ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 47, 2023-05-21 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, 21 במאי 2023, א' בסיוון התשפ"ג

יוסף טייב:  ראש חודש טוב

מאיר כהן: חודש טוב, שבוע טוב

יוסף טייב: חודש טוב

יוסף טייב:  הנושא הוא דיון מהיר של חבר הכנסת מאיר כהן ושל חבר הכנסת ארז מלול – גיבוש נוהל קבוע לזכאות בהקלות בבחינת הבגרות לתלמידי עוטף עזה ויישובי הדרום בימי הסלמה ביטחונית וירי טילים

יוסף טייב:  זה בהחלט דיון שהיה צריך להתבצע בצורה מהירה, אנחנו לקראת הבגרויות

יוסף טייב:  אנחנו מודים למשרד החינוך שנענה מהרגע להרגע, למרות הסיבובים בשטח

יוסף טייב:  אבל התקשר אליי חבר הכנסת מאיר כהן בשבוע שעבר, ובעקבות כך שהשבוע לא יהיו דיונים בגלל התקציב, אז בשונה מהרגיל אנחנו מכנסים את הוועדה ביום ראשון

יוסף טייב:  חודש טוב, מאיר, בבקשה

מאיר כהן: חודש טוב לכולם, שבוע טוב, בשורות טובות

מאיר כהן:  תודה רבה לך, אדוני, זה היה חשוב מאוד

מאיר כהן:  גל ממשרד החינוך נמצא כאן, הוא בוודאי ייתן לנו תשובות

מאיר כהן:  אני רוצה להזכיר שבשבוע שעבר, במסגרת קריאה טרומית, עבר חוק לגבי ילדים עם לקויות למידה מהפריפריה, ואני אבקש מאדוני שנתחיל לקדם אותו

מאיר כהן:  אני חושב שאנחנו מחויבים לילדים האלה

מאיר כהן:  בשבועות האחרונים, אדוני, במהלך מבצע מגן וחץ ובשבוע שלפניו, נורו מאות רקטות על עוטף עזה ויישובי הדרום

מאיר כהן:  באותם ימים התקיימו הבחינות הבאות: ב-30

מאיר כהן: 5 – אנגלית, ב-4

מאיר כהן: 5 – אנגלית, ב-8

מאיר כהן: 5 – עברית ולשון, ב-11

מאיר כהן: 5 – אזרחות, ב-15

מאיר כהן: 5 – מתמטיקה, ב-16

מאיר כהן: 5 – גם מתמטיקה

מאיר כהן:  מי שניהל בית ספר יודע שהמבחנים מחולקים על פי רמות, על פי יחידות וכולי

מאיר כהן:        המצב הקיים הזה והמציאות הקשה הזאת מחייבים את הילדים ואת ההורים שלהם ואת כל הקהילה להתמודד עם קיומן של בחינות בגרות במתכונת רגילה

מאיר כהן:  סך הכול, ככל שבדקתי, אין במשרד החינוך כללים מאוד מאוד ברורים, כתובים, חוברת שאומרת מה אנחנו עושים במצבים של דחק, כי בסופו של דבר, כשיורים טילים זה המצב

מאיר כהן:  לילדים קשה מאוד

מאיר כהן:  אני מכיר את זה 25 שנה מחיי – הייתי איש חינוך

מאיר כהן:  לצערי הגדול, הילדים האלה לא מקבלים את אותה הזדמנות

מאיר כהן:  אין השוואה בין תלמיד שמתכונן שבוע שלם לבחינה, לבין תלמיד שיושב ומתכונן לאותה בחינה בחדר האטום, בחדר הממוגן, כשטילים ואזעקות בכל דקה

מאיר כהן:  אני אומר את זה כי הבן שלי גר בשדרות

מאיר כהן:  הוא כבר אחרי היותו סטודנט ובחר לגור בשדרות

מאיר כהן:  אבל אני יודע, הוא אומר לי: כשיש צבע אדום זה משנה את החיים, זה משנה לגמרי את החיים

מאיר כהן:       שר החינוך יואב קיש הודיע כי יינתן מועד נוסף לתלמידי הדרום, ואף הצהיר לפני ישיבת הממשלה שהתקיימה ב-14

מאיר כהן: 5, כי הוא מכיר בהפרעה שנגרמת לשגרת הלמידה וההכנה של תלמידי הדרום, וכי משרד החינוך נערך לסייע לאותם תלמידים – תוספת זמן, לשנות תאריך

מאיר כהן:  למרות ההודעה המבורכת ויחד עם זאת, קיים הצורך, אדוני, ואני מאוד מבקש, אחרי כל כך הרבה שנים שהכללים האלה לא נכתבו, אני חושב שמגיע לילדים האלה

מאיר כהן:  אין פה לא סיפור פוליטי ולא קשקוש, זה אני ואתה וכל מי שייכנס לכאן

מאיר כהן:  יש שם ברהט ילדים בדואים שיורים – כולם

מאיר כהן:  לכן מגיע לילדים האלה, בתוך מציאות מאוד מאוד מורכבת, שמשרד החינוך יגבש תקנון או נוהל קבוע, ויביאו אותו לפני הוועדה, כי זה תפקידנו

מאיר כהן:  אנחנו מבקרים את  משרדי הממשלה ואנחנו עושים את זה לא בטרוניה ולא בכעסים

מאיר כהן:  אני מכיר את גל הרבה מאוד שנים ואני מכיר את משרד החינוך – תמיד יש שם נכונות לעזור, אבל הדברים לא מגובשים, ומגיע לילדים האלה שהדברים יהיו מגובשים

מאיר כהן:       לתלמידי הדרום באמת מגיעה הזדמנות שווה לבסס את מעמדם ועתידם, ושוויון מלא בהכנה לבחינות הבגרות

מאיר כהן:  זה הסיפור

מאיר כהן:  הסיפור הוא שוויון מלא

מאיר כהן:  אנחנו לא סובלים מהטילים, הם סובלים מהטילים

מאיר כהן:  משרד החינוך חייב להתגבש ולכתוב תקנון מאוד מאוד ברור, בכדי שהילדים האלה לא יחסירו דבר

מאיר כהן:  זהו, אדוני

מאיר כהן:  אני אשמח לשמוע

מאיר כהן:  אני מבין שיש כאן גם חבר'ה שבאו מאשקלון, נכון?      

