הזה מייצר ציפיות

רום בר-אב:  מן הסתם היו כל מיני פרסומים תקשורת, אנחנו מבינים שיש חשש שיעברו בעקבות הציפיות שנוצרות מההסכם הזה, למרות שהוא עדיין לא ברור, הוא לא חלוט, אנחנו לא יודעים מה יהיה איתו בסוף, אבל הוא כן עלול לגרום למעבר של מטפלות ממערכת החינוך בגילאי לידה עד שלוש לגני הילדים בגילאי שלוש ומעלה

נעמה לזימי: מצמצמים את הפער

נעמה לזימי:  כן

רום בר-אב: לכן בשביל לגשר על תקופת אי הוודאות, תקופת הביניים הזאת שבה אנחנו לא יודעים מה יהיה עם הסכם הסייעות, אנחנו בעצם נותנים את מענק ההתמדה הזה

רום בר-אב:  מענק ההתמדה צפוי לגשר על התקופה הזאת

רום בר-אב:  אנחנו מניחים שעד לסיום מענק ההתמדה כבר נבין מה קורה עם הסכם הסייעות, ואז נוכל לבחון את ההשלכות שלו כמו שצריך בצורה קונקרטית

נעמה לזימי: ולמה פשוט לא להצמיד את זה? להשוות את השכר

רום בר-אב: ועדת המחירים לא עובדת בצורה הזאת

רום בר-אב:  ועדת המחירים לוקחת את תשומת העלויות של – לא לקרוא לזה, ייצור השירות – הפעלת המעון ולפי זה גוזרת את התעריף

רום בר-אב:  אנחנו נצטרך לראות מה יהיה עם הסכם הסייעות ומשם נצטרך לגזור את המשמעויות השונות

נעמה לזימי: סליחה שאני לוחצת, אני כן רוצה להגיד שבסיפור של הגיל הרך, מעונות נסגרים

נעמה לזימי:  זאת אומרת, על פניו זה אמור להיות מתוקצב אפילו יותר מהסכם הסייעות בגלל המצב שבו נסגרות כיתות בכל יום

נעמה לזימי:  זה די מפתיע שהם נשארים דווקא מאחור נוכח - - -     

רום בר-אב: אני שמח שלגבי ההערה של מעונות נסגרים, אשמח שמשרד החינוך יתייחסו פה, כי אני חושב שיש להם דברים מעניינים להגיד בנושא

סוהיר שקור: שמי סוהיר, אני מנהלת אגף רישוי מעונות יום

סוהיר שקור:  מהנתונים שיש בידנו, בשנת הלימודים תשפ"ג נסגרו 117 מעונות שמכילים 305 כיתות

סוהיר שקור:  אבל הכיתות האלה נסגרו בעקבות האסדרה

סוהיר שקור:  מה זאת אומרת? זה אומר שכשאנחנו עברנו מזרוע העבודה למשרד החינוך, בזרוע העבודה לא הייתה מערכת רישוי, כל הסמלים נוהלו על מערכת של הסבסוד

סוהיר שקור:  הרבה מאוד - - -     

קארין אלהרר: לאן הלכו הילדים?     

סוהיר שקור: שנייה

סוהיר שקור:       התחלנו לגלות שיש מעונות שהם בכלל לא פעילים כבר הרבה שנים

עידן רול: מאיפה הנתונים האלה? מאיפה הנתונים האלה? מעונות נסגרים על בסיס יום יומי והורים נשארים עם הילדים שלהם, מודיעים להם בשבע בבוקר: אל תבואו

נעמה לזימי: אדוני, רגע, אתן לך, אבל בזמנך

נעמה לזימי:  אנחנו צריכים לשמוע את הרשויות

נעמה לזימי:  אני בכוונה הפעם פותחת עם הרשויות ולא עם החברה האזרחית, אני נוהגת לפתוח דווקא עם הציבור שמגיע, אבל בגלל שזה דיון המשך, אני לא רוצה שלא נצא עם תשובות ונדייק את זה

נעמה לזימי:  תרשמו לכם את השאלות, תוכלו לשאול אותם בהמשך

סוהיר שקור: אלה הנתונים שיש לנו

סוהיר שקור:  לא כל המעונות, חלק מהמעונות נסגרו כאסדרה

סוהיר שקור:  בנוסף, בשנת הלימודים תשפ"ג נפתחו 121 מעונות חדשים שמכילים 333 כיתות

קארין אלהרר: זאת אומרת שמספר הכיתות שנפתחו שווה למספר הכיתות שנסגרו?     

סוהיר שקור: בערך

סוהיר שקור:  אפילו יותר

סוהיר שקור:  מה שנפתח יותר

סוהיר שקור:  נסגר - - -     

קארין אלהרר: שנייה, מכיוון - - -     

קריאה: מאיפה הנתונים האלה?     

נעמה לזימי: יש פה יושבות ראש מרחב שיודעות שנסגרות להם כיתות כל היום

עידן רול: זה לא מחובר לכלום

קארין אלהרר: מכיוון שאין ואקום בעולם הזה, וילד לא יתפוגג

קארין אלהרר:  אם הייתה כיתה שהיו בה ילדים והיא נסגרה, אני שואלת איפה הילד הלך?     

אלה ונה: או הביתה או למסגרות פרטיות

קארין אלהרר: לא, אבל מה המענה?     

סוהיר שקור: אני אמרתי, בהתחלה זה חלק מהאסדרה, אנחנו לא יודעים מתי המעונות האלה נסגרו

סוהיר שקור:  יכול להיות שלפני שנתיים, יכול להיות בשנה האחרונה

נעמה לזימי: סוהיר, אני רוצה לעצור אותך, לא בגלל זה, אני חושבת שגם אתם, משרד החינוך, באיזשהו מקום נקלע לסיטואציה שבו ענף הגיל הרך הוא כבר כל כך מיובש, ומצומק ומדולל, שאתם מגנים על מערכת שקיבלתם אותה, מה שנקרא, מאוד בעייתית

נעמה לזימי:  לכן אני רוצה לרגע לעצור

נעמה לזימי:  אני רוצה לחזור לרום עם שאלה שהיא שאלה חשובה

נעמה לזימי:  אני מבינה שמענק ההתמדה לא מאפשר להיות חולים

נעמה לזימי:  ככה אנחנו גם על הדרך מייצרים מנגנון שבאיזשהו מקום מאשים מטפלות בניסיון להתחמק מימי עבודה

עידן רול: או לבוא חולות לעבודה

נעמה לזימי: או לבוא חולות לעבודה

נעמה לזימי:  האם ימי מחלה ימדדו כמשהו שעליו המענק נגרע?     

רום בר-אב: אני לא מכיר את הנושא

נעמה לזימי: אני רוצה שתברר את זה בבקשה

רום בר-אב: אני לא מכיר שיש עם זה בעיה

רום בר-אב:  אבל אבדוק

נעמה לזימי: חשוב לי שתברר את זה תוך כדי הדיון, כי אם זה אכן כך אז זה מנגנון שהוא בעייתי מאוד

נעמה לזימי:  אני פחות מאמינה במנגנונים שמסתכלים על העובדים שלנו כחשודים

נעמה לזימי:  זה משהו שאני חוששת שהוא בעייתי מאוד

רום בר-אב: אני לא מכיר שיש עם זה בעיה, אבדוק

נעמה לזימי: בסדר גמור, אני מודה לך על זה

קארין אלהרר: אני מבקשת להפנות שאלה

נעמה לזימי: בוודאי

קארין אלהרר: תודה רבה גברתי יושבת הראש, קודם כל על הדיון הזה, ואני מבקשת לשאול: מעונות היום הם לא רק מעונות יום שאנחנו כולנו מכירים

קארין אלהרר:  יש מעונות יום שרוב הציבור לא מכיר, אבל הם חשובים מעין כמוהם, מדובר במעונות היום השיקומיים

קארין אלהרר:  אלה מעונות יום שנתמכים גם על ידי משרד הרווחה, הם מקבלים מענים גם ממשרד הבריאות

קארין אלהרר:  למרבה  הצער, כשחתמו על ההסכם, לא לקחו בחשבון שיש לזה השלכות רוחב

קארין אלהרר:  למה זה מצחיק אותי גברתי? זה עצוב, כי בדרך כלל התשובות של האוצר זה שיש השלכות רוחב, אז לא נותנים למשהו

קארין אלהרר:  אבל הנה, הפעם לא חשבתם על השלכות רוחב

קארין אלהרר:  ומה שקורה זה שיש נהירה של סייעות ממעונות היום השיקומיים החוצה

קארין אלהרר:       גברתי, לא אגזים ואומר שמעונות יום שיקומיים הם חבל ההצלה של ילדים עם מוגבלויות

קארין אלהרר:  מדובר בקבוצת ילדים מאובחנת ומוגדרת, עם מוגבלויות לא פשוטות, שמקבלים "bust" של טיפולים ומצילים להם ולהורים שלהם את החיים

קארין אלהרר:  ואגיד יותר מזה, גם אם אסתכל בראייה אוצרית, הם מצילים את האוצר מהוצאות עתידיות

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  הם מיישמים המלצות של קלינאי תקשורת ושל מרפאים בעיסוק ועו"סים וכולי

דבורה ביטון: הם גם משלבים

קארין אלהרר: יש שם שורת מטפלים

קארין אלהרר:  הם חוסכים טיפולים בקופות חולים

קארין אלהרר:  הם חוסכים בעיות במשפחה

נעמה לזימי: הם מאפשרים לצאת לשוק העבודה

קארין אלהרר: הם מאפשרים להורים לצאת לשוק העבודה

קארין אלהרר:  כל הדבר הזה לא יקרה אם לא יהיו מעונות יום שיקומיים

קארין אלהרר:  אני אומרת לך גברתי, לפני שנבחרתי לכנסת טיפלתי בנושא הזה מקרוב

קארין אלהרר:  ואני אומרת לך שאם לא יינתן מענה, לא רק שזאת תהיה חרפה, זה יהיה מצב שהמדינה לא תשקוט

קארין אלהרר:  כי אמנם מדובר במספר לא מאוד גדול, ועדיין לצערי - -     

נעמה לזימי: בגלל שהמספר לא גדול, זה - - -     

קארין אלהרר: - - זה מספר שהולך וגדל כי מספר האבחונים הולך וגדל

קארין אלהרר:  ואין אירוע שלא יתנו לזה מענה

נעמה לזימי: אני רוצה לשמוע תשובות

נעמה לזימי:  קודם כל אם אפשר לדעת מבחינת המשא ומתן, מה מצבו? מה העלות המשוערת של הצמדה אל ההסכם בגיל הרך? ולמה לא נכלל?     

קארין אלהרר: תשובה ממשרד האוצר בבקשה

ישראל כץ: אומר רק מילה לפני, אני נציג משרד הרווחה

ישראל כץ:  שמי דני כץ

נעמה לזימי: שלום דני, תודה שהגעת

ישראל כץ: שלום

ישראל כץ:  אני מנהל אגף בכיר קהילה, ותחום מעונות היום השיקומיים נופל תחת האחריות שלי

קארין אלהרר: ואתה יודע שהוא מתוקצב גם ככה בחסר

ישראל כץ: בחסר

ישראל כץ:  ואני כן שמח לומר שאתמול התקיימה ישיבה בהנהלת המשרד, היו כל בכירי המשרד, היה השר והמנכ"ל וראשת המנהל

ישראל כץ:  והכוונה שלנו, הכוונה של השר, היא באמת לדאוג קודם כל בראש ובראשונה להשוות את ההסכם שהגיעה אליו ההסתדרות והשלטון המקומי, גם עבור - - -      

נעמה לזימי: אני אומרת שכל מה שנאמר שם זה "אנחנו על זה"

ישראל כץ: נכון, בסדר

ישראל כץ:  אני אומר שזאת המגמה

קארין אלהרר: הם לא עושים בכלל

ישראל כץ: השר אמר את זה בצורה מאוד ברורה

בן דוד: אנחנו כבר כמה שנים על זה

קארין אלהרר: כוונות זה אחלה, השאלה מה המעשים

ישראל כץ: אוקיי, אז המעשים ייבחנו

נעמה לזימי: רגע, בואו נדבר מעשים, מעשים זה פרטים

נעמה לזימי:  מה העלות המשוערת של ההצמדה הזאת?     

ישראל כץ: אני מעביר לתאיר, הנציגה שלנו באוצר

נעמה לזימי: תודה תאיר

תאיר ראבוחין: שלום, שמי תאיר, רפרנטית רווחה באגף תקציבים

נעמה לזימי: תודה שאת פה

תאיר ראבוחין: קודם כל אגיד שאנחנו מכירים את הנושא לעומק ועוסקים בו יחד עם המשרד וגם עם חלק מהאנשים שיושבים פה בשולחן

תאיר ראבוחין:  לפני העלויות, בשנת 2016, אתם מכירים, היה בג"ץ שאמר שלאור שיטת העסקה דומה, כל מה שקשור לסייעות במעונות יום השיקומיים באיזשהו אופן צמוד למה שקורה בשכר של הסייעות במוכר שאינו רשמי ולא בחינוך הרשמי

תאיר ראבוחין:      מה שנאמר באותה פסיקה זה שהסייעות במעונות היום השיקומיים צמודות מבחינת השכר שלהם בהסכמים של השכר של הסייעות במוכר שאינו רשמי ולא לרשמי

תאיר ראבוחין:  וזאת גם הסיבה שכרגע יש את הפער הזה, כי הסכם השכר כרגע חל רק על הסייעות ברשמי וטרם הורחב וכנראה שיש כוונות להרחיב אותו בהמשך השנה

נעמה לזימי: מה העלות?     

תאיר ראבוחין: העלות לעשות השוואה כזאת לפי ההערכות שלנו זה סדר גודל של 42 מיליון שקלים

נעמה לזימי: זהו? אני חייבת לומר שחשבתי שתגידי יותר

תאיר ראבוחין: אני יודעת שחלק מהאנשים פה יחלקו עלינו כי יש פה טענות על תקצוב חסר שהוא עוד לפני - - -     

נעמה לזימי: כן, אבל זה לא שאתם הולכים להשלים את תקצוב החסר כרגע

נעמה לזימי:  בואו, זאת לא מדיניות מרחיבה שעכשיו עושים פה

יפעת שאשא ביטון: זה עדיין פחות מ-13 מיליארד

נעמה לזימי: כן

נעמה לזימי:  אבל 40? באמת, תאיר, אני מרגישה נבוכה

תאיר ראבוחין: אנחנו נמצאים כרגע בשיח גם עם משרד הרווחה

תאיר ראבוחין:  משרד הרווחה בשיח עם הארגונים

תאיר ראבוחין:  אם תהיה נכונות של הממשלה להשקיע ולעשות את התיקון הזה לפני שיחול גם ההסכם על המוכשר שגם יחיל את זה על הסייעות, אז זה יקרה

תאיר ראבוחין:  אבל כרגע עוד אין לי תשובה לתת האם זה יקרה ומתי כי אנחנו נמצאים בשיח

נעמה לזימי: ניתן מיד לחברי הכנסת לדבר כדי שנוכל לתת גם לכולם פה, כי חברי הכנסת יעירו על זה

ולרי זילכה: זה נקרא ש"על זה"

ולרי זילכה:  כשהמעונות נסגרים כבר

נעמה לזימי: תאיר, אני רוצה להגיד שאנחנו בדיוק בתקופת התקציב, שהוא הזמן שלנו פה עכשיו לעשות מה שלפעמים יותר קשה לנו לעשות

נעמה לזימי:  ואני באמת מצפה שאתם תבואו עם תשובות קצת יותר מלמרוח - - -     

קארין אלהרר: זה מעבר לזה, גברתי היושב-ראש

קארין אלהרר:  צריך להתכונן לשנת הלימודים הבאה

קארין אלהרר:  זה לא נופל מהשמיים

בן דוד: האם כולנו מבינים שזאת התשובה שניתנת לנו כבר כמה שנים טובות ואנחנו נשארים באותו מעמד

בן דוד:  ואנחנו סוגרים מעונות וסוגרים כיתות, ואנחנו ממשיכים לקבל את אותם תשובות

בן דוד:  שום דבר לא קורה, כל ממשלה שנכנסת, כל ממשלה שיוצאת, ואנחנו באותו מעמד

בן דוד:  לא שתנה כלום

ולרי זילכה: זה נכון לגמרי, אבל רק ההבדל היחיד הוא שאצלנו יש חוק ויש חובה למדינה לתת את השירות הזה על פי חוק

ולרי זילכה:  אם לא יהיו סייעות, המדינה תהיה עבריינית משבוע הבא ולא תוכל לממש את חובתה

קארין אלהרר: זו לא תהיה הפעם הראשונה, הממשלה הזו

נעמה לזימי: אנחנו רוצים להגיד לכן, הכול בסדר וניתן לכם את זכות הדיבור, אבל חברי הכנסת פה גם רצים ואני רוצה שכן כולם ידברו לפי הסדר, וגם שירלי פינטו, חברת הכנסת לשעבר, שהגיעה לכאן היום ואני מעריכה מאוד את המחויבות שלך לנושאים האלה עכשיו

נעמה לזימי:  והרימה טלפון ישר עם היוודע הבעיה

נעמה לזימי:  אתן פה לפי סדר ההגעה, דבי, קארין, שירלי ומיכאל ויפעת

נעמה לזימי:      זה בסדר, אנחנו בסולידריות פה, מיכאל תגיד כמה מילים

מיכאל ביטון: תודה על הזימון של הדיון הדחוף הזה, יש לי משפט אחד ואני רץ: יש לשירלי תינוקת בשם קרן, ראינו אותה במליאה

מיכאל ביטון:  היא נולדה למציאות, היא לא ראויה שהסייעות שלה יקבלו שכר ראוי ב-40 מיליון שקל? אנחנו מבקשים מהאוצר והרווחה, תעשו את המעשה הזה, גם אם זה לא בהסכמים קיבוציים, זה המעשה הנכון והשוויוני ואנחנו דורשים את הדבר הזה

מיכאל ביטון:  אני מחזק אותך ואת כל מי שכאן, סליחה שאני רץ

נעמה לזימי: תודה מיכאל

נעמה לזימי:  וזה לא הרבה כסף

נעמה לזימי:       קארין, תתחיל ואז דבי ואז שירלי ויפעת

נעמה לזימי:  נעבור על כולם כמובן, נעשה את זה מהר

קארין אלהרר: קודם כל - - -     

בן דוד: זה עדיין 13 מיליארד

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש - - -     

בן דוד: נעמה, אני יכולה לציין בבקשה משהו?      