איתי בקשי: לא, עין הבשור

מאיר כהן: מעין הבשור – היינו הך, משער הנגב – היינו הך, שיכולים לתאר לנו

מאיר כהן:  אני שוב רוצה להגיד לך תודה רבה

מאיר כהן:  החבר'ה משער הנגב, אני רוצה שתדעו – אין בשבוע הזה ועדות, ובגלל חשיבות העניין יושב-ראש הוועדה כינס

מאיר כהן:  תבורך

מאיר כהן:  שבוע טוב לכולם

יוסף טייב: שבוע טוב

יוסף טייב:  אני רוצה לחדד ולהוסיף על מה שאמרת

יוסף טייב:  אני לא רואה תלמיד שיכול ללמוד בתוך חדר מוגן

יוסף טייב:  אין סרט כזה, אין אירוע כזה

יוסף טייב:  אנחנו צריכים לצאת מנקודת הנחה שאותם תלמידים לא יכולים להכין את עצמם לבגרויות

יוסף טייב:  לכן, הנושא הזה חשוב וראשון במעלה

יוסף טייב:  כמו שאמרת, אנחנו צריכים לתת לכלל תלמידי ישראל שוויון הזדמנויות, ולתת להם את האפשרות לגשת לבגרות בצורה טובה ונאותה, לתת להם גם את פרק הזמן לעבור מהטראומה, כי בסוף זה לא – נגמרו הטילים, אז הוא נכנס עכשיו לקצב של למידה; עוברים עליו שבוע-שבועיים במקרה הטוב עד שהוא בכלל מתחיל להיכנס לתוך מערך של למידה וחזרות לקראת הבגרויות

יוסף טייב:      לפני שאני אתן לכם לדבר, וכמובן גם לגל ממשרד החינוך – חבר הכנסת ארז מלול, שגם הצטרף לבקשה של הדיון המהיר, בבקשה

ארז מלול: ידידי, אדוני היושב-ראש, חבריי, הנציגים של משרד הממשלה מעין הבשור

קריאה: שער הנגב

ארז מלול: ביום שלישי, ב-2

ארז מלול: 5, היו ההתקפות, ולמוחרת ביום רביעי התקיימה בחינת בגרות באנגלית ברחבי הארץ

ארז מלול:  ב-14 במאי הודיע משרד החינוך על ההקלות במבחן הבגרות במתמטיקה לתושבי עוטף עזה

ארז מלול:  אני רוצה לברך את השר קיש, אני יודע שהוא קשור, דיברנו והוא קשוב לעניין הזה

ארז מלול:  מדובר בנושא מאוד חשוב

ארז מלול:  לצערי, כמו שהזכיר ידידי, אני רק בא לחזק את דבריו, כי במה שהוא אמר פה הוא הקיף את כל הבעיה

ארז מלול:  אין נוהל מסודר, התלמידים לא יודעים לקראת מה הם הולכים, ואתם יודעים – המציאות משתנה, ואף אחד לא מקבל עדכון מהג'יהאד או מהחמאס: תשמעו, יש טילים, אז תלמדו יותר טוב

ארז מלול:  לימוד תחת לחץ נפשי – גם כשעכשיו יש רגיעה, אני בטוח שיש לחץ נפשי לתלמידים ולנבחנים

ארז מלול:       בחינות הבגרות הן גורליות וקריטיות עבור האדם למשך חייו

ארז מלול:  אדם שיוצא מהשגרה ומפספס את המבחנים, זה לא שהוא פספס מבחן – הוא פספס את כל החיים שלו: בצבא, באקדמיה

ארז מלול:  אתם מבינים? זה לא סתם נקודתי, זה משהו מהותי לתלמידים

ארז מלול:  אני אתן לכם דוגמה מהקורונה

ארז מלול:  כמה תלמידים בכל המגזרים – גם במגזר החרדי – נפלטו בגלל הקורונה? עשו את הזום – אז התחיל הזום והמניה עלתה – אבל הרבה תלמידים לא מתאימים לזום, בגלל הקשב או שהם צריכים את הקשר הפרונטלי עם המורה

ארז מלול:  לצערי, היו פה הרבה אבדות של תלמידים מבחינה לימודית, ועד עכשיו הם מנסים לחזור לשגרה

ארז מלול:  ברוך ה', אנחנו אחרי הקורונה, אבל המלחמה לא הסתיימה ואין שלום באופק, ולכן צריך לגבש נוהל ברור לקראת מה התלמידים הולכים, איזה הקלות ניתנות, באיזה מקום

ארז מלול:  איך אמר היושב-ראש: לא כולם מתאימים ללמוד במרחבים מוגנים

ארז מלול:  לכן, קיים צורך בנוהל קבוע וידוע מראש שבו התלמידים מודעים

ארז מלול:       אני למדתי באקדמיה – ונראה לי כולנו פה – ואני יודע שהיו ילדים בירושלים או בתל אביב – אחד שיש לו קשב, יש לו הארכת זמן והוא בונה את הזמן שלו במבחן מההתחלה לפי הזמן שמוקצב

ארז מלול:   או אחד שיש לו בעיה בעיניים

ארז מלול:  כל מיני בעיות

ארז מלול:  יש דברים עם נוהל מסודר, קבוע באקדמיה, אז גם בחינוך, בבגרות

ארז מלול:  בגרות, למה קוראים לזה בגרות? הוא נהיה בוגר

ארז מלול:  מנער המבחן הזה עושה אותו לבוגר

ארז מלול:  אז חבל שהבגרות שלו תהיה לקויה

ארז מלול:  לכן, לדעתי צריך גם לבחון כמה דברים – האם האחוזים של הציונים בתקופת המלחמה ירדו יותר? האם עברו פחות? 40 הקילומטרים, האם אולי יש צורך להרחיב את זה קצת?      

מאיר כהן: האם יש חבר'ה שבכלל לא ניגשו?      

ארז מלול: ומוסיף ידידי, האם חבר'ה בכלל לא ניגשו בגלל המצב? על כל הדברים האלה צריך לתת את הדעת

ארז מלול:  לא מדובר פה באחד או שניים, מדובר פה במאות ואלפים, וזה חשוב

ארז מלול:  אני מודה עוד פעם ליושב-ראש שתוך דיוני התקציב וכשאין ועדות, הוקם דיון; וגם לחברי, משה קינלי שבא והשתתף בעניין

ארז מלול:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אני אכן באמת חושב שהדיון הוא חשוב, ולכן אנחנו מתכנסים פה היום

יוסף טייב:  אני מברך את כל הח"כים שהגיעו, ולגל כמובן – אני יודע באיזה מרתון אתה נמצא ברמת השטח, ואנחנו באמת מודים לך על הצטרפותך ועל זה שנענית ביום ראשון על הבוקר

יוסף טייב:       חבר הכנסת משה קינלי טור פז, ולאחר מכן – מועצה אזורית שער הנגב, יגאל

משה טור פז: בוקר טוב, אני שמח לפתוח גם את השבוע הזה בחינוך

משה טור פז:  אין כמו חינוך

משה טור פז:  תודה רבה לחברי, מאיר כהן, גם חבר לדרך, גם מנהל בית ספר לשעבר

משה טור פז:  מנהל בית ספר יודע מה זה להיבחן, מה זה לחץ, מה זה תלמידים שמגיעים ולא מגיעים

משה טור פז:  תודה גם לך, ארז מלול, על ההצטרפות, ולך, יו"ר הוועדה, יוסי טייב

משה טור פז:       קשה להיות תלמיד, ועוד יותר קשה להיות תלמיד בפריפריה

משה טור פז:  תלמיד בפריפריה בתקופת בגרויות זה דבר מאוד מאוד מורכב

משה טור פז:  אנחנו חיים במציאות יוצאת דופן

משה טור פז:  ביום שאחרי המבצע האחרון ביקרתי אצל חברינו, ראשי המטות של יש עתיד – באשקלון, בשדרות, בכפר עזה – ונתקלתי במציאות יוצאת דופן מכך שמראה לי חברת הכנסת לשעבר שפק, מכפר עזה, רסיס של טיל בחצר שלה, שנפל אצל הנכדים שלה בגינה, דרך ראשת מטה שלנו באשקלון, שמתארת את הימים תוך כדי

משה טור פז:  כך אנחנו מגיעים

משה טור פז:  מי שלא חי את זה, לא מבין עד כמה

משה טור פז:  תיאר כאן מאיר את בנו בשדרות

משה טור פז:  אלה באמת דברים שמי שלא חי אותם – לא מבין

משה טור פז:      אני מכיר היטב את דויד גל, ראש אגף הבחינות, שנים רבות

משה טור פז:  אני יודע שהוא אדם מאוד רציני, ולכן כמובן נשמח לשמוע ממנו בהמשך על ההיערכות של המשרד

משה טור פז:  אני חושב שמאיר פתח ואמר את העיקר

משה טור פז:  בעיניי, בדברים מהסוג הזה צריך להיות סוג של צ'ק ליסט מוכן, ששולפים אותו בעת עימות ואומרים: אוקיי, אתה תלמיד בקו עימות באזור כזה – הינה חבילת הדברים שאנחנו נותנים לך, עוזרים לך כדי שלא תפספס את הבגרויות שלך, ואם פספסת, הינה ההזדמנות השנייה וההזדמנות השלישית, כי אנחנו, מדינת ישראל, לא רק מתקצבים – גם מכירים בקושי ועומדים לשירותך

משה טור פז:  זה נוהל מחייב שלא תלוי בשיקול הדעת של בית ספר כזה או של מישהו אחר, אלא אנחנו שם לטובת התלמידים

משה טור פז:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חברת הכנסת דבי ביטון – נמצאת בזום – בבקשה

דבורה ביטון: בוקר טוב, שבוע טוב, תודה רבה, כבוד היושב-ראש, תודה לחברי חבר הכנסת מאיר כהן

דבורה ביטון:  ברשותכם, נאמרו פה דברים מאוד מאוד חשובים

מאיר כהן: ארז מלול נמצא פה ומשה קינלי

דבורה ביטון: כמובן, חבריי בכלל

דבורה ביטון:  ברשותכם, אני רוצה דווקא לדבר בכובע של אימא לתלמידת כיתה י"ב

דבורה ביטון:  אני יכולה לסכם, אנחנו מלווים את זה שנים, אבל דווקא השנה שהיא שנה קריטית, והיא עושה חמש יחידות במינהל, היא עושה חמש יחידות בביולוגיה, ארבע – מתמטיקה, חמש – אנגלית, אז בבחינה האחרונה היא הייתה צריכה לגשת ל-4 במתמטיקה – זה היה במבצע – ואז דחו להם את הבחינה ל-6

דבורה ביטון: 6, וזה אומר שזה מתנגש עם הבחינה בביולוגיה

דבורה ביטון:       צריך לזכור, למשל, שבביולוגיה יש להם בחינה מתוקשבת

דבורה ביטון:  זאת בחינה שהם עושים אותה במחשב והרבה יותר נגיש להם וקל להם

דבורה ביטון:  לכן, הברירה שלהם היא שמי שירצה לעשות את המתוקשב, הוא יצטרך לעשות ב-6

דבורה ביטון: 6

דבורה ביטון:  לעומת זאת, במתמטיקה היא באופן אוטומטי החליטה ללכת למועד ב', כי אם היא לא עושה את הביולוגיה מתוקשב, הביולוגיה עוברת ל-21

דבורה ביטון: 6, וזה בעצם כבר אחרי הלימודים, ואז זה יהיה בכתב רגיל

מאיר כהן: כשאת אומרת מועד ב', זה במועדי קיץ?     