נעמה לזימי: כן

נעמה לזימי:  אין בעיה ונעבור לחברי הכנסת

בן דוד: בעבר היו החלטות ממשלה, הכספים בכל זאת לא הגיעו אלינו

בן דוד:  ואת זה אסור לשכוח, אוקיי? כי היו החלטות והכספים לא הגיעו אלינו בסופו של יום, והם לא תמיד מגיעים אלינו

בן דוד:  ועצוב מאוד, כי זה גורם לנו להיות בגירעונות שאנחנו לא יכולים להשתלט עליהם

נעמה לזימי: זאת נקודה חשובה שהארגונים נמצאים היום בגירעונות

נעמה לזימי:  זאת אומרת מדיניות מצמצמת שמשאירה את כל הארגונים שאחראים על הגיל הרך היום במצב גירעוני מכוון

נעמה לזימי:  אז יש ארגונים שתחת ההסתדרות ויש שם איזושהי תמיכה וגב כלכלי גם לימי שביתה וגם בכלל

בן דוד: איזה ארגונים תחת ההסתדרות? נעמ"ת לא מקבלת למעונות - - -     

נעמה לזימי: אני אומרת שיש גב כלשהו, גם לשבות וגם בכלל

נעמה לזימי:  ארגונים גירעוניים שאין להם אפילו את זה, כבר משתלם להם יותר לסגור

נעמה לזימי:  זה מצב שהוא באמת אבסורדי

נעמה לזימי:  אני עוברת לקארין אלהרר, בבקשה

קארין אלהרר: תודה רבה

קארין אלהרר:  שוב, ההתעקשות שלי היא למעונות יום שיקומיים

קארין אלהרר:  נאמר כאן בחדר וראוי שנקבל תשובות על הדבר הזה

קארין אלהרר:  מדובר בחוק, לא מדובר בהחלטת ממשלה, לא באיזה חלום של מישהו בלילה

קארין אלהרר:  מדובר בחוק שגם ככה מתוקצב בחסר

קארין אלהרר:  הפער הוא לא 40 מיליון, שיהיה ברור לכולם

קארין אלהרר:  ובואו נדבר על המספרים האמתיים, תאיר, לא מדובר ב-40 מיליון, ואני אשמח לדעת על בסיס מה

קריאה: - - -     

קארין אלהרר: היא עושה את עבודתה, לא צריך לבוא אליה

קארין אלהרר:  תאיר, אשמח לדעת לפי איזה תחשיב הגעתם ל-40 מיליון, כי הפער הוא גדול מאוד

קארין אלהרר:  יש פה פער של 60 מיליון

תאיר ראבוחין: ממה שאני מכירה יש פה שני רכיבים

תאיר ראבוחין:  יש את הרכיב של האחזקה, שמדברים איתנו על זה שבאמת התקצוב הוא גירעוני, ויש את הרכיב של השכר של הסייעות

תאיר ראבוחין:  אני דיברתי רק על הרכיב של השכר של הסייעות, מכיוון שלהתייחס לאחזקה כשיש עוד מאות ואפילו אלפי תעריפים נוספים שיש להם עלויות אחזקה במשרד הרווחה הם השלכות רוחב

קארין אלהרר: את מבינה שהאחזקה היא לא צ'ופרים, היא על פי החוק

תאיר ראבוחין: אני מבינה, אבל יש עוד הרבה מאוד שירותים שמשרד הרווחה נותן והם לפי החוק

תאיר ראבוחין:  שינויים שייעשו באיזשהם אבני בניין בתעריפים של משרד הרווחה, לא יכולים להיעשות לפי תעריף אחד ספציפי

תאיר ראבוחין:  ולכן אני מניחה שעוד הרבה מאוד ארגונים של עוד סוגים אחרים של שירותים, חוץ ממעונות יום שיקומיים, יבואו עם הטענות האלה

קארין אלהרר: הדיון היום הוא על מעונות יום שיקומיים

נעמה לזימי: הוא גם וגם      

קארין אלהרר: אני מתנצלת, באתי

ולרי זילכה: ביחס לשירותי רווחה ספציפית במעונות יום שיקומיים

ולרי זילכה:  תאיר מתייחסת להשלכות רוחביות בתוך מערך הרווחה וזה לא על השולחן פה

קארין אלהרר: זה לא על השולחן

נעמה לזימי: וגם זה לא טיעון

קארין אלהרר: זה לא העניין, במחילה

קארין אלהרר:  ויש הרבה שירותים חשובים מאוד ואני אשמח לקיים דיון על כל דבר

קארין אלהרר:  אבל הדיון במוקד היום: מעונות יום, ואני: מעונות יום שיקומיים

קארין אלהרר:  אם אנחנו רוצים לתת את השירות, ואנחנו רוצים כי כנסת ישראל חוקקה, כי יש חוק בספר החוקים של מדינת ישראל אז צריך לעשות את זה ולתת שירות עולה כסף

קארין אלהרר:  ואני שואלת: איפה הכסף? אני שומעת שמפוזרים כספים על ימין ועל שמאל, באמת בסכומים הזויים

קארין אלהרר:  אז כשמדובר על 100 מיליון, מתחילים לעשות לי תחשיבים

קארין אלהרר:  כשלא מדובר בסייעות, ומדובר בדברים אחרים – אני מצטערת זה לא מקובל

קארין אלהרר:  ואני כן מצפה מנציגי האוצר ומנציגי משרד הרווחה, זה החוק שאתם אמונים עליו

קארין אלהרר:  תגיעו להסכמה עם הארגונים שנותנים את השירות הזה מכל הלב, שמצילים חיי ילדים

קארין אלהרר:  בבקשה, עוד היום

קארין אלהרר:  למה צריך לחכות? ביום רביעי הם יצאו לשביתה ואז מה?   

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  השביתה הזו היא כמובן עוד יום שבו המשק משלם על הורים שלא יוצאים לעבודה

נעמה לזימי:  פשוט הפעם זה 4,000 ילדים אז פחות נרגיש את זה כמו בשביתה הגדולה של כל המעונות

קארין אלהרר: הבנו שהממשלה הזו לא רוצה לתמרץ תעסוקה

נעמה לזימי: לא

קארין אלהרר: זה ניכר בכל דבר שהם עושים

קארין אלהרר:  כנראה שגם בעניין הזה

קארין אלהרר:  רק חבל שהילדים נפגעים בדרך

עמיר לרנר: רק אציין שאנחנו כבר שבועות מבקשים לשבת ולדבר, להבין את בסיס התחשיבים, ולא מצליחים

נעמה לזימי: כשאני שמעתי שאתמול ברווחה נאמר "אנחנו על זה וזה", זה משפט שאותי זה מקומם

נעמה לזימי:  כי זה להרדים את המערכת

נעמה לזימי:  זה להגיד להורים: תנו לנו, אין תשובות ברורות, אין לוחות זמנים ברורים

נעמה לזימי:  ועוד בעיצומו של תקציב

נעמה לזימי:       אנחנו נדע כל האופוזיציה, לדבר על הדבר הזה אל מול הביזה הגדולה שקורית בכספים שאתם כן מאשרים אותם ומחלקים אותם לשירותים, באמת, שמותרות אפילו לא מתקרב להגיד על זה, שעובדים חדשים שמנפיצים פה אל מול הבסיס של בסיס – זה לא יעבור בשתיקה

נעמה לזימי:       אני עוברת לחברת הכנסת דבי ביטון

דבורה ביטון: גברתי היושבת-ראש, כאימא לילדים מיוחדים שהיום תודה לאל הן כבר גדולות וכל אחת באמת לא נזקקת לשירותים ולא נטל על המדינה, אני פשוט יושבת ונדהמת וחשה בושה

דבורה ביטון:  בושה גם כאזרחית ובטח ובטח כחברת כנסת, למה הדיון הזה בכלל נמצא, למה לא ברור מאליו שהסייעות, שבאמת אנחנו מפקידם בידם את האוצר שלנו, איך יכול להיות שמתחשבנים איתם? קל וחומר על סייעות שנותנות שירות בגנים שיקומיים שזה מצריך הרבה מאוד

אלה כהן: אבל זו הממשלה, זו הממשלה שקובעת את התקציב הזה

אלה כהן:  אז השאלה מופנית גם בעצם גם אליך

נעמה לזימי: בסדר, רגע אלה, ממש לא להתפרץ

דבורה ביטון: אנחנו בשביל זה כאן, עם כל הכבוד לממשלה, כל בר דעת - - -     

נעמה לזימי: אלה, דבי חברת אופוזיציה, זה לא במקום

נעמה לזימי:  זה לא נאמר אליה, והכול בסדר, תודה

דבורה ביטון: אין לי בעיה אם היא תרצה גם תשובה

דבורה ביטון:  אני חושבת היום, כל אזרח במדינת ישראל נחשף לסכומי עתק של התקציבים שמפוזרים בלי שום הגיון, בחזירות, מתוך אינטרס פוליטי

דבורה ביטון:  מה קורה עם מי שצריך, האזרחים, איפה ההורים כאן בסיפור? איפה המטפלות? הרי זה אבסורד

דבורה ביטון:  אם מתחילים מגילאים מאוד צעירים לספק את השירותים הנכונים, את הטיפולים הנכונים, הילדים האלה משתלבים גם בקהילה, חוסכים לא מעט כסף

דבורה ביטון:  ההורים יכולים לצאת לעבודה, מה זה האבסורד הזה כשאנחנו מדברים על סכום – גם 100 מיליון שקל, על מה מדובר? זה סכום מזערי בתקציבים שמתעופפים כאן

דבורה ביטון:  ולכן אני באמת מצפה מהאוצר וממשרד הרווחה, ואני חייבת פה לציין, מהיכרותי את שר הרווחה מרגי, אני באמת יודעת שהדברים האלה נוגעים לליבו, ואין לי ספק שהוא יעשה מהלך כאן

דבורה ביטון:  אבל אל תחכו, אל תחכו לשביתה, אל תתנו להורים האלה את חוסר הוודאות הזאת, קל וחומר לילדים המיוחדים האלה שנפגשים והיא תהיה האבחנה הכי קשה שתהיה להם

דבורה ביטון:  בסוף הם מגיעים

דבורה ביטון:  אנחנו לא יודעים מה עובר להם במוח, אבל המבט, די לנו להבין שזה סוג של חממה ואנחנו צריכים לשמור עליה

דבורה ביטון:  תודה

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  אני מתחברת למה שאמרה דבי

נעמה לזימי:  אל תחכו לשביתה, לא תמיד הרוטינה צריכה להיות כמו בספר

נעמה לזימי:  מחכים, שובתים, בוכים, קושי, אפשר לעשות לפעמים דברים גם בלי - - -     

ישראל כץ: זה בדיוק מה שאמר השר אתמול

ישראל כץ:  זה בוודאות מה שאמר אתמול השר, הייתי בישיבה

דבורה ביטון: אז תזמינו אותם

דבורה ביטון:  תדברו איתם

ישראל כץ: הזמנו אותם

ישראל כץ:  ישבנו איתם

עמיר לרנר: ביקשנו פגישות היום ונענו בשלילה

עמיר לרנר:  ביקשנו, אמרנו שאנחנו מוכנים לישון שלושה ימים בירושלים בשביל לשבת ולדבר

עמיר לרנר:  אנחנו לא מוזמנים לישיבות

הניה מרמורשטיין: אנחנו היינו בישיבה והבטיחו לנו שנותנים לנו 2

הניה מרמורשטיין: 5 שקלים תוספת לכל סייעת מהשכר מינימום

הניה מרמורשטיין:  זה נקרא לשבת איתנו ולדבר איתנו ולתת לנו הבטחות?     

נעמה לזימי: זה לא ייאמן שזה לא מוצמד

נעמה לזימי:  אתם מבינים גם שזה עיוות

נעמה לזימי:  ו-42 מיליון שקלים זה באמת לא הרבה

דבורה ביטון: ובטח שיש שוני

נעמה לזימי: רגע, אני רוצה לעבור לשירלי פינטו כדי שכן נספיק פה את כולם, וגם יש פה אורחים שאני רוצה שידברו

נעמה לזימי:  שירלי, תודה רבה שבאת לפה, ובאמת חשוב מאוד

שירלי פינטו קדוש: אומרת דברים בשפת הסימנים להלן תרגומם:     תודה רבה

שירלי פינטו קדוש:  ותודה כמובן ליושבת-ראש לקיום הדיון בוועדה ולכל הארגונים שהגיעו

שירלי פינטו קדוש:  לפני שאתחיל לדבר, אני רוצה להראות סרטון

שירלי פינטו קדוש:  מדברים על מעונות יום שיקומיים ואני רוצה לתת דוגמה חיה להשלכות ולהשפעות הטובות שהם נותנים לילדים

שירלי פינטו קדוש:  אז רק דקה

שירלי פינטו קדוש:       זה הבן שלה, היא מאשרת

שירלי פינטו קדוש:  אני כבר אפעיל את הסרטון

שירלי פינטו קדוש:  זה הבן שלי, ילד בן ארבע, גדל במעון יום שיקומי במיכ"ה

שירלי פינטו קדוש:  עכשיו הוא כבר גדול והקטנה שלי שם

שירלי פינטו קדוש:  ותראו אותו, ילד חרש

שירלי פינטו קדוש:       (מוצג סרטון מתוך מחשב נייד ליושבת-ראש)     הוא ילד חרש, הוא לא שומע שום דבר

שירלי פינטו קדוש:  ובזכות המעון יום שיקומי במיכ"ה הוא למד כמובן גם את שפת הסימנים בבית והוא למד לדבר בעברית והוא שר ומברך

שירלי פינטו קדוש:  וזה כל כך מדהים ההשפעה וההשלכה על כל ילד וילדה עם מוגבלות, מה שהמעונות האלה עושים זה לעתיד שלהם

שירלי פינטו קדוש:       בבוקר באות סייעות מרחוק, כל אחת מהעיר שלה, זה לא כמו הגנים הרגילים שהם באות למעון ליד הבית, הן באות מרחוק בשעה מוקדמת מאוד בבוקר

שירלי פינטו קדוש:  מחכות לילדים שמגיעים מהסעות אחרי נסיעה ארוכה, מתייחסות לכל ילד וילד, זה לא לשבת ולהיות בייבי סיטר, זה לעבוד איתם, זה לקדם אותם, זה לתת מענה אישי ופרטני, לראות איך אפשר לקדם אותו עם המוגבלות שלו ולראות אותו

שירלי פינטו קדוש:  זה לא מעון שהוא גורם להורים ללכת לעבודה

שירלי פינטו קדוש:  יש ילדים עם חרשות, ילדים עיוורים, ילדים על הרצף האוטיסטי, ילדים עם בעיות מוטוריות על הספקטרום – כל כך הרבה שזקוקים למענה האישי הזה יום יום

שירלי פינטו קדוש:  הן עושות עבודה, הן לא באות בגלל הכסף למקצוע הזה, זה לא מה שמעניין אותן

שירלי פינטו קדוש:  הן באות כי הן אוהבות את ההשקעה בעתיד של הילדים האלה

שירלי פינטו קדוש:  זה מה שהן רוצות

שירלי פינטו קדוש:       עכשיו כשסייעת, בסופו של דבר, צריכה לפרנס את המשפחה שלה, ומקבלת כ-5,500 בחודש, זה שכר רעב

שירלי פינטו קדוש:  בשביל לתגמל את העבודה הזאת – זה שכר רעב

שירלי פינטו קדוש:  ואנחנו מדברים על דיונים, מה שמעתי פה על הוספת 2

שירלי פינטו קדוש: 5 שקלים? תחשבו על הילדים האלה

שירלי פינטו קדוש:  בסוף זה העתיד שלהם, זה איך לקדם אותם

שירלי פינטו קדוש:  אתם באים פה להסכמות? תגיעו להסכמות ראויות, לא כמו שהעלו פה את ה-2

שירלי פינטו קדוש: 5 שקלים הבזויים האלה

שירלי פינטו קדוש:  תראו את החשיבות בקידום של הילדים האלה

שירלי פינטו קדוש:  כמה זה חשוב לעזור להם

שירלי פינטו קדוש:  כמה זה 100 מיליון שקל בתקציב מדינה? כמה זה 100 מיליון? זה כלום

שירלי פינטו קדוש:  אני אומרת לכם כחברת כנסת לשעבר שהעבירה פה תקציב, והרבה חברי כנסת יסכימו איתי, 100 מיליון שקל במונחים של תקציב מדינה – אני מבינה דבר אחד או שניים – זה לא הרבה

שירלי פינטו קדוש:  וכמו שאמרו פה לפני, השלכות רוחב – משרד האוצר אלוף בלהגיד השלכות רוחב, אבל פה לא חשבתם, אז עכשיו תחשבו תתקנו את העוול הזה

שירלי פינטו קדוש:  תתקנו אותו

שירלי פינטו קדוש:  4,000 ילדים שאנחנו נשאיר אותם מאחור ועוד דורות עתידים שזה נזק

שירלי פינטו קדוש:  ההחלטה שהולכת פה, תזכרו את הילדים האלה, תזכרו את הבן שלי, תזכרו את הבת שלי

שירלי פינטו קדוש:  את הילדים האלה

שירלי פינטו קדוש:  גם אני, גם אני גדלתי במעון יום שיקומי במיכ"ה, ובזכות המעון הזה אני מי שאני היום

שירלי פינטו קדוש:  4,000 ילדים זה לא מעט

שירלי פינטו קדוש:  וזה כל אחד עולם ומלואו ולכל אחד יש גם משפחה

שירלי פינטו קדוש:  תחשבו עליהם

שירלי פינטו קדוש:  תודה

נעמה לזימי: תודה רבה

נעמה לזימי:  שירלי את מדהימה

נעמה לזימי:  בא לי למחוא כפיים, באמת

נעמה לזימי:  פה מותר כפיים

נעמה לזימי:      ד"ר יפעת שאשא ביטון, חברת הכנסת, שרת החינוך לשעבר, תודה רבה שאת פה

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה גברתי יושבת הראש, אשמח לשמוע את האנשים שאני רואה פה, באמת, לא מובן מאליו שמגיעים כל כך הרבה אנשים לדיון, וזה רק מראה כמה זה באמת חשוב ובדמם של האנשים שיושבים כאן

יפעת שאשא ביטון:  אשמח לשמוע אותם

יפעת שאשא ביטון:  אני חושבת שאין מה להכביר על הנושא של החשיבות של מעונות היום השיקומיים, לצערי הרב הם עדיין חלק שנמצא ברווחה בגלל שיש שם קונסטלציה שקשורה גם במערכת הבריאות וגם ברווחה וכולי

יפעת שאשא ביטון:  אני מאחלת ליום שכל ילדי ישראל ייכנסו תחת המטרייה של משרד החינוך ואז יהיה אפשר לתת מענה הוליסטי, רחב, מגיל לידה והלאה לכולם, ועד אז, צריך לפתור את הבעיות של כאן ועכשיו

יפעת שאשא ביטון:  דיברתם על 100 מיליון שקלים, איך אמר כחלון פעם: במונחים של תקציב מדינה, זה הפיצוחים לשבת

יפעת שאשא ביטון:  אז הפיצוחים לשבת – אנחנו לא יכולים להעלות על דעתנו שהילדים האלה יישארו ללא מסגרת, ללא מענים, ובטח גם ההורים וכולי כי יש פה השלכות רוחב לא רק תקציביות, אלא השלכות רוחב גם חברתיות