דבורה ביטון: היא בעצם מפספסת את א'

דבורה ביטון:  היא לא עושה את א'

מאיר כהן: אז היא עושה בקיץ

מאיר כהן:  נכון, גל? זה מועדי קיץ, ב-20

מאיר כהן: 6

דבורה ביטון:  אני רוצה לספר לכם שלפני המבצע האחרון, כשהיא כבר ישבה ולמדה, וכבר הייתה מוכנה לבחינה, היא יצאה להתאוורר ונקלעה לסיטואציה של צבע אדום – יש אפילו סרטון שרץ וויראלי – וכשהיא הגיעה הביתה זה הסתכם בלסגור את הספרים, לא להיות שם

דבורה ביטון:  זה באמת קשה מאוד

דבורה ביטון:  אתה רואה איך שכל מה שהם בונים להם, והחוזק וכולי, מתרסק בשנייה

דבורה ביטון:       אני דווקא חושבת שהתלמידים האלה, שבאמת רוצים לבנות את העתיד שלהם גם בצבא, גם בעתיד, וכמובן תרומתם לחיים ולאזרחי מדינת ישראל בעתיד, בהחלט מגיע להם שניתן להם את ההזדמנות השווה, את השקט הזה, כי השקט הזה הוא הרי שקט זמני, ולדאבוני, אנחנו יכולים לראות את זה בכל פעם בפיקים

דבורה ביטון:       עכשיו היא מסיימת י"ב, אבל יש לי גם נכדים בבתי ספר, ואנחנו בהחלט רואים את הנזק שזה גורם בלמידה

דבורה ביטון:  אין ספק שעצתו של חבר הכנסת, ושר הרווחה לשעבר, מאיר כהן, שהיה מנהל בית ספר, וקינלי וחבר הכנסת מלול בהחלט מבינים את המשמעות, וזה הדבר היחיד שאנחנו יכולים לעשות למען התלמידים האלה

דבורה ביטון:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה, דבי

יוסף טייב:  מועצה אזורית שער הנגב, יגאל דדיה, מנהל אגף חינוך, בבקשה

יגאל ידין: בוקר טוב, אני מסכים עם כל מה שנאמר כאן

יגאל ידין:  קודם כול, אני הכרתי את איתי מעין הבשור בפעם הראשונה

יוסף טייב: מועצת התלמידים גם נמצאת פה

יגאל ידין: כן, תכף נכיר גם אותם

יגאל ידין:  אני חושב שיש כאן אמירה שאנחנו צריכים להתייחס אליה בכמה רבדים, ואני יודע שהישיבה הזאת ממוקדת לדיון של הבגרויות, אבל אני חושב שאנחנו נשמח, גם כחמשת מנהלי אגפי החינוך בעוטף, לקיים דיון מעמיק על הסיפור החינוכי

יגאל ידין:  הבגרות זה הקצה

יגאל ידין:  זה הקצה

יגאל ידין:  בסוף ילד מגיע, נבחן בבגרות

יגאל ידין:  דרך אגב, אני גר באור הנר, שער הנגב, 04, מי שמכיר 04, 47, נמצא שם 20 שנה

יגאל ידין:  ניהלתי באזור המרכז עד לפני שנה וחצי, והגעתי לבית שלי מתוך מקום של הבנה שצריך לשנות כאן משהו

יגאל ידין:  זה תהליך שהוא מאוד מאוד מורכב

יגאל ידין:  כשהתחלתי לומר שהבגרות היא הקצה, אני אומר שבסוף יש גם תהליכים שהילדים מתחילים בגנים, ביסודי

יגאל ידין:       ב-2

יגאל ידין: 5, בשעה 15:00, אני יושב במשרד שלי שממוקם בקמפוס של שער הנגב, בקמפוס שיושבים שם בתי ספר יסודיים ועל-יסודיים

יגאל ידין:  ב-15:00 התקשרו אליי, אמרו לי: תהיה מוכן, יש עוד רגע משהו

יגאל ידין:  רצנו להסעות בבתי הספר, היינו שם עם הילדים, הכנסנו אותם למרחבים מוגנים

יגאל ידין:  כ-1,200 ילדים היינו צריכים לפרק ולהחזיר חזרה מבתי הספר היסודיים

יגאל ידין:  אני מספר את הסיפור הזה, כי הוא חשוב לתהליך שאנחנו עוברים כאן

יגאל ידין:  ב-15:20 אזעקת צבע אדום, הילדים רצים מהטרמינל של ההסעות לתוך המרחבים

יגאל ידין:  למוחרת, כמו שאמרתם – בחינות בגרות, מתכונות, תגבורים

יגאל ידין:  הילדים נמצאים במערך כזה

יגאל ידין:  אני לא מבין איך ילד יכול אחרי זה לבוא ולהיכנס חזרה לבגרות

יגאל ידין:  לא מבין את זה

יגאל ידין:  גם לי יש ילדה בכיתה י"ב

יוסף טייב: לא יכול

יגאל ידין: לא מסוגל

יגאל ידין:  יש לי ילדה בכיתה י"ב, אני חווה את זה איתה בחמש השנים האחרונות, אני מזכיר לכם, מ-2018 עד היום

יגאל ידין:  אני לא זוכר כמה סבבים כבר, בלונים עפו שם וכל התהליכים שקרו אצלנו באזור, באמת, החוסן של הילדים שלנו הוא מדהים, הוא מדהים

יגאל ידין:  אנחנו לא באים מתוך מקום של מסכנות, אנחנו באים מתוך מקום של שוויון הזדמנויות

יגאל ידין:  אני אומר לך כמי שניהל במרכז והגיע עכשיו, בשנה וחצי, לשער הנגב, ורואה את הפערים

יגאל ידין:  הפערים האלה מתחילים ביסוד שלהם, של פריפריה, וממשיכים אחרי זה כעוטף

יגאל ידין:       אני אומר לטובת המשרד, גם של הסבב האחרון – ושיגעתי את דויד גל בטלפון לאורך השבוע הזה, ואת אסף – בסיפור של ההיבחנות של הילדים נתנו מענה, הקלות

יגאל ידין:  מאיר, אני חושב – ואני מסכים עם מה שאתה אומר – שהסיפור חייב להיות מקובע באיזשהו תהליך מאוד מאוד סדור וברור מה קורה עם הילדים

מאיר כהן: שחופף בדיוק לתהליך שאתה מתאר

מאיר כהן:  זה לא רק בגרויות, אתה צודק אלף אחוז

מאיר כהן:  זה צומח

יגאל ידין: מלמטה

יגאל ידין:  אני רק מזכיר שהגנים שלנו מפוזרים בהרבה מאוד ישובים

יגאל ידין:  ב-15:20 אזעקה תפסה אותם בחוץ, בחצר

יגאל ידין:  זה אירוע שלא חלף – שפ"ח – וזה אירוע אחד

יגאל ידין:  היו מספר אירועים כאלה של סבבים במהלך השנים האחרונות וגם בשנתיים האחרונות

יגאל ידין:  אני חושב שההתמודדויות שלנו מבחינת בתי הספר, מענים לימודיים, הזדמנויות לילדים – אני אומר לך בצורה חד-משמעית שוב, כמי שניהל במרכז, לילדים שלנו אין באמת שוויון הזדמנויות חינוכי במקום שלנו, לא כפריפריה ולא כחמש רשויות העוטף

יגאל ידין:  אנחנו צריכים להבין שמכאן אנחנו צריכים לצאת לאיזשהו תהליך, לבנות תהליך סדור של מה קורה שם, מה אנחנו מבינים שקורה שם, או יותר נכון לא מבינים לעומק, כי אני לא בטוח שכולכם מבינים לעומק את המשמעויות של זה

יגאל ידין:       אני אומר כמה דברים על הסיפור של הבגרויות, אני חושב שדיברנו על זה גם עם דויד גל לאורך התקופה של הבגרויות עצמן

יגאל ידין:  אנחנו מדברים על סיפור של צמצום יחידות לימוד, אנחנו מדברים על מתן בחירה מורחבת יותר לשאלות – אני יורד לרזולוציה של המיקרו מהמאקרו – ניקוד גבוה יותר, תוספת זמן קבועה

יגאל ידין:  להתייחס לסיפור של הילדים לא רק על פי ההתאמות

יגאל ידין:  יש לנו אבחונים פסיכודידקטיים

יגאל ידין:  אתם צריכים להבין שאחד מתוך שלושה ילדים אצלנו מטופל בחוס"ן

יגאל ידין:  תבינו את המשמעויות

יגאל ידין:  הילדים האלה לא מקבלים את ההקלות שלהם לבגרות, כי הם חייבים ללכת לעשות אבחונים כאלה ואבחונים אחרים, והם לא עושים אותם

יגאל ידין:       לכן התהליכים האלה צריכים להיות תהליכים עמוקים, כשאנחנו מבינים שכל ילד וילדה בעוטף עזה צריכים לקבל הקלות דיפרנציאליות לאזור, לזמן ולמקום

יגאל ידין:  אני מזכיר לכם שאנחנו תמיד לפני סבב או אחרי סבב או תוך כדי סבב או מחכים לסבב

יגאל ידין:  כך הילדים שלנו חיים

יגאל ידין:  אני לוקח את הסיפור הזה ממש באופן אישי – השבוע האחרון קשה לי

יגאל ידין:  אבל הסיפור של הילדים שלנו הוא שבזמן שילדים אחרים עושים תגבורים, הילדים שלנו מחפשים מיטות, איפה לישון, איפה ללכת, איפה להיות, אצל מי להתארח

יגאל ידין:  זאת המשמעות

ארז מלול: עוזבים את המקום

ארז מלול:  הרבה משפחות עוזבות

יגאל ידין: נכון

יגאל ידין:  75% מהתושבים שלנו עזבו את המקום, התפזרו להרבה מאוד מרחבים

יגאל ידין:  מה שאני עשיתי כמנהל אגף חינוך – רישתִי את כל האזור שאליו הם התפנו, עם כל מנהלי אגפי החינוך יצרנו קבוצת ווטסאפ

יגאל ידין:  כולם התכנסו והיה ממש מדהים

יגאל ידין:  אבל אנחנו לא צריכים לעשות את זה בצורה הזאת

יגאל ידין:  הילדים שיצאו החוצה כמובן לא למדו מתמטיקה ונערכו לבגרות שלהם, הם ישבו שם ורגע היו עם המשפחות שלהם, היו עם הצ'ימידן והתרמיל שלהם

יגאל ידין:       לכן, הדבר הזה חייב ומצריך את כולנו להתכנסות של חשיבה אחרת ממה שהייתה כאן בשנים האחרונות

יגאל ידין:  אני לא מדבר על כסף ועל שעות תגבור, זה ברור שצריך להיות

יגאל ידין:  לא נכנס לזה

יגאל ידין:  אני מדבר על היבטים רגשיים, שיכינו את הילדים שלנו מגני הילדים ועד התיכון, עד הבגרות, כי אנחנו מדברים עכשיו על הקצה, שזאת הבגרות

יגאל ידין:  אני חושב שלילדה שלי, חמש שנים אחורה, היה תהליך מאוד מאוד ארוך של אי-שוויון הזדמנויות במקומות שאליהן היא הגיעה

יגאל ידין:       אני מזמין את הוועדה שאולי תגיע גם אלינו ולשער הנגב

יגאל ידין:  אני מזמין אתכם לשם, כי אני מייצג כאן את כל חמש הרשויות, לפחות של העוטף, של מנהלי אגפי החינוך