יפעת שאשא ביטון:  וגם את זה צריך לקחת בחשבון

נעמה לזימי: וגם באמת, שביתת מעונות והורים שלא יוצאים לעבודה, לכל יש השלכות רוחב

נעמה לזימי:  השלכות רוחב זה גם הנזק המתגלגל של התנהלות שהיא באמת לא רואה למרחוק

נעמה לזימי:  חבר הכנסת רון כץ, נכנס לפה קודם ולכן הוא מדבר לפני, ואז נעבור לכולם

רון כץ: אני אהיה קצר

רון כץ:  תודה רבה גברתי

רון כץ:  אני יושב פה ואני חושב לעצמי, אני יודע שלא אתם אשמים, אני לא מאשים ספציפית את מי שיושב בדיון הזה, אבל אני אומר: איך השרים יכולים להיות כל כך אטומים לאנשים שהכי צריך לעזור להם בחברה? ברור שבמצב האידאלי, במצב אוטופי, זה היה חלק ממערכת החינוך

רון כץ:  ומערכת החינוך יודעת לתת מענה

רון כץ:  אבל אנחנו מבינים שיש פה מורכבות כי יש פה כמה משרדי ממשלה שצריכים לטפל בנושא

רון כץ:  העובדה שיש מורכבות ויש כמה משרדי ממשלה שצריכים לטפל בנושא, לא נותנת את האפשרות דווקא את הילדים הללו להפיל בין הכיסאות

רון כץ:       ועל מה אתם מדברים? אתם מדברים, זה דיון שמדבר על תוספת של 100 מיליון שקלים, יום אחרי שנתנו מעל 13 מיליארד שקלים, כספים קואליציוניים

רון כץ:  אף אחד מכל חברי הכנסת בקואליציה לא חשב לתת אולי 100 מיליון שקל בשביל הילדים האלה? ואני אומר גם לכם כי אתם יושבים איתם: נציגי האוצר, נציגי הרווחה, וכל הנציגים של המשרדים הממשלתיים

רון כץ:  כל שר בממשלה הזו יכול להעביר מהכספים שהוא קיבל לטובת הדבר הזה

רון כץ:  יכולים לעשות קבוצה של חברי כנסת שיעבירו לטובת הדבר הזה

רון כץ:  אנחנו באופן אישי ידענו תמיד לעזור בדיוק במקרים האלה

רון כץ:  לא יכול להיות שאתם תשבו פה ותאמרו לארגונים המדהימים האלה ולאנשים שבאו מכל הארץ, שלא היה מספיק זמן כי שר האוצר עכשיו עסוק איך לקבל ארנונה מהערים ובזה מתעסקים

רון כץ:  והשרים האחרים מתעסקים בדברים אחרים

רון כץ:  תעזבו הכול, קחו לעצמכם עד הלילה ותתנו להם פתרון

רון כץ:  מה אתם רוצים שהם יעשו מחר בבוקר? עכשיו תהיה שביתה

רון כץ:  מה יעשו ההורים האלה שגם ככה קשה להם בחיים, מה הם יעשו? ואני אומר, תסתכלו אחד על השני ותסתכלו עליהם ותתנו להם פתרון

רון כץ:  ולך גברתי היושבת-ראש, אני אומר לך: אל תרדי מהנושא הזה כי זה באמת כסף קטן וזה יהיה הישג אדיר שלנו

רון כץ:  אי אפשר לעזוב את הדבר הזה, זה הכי חשוב שיש

רון כץ:  לא סתם עזבתי הכול ובאתי לפה

נעמה לזימי: לא רק לא יורדת, אני גם אומרת לנו חברי הכנסת, ויש פה רק אופוזיציה לצערי – עכשיו דיוני התקציב, להגיע לדיוני המשרדים ולתקוע את החינוך והרווחה, לא כדי לתקוע, לתקוע את התקציב עד שהדברים לא יובהרו ויהיו ברורים, עם תקנות, עם התחייבויות ועם תשובות, ככל שנוכל

נעמה לזימי:  נכון שיש פה דריסה טוטאלית של הרבה ממעמד הכנסת ובכלל, אבל זאת ההזדמנות שלנו עכשיו להיות שמה

נעמה לזימי:  ואני אומרת: אנחנו נהיה על המשרדים ממוקדי מטרה לחלוטין על הסוגיות האלו

נעמה לזימי:  בטח ברווחה על סכום כל כך מינורי שאני מתביישת

רון כץ: נעמה, רק בשביל לסבר את האוזן, השקיעו יותר על תחנות אוטובוס שלא יגיעו אליהם לעולם בגבעות עלומות שהם אי שם, מאשר להעביר את זה לילדים האלה

רון כץ:  אני עוד פעם אומר לכם: נציגי האוצר, לא נעזוב את זה

רון כץ:  כל ועדה אגיד את המשפט הזה עד שתמצאו את הכסף להעביר לילדים האלה

נעמה לזימי: תודה רבה

נעמה לזימי:  עכשיו יהיה פה פינג פונג, חברה אזרחית – רשויות, כדי שכולם ידברו

נעמה לזימי:  אני מתחילה עם אלה ונה, יושבת-ראש מרחב חולון-בת ים, תודה שהגעת לכאן

נעמה לזימי:  ואת יודעת, הביקור שלך היה ביקור מאיר עיניים כשהגעתי אליך

נעמה לזימי:  כי שבוע לאחר מכן באמת נסגר אותו גן, והיה סיפור מאוד גדול

נעמה לזימי:  ומי שלא מבינים בסוף שאתם לא סתם זועקות

נעמה לזימי:  כי בסוף מי שמעדיפה ללכת לעבוד במקום אחר כי תרוויח באיזה טלמרקטינג עוד 400 שקל

נעמה לזימי:  זה המצב של אנשים שמרוויחים נמוך מדי ולא מצליחים לגמור את החודש

נעמה לזימי:  ואנחנו מייצרים פה את מי שמטפלים ביקר לנו מכל שלא מצליחות לגמור את החודש

נעמה לזימי:  וזאת בושה למדינה שלמה

אלה ונה: זאת באמת בושה

אלה ונה:  תודה רבה לך חברת הכנסת נעמה לזימי, שאת באמת כל הזמן מציבה את זה על סדר היום

אלה ונה:  הנושא הזה נוגע ללבך וחשוב

אלה ונה:  וכל מי שיושב ויושבת כאן היום, אני יודעת שלכולם זה חשוב

אלה ונה:  אבל אני שואלת: איפה מדינת ישראל? מה, לאף אחד לא אכפת מילדי ישראל, מדור העתיד שלנו? מחינוך הילדים שלנו? אנחנו כולנו הורים

אלה ונה:  אין פה מישהו פה באולם שהוא לא או הורה או סבא וסבתא

אלה ונה:  ואתם שולחים את הכי יקר לכם למעונות היום, שאנחנו הארגונים באמת, אני גאה, נמצאות כאן מנהלות מעונות שהן האלופות שלנו בשטח

אלה ונה:  יום יום מגיעות

אלה ונה:  מתפקדות לא רק כמנהלות בשכר מינימום

אלה ונה:  מנהלת עם תעודות

אלה ונה:  עם תואר מרוויחה שכר מינימום

אלה ונה:  בושה למדינת ישראל ולממשלת ישראל

אלה ונה:  ואותה מנהלת מגיעה בבוקר, היא מגלה שאין לה עובדות, ואז היא נכנסת לכיתה ועובדת בתור מטפלת כל היום או בתור מבשלת כל היום

אלה ונה:  ובסוף כולן נשברות

אלה ונה:  כי אפשר לעבוד יום יום בחוסר תקינה

אלה ונה:  יום יום בחיפוש אחרי עובדות

אלה ונה:  אנחנו סוגרות מעונות כל הזמן

אלה ונה:  במהלך השנה אנחנו סוגרות כיתות כי אין לנו עובדות, ובסוף שנה אנחנו סוגרות מעונות ולא פותחות

אלה ונה:      לאן הולכים הילדים? מסכנים ההורים

אלה ונה:  באמת מסכנים

אלה ונה:  אומללים ההורים והילדים כמובן

אלה ונה:  ועל מה אנחנו מדברים? בנוסף לזה ששכר מינימום, ואני באמת אשמח ואודה לכם אם תוכלו לשמוע מנהלת אחת או שתיים מהשטח - -     

נעמה לזימי: כן, בהחלט

אלה ונה: - - איך הן עוברת את היום וזה תשע שעות ביום, כל יום, כל השנה

אלה ונה:  התקנים שלנו הם תקנים בלתי נסבלים

אלה ונה:  תראו לי הורה שיכול להחזיק על ידיים בו זמנית תשע שעות שש תינוקות בו זמנית

אלה ונה:  זה התקן

אלה ונה:  מטפלת לשישה תינוקות – זה לא הגיוני

אלה ונה:  תראו לי הורה אחד שעושה את זה בבית

אלה ונה:  איך מאכילים שישה תינוקות בו זמנית? איך משכיבים שישה תינוקות בו זמנית? איך מחליפים לשישה תינוקות בו זמנית? זה לא הגיוני

אלה ונה:  איפה החום? איפה האהבה? איפה הדקות האלה שתינוק צריך קשר עין רק עם מטפלת מולו? אותו דבר בכיתת פעוטים

אלה ונה:  מה זה פעוט? פעוט זה ילד מגיל שנה וארבעה חודשים עד גיל שנתיים

אלה ונה:  אנחנו בבית קוראים לו תינוק

אלה ונה:  התקן הוא אחת ל-11 פעוטות

אלה ונה:  מחנכת צריכה להחזיק 11 ילדים תשע שעות ולהעסיק אותם ולהאכיל אותם ולהחליף להם טיטול, והכול הכול מהכול, ולהיות אשת חינוך

אלה ונה:  ואנחנו כולנו רוצות שבאמת, אנחנו נותנות את היקר ביותר, שהצוותים שלנו יהיו עם השכלה, ויהיו עם הכשרה, והן עוברות את כל ההכשרות האלה

אלה ונה:  אף אחד לא משלם להם על שעות שהם אחר הצוהריים עובדות ועונות להורים, ומגיעות לאסיפות הורים ולמסיבות עם ילדים

אלה ונה:  אף אחד לא מוסיף להם את התוספות האלה

אלה ונה:  ועדיין הן מגיעות בשכר מינימום

אלה ונה:       אני חושבת שממשלת ישראל פשוט איבדה את זה

אלה ונה:  אנחנו במדינה צריכים להתבייש איך אנחנו מתייחסים להורי וילדי ישראל

אלה ונה:  לא יכול להיות ש-13 מיליארד שקלים בהינף יד, מגיעים לכוללים ולישיבות, ואני לא אומרת מי יותר חשוב ומי פחות, אבל אנחנו בטח לא פחות חשובים מהם

אלה ונה:  לא יכול להיות שלשם לא מוצאים כסף

אלה ונה:  ואני קוראת פה למשרד האוצר ולכל הגופים ולממשלת ישראל ולכל 120 חברי הכנסת: קומו ותעוררו ותעבירו את זה בכנסת

אלה ונה:  חייבים לשפר את שכר הסייעות וחייבים לשפר את התקנים

אלה ונה:  בסופו של דבר זה הילדים שלנו ושלכם ושל כולנו

נעמה לזימי: תודה

נעמה לזימי:  אני רוצה לעבור גם לחינוך, אבל כן אני רוצה ממך רום, השלמה על הסיפור של ימי המחלה אם ביררת את זה

נעמה לזימי:  אני רוצה לדעת אם זה מענק אכן בעייתי באופן הזה

נעמה לזימי:  וגם התייחסות, אני אשמח לכל מה שנאמר גם מחברי הכנסת ומהנציגים

רום בר-אב: לגבי ימי מחלה עוד אין לי תשובה, אנחנו בודקים את זה

רום בר-אב:  אני לא הכרתי שיש עם זה עניין ואנחנו צריכים לבחון את האירוע הזה

נעמה לזימי: זה אני מכירה גם בהצעות קודמות שהיו עם ימי המחלה

נעמה לזימי:  תוכל לבדוק את זה

רום בר-אב: בשיא הכנות, אני לא מכיר, ביקשתי שיבדקו ויעדכנו אותי

נעמה לזימי: אם הם יעדרו ימי מחלה מסוימים, האם גורעים להם מהמענק

רום בר-אב: נבדוק את זה

רום בר-אב:  אני באמת לא יודע להגיד

רום בר-אב:      (קריאות)     

קריאה: כן, כן, זה ברור, זה ידוע גם

בן דוד: נעמה, ממש ככה ושלא ישגעו לאף אחד

בן דוד:  ככה זה עובד

דבורה ביטון: ההזמנה לא תצא לבג"ץ לפני ש - - -     

נעמה לזימי: בדיון הקודם אמרנו שהוועדה - - -     

אלה כהן: גם במעונות הפרטיים, מטפלת שמקבלת טיפה יותר, אז היא לא תקבל את המענק הזה

אלה כהן:  מספיק שהיא מקבלת חצי שקל מעל שכר המינימום

נעמה לזימי: דיברנו על זה פעם קודמת בדיון הקודם בשבוע שעבר, ואז אמרנו שהמענק הוא תמריץ שלילי באופן שהוא בנוי

נעמה לזימי:  אז מה עשו באותו ערב? מסיבת עיתונאים והגדילו את המענק

נעמה לזימי:  שנה אמרנו שצריך להיות להם מענק כפול שיהיה אחיד

יפעת שאשא ביטון: מה ששלילי מגדילים פה

נעמה לזימי: את אומרת שזאת מדיניות מכוונת

בן דוד: אנחנו רוצים שכר הוגן, אנחנו לא מחפשים מענקים

בן דוד:  רצנו - - - די עם זה

נעמה לזימי: טלי, משהו חשוב שצריך להגיד אותו ואני יודעת שזה שיח שנראה כאילו נראה מעבר להרי החושך, ולא תמיד אוהבים שמדברים על זה, אבל צריך להסתכל על כל הסדר שאתם חותמים עליו, בטח מעונות שיקומיים או מעונות רגילים

נעמה לזימי:  גם ללכת עם הוצאות לפנסיה

נעמה לזימי:  מה לעשות? כשנותנים לכם מענקים שבעצם לא מגולמים אחר כך והמטפלות שלנו בסוף מקבלות קצבה מסכנה

נעמה לזימי:  האם זה מה שהן צריכות לעשות כל חייהן? לעבוד, לטפל ביקר לנו מכול ולצאת אל הפנסיה בהיעדר רווחה אפילו מינימלית? כי המענקים האלה אלה פתרונות שהם לא פתרונות מעודדי תעסוקה ולא פתרונות טובים

נעמה לזימי:  אתן לך רגע לדבר ונעבור למשרד החינוך

חגית שרוני: שמי חגית, אני מנהלת בנעמ"ת רמת גן

נעמה לזימי: חגית, תודה שבאת לפה, ממש מעריכה את זה

חגית שרוני: הרגשתי שאין מנוס, שפשוט צריך לקום ולצאת מהמעון, למרות שאני חרדה מאוד למה שקורה במעון

חגית שרוני:  לגבי הפנסיה, שנים אני מחפשת נתונים לדעת כמה מטפלות במעונות היום מסיימות ומגיעות לגיל הפנסיה בריאות, ללא שחיקה בריאותית, ללא רופא תעסוקתי, יש לנו נתונים קשים מאוד

חגית שרוני:  כמו שאלה אמרה והיא אמרה יפה מאוד לגבי הנושא של כמה מטפלות למספר ילדים – אני כמנהלת כל יום יוצאת למלחמה, כל יום להישרדות, כל יום להחזיק את העובדות

חגית שרוני:  אני חייבת לציין שעד לפני שנה היו לי במעון שבע עובדות מהמשולש הצפוני

חגית שרוני:  אני עובדת ברמת גן

חגית שרוני:  הגיעו אלי מאום אל פאחם, שעתיים נסיעה הלוך, שעתיים חזור, בנאמנות

חגית שרוני:  היום גם את זה כבר אין לנו

חגית שרוני:  ואני באמת, באמת אומרת: כל מי שהורה לילד חייב להתעורר

חגית שרוני:  אנחנו רוצות את המובחרות אצלנו ולא את אלה שיש להם דופק

חגית שרוני:  חייבים את זה

חגית שרוני:  חייבים

חגית שרוני:      הן היום מתמקצעות, אני חייבת להגיד שהמעבר למשרד החינוך נתן לנו כל כך הרבה תקווה, ואנחנו רואים מה הדרישות היום במשרד החינוך וחושבים שהם צריכים להיעשות, להתמקצע, ללמוד, לדעת, כי זה נותן להם גאוות יחידה וידע, בהחלט

חגית שרוני:  אבל יחד עם זאת, הן חייבות להיות מתוגמלות

חגית שרוני:  לא יכול להיות שכל הסקטורים הציבורי – מה זה אם אני לא ציבורית? כולם יעלו ויקבלו תוספות שכר ותהיה פה חגיגה והן יושבות

חגית שרוני:  סליחה, יש הרבה מטפלות שמעל גיל 40, מעל גיל 45, שאין להן כבר היום לאן ללכת, גם אם הן תרצנה ללכת

חגית שרוני:  אז אנא מכם, תתעוררו

חגית שרוני:  אני לא יודעת מאיפה פתיחת המעונות האלה, אבל אני מקנאה בהם

חגית שרוני:  כי לי אין מעון מלא ואין לי עובדות

נעמה לזימי: זהו, אשלים פה שאלה לסוהיר

חגית שרוני: תודה רבה

נעמה לזימי: תודה רבה לך

נעמה לזימי:  אני מעריכה מאוד שדיברת

נעמה לזימי:      איפה נפתחו המעונות החדשים ואיפה נסגרו? האם יש מתאם, בואו נבין מה קורה פה מבחינת - - -     

סוהיר שקור: אין לי את הנתונים

סוהיר שקור:  אבל אני יכולה להביא - - -     

נעמה לזימי: אבל אנחנו נשמח לשאול את זה כשאלה לוועדה, בהחלט

נעמה לזימי:  אני רוצה לשמוע עוד את משרד החינוך

נעמה לזימי:  משרד החינוך, שלום לכם

אורנה פז: שלום, אורנה פז, מנהלת האגף לגיל הרך

נעמה לזימי: הי אורנה, תודה שבאת

אורנה פז: אנחנו רואים את השיפור של העבודה של המחנכת-מטפלת, הן בהיבט השכר, שכמו שדיברו פה ואנחנו פועלים להגדלת השכר, ואני מקווה שבמהלך השנה תיפתח ועדת המחירים כמו שהצהירו שר החינוך ושר האוצר כדי להשוות את שכר המטפלות לשכר הסייעות בגני הילדים כי אנחנו מבינים שיש שמה זליגה לכיוון, ואנחנו חוששים מהזליגה הזאת ואנחנו נעשה את כל המאמצים בנוסף למענק ההתמדה של 8,300 שאנחנו מתכוונים לתת החל מחודש יוני

אורנה פז:       בנוסף לכך אנחנו עושים עוד כמה מהלכים שזה שיפור התקינה, שהחל מספטמבר זה ירד בקבוצת הגיל של לידה עד שנה מאחד לשש לאחד לחמש

קריאה: אבל זה לא מחייב

אלה כהן: זה לא באמת יורד

קריאה: אין חובה

אורנה פז: זה אין חובה

אורנה פז:  רגע תנו לי להשלים, התקינה תרד מאחד לשש לאחד לחמש

אורנה פז:  בגיל 12 חודשים מאחד לתשע לאחד לשמונה

אורנה פז:  ובגיל שנתיים, מאחד ל-11 לאחד לעשר

אורנה פז:  זה אמנם - - -     

נעמה לזימי: אבל אורנה, כשאין מטפלות, אז הלא מחייב אומר שאין מטפלות, זה כשיש היצע לגייס אליו