יגאל ידין:  תבואו רגע לראות באמת בעבודת עומק מה קורה שם

יגאל ידין:  לא אכנס איתכם כאן לאחוזים

יגאל ידין:  יש לי אחוזים של התמדה של ילדים אחרי זה בצבא, מה קורה איתם, והנתון לא טוב, וזה משפיע אחד על השני

יגאל ידין:  חבר'ה, אם אנחנו לא נעצור את זה ונסתכל על זה לעומק, זה יהיה לדיראון עולם לכולנו כאן

יגאל ידין:  רואים את המשמעויות – קורונה, סבבי לחימה

יגאל ידין:  היו כל כך הרבה

יגאל ידין:  אני אומר לכם, כמנהל אגף חינוך, קשה לי לראות את הדברים האלה

יגאל ידין:  אני בדרך כלל לא בא למקומות כאלה, והסכמתי לבוא לכאן כי זה זועק כבר, זה כבר זועק, ואנחנו חייבים לעשות מעשה עם הילדים המדהימים שלנו שנמצאים באזור הזה – והם מדהימים – ולתת להם את שוויון ההזדמנויות שהם צריכים

יוסף טייב: מודים לך, יגאל, ותודה רבה שהגעת

יוסף טייב:  דויד, לפני שאתה עונה, ואני יודע שיש לך עוד לאן לצאת, רק מועצת התלמידים אם אתם יכולים להתייחס בקצרה, ואנחנו רוצים לשמוע ממשרד החינוך מה כבר נעשה ומה מתוכנן לעתיד

יוסף טייב:  בבקשה, איתי בקשי

איתי בקשי: אני בן 18, לומד בנופי הבשור, שזה בית ספר אזורי במועצה האזורית אשכול

איתי בקשי:  כמו שאמרתי, אני גר בעין הבשור, שזה מושב, אם אני לא טועה חמישה קילומטרים מהגדר

איתי בקשי:  קודם כול, אני רוצה להגיד תודה לדויד על ההקשבה והשותפות לאורך השנה, תודה רבה

איתי בקשי:  אני נורא גאה לגור במקום שאני גר, גאה בנוער שנמצא במקום שאני נמצא

איתי בקשי:  קודם כול, כמו שנאמר כאן, אני חושב שאנחנו לא מתמסכנים, אנחנו פשוט מכירים במציאות, ולצערי זה משהו שקורה הרבה, וזה משהו שצריכים להיות ערוכים אליו

איתי בקשי:  אנחנו רואים שמבצעים, לצערנו הרב, כבר נהיו משהו יותר מדי מוכר – לדעתי היה כבר מבצע פעמיים בשנה – וזה כבר לא נתפש

איתי בקשי:       צריך גם לזכור שלעומת הקורונה היו לנו תחליפים מסוימים

איתי בקשי:  עד כמה הם טובים – אי-אפשר להיכנס לזה, אבל אפשר להביא לדוגמה את הזום

איתי בקשי:  במבצע אין לנו את הפלטפורמה הזאת שנקראת זום, כי עוד פעם, כמו שנאמר, רוב הנוער, רוב ההורים, מתעסקים בלחפש מיטות ומחפשים איפה להיות בתקופה כזאת ארוכה – תודה לכל מי שמשקיע ונותן מקום לינה לכל מי שמחפש מהעוטף – אין תחליף טוב לדבר הזה

איתי בקשי:  גם המהות של העניין – תלמיד שלומד במרחב מוגן זה לא משהו שאנחנו רוצים לקבל

איתי בקשי:  המציאות היא כמו המציאות, ואנחנו מתעסקים בחינוך, לכן אני חושב שלהכין מראש את הדבר הזה, לתת לתלמידים הקלות מסוימות בשביל שיהיה להם יותר קל, זה משהו מהותי והכרחי בשביל שנוכל להיות קצת קצת בראש יותר שקט בתקופה המאתגרת הזאת, שכמו שאמרתי קורית כבר יותר ויותר

איתי בקשי:  אני מסכים עם ההקלות שעלו פה, בין היתר זה תוספת זמן, אולי 15% לפי שעה, מועד בחינה נוסף כדאי

איתי בקשי:  בין היתר כמו שעלה פה, שכשדוחים בחינה זה בהכרח יעלה על בחינות אחרות, כי כבר הלו"ז נורא צפוף, בעיקר כשמתחשבים ב-י"א, י"ב, וב-י'

איתי בקשי:       אני חי את המבצעים האלה די הרבה

איתי בקשי:  מה שאני עושה בדרך כלל זה לא להתעסק בכלל בלימודים

איתי בקשי:  קודם כול, תודה על המעמד

איתי בקשי:  אני מקווה שתשמעו מפה ותיקחו את הדברים לא רק ל: "אוקיי, אנחנו רוצים לעשות חבילה", אלא מה יהיה בזה

איתי בקשי:  אני גם מצפה שתהיה כאן בדיקה לעומק איך המצב באמת משפיע על ילדים בעוטף, בשביל להסיק את המסקנות העמוקות יותר להמשך החיים

איתי בקשי:  לא הכול נגמר ומתחיל בבחינת בגרות, זה המון המון מעבר לזה, בין אם זה חברתי ובין אם זה לימודי

איתי בקשי:  אני מקווה שתתייחסו לזה, אני מקווה שתיקחו את זה קצת יותר רחוק, אני מקווה שתבואו לבקר אצלנו, גם בדרום אדום

איתי בקשי:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  ח"כים, אני רק רוצה לומר לכם, מועצת התלמידים והנוער מקפידים להגיע פה לוועדות ובאמת מעורבים בצורה מאוד אקטיבית, גם מאחורי הקלעים, גם אחרי זה בפגישות שלי איתם

יוסף טייב:  באמת תודה רבה לכם על זה שאתם לוקחים את הנושא - - -       

מאיר כהן: מותר לשאול, אדוני?      

יוסף טייב: כן, בבקשה

מאיר כהן: אתם ישבתם ביניכם, כל התלמידים, בלי המבוגרים – אתם – ויצרתם איזו חבילה, רשימה של הצעות ברורות לשיפור המצב? כי אתה יודע, אנחנו, המבוגרים, איתכם

מאיר כהן:  אין שום ויכוח

מאיר כהן:  אבל לפעמים זווית הראייה שלכם היא אחרת משלנו

מאיר כהן:  האם אתם ידעתם לשבת כולכם, כל מועצת התלמידים, כל נציגי היישובים, לעשות שולחנות עגולים בתוך בתי הספר ולהציע? אני מבין שהיריעה מאוד רחבה, אבל הדיון הזה הוא על בגרויות, ויש לזה משמעות מאוד מאוד גדולה

מאיר כהן:  בסופו של דבר, הכרטיס הזה פותח לך את השער לאקדמיה או לא פותח לך את השער לאקדמיה

מאיר כהן:  לכן אני מבקש מכם להתמקד בדבר הזה, הוא מאוד חשוב

מאיר כהן:  אם לא עשיתם את זה, אז רצוי מאוד שתשבו, שולחנות עגולים, תגבשו מה אתם, התלמידים, רוצים ממשרד החינוך, מהוועדה, מיושב-ראש אגף החינוך

מאיר כהן:  תודה

איתי בקשי: קודם כול, דבר כזה יקרה ויכול לקרות

איתי בקשי:  אבל בשביל שדבר כזה יקרה, צריך לדעת שיש את ההיענות לדבר כזה, צריך לדעת שמעבר לדיון, שלפי מה שקראתי הוא מהיר, צריך באמת לשבת פה עם אנשים, עם שולחן עגול מלא, להראות רצינות מלאה

יוסף טייב: אצלכם

איתי בקשי: אין בעיה, אצלנו זה יקרה

איתי בקשי:  אצלנו זה קורה, אני גם ישבתי, הסתכלתי מה אני מחפש

איתי בקשי:  אבל כמו שנשמע מהדיון, קודם כול מחפשים להבין מה אנחנו רוצים – אנחנו רוצים לעשות חבילה? אז אם אנחנו רוצים לעשות חבילה

איתי בקשי:  אני מקווה שזה באמת יקרה וזה יהיה דבר קבוע, ויודעים מה הולך לקרות בשביל לתת את ההיענות הזאת בזמן, אז דבר כזה יקרה

איתי בקשי:  מעבר לזה, אני חושב שהנוער יודע מה הוא צריך, וזה גם לא כזה מסובך

איתי בקשי:  זה יקרה

איתי בקשי:       אבל באמת, כשזה בא מלמעלה זה הרבה יותר עמוק מאשר כשזה נוער שבא ועובד כי הוא מרגיש שהוא חייב לעשות משהו

איתי בקשי:  אבל אם יש את הקריאה הזאת, ואומרים: אנחנו פה בשבילכם, תגידו לנו מה אתם צריכים – אז זה יגיע מכל המקומות וכולם יעשו את זה בשמחה

יוסף טייב: אז הינה, אני אגיד לך, אנחנו פה בשבילכם

יוסף טייב:  אתם תעשו את שלכם, אנחנו נעשה את שלנו, וביחד נמצא את הפתרון

יוסף טייב:  דויד, סליחה על העיכוב, פשוט היה חשוב לי שתשמע את כולם כדי שתוכל להתייחס לכל הטענות, בבקשה

יוסף טייב:  דויד גל מנהל בכיר בגרויות במשרד

דוד גלס: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת מאיר כהן, קינלי טור פז – קינלי היה הממונה שלי הרבה שנים כשהיה ראש מחלקת החינוך בירושלים, ואני הייתי מנהל בית הספר שם – כולם מכובדיי

דוד גלס:  אני אגיד את הסיפה

דוד גלס:  ברמה המקצועית אני מתנגד לחבילת סיוע

דוד גלס:  חשוב לי להגיד את זה כאן ולא ללכת סחור-סחור

דוד גלס:  מהניסיון שלי אני כבר שמונה שנים ראש אגף בחינות במשרד החינוך

דוד גלס:  לכל סבב יש את המאפיינים שלו

משה טור פז: הזמן עובר כשנהנים

דוד גלס: נכון

דוד גלס:  אנחנו רואים שכל סבב בא בעוצמות שונות, הוא בא לאזורים שונים

דוד גלס:  מאז שאני בתפקיד אני חושב שלא הייתה פעם אחת שלא נתנו עזרה לדרום

דוד גלס:  אגב, אני מסכים שהם חייבים לקבל עזרה

דוד גלס:  אני אגיד גם יותר מזה, זאת החובה שלנו כמדינה כלפי תלמידי העוטף, בטח כלפי 07 עוטף עזה

דוד גלס:       אני רוצה להסביר, אדוני היושב-ראש, ואני אתן דוגמה

דוד גלס:  השנה אנחנו הזזנו את הבחינה באנגלית לעוטף עזה, בגלל הסבב הראשון

דוד גלס:  עלות ההזזה למשרד החינוך עלתה 450 אלף ש"ח

דוד גלס:  אתה יודע כמה תלמידים נבחנו? 27 תלמידים בלבד

דוד גלס:  זאת אומרת, יש שם חוסן

דוד גלס:  אני מסכים עם מה שיגאל אמר, בחינוך זה לא נגמר בסוף בבגרויות

דוד גלס:  המדינה מחויבת מגיל מוקדם מאוד עד הבגרויות, אבל התמצית זה לא הבגרויות

מאיר כהן: סליחה, כשאתה אומר שזה עלה 450 אלף ש"ח, כתבתם בחינה חדשה למועד אחר?      