אורנה פז: זה יהיה במימון המדינה, במימון מלא כל תקן כזה

אורנה פז:  למה אנחנו לא מחייבים? אנחנו לא מחייבים כי אנחנו מודעים לקושי ולמשבר של כוח האדם

אורנה פז:  אבל תקשיבו, יש פה תהליך שהתחיל לפני שנה וחצי, אנחנו צריכים לסגור פער של 74 שנים, אל תשכחו את זה

אורנה פז:  אי אפשר לעשות פה מהלך - - -     

נעמה לזימי: אורנה, אני כל כך מברכת על זה שבאמת הייתה שרת חינוך שהעבירה את הגיל הרך למשרד החינוך ושהדבר הזה נעשה אחרי הרבה שנים שזה לא נעשה

נעמה לזימי:  אבל בסוף, הרי הטענות שלי מופנות אליך כחלק מהרשות של זה, אבל הם לא באמת אלייך

נעמה לזימי:  כשאני רואה כמעט 14 מיליארד שקל כספים קואליציוניים, אבל אני לא רואה את ההשקעה של צמצום פער של תת השקעה של 70 שנה, אז מטבע הדברים אני אומרת שזה לא מספיק

יפעת שאשא ביטון: היא לא בוחרת לאן הכסף הולך

נעמה לזימי: בדיוק

נעמה לזימי:  זה מה שאני אומרת

נעמה לזימי:  את רואה אולי איזה אור, אני לא רואה איזה אור, כי אנחנו רואים את הקריסה - -     

אורנה פז: אני רואה

אורנה פז:  אני רואה את הכול

אורנה פז:  אני רואה שהדרך היא עוד ארוכה

נעמה לזימי: גם מעט מדי כל פעם

אורנה פז: שרת החינוך לשעבר, צריך להגיד לה - - -     

דבורה ביטון: אני יורדת קצת לחזק את ההורים למטה

נעמה לזימי: אנחנו גם נלך אליהם יותר מאוחר

דבורה ביטון: ואני מבקשת להשתתף

אורנה פז: צריך להגיד לחברת הכנסת ושרת החינוך לשעבר תודה על כל המהלך המבורך הזה

אורנה פז:  זה ייקח שנים עד שאנחנו נצמצם את הפערים האלה

אורנה פז:  בנוסף לתקינה שדיברתי עליה, אנחנו מעבים את מעטפת התמיכה של המחנכות-מטפלות

אורנה פז:  אם התקינה מדברת על ארבע שעות הדרכה חודשיות, העלנו את זה לעשר שעות

אורנה פז:  אנחנו מאמינים שעם ההכשרות שאנחנו נותנים ועם ההדרכה, ועם שיפור התקינה, כל המהלכים האלה אמורים להיטיב גם את תנאי ההעסקה של המחנכות-מטפלות, גם את הרווחה שלהן, וכן, הדרך עוד ארוכה

נעמה לזימי: תודה רבה

נעמה לזימי:  אני מזכירה שזה דיון על המטפלות ולכן אני נותנת להם מקום בדיון הזה שחשוב שישמעו אותו

נעמה לזימי:  הרבה פעמים נעבור לעדכונים נוספים של קבוצות שלא נמצאות, משפחתונים ושיקומיים מיד

נעמה לזימי:  אבל כן בסוף, לא תמיד שומעים את הקול שלהן, ואני רוצה שנשמע אתכן

אורלי אביטבול: תודה רבה, אני אורלי, אני מנהלת מעון נעמ"ת ענבר בבת ים, 18 שנים במערכת

אורלי אביטבול:  אני יכולה לספר לך מהשטח כי כבר שמעת על התקנים ועל השכר והכול

אורלי אביטבול:  ומה שאנחנו מרגישות בשטח זה שאם בעבר הייתי מזמינה מישהי לראיון, נשים, מפרסמת מודעה והיו מגיעות ויכולתי לבחור מי תעבוד במעון ומי הכי מתאימה, אז היום בעצם מי שבוחר זה הן ואני זאת שממתינה לתשובה אם הן רוצות להגיע לעבודה או לא

אורלי אביטבול:  אם פרסמתי מודעה בספטמבר, ורק אתמול קלטתי עובדת שהיום לצערי היא כבר לא הגיעה

אורלי אביטבול:  בלי שום הודעה ושום התראה, היום היא כבר לא הגיעה

אורלי אביטבול:  המצב במעונות הוא מצב הישרדותי

אורלי אביטבול:  אני יכולה לספר לך שנפתחו קבוצות וואטס-אפים של מטפלות בכל הארץ

אורלי אביטבול:  הן קראו לעצמן שקופות

אורלי אביטבול:  הן תכננו מרד

אורלי אביטבול:  אנחנו באמת תפסנו את זה בזמן, באמת הן לויאליות, הן אכפתיות, הן מדהימות

אורלי אביטבול:  אבל הן כבר לא יכולות

אורלי אביטבול:  סליחה, אני קצת מתרגשת

נעמה לזימי: ברור, ברור, זה מובן

אורלי אביטבול: הן באמת במצב של – אני שומעת השכם וערב: כל מקום שאני אלך יקבלו אותי, אני לא יודעת מה אני עושה פה

אורלי אביטבול:  למה אני באה לפה? לא שכר, לא תגמול, לא הערכה

אורלי אביטבול:  לצערי המצב הוא שימין מחבקת ושמאל חושדת

אורלי אביטבול:  זה המצב ועם זה אנחנו מתמודדים

אורלי אביטבול:  ולא מעט הן מוצאות את עצמן בסיטואציות של בירורים, שמחלישות אותן עוד יותר ושוברות אותן

אורלי אביטבול:  וכשהן מגיעות לתלוש שכר, אז זה פשוט שם את החותמת ואומר

אורלי אביטבול:      ההסכם הזה של הסייעות שנחתם לא מזמן, זה אפשר להגיד שזה הקש ששבר את קו הגמל

אורלי אביטבול:  אותן רואים, אותן מתגמלים

אורלי אביטבול:  הן עובדות פחות שעות, אנחנו עובדות בחופשים שהן לא עובדות

אורלי אביטבול:  והשכר שלהן הוא הרבה יותר, והגמולים שלהן הוא הרבה יותר

אורלי אביטבול:  וכל המענקים האלה שאנחנו מקבלים – זה לא פתרונות

אורלי אביטבול:  אני מנהלת מעון עם כל המענקים והתוספות והשעות הנוספות, אני מגיעה ל-8,000

אורלי אביטבול:  שכר היסוד שלי זה 2,800 שקל

אורלי אביטבול:  זה משהו שהרבה מטפלות לא מסתכלות עליו

אורלי אביטבול:  ברגע שהם יסתכלו, כדור השלג בקיר

אורלי אביטבול:  והיום זה מלחמה שלנו ושל הסייעות ובספטמבר זו תהיה מלחמה של ההורים

אורלי אביטבול:  מה שאני מרגישה במעון, לא יהיה עוד מעון בספטמבר

אורלי אביטבול:  המעון שלי לא יהיה

נעמה לזימי: אני רק רוצה להגיד לך תודה

נעמה לזימי:  ולהגיד לך שבמשפחה שלי יש הרבה עובדות או סייעות או מטפלות, על כל הרצף של הטיפול בגילאי ילדים וגיל הרך

נעמה לזימי:  וגיסתי ספציפית עם תואר שני בחינוך והכול, אישה ממש מוכשרת וחכמה, אוהבת ילדים יותר מהכול

נעמה לזימי:  צריכה לעבוד בשלוש עבודות

נעמה לזימי:  זה דבר שאני רואה אותו בבית, אני רואה אותו ממש כל כך קרוב שזה לא נתפס וזה באמת מביש שזה כנראה המקצוע שצריך להיות הכי יוקרתי שישנו

קריאה: הוא היה פעם הכי יוקרתי

נעמה לזימי: ממש

נעמה לזימי:  והוא הפך להיות שק החבטות של כל ממשלה שמגלגלת את זה הלאה והלאה מבחינת התנאים והכול, וזה נזק של 20 שנה של תת תקצוב אם לא יותר

אורלי אביטבול: לצערי מטפלת שמגיעה - - -     

חגית שרוני: - - - לא נהיה צבועים ונגיד שהילדים הם הדבר הכי יקר לנו

חגית שרוני:  אותי זה מקומם

חגית שרוני:  כי הם לא - - - אם אנחנו לא חושבים עליהם מגיל אפס עד - - -     

נעמה לזימי: כי יקר זה תקציב

קרן אוחנה איוס: החינוך יקר

אורלי אביטבול: מטפלת שמגיעה משבע עד ארבע לעבוד במעון עם שש תינוקות או תשע, עשר, פעוטות או 12 בוגרים, שזה כולם תינוקות, היא כבר לא יכולה ללכת לעבוד בעבודה נוספת אחר כך

אורלי אביטבול:  היא מגיעה הביתה וזהו

אורלי אביטבול:  כי לעשות פיפי, היא צריכה לחשב איך ומתי

נעמה לזימי: תודה רבה

נעמה לזימי:  עידן אור, ראש חטיבת המעו"ף

עידן רול: תודה רבה, אנחנו מכירים את הדברים פה מקרוב ומטפלים בהם על בסיס יום יומי

עידן רול:  הגעתי הרגע מוועדת החינוך, התרבות והספורט, ורק לראות שם את - - -     

נעמה לזימי: לפחות בלי תיאום, אנחנו מביאים אתכם בבת אחת יום אחד

נעמה לזימי:  לא עושים לכם יותר מדי בלגנים

עידן רול: כן זה נוח מאוד

עידן רול:      אבל שיטת הכיסא החם בין השרים שהתנהלה שמה, רק ממחישה את גודל הבלגן

עידן רול:  אין

עידן רול:  יד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה

עידן רול:  בא שר החינוך, מדבר על דבר אחד

עידן רול:  בא שר העבודה, מדבר על דבר אחר, באותו עניין שזה באחריות שלו וזה באחריות שלו

עידן רול:  ובשורה התחתונה, יכולים לדבר ולהגיד, זה תהליך, אני מבין שזה תהליך

עידן רול:  אין תהליך

עידן רול:  אין תהליך – האירוע הזה נגמר

עידן רול:  בספטמבר אין מעונות יום לילדים

עידן רול:  זה לא הממשלה יכולה להגיד, וזה 70 שנה

עידן רול:  אין

עידן רול:  אנחנו נתקלים כל יום מהוועד של עובדות של נעמ"ת

עידן רול:  טלפון אלי – עוד מעון נסגר היום, עוד מעון נסגר

עידן רול:  צריך להבין את ההשלכות של הדבר הזה

נעמה לזימי: אנחנו מקבלים את הטלפונים של ההורים, פניות ציבור של הורים: מה אני עושה עכשיו אם אין לנו גן? זה דבר שהוא - - -     

עידן רול: מה ההשלכות של סגירה כזאת? שהורה בשבע בבוקר מקבל טלפון או ברבע לשבע – אל תביא את הילד

עידן רול:  אל תלך לעבודה, תישאר בבית, תתמודד

עידן רול:  תפתור את הבעיה שלך

עידן רול:  זה הזיה איך שהדבר הזה מתנהל

עידן רול:  צריך גם להבין עוד בעיות

עידן רול:  הגיל הממוצע של המטפלות גבוה יחסית

עידן רול:  אין דור עתיד של אנשים שיבואו לעבוד במקצוע הזה

שני מיטשל: זה לא מאפשר לאימהות בגלל שעות העבודה להגיע לעבודה

עידן רול: הכוח אדם, לא רק שהוא - - -     

נעמה לזימי: זה מה שאמרנו בדיון הקודם על זה, אתה צודק באלף אחוז, שאם אנחנו מסתכלים על עתודת המקצוע

עידן רול: אין עתודה

נעמה לזימי: אין עתודה

שני מיטשל: זמני העבודה לא מאפשרים לאימהות

דנית ברביבאי: - - - לא מוגדר כפרופסיה

דנית ברביבאי:      (קריאות)     

נעמה לזימי: רגע, לא מתפרצים פה

עידן רול: אני רוצה להשלים

עידן רול:  נוסף לכל זה וזה אין לנו דרך, אנחנו תומכים בזה כמובן, בכל נושא המצלמות והבטיחות של הפעוטות ושל חסרי הישע בכל מקום

עידן רול:  אבל בסופו של דבר נוצר היום מצב שעובדת שמרוויחה שכר באמת עלוב ומבזה, שעובדת כל כך קשה, פיזית ועושה את הדבר הזה, היא מטפלת ביצור הכי יקר לנו, מספיק שהורה אחד שלא מצא חן בעיניו איך שהיא אמרה לו בוקר טוב, הולך בערב הביתה ומתקשר למשטרה ואומר: הילד שלי חזר עם שריטה על היד, באותו רגע העובדת נלקחת לחקירה במשטרה, מושעית מהעבודה

עידן רול:  עד שהפרקליטות מטפלת בזה, זה לפעמים שנתיים ושלוש, והעובדת יושבת בבית

עידן רול:  אני לא מדבר על הפגיעה בשם הטוב שלה מול השכנים שלה, מול המשפחה שלה

עידן רול:  וגם בסוף מגלים שלא קרה כלום, אבל העובדת כבר גמורה

עידן רול:  העובדת גמורה וגם המעון סגור

עידן רול:  ולכן נהיה פה איזה חוסר מידתיות בכל הדבר הזה

נעמה לזימי: אני בהרגשה שיש פה מדיניות מכוונת של מדינה שלאורך שנים הפנתה את האחריות על התחום לאזרחים, שזה יצר מחשבה של ההורים שהפיקוח שלהם הוא תחליף לאחריות המדינה שהיא גם יוקרה, וגם הגדלת התנאים, וגם לקיחת אחריות של פיקוח כמו שצריך

נעמה לזימי:  פה עכשיו מוסיפים - - - מפקחים, אני יודעת, גם תוכנית מסודרת

נעמה לזימי:  אלה דברים שהם צריכים להיות במקום ההורה החושש

נעמה לזימי:  אין לי טענות להורים

עידן רול: לא, אין לי שום טענות

עידן רול:  בצדק

נעמה לזימי: יש לי טענות למדינה שיצרה מצב מכוון, שגרמה לזה תוך כדי מדיניות

יפעת שאשא ביטון: גברתי יושבת הראש, צריך להגיד קודם כל לגבי המצלמות שהן גם המצילות הרבה מאוד פעמים את העובדות

עידן רול: חד משמעית

יפעת שאשא ביטון: - - -      

בן דוד: לא, זה לא נכון, לוקח שנתיים עד שזה מציל אותם

עידן רול: אבל אנחנו צריכים להוציא מאות אלפי שקלים - - -     

בן דוד: - - -     

יפעת שאשא ביטון: רגע, רק תרשי לי להשלים את דברי ואחר כך אם תרצי באהבה ובהערכה

יפעת שאשא ביטון:  חשוב לי להתייחס לזה כי זה גם נושא שנמצא על סדר היום

יפעת שאשא ביטון:  המצלמות במציאות הקודמת שלא היו מצלמות, יש מטפלות וגננות שעד היום הולכות עם עננה ואף אחד לא באמת יודע את האמת

יפעת שאשא ביטון:  צריך גם להגיד את זה

יפעת שאשא ביטון:  וילדים נפצעים גם בלי טובות של בן אדם מבוגר, וכל פציעה וכל סימן כחול וכל נשיכה, הכול מאוד מחשיד

יפעת שאשא ביטון:  מה כן צריך לעשות? אגב זה עולה להצבעה השבוע – זה לתקן את החוק באופן כזה שלא יצטרכו להגיע למשטרה אלא יהיה אפשר באמצעות או מנהלת מעון, הפיקוח היום שעושה - - - של משרד החינוך, אלא באמת להשאיר את זה במקום שהורה לא יצטרך לרוץ למשטרה, המטפלת לא תצטרך לעבור את הויה דולורוזה הזו, אלא יהיה אפשר לעשות את הבירור הראשוני באופן מקומי ומשם להתקדם

יפעת שאשא ביטון:  אני מאוד מקווה כמו שאת יודעת שבאמת יצביעו בעד ויעזרו לנו לקדם את החוק

יפעת שאשא ביטון:      (קריאות)     

עידן רול: רק בהקשר הזה, גם לקבוע לוחות זמנים

עידן רול:  לא יכול להיות שמשטרה מחזיקה חצי שנה מצלמות ולא פותחת אותם

עידן רול:  חצי שנה לא פותחת את הסרטים בכלל

נעמה לזימי: זה לא תקין

עידן רול: בנוסף, עוד משפט אחד למשרד האוצר: אני מכיר את כל המודלים ואנחנו עושים את כל ההסכמים, ודרך אגב הסכם הסייעות עוד לא נחתם, אנחנו פועלים היום, אני אישית פועל ומקדם את זה מול הממשלה, שהסכם הסייעות יוחל גם על המטפלות

עידן רול:  זה עלות של סדר גודל של כמה מאות מיליוני שקלים, אבל אחרת לא יהיו עובדות

עידן רול:  ואני אומר לאוצר: כל המודלים של המענקים - - -     

נעמה לזימי: עידן, מה התהליך? מה אתה  יכול להגיד למצב?     

עידן רול: התהליך שאנחנו לפחות כרגע, מהארגונים שאנחנו מטפלים בהם, עשינו מיפוי של כל עלויות השכר וראינו בהשוואה לעלויות של - - -     

נעמה לזימי: יש לך נתונים לתת לנו?     

עידן רול: אין לי פה נתונים, אבל אני בהחלט יכול להעביר לך נתונים

עידן רול:  בוא נגיד כך שמדובר בסדר גודל של אימוץ מלא של הסכם הסייעות לארגונים שאנחנו מכירים, אם נעשה השלכה, זה סדר גודל של בערך מיליארד שקל שיעלה לתת

נעמה לזימי: בסדר, 2

נעמה לזימי: 2 מיליארד שקל הקציבו לבינוי של כיתות ריקות

עידן רול: כיתות ריקות כי אין עובדות

נעמה לזימי: כן

עידן רול: אני אומר למשרד האוצר שאנחנו  - - -     

יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא "או או" חבר'ה

נעמה לזימי: זה לא "או או"

שני מיטשל: אתה מדבר על ארגונים או גם על כל מעונות הסמל? כל מעונות הסמל ישופו בהסכם - - -     (קריאות)     

נעמה לזימי: - - - בינתיים בורחות להם מטפלות

עידן רול: על הכול, על מענה ל-600,000 ילדים

עידן רול:  עוד דבר אחד למשרד האוצר: אנחנו מכירים טוב, אנחנו עובדים מול משרד האוצר מצוין, אבל המודל של המענקים – אנחנו מבינים שהוא כסף יותר זול

עידן רול:  בסוף העובדות האלה צריכות שיהיה להן גם פנסיה, צריכות שיהיה להן תנאים סוציאליים

עידן רול:  צריכות שיהיה להן עתיד כשהן מסיימות את התעסוקה שלהן, והמענקים האלה זה קצת כמו לחם ושעשועים

עידן רול:  זה קצת מסנוור, כי 8,000 נשמע המון, אבל בסוף זה מתאדה ושכר ערך שעה לא עולה, ושום דבר באמת לא מקדם את העובדות האלה ולא מקדם אותנו לקלוט עובדות חדשות צעירות יותר שיתנו אופק לילדים

נעמה לזימי: תודה רבה

שירלי פינטו קדוש: אומרת דברים בשפת הסימנים להלן תרגומם:     נעמה, היושבת-ראש, אני יכולה להגיד משפט קצר?     

נעמה לזימי: חברות, זה ממש לא ככה, אני יודעת שכולן רוצות לדבר, אבל זה דיון המשך

נעמה לזימי:  אני מבטיחה שיהיו עוד דיונים

נעמה לזימי:  אתם יודעים שעשיתי כנס בתחילת שנה

נעמה לזימי:  זה דיון שני כבר בינתיים רק בתוך ועדת הצעירים, בלי קשר, אני באמת אתכן

נעמה לזימי:       עידן, אני שמחה על מה שאתה מבשר כאן, לפחות על התהליך של הניסיון לעשות את ההשוואה הזו כי זה משהו שידענו כבר שנה שהוא ממש חשוב

עידן רול: לפחות ההסתדרות תפעיל את כובד משקלה כדי שהדבר הזה יקרה

נעמה לזימי: אנחנו נהיה לכם לעזר בתוך הנושא הזה

נעמה לזימי:  ההפליה הזו היא בעיה מובנית

נעמה לזימי:  אני רוצה שכולכן תדברו, אבל בגלל שאנחנו בתוך סולידריות פה, חשוב לי שגם עומרי מארגון כוח לעובדים על המשפחתונים ידברו

נעמה לזימי:  כל פעם משאירים משהו אחר ופעם שעברה לא היית, אבל אני רוצה שתגיד את הדברים האלה, זה חשוב

קרן אוחנה איוס: גם המגזר הפרטי ישמח להגיד משהו

מורן גולדשטיין כהן: חברים זה יורד שוב פעם מסדר היום - - -     

נעמה לזימי: עם כל הכבוד, עם כל הכבוד, אתן לך, אני מסבירה שזה דיון המשך

מורן גולדשטיין כהן: אני מתנצלת יש לי גם - - -     

נעמה לזימי: אני גם מתנצלת אבל יש לנו כאן סדר

נעמה לזימי:  זה דיון שנקבע על המטפלות

נעמה לזימי:  עשינו את זה יחד עם המטפלות

נעמה לזימי:  הן בשיא הסולידריות וההבנה אמרו – אין בעיה שחצי דיון יהיה על השיקומיים

נעמה לזימי:  כדי שלא נחכה לדיון מהיר או הצעה לסדר, אני קודם כל מודה לכן על זה, כי זה דיון שנקבע ספציפית רק למטפלות

נעמה לזימי:  ואתן הכלתם והבנתם את החשיבות

נעמה לזימי:  את תדברי, אבל אני רוצה רגע כן לשמוע על המשפחתונים שלא נכנסו

נעמה לזימי:  יש פה מלא סוגיות שנעמוד עליהן

נעמה לזימי:  אני אתכם מלא הולכת להיות אתכן עד שתקבלו את הכסף של המעונות השיקומיים

נעמה לזימי:  אני לא הולכת לוותר פה

נעמה לזימי:  מי שמכיר אותי יודע שזה אומר דבר או שניים

נעמה לזימי:      עומרי, אשמח שתשלים

עמרי פז: תודה רבה

עמרי פז:  דיברנו גם בפעם שעברה, אנחנו כאן כדי לדבר שוב על המשפחתונים

עמרי פז:  עדיין לא קיבלנו מענה או תשובה לגבי זה שיש 3,700 תקנים, 3,500 משפחתונים, 20,000 ילדים, 40,000 הורים אם נדבר במובן סטריאוטיפי, שכרגע כפי שאנחנו מבינים יש הפליה בין מעונות היום עם סמל למשפחתונים עם סמל, שמבחינתנו זה בעצם אותו דבר, שלא הולכים לקבל שום סיוע בסבסוד כפי שבמעונות מתכוונים לסייע

עמרי פז:  הולכת להיות עלייה של 300 שקל לתעריף גם בספטמבר הקרוב

עמרי פז:  הולכת להיות עלייה משמעותית מאוד, גדולה מאוד להורים

עמרי פז:  מאיזושהי סיבה בתוכנית, עוד פעם המשפחתונים לא נכללים בפנים

עמרי פז:  מדובר פה על משפחתונים של מסגרות כמו חמישה ילדים בתוך בית של מטפלת, בפריפריה, במקומות שהסבסוד שם הוא מאוד גבוה

עמרי פז:  דרך אגב, שם היחס הוא יחס שכולם פה חולמים עליו, חמישה ילדים על מטפלת

עמרי פז:  יש שם הורים שרוצים את זה, זה לא רק נועד לשמור מקום למעונות עד שיבנו

עמרי פז:  יש לפעמים מחשבות כאלה, חשוב לדעת שיש הרבה הורים שרוצים את המסגרות הקטנות

עמרי פז:  וכרגע איך שזה נראה, זה נראה שרוצים לסגור ויצא מן העולם

עמרי פז:  אני לא כל כך מבין את זה

נעמה לזימי: זה גם בסוף פתרון נוסף

נעמה לזימי:  מה לעשות, צריך עוד מסגרות

נעמה לזימי:  יש מעונות פרטיים ויש מפוקחים ויש משפחתונים

עמרי פז: מדברים כאן על לבנות מעונות - - -     

קרן אוחנה איוס: גם הפרטיים ישמחו להגיד מילה - - -      

עמרי פז: מדברים כאן על שכר של מטפלות במעונות, מדברים כאן על משפחתונים שקיימים שהתעריף הולך להיות נמוך

עמרי פז:  קשה להם

עמרי פז:  הכסף צריך ללכת לשם

עמרי פז:  צריך לתת, צריך לסייע להורים, כי זה פשוט יסגור משפחתונים

נעמה לזימי: יש הערכה תקציבית? דפנה, אני מפנה אליך

דפנה מאור: לגבי הערכה תקציבית – יש הערכה, אני מציעה שתכף נשמע את רום

דפנה מאור:  אבל אני רוצה לומר שני דברים שחשוב לומר: מדברים כל הזמן על המשפחתונים כאיזה סוג של סרח עודף

דפנה מאור:  וחשוב לי לומר גם כהורה וגם כמישהו שקצת, אני לא אשת חינוך ואיני מתיימרת להיות אשת חינוך, אך יש לא מעט הורים שהמסגרת הזו חשובה להם

דפנה מאור:  הם מעדיפים את המסגרת הזו והם אוהבים את המסגרת הזו, אז נכון שצריך לייצר פתרונות לכולם, שיתאימו לכל מה שמתאים להורה או לילד

דפנה מאור:  אבל אסור לשכוח את זה שהורים רוצים גם את המסגרות של המשפחתונים

דפנה מאור:  חשוב שזה לא יהפוך להיות מין מסגרת למי שלא יכול להרשות לעצמו או אין לו פתרון אחר

דפנה מאור:  זאת ככה אמירה שהיא חשובה

דפנה מאור:      בוועדה שבאנו ממנה, ועדת החינוך, אמר שר העבודה שמבחינתו הוא רואה את החובה למצוא פתרון גם לילדי המשפחתונים בהקשר הזה של פערי המחיר

דפנה מאור:  רום, אליך

נעמה לזימי: רום רק ישיב על זה ואז הורים לילדים במעונות שיקומיים

עמרי פז: הערה, לפי מה שהבנו הפתרון שהם הציעו זה איפה שאין מעונות

עמרי פז:  איפה שיהיה יהיה חוסר ואז ייצרו איזשהו פרטץ' כזה שבחלק מהמקומות יהיה לזה סבסוד ובחלק לא

דפנה מאור: מה שעומרי אומר זה ששר העבודה דיבר על זה שחלק מהפתרון יהיה במקומות שבהם אין מענה של מעונות

דפנה מאור:  ברור שזה לא בשלב הזה, מדובר על זה שכאשר יהיו פתרונות אחרים, הנושא הזה יישקל

דפנה מאור:  כרגע מדובר בפתרון לכולם

נעמה לזימי: תודה

נעמה לזימי:  רום, תרצה להתייחס?     

רום בר-אב: עליית התעריף של המשפחתונים בוצעה בעדכון של הצו באוגוסט 2022

רום בר-אב:  שני השרים, שרת הכלכלה ושר האוצר חתמו על עליית תעריף מדורגת בשביל להקל על ההורים ולא להעלות להם את כל התעריף בבת אחת

רום בר-אב:  וזה המתווה כרגע

קריאה: מה המתווה כרגע? שבעצם הולכים שנה הבאה להעלות ב-300 שקלים להורים? שנדע כמה הפריפריה הכלכלית - - -     

רום בר-אב: ההורים עובדים, במשפחתונים זכאים לסבסוד במבחן התמיכה כמו ההורים במעונות

רום בר-אב:  כלומר לוקחים את ההכנסה של משק הבית, לוקחים את מספר הילדים ובודקים את הסבסוד שמגיע למשק הבית

רום בר-אב:  כלומר, ההורים האלה זוכים לסיוע כלכלי מתוקף מבחן הסבסוד

רום בר-אב:  דבר נוסף הוא שבמסגרת הסיוע הכלכלי עליו דיברנו גם בישיבה הקודמת, גם הורים ששולחים את ילדיהם למשפחתונים, הולכים להיות זכאים לאותו סיוע

נעמה לזימי: אתה מדבר על מענק עבודה?     

רום בר-אב: על מענק עבודה ועל נקודות הזיכוי

נעמה לזימי: זה לא אמור להיות קשור האחד בשני

נעמה לזימי:  תראה, פה את הוועדה אתם מגלגלים על ההורים, במקומות אחרים אתם לא

רום בר-אב: אנחנו לא מגלגלים

רום בר-אב:  שיעור הסבסוד נשאר קבוע

נעמה לזימי: הוא עולה

רום בר-אב: אנחנו לא מגלגלים

נעמה לזימי: לא, עליית המחיר

נעמה לזימי:  אז זה עולה

קריאה: כלומר עליית המחיר של 300 שקלים של מעונות היום תספוג המדינה, ועליית המחיר של 300 שקל במשפחתונים יספגו ההורים שהכי צריכים

קריאה:  הם יספגו

רום בר-אב: הגידול בתעריף המשפחתונים, הוחלט באוגוסט שעבר - -     

קריאה: זה ממש לא משנה מתי

רום בר-אב: - - הוא נחתם על ידי השרים

נעמה לזימי: אני מזכירה שאוגוסט שעבר, היינו בתקופת מעבר

נעמה לזימי:  כל מה שנחתם בזמן שאין כנסת כי אנחנו בפיזור כנסת, להגיד את זה פה, לא היינו ועדה מפקחת פה וניסינו לבדוק את הדברים ולעמוד עליהם – היינו בפיזור כנסת

רום בר-אב: הצו פורסם להערות הציבור כפי שנדרש

נעמה לזימי: אני זוכרת, אני גם פעלתי עם זה

נעמה לזימי:  היינו בקשר בתקופתו

נעמה לזימי:  אני כן חושבת שצריך לבדוק את הסיפור הזה שזה מגולגל על ההורים ולבקש - - -     

רום בר-אב: רק אתקן שזה לא מגולגל על ההורים, כל הורה יזכה לשיעור סבסוד לעלייה בהתאם לשיעור הסבסוד שלו

רום בר-אב:  לדוגמה מי שזוכה ב-50%, יסבסדו לו 50% מהעלייה

רום בר-אב:  מבחן התמיכה בהחלט נותן פה מענה, גם אם לא מענה מושלם, הוא נותן מענה משמעותי מאוד לאותם הורים

נעמה לזימי: זה לא בדיוק נותן, אתם עושים פה דבר והיפוכו

נעמה לזימי:  אנחנו בכל מקרה נציג שאלות בנושא הזה, ונקבל עליהם תשובות

נעמה לזימי:  אני מציעה שבכל מקרה נעשה ישיבה ייעודית רק לסיפור המשפחתונים

נעמה לזימי:  ניקח כל נושא ונושא ונפרק אותו

נעמה לזימי:  זו ועדה מיוחדת שיש לה פריבילגיות שהיא יכולה לדון במה שהיא רוצה, כמה שהיא רוצה ולהשקיע

נעמה לזימי:  לאחר התקציב, אני אומרת שזה מה שאנחנו נעשה, נעשה פה דיון מיוחד על המשפחתונים

נעמה לזימי:  נביא לפה מטפלות, מכל הרשויות, הכי מוחלשות שישנם, וגם הורים

נעמה לזימי:  אני רוצה שתדברו איתן

נעמה לזימי:  המצב הזה הוא באמת בלתי אפשרי, גם מבחינת המצב שבו הם לא עברו למשרד החינוך בגלל כמות הילדים לפיקוח, וגם משאירים אותם כסרח עודף מטבע ההתייחסות אליהם, לא כי הם סרח עודף

נעמה לזימי:  דפנה, אני מסכימה עם מה שאמרת, היחס המערכתי הופך אותם לסרח עודף

נעמה לזימי:  אנחנו צריכים להבין מה קורה איתם

נעמה לזימי:      נעשה פה דיון על המשפחתונים או שנעשה דיון עם ועדת החינוך, נראה איך נעשה את זה

נעמה לזימי:  אפנה בכל מקרה במכתב לשר הרווחה בנושא הזה

נעמה לזימי:  זה נראה כמו משהו שחייבים לדבר אתו

דפנה מאור: שר העבודה

נעמה לזימי: נכון מאוד, שר העבודה והרווחה

נעמה לזימי:  בגלל העבודה

קרן אוחנה איוס: אשמח להתייחסות גם למגזר הפרטי

נעמה לזימי: לפני מגזר פרטי, עכשיו השיקומיים

נעמה לזימי:  אתן קודם כל להורים ואעבור לאחר מכן לעמותות

נעמה לזימי:  תודה רבה שהגעתם

מורן גולדשטיין כהן: שמי מורן, תודה רבה על ההזמנה

מורן גולדשטיין כהן:  אנחנו בעל כורחנו בראש מאבק מטה ההורים למען המעונות השיקומיים

מורן גולדשטיין כהן:  אחזור על זה שוב: ראש מאבק מטה ההורים למען המעונות השיקומיים

מורן גולדשטיין כהן:  איך אנחנו במדינת ישראל, 2023, צריכים להיאבק על המעונות השיקומיים? באיזה מצב אנחנו חיים פה? על מה אנחנו מוציאים מיליארדים? לאיפה אנחנו הלכנו לאיבוד? מעונות שיקומיים

מורן גולדשטיין כהן:  מעונות שיקומיים זה ילדים עם צרכים מיוחדים, לא עם מוגבלויות

מורן גולדשטיין כהן:  המגבלה היא אצלנו בראש, של כל מי שיושב פה ויסלחו לי חברי, המגבלה היא אצלנו

מורן גולדשטיין כהן:  ילדים מאפס עד שלוש צריכים את הטיפול, את המרפאה בעיסוק ואת הקלינאית תקשורת ואת הפיזיותרפיסטית ואת המטפלות, את הסייעות, שיש להן את ההכשרה הייחודית הזו

מורן גולדשטיין כהן:  אנחנו לא יכולים לאפשר לסגור את זה

מורן גולדשטיין כהן:  זה 180 מעונות שיקומיים

מורן גולדשטיין כהן:  4,000 ילדים

מורן גולדשטיין כהן:  4,000 הורים, משפחות, שהולכים לקרוס, לא בספטמבר, לא באוקטובר – עכשיו ביום רביעי הקרוב

נעמה לזימי: את צודקת

נעמה לזימי:  אני רוצה שתפני שאלות כאימא

מורן גולדשטיין כהן: אני רוצה באמת, ותודה על ההזדמנות, אנחנו רוצים לקבל תשובות ממשרד הרווחה שעומד בראשו מר מרגי, שפנינו אליו, לא שבוע-שבועיים אלא חודשים

מורן גולדשטיין כהן:  חודשים

מורן גולדשטיין כהן:  אני באופן אישי דיברתי איתן בטלפון

מורן גולדשטיין כהן:  אדון מרגי, איך אתה ישן טוב בלילה? איך? תלמד אותי, אני גם רוצה כהורה לאימא עם צרכים מיוחדים

מורן גולדשטיין כהן:  איפה הכספים? איפה? בחשמל הכשר? באמת, 100 מיליון שקל לחשמל הכשר? חברים, סטופ כדור הארץ, אנחנו צריכים לעצור פה את הכול

מורן גולדשטיין כהן:  הכול

מורן גולדשטיין כהן:  הכספים צריכים להיות לאוכלוסיות שאנחנו לא רואים ולא שומעים

מורן גולדשטיין כהן:  אין להם את הקול

מורן גולדשטיין כהן:  אז אנחנו נמשיך להיאבק

מורן גולדשטיין כהן:  אני חוזרת עוד פעם על המילה הנוראית הזו: להיאבק

מורן גולדשטיין כהן:  אנחנו מדינה אחת, איפה הערכים שלנו?     

נעמה לזימי: זה אחריות המדינה לכל דבר ועניין

מורן גולדשטיין כהן: זו אחריות המדינה

מורן גולדשטיין כהן:  את יודעת - - -     

נעמה לזימי: אם לא על זה, אז על מה כן?     

מורן גולדשטיין כהן: נכון

מורן גולדשטיין כהן:  גם לפי חוק, אני רגע שמה לצערי את החוק בצד – לפי המוסר

מורן גולדשטיין כהן:  חברים, אנחנו הולכים לאיבוד, יושבים פה ראשי ארגונים שלא ישנים לא שבוע-שבועיים, שנים לא ישנים, כי קשה מאוד להמשיך את המעונות השיקומיים

מורן גולדשטיין כהן:  ותודה רבה לכם שהגעתם ויש מיצג מול משרד האוצר בכיכר עם הורים, עם דמעות שהם חבוטים

מורן גולדשטיין כהן:  הם לא רוצים לשבות, לא נתבלבל פה, אנחנו לא רוצים לשבות

מורן גולדשטיין כהן:  נעשה הכול כדי לא לשבות

מורן גולדשטיין כהן:  אבל אנחנו לא מקבלים את התשובות

מורן גולדשטיין כהן:  איך זה יכול להיות שלא מקבלים תשובות? תפסיקו למרוח אותנו, אנחנו לא נקבל 20 מיליון במקום 100 מיליון

מורן גולדשטיין כהן:  אנחנו לא נקבל

מורן גולדשטיין כהן:  אם אנחנו נקבל את זה, אנחנו נגיד: וואו, תודה רבה, יאללה תסגרו את המעונות השיקומיים

נעמה לזימי: סליחה מורן שאני עוצרת אותך

נעמה לזימי:  קשה להגיד לכם להתפשר כשאתם רואים את הכספים הקואליציוניים האלה

נעמה לזימי:  אני חושבת עליכם כאימא, באמת, ואני מסתכלת על זה כאימא לילדים בגיל הרך, אנחנו דיברו על זה, וזה לא נתפס בעיני

נעמה לזימי:  לבי יוצא אליכם

שירלי פינטו קדוש: אומרת דברים בשפת הסימנים להלן תרגומם:     נעמה, ביום רביעי הקרוב, ככל הנראה לא יהיה פתרון, אנחנו רק שומעים "על זה, על זה, על זה"

שירלי פינטו קדוש:   המשרדים "על זה"

שירלי פינטו קדוש:  אין בעיה, עוד יומיים, אין מעונות יום שיקומיים? אני מביאה את הבת שלי פה לכנסת, אני קוראת לכל ההורים יחד איתי, תביאו את הילדים לפה לכנסת שחברי הכנסת יטפלו בהם, שהם יתנו להם טיפול

שירלי פינטו קדוש:  בבקשה, תטפלו בהם

קריאה: כל ההורים צריכים לעשות את זה בכל הארץ

מורן גולדשטיין כהן: תודה רבה לחברת הכנסת שירלי פינטו

שירלי פינטו קדוש: (אומרת דברים בשפת הסימנים להלן תרגומם:     תבואו, כל ההורים, כל הילדים, תבואו, תפתחו מעון פה בוועדות, במליאה

שירלי פינטו קדוש:  תטפלו, תתנו להם טיפולים

מורן גולדשטיין כהן: תדעו גם איך לטפל

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  אני אומרת לך כאימא שליבי יוצא אליכם, מורן, אני לא יודעת מה הייתי עושה

נעמה לזימי:  אני חושבת עליכם ואני אומרת, באמת, צריך המון עוצמות והמון כוח בשביל להיאבק מול תחנות רוח על דבר שהוא פשוט כל כך בסיסי

נעמה לזימי:  כל בסיסי

נעמה לזימי:  אני מסתכלת עלייך

נעמה לזימי:  פשוט

מורן גולדשטיין כהן: אנחנו נצליח

מורן גולדשטיין כהן:  לא תהיה לכם ברירה

ולרי זילכה: אני רוצה להגיד שזה אירוע יוצא דופן, שאנחנו המעונות נכנסים למהלך של שביתה ומי שעומד בראשות המאבק זה ההורים שהם הנפגעים העיקריים מהמהלך הזה

ולרי זילכה:  צריך להבין פה שהדבר הזה לא ייעלם אם לא תתנו את מה שצריך לקרות, כי זו לא בעיה של המפעילים שלא מצליחים להפעיל נכון כלכלית

ולרי זילכה:  זה ההורים שעומדים בחזית המאבק

נעמה לזימי: אני חושבת על ילדים שלא יקבלו טיפול שאמור לקדם אותם, ולתת להם הזדמנות יותר טובה, בגלל איזה חישוב על השלכות רוחב

נעמה לזימי:  הילד הזה שלא התפתח בזמן בגיל הכי חשוב להתפתחות, הופך להיות איזה נזק משני להשלכות רוחב

נעמה לזימי:  זה דבר - - -     

שירלי פינטו קדוש: אומרת דברים בשפת הסימנים להלן תרגומם:     אגיד לך מה יותר עצוב, מה יותר מצחיק ועצוב? אישית פניתי לשר האוצר סמוטריץ', אמרתי לו, תיפגש עם ההורים, איתנו, תיפגש עם הארגונים

שירלי פינטו קדוש:  אמרו לי: לא, הוא עסוק בדיוני תקציב

שירלי פינטו קדוש:  דיוני תקציב? זה צריך להיות בדיוני תקציב, אני לא מבינה את זה

שירלי פינטו קדוש:  והניתוק הזה הוא מטורף

נעמה לזימי: ממש

הניה מרמורשטיין: אני רוצה להוסיף, אני מנהלת של מעון יום שיקומי, הייתי ממקימי חוק מעון יום שיקומי, לא זוכרת כבר מתי, אולי בשנת 2000

הניה מרמורשטיין:  והובטח לנו שמה: אנחנו מתחילים ואנחנו נתקדם ואנחנו נוסיף

הניה מרמורשטיין:  בשנת 2008 הוסיפו עוד ילדים למעגל ולכול

הניה מרמורשטיין:  היום הגעתי למצב שאני עוברת על חוק, אני מקבלת כל הזמן טלפונים מחברי כנסת, מכל מיני אנשים, תכניסי את הילד הזה ותכניסי את הילד הזה

הניה מרמורשטיין:  ואת יודעת שתוך שבועיים היית צריכה להכניס ילד שקיבלת הודעה, ואם לא את עוברת על החוק

הניה מרמורשטיין:  ולי אומרים עוברת על החוק? יש לי חללים, יש לי ציוד, יש לי בניין יפהפה, שירלי פינטו הייתה אצלנו

הניה מרמורשטיין:  אין לי עובדות, אין לי פארא רפואי, אין לי עובדות, אין לי כסף כדי לממן את זה

הניה מרמורשטיין:  חסר לי 2,100 שקל ואני מוכרחה להגיד להורים לא

הניה מרמורשטיין:  וביום רביעי אני הולכת לסגור 11 כיתות

נעמה לזימי: אנחנו מדברים על 2,100 שקל פר ילד, שזה התקצוב החסר היום

הניה מרמורשטיין: שאין להם תקציב

הניה מרמורשטיין:  אני הולכת לסגור 11 כיתות רק אצלי, ועוד - - - בעוד סניף, עוד שלוש כיתות

הניה מרמורשטיין:  וכל המעונות הולכים להיסגר, וההורים הולכים לשבת בבית והם כל הזמן מצלצלים ואני בוכה

הניה מרמורשטיין:  בכיתי יחד איתם, אני בוכה, אני בוכה על דבר יפהפה שבניתי בעשר אצבעותיי יחד עם בעלי, וקידמתי ילדים

הניה מרמורשטיין:  20% מהילדים הולכים אחר כך לשילוב

הניה מרמורשטיין:  חסכתי למדינה, עשיתי דבר כל כך יפה ואני הולכת לנעול אותו, ולשבת עם הצוות שלי ולבכות על מה שהלכו והרסו במו ידי

נעמה לזימי: תודה

נעמה לזימי:  בית איזי שפירא, אני רוצה לחזור למעונות ולטלי ולחברות פה

קרן אוחנה איוס: אני דווקא הייתי מחברת לך למה אני פתחתי גן פרטי

נעמה לזימי: אתן לך כמובן, אנחנו בסבב הפה

בן דוד: אנחנו חייבים לצאת

בן דוד:  ראשית להגיד לך תודה רבה כמי שנמצאת בראש הוועדה, אני באמת רוצה לצאת מפה בקריאה, לכל ההורים, במעונות השיקומיים, בכלל בכל המגזרים: תצאו למאבק הזה, בלעדיכם אנחנו לא נצליח

בן דוד:  ואני יכולה להגיד לכם, מ-2002 שהתחלתי עם 12 מעונות, אני היום עומדת על שני מעונות, ואם יבואו ויגידו לי: סוגרים לך אותם – אני אגיד תודה רבה

בן דוד:       בבקשה, אני באמת קוראת לכל הצעירים שהם זקוקים לזה

בן דוד:  בבקשה תצאו יד ביד איתנו למאבק

בן דוד:  אל תוותרו

בן דוד:  אתם הכוח שלנו

בן דוד:  אתם הכוח שלנו

בן דוד:  ועוד עובדה, ילד שיקומי שלא עובר מספיק טיפול אחד, זה גורר אותו אחורה

בן דוד:  ואז אנחנו משלמים על זה הרבה יותר וחבל

בן דוד:  תודה רבה

נעמה לזימי: תודה רבה

נעמה לזימי:  תודה לכן

נעמה לזימי:  זה לא דיון אחרון שלנו

נעמה לזימי:  אני כן רוצה לשמוע את המעונות השיקומיים ואת האוצר

נעמה לזימי:  אנחנו עוד נמשיך

נעמה לזימי:  אנחנו פה ביחד

נעמה לזימי:  גם הפרטיים ידברו

נעמה לזימי:  כולם

עמיר לרנר: תודה רבה ליושבת-ראש הדיון החשוב הזה

עמיר לרנר:  שמי עמיר לרנר, אני מנכ"ל בית איזי שפירא ואני במטה המאבק של הארגונים, של כל הארגונים, אני מציג את כל 180 המעונות פה שהולכים לצאת לשביתה ביום רביעי הקרוב

עמיר לרנר:  שמענו פה את מורן ואת הניה שמדברות ממש מהלב בכאב עצום על מה שקורה עכשיו בתחום הזה של המעונות

עמיר לרנר:  אני רק יכול להודות לכן על האמירות המשמעותיות האלה כל כך ולשים מנגד לזה את המספרים שכולם יודעים במה מדובר

עמיר לרנר:  4,291 ילדים שמדינת ישראל ראתה בהם מספיק חשיבות כדי לחוקק חוק למענם

עמיר לרנר:  חוק מעונות יום שיקומים

עמיר לרנר:  4,291 ילדים

עמיר לרנר:  זה חוק ייחודי עבורם, זה חוק שאפשר להתגאות בו אם רק היינו מתקצבים אותו

עמיר לרנר:       אנחנו כמפעילים נדרשים ומצופים מהמדינה לגייס כסף פילנטרופי כדי לשלם משכורות

עמיר לרנר:  זה נשמע לכם הגיוני? בוא אספר לכם עוד מספר: כל יום עוזבים אותנו סייעות

עמיר לרנר:  כל יום עוזבים סייעות ועוברות כי הן צריכות לבחור האם להרוויח 5,500 שקל או 8,000 שקל, הבחירה לא קשה

עמיר לרנר:  היא קשה כי הן אוהבות את הילדים

עמיר לרנר:  היא קשה כי הן מחוברות לצוות

עמיר לרנר:  אבל היא לא באמת קשה, והן נאלצות לעשות את זה

עמיר לרנר:  הנה עוד מספר: אנחנו עכשיו נערכים לשנה הבאה, זה הזמן, אנחנו מתקרבים ליולי, צריך להיערך לשנה הבאה

עמיר לרנר:  בוא נספר לכם כמה סייעות יש לנו שמוכנות לעבוד בשנה הבאה, לא יהיה לכם קשה לזכור – אפס

עמיר לרנר:  אפס סייעות שמוכנות לעבוד בשנה הבאה בעקבות פערי השכר שנוצרו, בעקבות הגרעון שיש לנו והיכולת שיש לנו לשלם להם את השכר שהן ראויות לו

עמיר לרנר:  אפס סייעות

עמיר לרנר:  ומה אנחנו צריכים כדי לסגור את כל זה? 100 מיליון שקל, זה הכול

עמיר לרנר:       בבקשה, תשבו ותדברו איתנו

עמיר לרנר:  אני יכול להראות לכם התכתבויות

עמיר לרנר:  חלקם אתכם, חלקם עם הממונים עליכם, אנחנו מבקשים כבר שבועות – שבו איתנו ותדברו

עמיר לרנר:  תבינו את המספרים, תבינו את המצוקה, תבינו מה קורה, תבינו למה אין לנו ברירה אלא להשבית

עמיר לרנר:  תבינו למה ההורים תומכים בנו

עמיר לרנר:  תשבו איתנו

עמיר לרנר:  לא יכול להיות שכל ישיבה זה שבוע בין אחד לשני

עמיר לרנר:  למה שלא נשב עכשיו? נצא מפה ונשב ונדבר ונפתור את הסוגיה הזאת אחת ולתמיד ונבטל את השביתה הזאת

עמיר לרנר:  תודה רבה

נעמה לזימי: תודה

נעמה לזימי:  מיד נפנה לגנים הפרטיים

נעמה לזימי:  אתן לאוצר רק להשיב

ולרי זילכה: אני יכולה להשלים עוד נקודה מאיזי שפירא? תודה

ולרי זילכה:  שמי ולרי זילכה, עו"ד, קידום מדיניות בבית איזי שפירא

ולרי זילכה:  בעצם הבעיה על השולחן, עכשיו השאלה היא איך פותרים אותה

ולרי זילכה:  יש פה שני אפיקי פתרון, אפיק אחד שאומרים לנו: אוקיי, אתם מוצמדים למוכש"ר לפי הבג"ץ, והמוכש"ר – הבעיה שלו לא נפתרת עכשיו ומיד

ולרי זילכה:  חבר'ה, זה חייב להיפתר לתקציב הזה

ולרי זילכה:  כולנו יודעים איך דברים מתנהלים כשזה לא נכנס לתקציב הזה, ולמה כולם יושבים על התקציב הזה

ולרי זילכה:  אתם לא יכולים לדחות אותנו עד 22 כשכבר יצביעו על התקציב

ולרי זילכה:  זה חייב להיפתר בתקציב הזה, ואנחנו לא יכולים לחכות לדיונים שיהיו או לא יהיו עם המוכש"ר

ולרי זילכה:       הנקודה השנייה היא הנושא של החוק הייחודי

ולרי זילכה:  כל דיבור אתכם בסוף בא לידי זה שהכול יש לו השלכות רוחביות

ולרי זילכה:  אז נכון, להסכם שנעשה בחינוך יש השלכות רוחביות, ולמטפלות יש השלכות רוחביות, וגם לזה

ולרי זילכה:  אין מה לעשות, אתם צריכים להסתכל עלינו רגע, כמו שעמיר אמר, על 4,291 ילדים שיש להם חוק ייחודי ספציפי ולראות איך אתם פותרים

נעמה לזימי: והילדים האלה הם לא השלכות רוחב

נעמה לזימי:  זה נורא

נעמה לזימי:  אי אפשר להסתכל על ילדים שצריכים את הסיוע שלנו, את התקצוב שלנו, את האחריות שלנו כעל השלכות רוחב

נעמה לזימי:  זה לא - - -     

ולרי זילכה: אני רוצה להגיד משהו על השלכות הרוחב האלה – הממשלה הזאת בחרה והבטיחה הבטחת בחירות להתייחס לנושא של הגיל הרך, והקציבה עכשיו המון כסף לנושא של הגיל הרך בשביל ה - - -

ולרי זילכה:       תראו, עיני לא צרה, אני שמחה שהמטפלות קיבלו ויקבלו תוספת במעונות הכלליים, זה מגיע להם וראוי

ולרי זילכה:  אבל לא יתכן שישאירו את הילדים שלנו מאחור

ולרי זילכה:  אם האג'נדה של הגיל הרך היא על השולחן, אז שזה יהיה רוחבי ולא משנה לאיזה משרד הילדים האלה שייכים

ולרי זילכה:  ושוב, ההסתכלות היא מאוד מאוד קטנה

ולרי זילכה:  אני בטוחה שאתם יכולים למצוא את הדרך למנוע קטסטרופה כאן ועכשיו במספרים קטנים מאוד ביחס לדברים שאנחנו מדברים עליהם

ולרי זילכה:  וזה חייב להיות עכשיו, אם זה לא יהיה עכשיו, זה לא יהיה רברסיבילי

נעמה לזימי: רום, תאיר?     

תאיר ראבוחין: אין לי הרבה מה לומר חוץ ממה שאמרתי קודם

תאיר ראבוחין:  לגבי ההצמדה למוכש"ר כבר דיברנו

תאיר ראבוחין:  אני מבינה שסוגיית השלכות הרוחב בתוך מערכת הרווחה פחות מעניינת את הארגונים וזה בסדר גמור כי הם מפעילים את השירותים

תאיר ראבוחין:  אבל מבחינתנו, שיטת העבודה במשרד הרווחה היא בתעריפים

תאיר ראבוחין:  והתעריפים בנויים מאבני בניין ברורים מאוד

תאיר ראבוחין:  אני רגע שמה בצד את הסוגיה של השכר, כי כשמדברים על 100 מיליון שקל, רוב הסכום הזה כאן הוא על סוגיית הטענה לגבי תקצוב חסר והאחזקה

תאיר ראבוחין:  זה דבר שלא ניתן לעשות אותו אך ורק במעונות יום השיקומיים שהם חלק ממערכת רווחה - - - במדינת ישראל

נעמה לזימי: 42 מיליון ש"ח לשכר, זה כן אפשר לעשות?     

תאיר ראבוחין: אני אומרת:  הדבר הזה כרגע על השולחן, ואנחנו בשיח, אנחנו מקבלים כל מיני אמירות מהצד של הארגונים

שירלי פינטו קדוש: אומרת דברים בשפת הסימנים להלן תרגומם:     איזו תשובה זאת? אני מתנצלת, אבל אין פה תשובה

שירלי פינטו קדוש:  לא הבנתי את התשובה

שירלי פינטו קדוש:  מה התשובה שלך בעצם? זה כלום

תאיר ראבוחין: שאנחנו נמצאים כרגע בשיח

שירלי פינטו קדוש:   אומרת דברים בשפת הסימנים להלן תרגומם:     זה השיח, השיח קורה כאן

שירלי פינטו קדוש:  זה לא תשובה

מורן גולדשטיין כהן: השיח הזה נמשך מספר חודשים – יותר מדי זמן

מורן גולדשטיין כהן:  רום, אין לאף אחד פה זמן לשיח הזה

תאיר ראבוחין: כשאני אומרת שיח, אני אומרת שיח ביננו לבין משרד הרווחה

נעמה לזימי: צריך איזה חבר כנסת שיש לו איזה לובי באיזה משהו

נעמה לזימי:  ככה כספים עובדים? רק אם יש חבר כנסת שהוא בעל אינטרס? צריך שכל ההורים במעונות השיקומיים יתפקדו לאיזה מפלגה כדי שיסתכלו עליהם? נו באמת

ישראל כץ: אמרתי בתחילת דברי שהדברים האלה נידונו אתמול בנוכחות השר

ישראל כץ:  השר הוא זה שנתן את המילה שלו שהוא מטפל בעניין הזה באופן אישי

ישראל כץ:  אז כרגע זה מבחינתנו מה שנאמר וזה מה שאנחנו יכולים להגיד כרגע

ישראל כץ:  אין לנו אפשרות להיכנס כרגע למשא ומתן

שירלי פינטו קדוש: אומרת דברים בשפת הסימנים להלן תרגומם:     אין לי בעיה, ביום רביעי השר פנוי להיות בייבי סיטר ולטפל בילדים שמגיעים לכאן לכנסת?     

ישראל כץ: אני לא חושב, לא שמעתי מהשר איזשהו חשש או איזשהו ניסיון מצדו להתחמק מאחריות

מורן גולדשטיין כהן: הוא לא מתחמק, הוא פשוט לא נותן תשובות

נעמה לזימי: דניאל, לגבי ה-40 מיליון, אני לא מדברת על ה-100 מיליון, לגבי אותם 40 מיליון של השכר שזה הכי אקוטי וראשוני, מה תוקע את זה כרגע?     

ישראל כץ: אני לא יודע אם יש משהו שתוקע כרגע, אני חושב שהוא אמר שהוא מטפל בזה באופן אישי

שירלי פינטו קדוש: אומרת דברים בשפת הסימנים להלן תרגומם:     אז למה זה לא נסגר אם הוא מטפל? למה זה לא נסגר?     

ישראל כץ: כדי שזה יקרה

ישראל כץ:  זה לא משהו – בסדר, אני אומר, אני מתאר לעצמי שהוא לא יכול להביא את הכסף באופן מידי, הוא צריך לעשות מהלך מתואם עם משרד האוצר, עם כל הגורמים על מנת לעשות את המהלך הזה

ישראל כץ:  זאת התשובה שנאמרה אתמול בצורה ברורה מאוד וחד משמעית וחלקה, גם כלפי הארגונים

ישראל כץ:  ובנוסף לזה, דיברנו גם על זה שאנחנו בהחלט נקיים שיח על סגירת הפערים שגם אנחנו מתרשמים

נעמה לזימי: הכוונה שעד ספטמבר יהיה את הכסף הזה?     

ישראל כץ: הכוונה היא על השלמת הכסף להסכם של הסייעות, שזה יהיה באופן מידי

ישראל כץ:  הוא מטפל בזה שזה יהיה באופן מידי

נעמה לזימי: אנחנו מדברים אז על ה-20 מיליון או על ה-40 מיליון? על ההבטחה המידית? תגיד לי רגע את הסכומים שנבין מה הכוונה שיהיה מידי

ישראל כץ: דובר על 30 מיליון או 40 מיליון בנטו

ישראל כץ:  אני חושב שכן דובר על כל הסכום

נעמה לזימי: ועל ה-100 מיליון אנחנו עדיין במשא ומתן?     

ישראל כץ: על זה אמרנו שאנחנו נקיים דיונים

ישראל כץ:  אמר גם סמנכ"ל תקציבים אצלנו, שיש לזה משמעויות, כמו שאמרה פה תאיר, שהמשרד צריך לבחון אותם

ישראל כץ:  אצלנו במשרד הרווחה, שלא כמו במשרדים אחרים, המשמעות היא באמת השפעה על כלל האנשים עם מוגבלות, שזקוקים לשירותים

ישראל כץ:  ואנחנו כרגע חייבים לתת את הדעת שאם אנחנו נותנים במקום אחד, אנחנו צריכים למצוא פתרונות גם לשירותים אחרים

ישראל כץ:  נכון שהילדים הם בבת עניינו וגם אנחנו רוצים למצוא ולתת את המענים, כי הם חלון הזדמנויות, זה חלון ההזדמנויות שלהם לקבל את המענים

ישראל כץ:  ומעבר לזה, כמובן שהאחריות שלנו היא לתת את כל שירותי הרווחה וכדי לעשות את זה, אנחנו חייבים לנהוג בזהירות ולמצוא פתרון

נעמה לזימי: אתה בעצם אומר: אני בעד הרחבה תקציבית, זה נראה לי ידוע

נעמה לזימי:  אבל בהיעדר הרחבה תקציבית, אתה בעצם אומר שגזל כספי הציבור שנעשה פה היום בתקציב, הוא לחלוטין נלקח מהאופציות לעשות את הדבר הזה

נעמה לזימי:  כי אתה אומר כרגע - - -     

ישראל כץ: אני לא, אני לא יכול להתייחס לדבר

נעמה לזימי: אני לא שמה לך מילים בפה

נעמה לזימי:  אני לא אומרת את זה

נעמה לזימי:  אני מפרשת את דבריך

נעמה לזימי:  כשאתה אומר שאין כרגע מאיפה לקחת 40 מיליון עד 100 מיליון לילדים השיקומיים שלנו, שבאמת, לא מחוק מדינה, זה קודש הקודשים

נעמה לזימי:  ואני רואה ונחרדת מאותם 14 מיליארד שקלים, אני באמת מסיקה, שזה פשוט לקחת מהתיקון הכי ברור שיש, מהמקומות האלה

נעמה לזימי:  אין, אי אפשר להסתכל על זה אחרת

נעמה לזימי:  כי איפה אפשר ואיפה אפשר – את חוות הדעת של האוצר גם על הגזל הזה ראינו, כי זה גם ללא מנגנוני צמיחה ופריון

נעמה לזימי:  ופה זה הקצאה שהיא בסוף כן הקצאה שמגלמת צמיחה ופריון

נעמה לזימי:  למה? כי לקדם ילדים עם צרכים מיוחדים, חוזר אל המדינה בילדים שהם בסוף חלק מהכלכלה הישראלית, פחות תקצוב מערכת שאחר כך עוטפת וצריכה להיות לאורך כל השנים בגלל שכן פיתחנו, הצלחנו לקדם אותם ולאפשר להם חיים יותר טובים

נעמה לזימי:  כל מה שאתה אומר בעצם זה: אני רואה בכם כמנגנון צמיחה ופריון

נעמה לזימי:  סליחה על השיח הכלכלי, זה כאילו השקעה שבסוף מניבה תשואה

נעמה לזימי:  סליחה, אמרת נכון, זה מוסרי

נעמה לזימי:  לפני הכול זה מוסרי ולא לשכוח את זה

נעמה לזימי:  אבל כשאנחנו רואים את התשלום שהמדינה תשלם בריבית דריבית על היעדר ההשקעה הזו, על הפגיעה הזו, אז בעצם אני רואה פה את כל מה שלא תורם

נעמה לזימי:  ואפשר לזרוק אותו פשוט לפח

נעמה לזימי:  ופשוט לוקח

נעמה לזימי:  אל מול הבסיס של הבסיס של הבסיס

נעמה לזימי:       אני מתכוונת לעשות דיון המשך לאחר התקציב

הניה מרמורשטיין: סליחה, הסמנכ"ל חזר אלינו ואמר שייתן לנו 20-30 בהדרגה

עמיר לרנר: לא באמת קיבלנו הסברים

עמיר לרנר:  צריך להגיד את האמת

נעמה לזימי: את אומרת עכשיו, חשוב להגיד לפרוטוקול, הסמנכ"ל חזר אליכם, אמר 20 , 30 - - -     

הניה מרמורשטיין: - - - בישיבה לתשובות

הניה מרמורשטיין:  הוא וחזר ואמר: אנחנו מדברים על 20, 30 בהדרגה

נעמה לזימי: 20, 30 מיליון ש"ח בהדרגה, שלא ברור לוחות זמנים ושום דבר

נעמה לזימי:  האם משרד האוצר יכול לברר מה התשובה הזאת אומרת? מקווה שלא מורחים חלילה פה את האנשים

מורן גולדשטיין כהן: מורחים, מורחים, אנחנו גם לא יכולים להתפשר, סליחה

מורן גולדשטיין כהן:  אני רוצה רגע - - -     

נעמה לזימי: נכון, אבל לפרוטוקול אני רוצה שזה ייאמר, האם רום, תאיר, תוכלו לברר למה הכוונה ב-20, 30 ועד מתי

מורן גולדשטיין כהן: אנחנו גם לא יכולים להתפשר על חמישית מהתקציב

מורן גולדשטיין כהן:  חברים, על מה אנחנו מתפשרים פה?      

הניה מרמורשטיין: אנחנו לא מפשרים

עמיר לרנר: לא התפשרנו על כלום

מורן גולדשטיין כהן: לא אתם, לא אתם, אני מדברת על זה שגם אם יאושר 20 מיליון – אין פה משא ומתן על כסף, יש פה תקציב שאותו אנחנו צריכים לקבל במלואו

מורן גולדשטיין כהן:  כי אם לא, מעונות היום השיקומיים קורסים

מורן גולדשטיין כהן:  זהו

הניה מרמורשטיין: לא התפשרנו באמת

מורן גולדשטיין כהן: אני יודעת

מורן גולדשטיין כהן:  זה לא אתם

מורן גולדשטיין כהן:  השיח הזה - - -     

הניה מרמורשטיין: אנחנו קורסים, אנחנו לא שובתים - - -     

מורן גולדשטיין כהן: השיח הזה זה למשרד האוצר ולמשרד הרווחה

מורן גולדשטיין כהן:  ותפסיקו לתת לראשי הארגונים היקרים של המעונות השיקומיים שיושבים פה, ללכת לקושש נדבות ותרומות

מורן גולדשטיין כהן:  זה הזיה, זה ביזיון, ככה נראית המדינה שלנו

מורן גולדשטיין כהן:  ביזיון

נעמה לזימי: אגב, במרבית השירותים האלה שהם שירותי, מה שנקרא שירותי אחריות המדינה, כמו כפרי נוער, מעונות חסות הנוער, מעונות שיקומיים, כל המקומות האלה, אנחנו רואים שהתקצוב בהם תמיד בחסר, ממש בונים על פילנתרופיה פעם אחר פעם, בתפיסת מדיניות

קרן אוחנה איוס: או שנופל על ההורים

נעמה לזימי: תקצוב בחסר, בונים על פילנתרופיה, אבל פה, סליחה רום, אתה בא יושב כאן ונותן תשובות, אבל ניכר שהייתה תוכנית לגיל הרך שהממשלה ככה עשתה אותה כמו איזה פלסטר כי הייתה ביקורת, כי הייתה הבטחת בחירות

נעמה לזימי:  ולא שלא חשבו על השלכות רוחב, אף אחד לא שם לב פשוט מה עוד יש בדרך

נעמה לזימי:  זה איזה משהו כזה, עושים איזה משהו, ולא מסתכלים על מה עוד יש

נעמה לזימי:  תראה, בסוף זאת רשלנות שעולה מכספי ציבור

נעמה לזימי:  והיא לא משפיעה על שורות תקציב, היא משפיעה על אנשים, על חיים

נעמה לזימי:       ואם עשיתם טעות כי לחצו אתכם, אני לא באה לבקר, אני באה להגיד שצריך לתקן

נעמה לזימי:  וכמו שיש חוות דעת מפוארת מאוד על כספים קואליציוניים מהאוצר מחשש לפגיעה בכלכלה הישראלית, בשוק העבודה והכול, בטח שיכולה להיות חוות דעת על אי תקצוב דברים שעומדים לקרוס

נעמה לזימי:  אני חושבת שכל מה שקשור למטפלות, לסייעות, למעונות לכול, עומד היום בקו הראשון שצריך לשקם פה

נעמה לזימי:  וכל פעם עושים מעט מדי וסוחטים אותנו ומוציאים את המיץ ואת האוויר, ויש פה אנשים שנראה לי באים לפה כל שבוע, מותשים מלהגיד את אותו דבר

נעמה לזימי:  לכולם ברור, הרי גם הסכמתם בתוך הדיונים, הכול כל כך ברור

נעמה לזימי:  אני מייחלת ליום בו האוצר פשוט פעם אחת יוציא משהו שאומר: אנחנו באים לתקן, אנחנו לא באים לצמצם

קרן אוחנה איוס: ומה עם הפיל הלבן בחדר, אנחנו גם רוצים להגיד על זה משהו

נעמה לזימי: כן, אשמח שתתייחסו

קרן אוחנה איוס: שלום נעים מאוד, עורכת דין קרן אוחנה איוס, מפורום הגנים הפרטיים

קרן אוחנה איוס:  אתחיל בנימה אישית, אני 25 שנים גננת, בתשע השנים הראשונות הייתי גננת במשרד החינוך, ופתחתי גן פרטי לילד השלישי שלי שנולד עם צרכים מיוחדים

קרן אוחנה איוס:  לא מצאתי לו מסגרת ופתחתי גן

קרן אוחנה איוס:  ככה התחלתי

קרן אוחנה איוס:  יש לי גן פה בירושלים בשכונת שיקום, אני מזמינה אתכם לבוא ולבקר

קרן אוחנה איוס:  אצלי אין עלות לגן, זה לא כמה עולה הגן, זה כמה הורה יכול לשלם

קרן אוחנה איוס:       אני רוצה להגיד משהו על הגנים הפרטיים לאור החקיקה החדשה: סליחה על הביטוי, שמו לנו אצבע בעין

קרן אוחנה איוס:  החינם הוא לא חינם, 940 שקלים רחוק מלהיות חינם

קרן אוחנה איוס:  הוא גם לא יינתן לכל ההורים

קרן אוחנה איוס:  יהיו המון מגזרים שיפלו

נעמה לזימי: היום שר החינוך אמר ש-20% מוחרגים

נעמה לזימי:  אשמח - - -     

קרן אוחנה איוס: אתן לך דוגמה, יש לי ילד שהתחתן, הוא וכלתי סטודנטים

קרן אוחנה איוס:  השאלה על הפרק היא האם לקחת בית בדיור למשתכן או האם להביא ילד

קרן אוחנה איוס:  הם לא עונים בקריטריון של חוק חינוך חינם

קרן אוחנה איוס:  סביר להניח שבית יהיה השיקול הראשון, וילדים אולי יבואו בהמשך

קרן אוחנה איוס:  עצוב וכואב לשמוע מכיוון שסטודנטים לא זכאים - - -     

נעמה לזימי: זה שיקול שכל הדורות חיים - - -     

קרן אוחנה איוס: אז רק ככה אנקדוטה, ואני רוצה להגיד משהו על כל הרפורמה החדשה הזאת שבעצם – ויסלחו לי מעונות היום המפוקחים שסגרו הסכם של 8,300 שקלים מענק למטפלות, אם אני הייתי במגזר הציבורי הייתי מוותרת על זה

קרן אוחנה איוס:  זה לשים פלסטר על שבר

קרן אוחנה איוס:  אם נחלק את זה לתקצוב שנתי, זה להוסיף למטפלת 3

קרן אוחנה איוס: 40 שקלים לשעת עבודה מעל שכר המינימום, ולמגזר הפרטי זה עוד יותר גרוע, מכיוון שהמטפלות שלנו עכשיו מסתכלות בתקשורת ואומרות: וואו, קיבלו כאן מענק במגזר הציבורי, אז אולי נעבור לעבוד במגזר הציבורי, ובעצם יש כאן איזושהי פגיעה בתחרות וביזמות ובמענה היחיד שניתן כרגע היום למדינה על חשבון הציבור

קרן אוחנה איוס:  וסליחה להגיד את זה: הציבור מטומטם והציבור ישלם

קרן אוחנה איוס:  כי ההורים ימשיכו לשלם את החינוך הפרטי ושכר הלימוד - - -     

נעמה לזימי: הוא לא מטומטם, אין לו פשוט ברירה

נעמה לזימי:  השאירו לו מעט מאוד - - -     

קרן אוחנה איוס: אמרתי זה במירכאות כמילות השיר, והיום 390,000 ילדים מתחנכים במגזר הפרטי, ואנחנו מחוץ להסכמים ומחוץ לדיונים, ומחוץ לשיח

קרן אוחנה איוס:  ולצערי הרב אנחנו צריכים להיות שם, כי המטפלות אצלנו לא טובות יותר או פחות, הם ממשיכות לתת את השירות בעבודה יתרה

קרן אוחנה איוס:  אנחנו רוצים להיות במקום הזה, שמטפלת היא מטפלת היא מטפלת, כמו שילד הוא ילד הוא ילד

קרן אוחנה איוס:  ואצלנו השקל נחלק לעוד הרבה חלקים של מע"מ, ארנונה, מס, שכירויות, ובסוף בסוף, האחרון בשרשרת המזון הזאת שמגיע אליו השקל, הוא הילד

קרן אוחנה איוס:  אנחנו גם רוצים להיכנס לתוכנית עבודה כי אנחנו לא רוצים להשית את העלויות הגבוהות לציבור שזה ההורים, וזה מה שבפועל קורה

נעמה לזימי: נכון

נעמה לזימי:  תודה רבה

נעמה לזימי:  מי שעוד רוצה להתייחס ככה, באמת חמש דקות אחרונות, תחלקו ביניכם

שני מיטשל:  << אורח >>      אני שני, הייתי כאן גם שבוע שעבר

שני מיטשל:  באנו בגלל שהנושא עכשיו הוא המטפלות

שני מיטשל:  ואני מזכירה שאני מארגון קמ"א, ארגון קמה זה קהילת מנהלות אקטיביסטיות

שני מיטשל:  600 מנהלות ואנחנו הולכות וגדלות מאז שהיינו פה שבוע שעבר

שני מיטשל:  כששומעים אלינו זה הולך ומתרחב כי יש עוד ועוד מנהלות בשטח במצוקה שפתאום שמעו שיש מי שמתאחד והן באות להיות איתנו ביחד

שני מיטשל:  אני לא חושבת שאזכה לבוא עוד הרבה כי השטח צריך אותי יותר מאשר שאבוא לדיונים בכנסת

שני מיטשל:  בסוף המקום שלנו זה בשטח

שני מיטשל:  כן חשוב לי להגיד פה כמה אמירות: מה שיש עכשיו בהסכם החדש זה עבודת עבדים ועוד שכר רעב שווה מטפלות שבאות לפתחנו שהן לא ראויות לטפל בילדים

שני מיטשל:  זה המצב

שני מיטשל:  עבודת עבדים אפשר להגיד לי שעוד צריך לדבר על השכלה ועל דברים שיבואו בהמשך וזה תהליך, אבל שכר הרעב יכול להשתנות כאן ועכשיו

שני מיטשל:  לא צריך לספר לי שזה תהליך שצריך לתקן אחרי 70 שנה של עוולה, את השכר אפשר לתקן כאן ועכשיו

שני מיטשל:  את זה אנחנו מבקשים שיתקנו

שני מיטשל:  קודם כל תתנו לנו כוח אדם איכותי שנוכל לתת מענה טוב לילדים האלה

נעמה לזימי: מפיצים משרדים פיקטיביים במאות מיליונים

נעמה לזימי:  סתם

נעמה לזימי:  עם אותם נושאים, מטפלים באותם דברים

נעמה לזימי:  אלף משרדי הסברה, ובאמת, אי אפשר אפילו להסביר את זה, אבל לא נותנים לזה

נעמה לזימי:  אני לא מצליחה להבין את זה

נעמה לזימי:  כי גם בשיקולים של לא להרחיב תקציב ושל לשמור על כל יעד הגירעון הכי שמרני שישנו, מה שקורה היום, הוא לא עומד גם בזה אפילו

נעמה לזימי:  אז באמת לוקחים ממש את המעט של המעט של המעט

שני מיטשל: ומה שמדברים עליו כמענק זה פשוט פלסטר

שני מיטשל:  זה לא מביא מטפלות חדשות, זה לא מביא אנשים טובים לשטח

שני מיטשל:  חשוב לנו להגיד שלא נתפשר על איכות

שני מיטשל:  אנחנו כמנהלות לא נכניס למעונות מטפלות לא ראויות וזה אומר שקבוצות לא יפתחו

שני מיטשל:  ואם קבוצות לא יפתחו, ניפגש פה באוגוסט אחרי כל סירובי הורים שיתקבלו לכל ההורים שמחכים ולא יפתחו להם קבוצות, יחד עם ההורים פה מול משכן הכנסת

שני מיטשל:  זאת הפגישה הבאה שלנו כנראה אם לא ישתנה המצב

נעמה לזימי: תודה

נעמה לזימי:  דנית הייתה קודם, ואחר כך את

דנית ברביבאי: צוהריים טובים פה לכולם, לא אוסיף על כל מה שנאמר פה ונאמרו פה המון דברים

דנית ברביבאי:  אין ספק שצריך להרחיב את האחריות הממשלתית על פעוטות בגילאי לידה עד שלוש

דנית ברביבאי:  תינוק לא נולד בגיל שלוש, נחזור על הסיסמה הזו שוב ושוב

דנית ברביבאי:       אני רוצה לחזק משהו שאני דואגת להגיד אותו בכל ועדה, על כל במה: כל נושא הטיפול והחינוך בגיל הרך הוא משבר לאומי

דנית ברביבאי:  צריך לדחוף לוועדה בין-מקצועית שתאגד בתוכה נציגים מכל משרדי הממשלה

דנית ברביבאי:  ועדה שתבנה ממש פתרון לאומי בדמות של מגמות ייעודיות לטיפול וחינוך, שיתופי פעולה עם מכללות, שירות לאומי, כל מני מענים שייצרו מאגר של אנשי טיפול וחינוך ובהתאם יבנו קריטריונים של תקצוב לנושא הזה

דנית ברביבאי:  כמי שניהלה בעבר אגף חינוך מיוחד ברשות מוניציפלית, אני יודעת לומר עד כמה המעונות השיקומיים האלה – ובאמת לבי נכמר כך כשאני שמעתי פה, הן את נציגי ההורים והן את הארגונים ואת חברתי ולרי, נכמר לבי כי באמת המעונות האלה שמה, ממילא יש מחסור אקוטי במטפלים פארא רפואיים ובכל מיני אנשי מקצוע שייכנסו לתוך המעונות

דנית ברביבאי:       בסופו של דבר, המטפלות שמה שמחזיקות בעשר אצבעות בכל כוחן את הפעוטות ועושות עבודות של כמה אנשי מקצוע בתוך המעון, צריכות גם לקבל את המענה

דנית ברביבאי:  גברתי יושבת-ראש הוועדה, אנחנו בכל הכוח חייבים לדחוף לאיזו ועדה בין-מקצועית שתדון במשבר הלאומי הזה אחת ולתמיד ולא כל פעם נמצא את עצמנו מוציאים עוד פלסטר קטן ועוד פלסטר קטן

דנית ברביבאי:  ובאשר למענק הזה של 8,300 שקלים שזה מענק למטפלות, אבל אנחנו סיכמנו את הדיון הזה שכשייחתם הסכם הסייעות של השלטון המקומי, ובמידה והוא יחצה מן הסתם את תנאי השכר המשולמים כרגע, והוא יחצה סביר להניח, אז תיפתח שוב ועדת המחירים ושמה ייאלצו לדון בתנאי ההעסקה ותנאי השכר של המטפלות במעונות היום

דנית ברביבאי:  תודה רבה

נעמה לזימי: תודה רבה

יניב בר אור: יניב בר אור, מנכ"ל התאחדות מעונות היום הפרטיים בישראל

יניב בר אור:  אני רוצה להגיד שאנחנו בהלם מהרגע שהייתה ההצהרה הזאת על החינוך חינם, תפסנו את הראש ואמרנו: מה המדינה הזאת עושה? לא בגלל שאנחנו לא חושבים שצריך לתת להורים הקלות והטבות, חלילה לא

יניב בר אור:  וגם לא בגלל שאנחנו לא חושבים שצריך לתגמל נכון את הצוותים החינוכיים, מגיע להם להרוויח לפחות כמו בהיי-טק

יניב בר אור:  עם זאת, לבוא ולהצהיר שבעוד חמש או שבע שנים, המגזר הפרטי יהווה רק 20% כשהוא היום 80%, ולצפות מהמגזר הפרטי שיממן מכיסו במהלך התקופה הזו את הזמן שהמדינה צריכה כדי לסגור אותם, במקום לבוא ולקחת את המסגרות הפרטיות האלה, שבמשך שנים עמדו מתחת לאלונקה ונתנו את עצמם והשקיעו מאות אלפי שקלים כדי לעמוד בחוק הפיקוח ועומדים בשורה אחת עם המעונות המפוקחים, אנחנו לא מבינים, 2

יניב בר אור: 2 מיליארד לבינוי – מי יפעיל את המסגרות האלה אם יש היום בעיות?     

נעמה לזימי: פילים לבנים

יניב בר אור: ועוד דבר אחד מאוד חשוב: 8,300 שקל האלה שמגיע למטפלות, אין שום סיבה להפליה הזאת בין המגזר הציבורי לפרטי, מכיוון שהו עושות בדיוק את אותה עבודה, מחליפות את אותם טיטולים לאותם ילדים, אלה הילדים של כולנו, של המדינה הזאת, ואין שום סיבה להפליה הזאת על רקע זה שמעון אחד הוא עם סמל ויש לו מטבח מבשל והשני הוא מעון פרטי בתוך דירת מגורים

יניב בר אור:  אין שום סיבה להפליה הזאת וזה בדיוק מה שיגרום למעונות הפרטיים לקרוס וגם להעלות מחירים

יניב בר אור:  בסופו של דבר, אם לא יסתכלו עלינו כאל שותפים מלאים, אנחנו נצטרך לכסות על ההפסדים העתידיים שלנו ואנחנו ממש לא רוצים לגרום לזה שההורים הם - - -     

נעמה לזימי: כבר המטפלת של הבן שלי שאלה אותי: יש תשובות?     

קריאה: לא יהיה להם לאן ללכת

לוסי חדידה: העברתי עד אתמול בערב, רשימה באמת ארוכה של גנים שנסגרו

יניב בר אור: גם לא יהיה לאן ללכת וגם לא יהיה - - -     

נעמה לזימי: מה לעשות, מה זה אומר מבחינת - - -     

לוסי חדידה: העברתי עד אתמול בערב לוועדה רשימה באמת ארוכה, והיא רק בהתחלה, של גנים שנסגרו

לוסי חדידה:  ממש רשימה שהיא רק באמת - - -     

יניב בר אור: אנחנו מקבלים כל יום עוד ועוד הודעות על גנים שנסגרים

יניב בר אור:  תודה רבה

נעמה לזימי: תודה לך

נעמה לזימי:  שוב, יהיו עוד דיונים, כמו שאתם רואים אנחנו "על זה"

נעמה לזימי:  בבקשה

הדס ארנון-שרעבי: עורכת הדין הדס ארנון-שרעבי, עמותת אותי, אני רוצה לחזור על הדברים הכי משמעותיים שאמורים להישאר איתנו כאן

הדס ארנון-שרעבי:  מדינה שחרטה על דגלה מענים, ממשלה שחרטה על דגלה לתת מענים לגיל הרך – לא ייתכן שהיא לא תמצא תקציב לילדים שהכי זקוקים למענים, לא ייתכן שהיא תשאיר אותם מחוץ לתקציב

הדס ארנון-שרעבי:       אני רוצה להסביר מה זה אומר סגירת מעונות החל מיום רביעי, זה אומר שהילדים האלה לא יקבלו מענים פארא רפואיים, מענים שקשה להגזים כמה זה חשוב עבורם כדי לקדם אותם

ולרי זילכה: גם על זה יש בג"ץ תלוי ועומד כי השכר הוא השכר הכי נמוך בשוק וגם זה בתת תקצוב

ולרי זילכה:  והאוצר לא הסכים להסדיר את זה, אז הלכו המעונות ונאלצו להגיש בג"ץ, אז הם באים לפה - - -     

נעמה לזימי: טוב שהגשתם

ולרי זילכה: תלוי ועומד

נעמה לזימי: יש מי שחושבים שבג"ץ זה מותרות שצריך לבטל, אבל לפעמים בג"ץ עושה פה את הסדר

ולרי זילכה: אני מנסה להגיד, כשאומרים לנו שההורדה היא - - - אז המטפלים של המקצועות בריאות נמוך מדי, והסייעות נמוך מדי, וזה נמוך מדי, אז איך בדיוק אנחנו אמורים לתקצב את זה?     

נעמה לזימי: זה ממש כאילו פשוט לגנוז את החוק

הדס ארנון-שרעבי: נכון

הדס ארנון-שרעבי:  אותם ילדים לא רק שישבו בבית וההורים לא יוכלו ללכת לעבוד, על כל הנזקים הנלווים לזה, אלא הם לא יקבלו את הטיפולים שממש חשובים בשביל לפתח אותם להיות ככל הניתן יותר ויותר מתפקדים בחברה

הדס ארנון-שרעבי:       חשוב שתראו את ההורים פה וגם בחוץ שיושבים איתנו, עומדים איתנו במיצג הזה ותומכים בשביתה הזאת, תבינו כמה זה חשוב, הורים שבעצם אמורים לשלם את המחיר החל מיום רביעי, עומדים איתנו ותומכים בזה

הדס ארנון-שרעבי:  אנחנו קוראים לכם לשבת איתנו מעכשיו, כמו שאמר עמיר, לא ממחר, לא בשמונה בבוקר מחר – היום, עכשיו, מחוץ לוועדה, לשבת איתנו עד שיימצא התקציב, עד שיימצא הפתרון

הדס ארנון-שרעבי:  כמו שאנחנו לא ישנים בלילה, אתם צריכים לשבת איתנו, למצוא פתרון כדי שביום רביעי נוכל ללכת לעבוד

הדס ארנון-שרעבי:  אנחנו רוצים לפתוח את המעונות האלה עבור הילדים, אנחנו קוראים לכם לעשות את כל המאמצים יחד איתנו

נעמה לזימי: תודה רבה

נעמה לזימי:  תום גביש יגיד כמה משפטים, לאחר מכן אלה ואז נאלץ לסגור את הדיון ויהיה דיון המשך

תום גביש: תודה

תום גביש:  צוהריים טובים לכולם, קוראים לי תום גביש, אני אבא של דניאל שמתחנך במעון יום שיקומי בחיפה

תום גביש:  התלבטי המון מה להגיד לכם היום, אם לספר לכם על דניאל ועל הדרך שהוא עבר במעון, על האהבה שלו למעון

תום גביש:  נאמרו פה המון דברים וכולם נכונים, ואתם חייבים להבין דבר פשוט: אין לנו מקום אחר

תום גביש:  כשהגענו לגיל של להכניס את דניאל למעון, לא היו לנו אופציות

תום גביש:  יש מעון, גם שם יש רשימת המתנה מפה ועד - - -     

נעמה לזימי: מה עושים מי שאין להם מקום?     

תום גביש: מחכים

תום גביש:  מחכים

הניה מרמורשטיין: מחכים למרכזים, לא הולכים לבקש לפתוח חדשים

תום גביש: מחכים, או שצריכים לנסוע לעיר אחרת

ישראל כץ: יש תחליף גם לטיפול בבית

נעמה לזימי: טיפול בבית – זה לא אידיאלי

אלה כהן: יש להם אופציה לקבל סייעת

תום גביש: אני אשאל את אדוני, אם את הבן שלו בן השנתיים, היה רוצה לנתק מחברה שיכולה לעזור לו, לפתח אותו, עם ילדים בני גילו, שביחד הם לומדים? לא רק זה, כשמציעים - - -     

ישראל כץ: ודאי שלא

ישראל כץ:  בגלל זה המעונות יום השיקומיים זה אחד מהשירותים הכי מתפתחים במשרד הרווחה

תום גביש: מדהים

תום גביש:  כרגע אנחנו עומדים בפתח התרסקות המערך הזה

ישראל כץ: אנחנו אתכם

תום גביש: התרסקות

תום גביש:  כי אם הסייעות יראו – ואף אחד לא יכול להאשים אותן – שאם הן חוצות את הכביש הן מקבלות 20% יותר בתנאים ובעבודה יותר פשוטה, הם יעשו את זה

תום גביש:  אי אפשר להאשים אותן

תום גביש:  ובסוף לילדים ולמשפחות אין מענה אחר

תום גביש:  לא קיים

תום גביש:  לא פרטי

תום גביש:  העמותות לא יצליחו לעמוד ללא העזרה של המדינה

תום גביש:  אני מבקש מכם, אני ומורן עצרנו כרגע את החיים כדי להצטרף ולאגד את ההורים שלא מכירים אחד את השני בכלל

תום גביש:  אין ארגון הורים של ילדים מיוחדים

נעמה לזימי: טוב שיהיה

אלה כהן: תצטרפו אלינו, אנחנו ארגון הורים כללי

אלה כהן:  אנחנו ארגון הורים כללי ונשמח שתצטרפו אלינו ושנתמוך בכם כמה שאפשר

דנית ברביבאי: יש גם את פורום ועדי ההורים היישובי

אלה כהן: גם אצלנו יש אימהות ואבות להורים עם צרכים מיוחדים "כולנו משפחה"

תום גביש: - - - נציגי האוצר והרווחה ופנינו לשרים, ואני יודע שהם נענים, ואנחנו מקבלים מאות הודעות מהורים ששולחים הודעות ומקבלים את אותה תשובה לקונית לצערי – "אנחנו על זה", "ובטיפול"

תום גביש:  לא הייתה עדיין שום הצהרה פומבית מהשרים על מה הם מתכוונים לעשות או איך הם רוצים להתייחס לזה

תום גביש:  זה משאיר אנשים שגם כך הם בעלטה לגבי מה יקרה מחר עם הילדים, כי ברוב המקרים, אף רופא לא יכול לחזות לאן הילד יגיע

תום גביש:  בעלטה, מה הם עושים בכלל מחר בבוקר

תום גביש:  אפשר להגיד שהמעונות יום השיקומיים היום זה העוגן היציב היחידי שיש למשפחות האלה בחיים

נעמה לזימי: תום, בבקשה משפט אחרון שאוכל להקריא את כל הסיכום

תום גביש: זהו

תום גביש:  תודה רבה

נעמה לזימי: תודה רבה

נעמה לזימי:      אני מנסה גם לחשוב מה עוד אנחנו יכולים לעשות בסיטואציה הזאת ואחשוב על זה עוד בהמשך

נעמה לזימי:  זה אקוטי מאוד ועכשווי

אלה כהן: חברת הכנסת נעמה, איגוד עובדים, הן חייבות להיות מאוגדות

אלה כהן:  וזה הכי את, זה המנדט שלך

נעמה לזימי: אני לגמרי מאמינה בזה כי בסוף לא סופרים הורה בודד ששולח הודעה לשר

נעמה לזימי:  אבל מה לעשות שהורים יחד הם גם כוח חשוב מאוד

נעמה לזימי:  אמרה טלי רותם פה לפני כן, גם בהקשר של המעונות בכלל, לא נשאיר את זה רק למטפלות, בסוף זה סוגיה של הורים

נעמה לזימי:  המקום המשסע הזה ביננו, שכאילו אם הן שובתות אז הן פוגעות בנו

נעמה לזימי:  הפוך, אם הן שובתות כדי שלנו יהיה יותר טוב

נעמה לזימי:  ואנחנו אתכם לגמרי

נעמה לזימי:  אני ספציפית אגיש שאילתה משרדית על זה כחברת כנסת, בלי קשר לסיכום הוועדה

ולרי זילכה: יש לי בקשה גברתי, לא להסתפק ב-40 מיליון

ולרי זילכה:  כי אם הסייעות מקבלות תוספת, הגננת אחר כך תראה שהיא מרוויחה יותר, לא עשינו כלום

נעמה לזימי: אני אומרת לך שאני הולכת לשבת ולגור בתקציב בשבוע הקרוב

נעמה לזימי:  באתי כבר עם מזוודה מחיפה מאתמול

נעמה לזימי:  הילדים יודעים שהם יראו אותי רק ביום שישי

נעמה לזימי:       סיכום והחלטות: הוועדה קוראת להשוות את השכר במעונות היום השיקומיים להעלאת השכר שעליה הוחלט ברפורמה לגיל הרך – בסיסי ומוסרי

נעמה לזימי:  מתן שירות על פי חוק עולה כסף, מה גם שהפעם גם לא בהיקף גדול, 100 מיליון ש"ח מוערך, במקום לשלם על שביתה, לא לחכות לשביתה

נעמה לזימי:  חברי הוועדה מצפים, כמו בדיון הקודם, לבאר את תקציב הגיל הרך, באילו תחומי פעולה ותקנות זה צבוע בתקציב שזה עדיין לא ברור לנו לגמרי, והיכן, תחת אילו משרדים

נעמה לזימי:  את זה כבר אני אומרת כחברה בכספים, אני הולכת לחפור על הנושא הזה בוועדה

נעמה לזימי:       הוועדה מצפה שמענק ההתמדה יכבד תנאים סוציאליים בסיסיים כמו ימי מחלה – ובעיני זה גם לא חוקי להתנות בימי מחלה

נעמה לזימי:  שווה לבדוק את החוקיות של זה, אולי לשלוח ליועצת המשפטית ולבדוק מה קורה עם הדבר הזה

נעמה לזימי:       הכרת הכספים לקצבה הפנסיונית ועוד

נעמה לזימי:  כמו כן יש לוודא שהמענק לא מופעל כתמריץ שלילי שבתומו הצוות יפרוש פרישה תוך שנה ומעבר למסגרת אחרת

נעמה לזימי:       שוב הוועדה קוראת לממשלה, האוצר, החינוך והרווחה, לטפל ברפורמה לגיל הרך באופן הוליסטי שכולל את כולם: מעונות פרטיים, אני אגיד גם משרד העבודה בגלל המשפחתונים, מעונות סמל, מעונות שיקומיים, מטפלות, סייעות, פרטיים, כולן

נעמה לזימי:  כל פתרון אחר הוא טלאי על טלאי שיוצר בריחה ממסגרת למסגרת וזה מוביל לסגירת מסגרות

נעמה לזימי:  נדרשת קורת גג אחת תחת משרד החינוך

נעמה לזימי:       הוועדה מבקרת את אי כיבוד החוק הייעודי למעונות השיקומיים

נעמה לזימי:  הוועדה לא מקבלת תשובה של השלכות רוחב, של שיטת העסקה כשמדובר על ילדים עם צרכים מיוחדים

נעמה לזימי:  אם הממשלה לא תתקצב בסך הכול 100 מיליון ש"ח, היא דנה 4,291 ילדים והוריהם ללא מסגרת ופתרון שהוא הכי אקוטי ומהותי

נעמה לזימי:  הוועדה תפנה אל שר הרווחה ולשר האוצר בעניין

נעמה לזימי:  מדובר במענה שהוא קודם כל מוסרי אבל גם אוצרי, תורם לצמיחה, לפריון, חוסך תקציבי טיפול עתידיים

נעמה לזימי:       הוועדה מתריעה שוב שללא פתרון כולל כפי שנאמר, מסגרות ימשיכו להיסגר והמערך יהיה על סף סגירה

נעמה לזימי:  בהתאם הוועדה תומכת בהצעה להקים ועדה מקצועית בין-משרדית ייעודית למסגרות הגיל הרך

נעמה לזימי:  האמת שעם כל משרדי הממשלה שפה הנפיצו ושרים, חבל שאף אחד לא לקח להיות שר הגיל הרך, אולי זה היה עושה פה משהו והיה מקבל כספים

נעמה לזימי:  באמת, אולי זה משהו שאפילו הייתי יכולה להצביע בעדו

נעמה לזימי:       אני מודה לכולם פה

נעמה לזימי:  אנחנו נשלח הרבה, אם יהיו תשובות נעדכן

נעמה לזימי:  לוועדה יש סמכות לקבל תשובות ממשרדים, זו סמכות יותר גדולה מחברי כנסת

נעמה לזימי:  נשלח גם שאילתות ואני מקווה שיהיו גם תשובות

נעמה לזימי:  אדבר עם השר בעצמי כמו שהבטחתי

נעמה לזימי:  תודה לכם