דוד גלס: בטח

דוד גלס:  לא כתבנו בחינה, כתבנו שמונה בחינות

דוד גלס:  אנחנו חייבים להיערך על פי הנחיות הצו, חבר הכנסת

מאיר כהן: כנראה שתצטרכו לכתוב 15 בחינות ו-20 בחינות

מאיר כהן:  אין מה לעשות

מאיר כהן:  זה לא משנה כמה זה עולה

דוד גלס: חבר הכנסת מאיר כהן, אני מסכים איתך שכסף זה לא המגבלה

דוד גלס:  זה לא אמור להיות המגבלה כשמדובר בדרום

דוד גלס:  במועד הזה הזזנו את מועד אזרחות, הזזנו את מועד מתמטיקה, הזזנו את מועד ביולוגיה, ואת אנגלית

דוד גלס:  זאת אומרת, ההנחיה של שר החינוך הייתה חד-משמעית: דויד, עד הסוף

דוד גלס:  תתנו כמה שיותר הקלות, כל עוד זה ממוסגר בלוחות זמנים ובגבולות גזרה

דוד גלס:       אני רוצה להגיד עוד דבר אחד, וחשוב לי לומר את זה גם למועצת התלמידים, גם לתושבי הדרום

דוד גלס:  ההקלות שניתנו זה ל-40-0 ק"מ

דוד גלס:  אנחנו חושבים שאין דין עוטף עזה כדין מזכרת בתיה

דוד גלס:  צריך לעשות הבחנה, למרות שבמועד הזה אנחנו נתנו לכל 40 הקילומטרים

דוד גלס:  אם נבדוק כמה אירועים היו לנו בבאר שבע לעומת עוטף עזה זה שמיים וארץ, זה שני עולמות

דוד גלס:  צריך לעשות גם את ההבחנה הזאת

דוד גלס:       הדבר הנוסף שחשוב לי להגיד, התפקיד שלי בין היתר במשרד החינוך הוא לשמור על הקרדיט של התעודה של תלמידי הדרום

דוד גלס:  בסופו של דבר, כשהם יגיעו לאקדמיה, לא יגידו: אלה תושבי הדרום, קיבלו הקלות נרחבות – ולכן ההעדפה שלהם תהיה אחרת

דוד גלס:  חבר הכנסת מאיר כהן, אני יודע שאתה בקיא מאוד בחינוך ואתה מאוד מעורב

דוד גלס:  אני יכול לומר שכבר בתקופת הקורונה אנחנו רואים שבאקדמיה, בעקבות הקורונה וההקלות בקורונה, חלק ממקצועות הבגרות לא נחשבים באקדמיה

דוד גלס:  הם פשוט מורידים אותם מהסֶכֶם, הם מורידים אותם, הם לא סופרים אותם, ולנו יש תפקיד כרגולטור

מאיר כהן: אם אוניברסיטה כזאת עושה את זה, צריך להוקיע ולסגור אותה, כי הם ישבו פה בתקופת הקורונה וקיבלנו התחייבויות מהם – ישב פה השר מרגי כיושב-ראש הוועדה

מאיר כהן:  מה שאתה אומר זה איום ונורא, זה בניגוד לכל ההסכמות עם האוניברסיטאות

מאיר כהן:  הילדים האלה סבלו מאוד בקורונה, וזה הדבר שעלה כאן, אדוני היושב-ראש

מאיר כהן:  אמרנו להם: שלא יקרה שאתם תשימו עליהם, על מצחם, אות קין, ותגידו: אלה הדור של הקורונה, לכן אנחנו לא נתחשב

מאיר כהן:  צר לי מאוד לשמוע את זה

מאיר כהן:  אני חושב שלכם, משרד החינוך, יש מספיק כוח לקרוא לאנשים האלה ולהעמיד אותם במקום

מאיר כהן:  האקדמיה לא תלושה ממדינת ישראל, וצר לי מאוד שכל כך הרבה שנים תיכונים ומערכת שלמה הולכים על פי האקדמיה

מאיר כהן:  אין דבר כזה שוועדה של כנסת ישראל, במצוקה של קורונה, תקבל החלטות ביחד עם שר החינוך – היה פה גלנט וישב, והאנשים שלו, והיו פה מנהלי אגפים שדיברו מכאבם, והיום שנתיים או שלוש אחרי זה לשמוע שהם הורידו מהסֶכֶם, זה מביש, וצר לי שהם עשו את זה

מאיר כהן:  תודה אדוני

יוסף טייב: דויד, חשוב שהעלית את זה בפני הוועדה, כי באופן אישי אני אכנס על זה דיון בוועדה וגם מאחורי הקלעים

יוסף טייב:  אני אדבר גם עם המל"ג וגם עם הוות"ת וגם עם ור"ה ועם כולם

יוסף טייב:  כמו שאמרת, לא יתכן שלקחנו פה החלטות בוועדה, ואחרי זה עולם האקדמיה והאקדמיות יעשו דין לעצמם

יוסף טייב:  בסוף יושב-ראש המל"ג הוא שר החינוך, ולכן אני אבקש גם ממנו באופן אישי את התערבותו בעניין, ואם זה לא יספיק, אנחנו נכנס פה את הוועדה

דוד גלס: אני רוצה רגע להמשיך בדברים שלי ולומר שברמה העקרונית כשיש סבבים, אנחנו במשרד מייד מכנסים ועדה, כשבדרך כלל חייב להיות שותף בה דרג בכיר מהשטח

מאיר כהן: זאת ועדה קבועה במשרד? יודעים מי האנשים?     

דוד גלס: כן, היא רלוונטית לאותו אזור

דוד גלס:  אגב, לפני שנתיים זה קרה לנו בצפון, אם אתם זוכרים את הטילים על חיפה, ובדרום בו זמנית זה קרה לנו, ולכן פעלנו במקביל גם עם מחוז חיפה וגם עם מחוז דרום

דוד גלס:  רם זהבי, שהוא מנהל מחוז לעילא ולעילא, חבר בוועדה

דוד גלס:  כולם מכירים אותו ואת המעורבות שלו ואת האמפתיה שלו במחוז דרום

דוד גלס:       אני רוצה להגיד דבר נוסף, מנכ"ל המשרד חבר בוועדה הזאת

דוד גלס:  כל דבר עובר דרך מנכ"ל המשרד

דוד גלס:  הרבה החלטות אנחנו עושים כך שאנחנו רואים את מה שקורה שם, מדברים

דוד גלס:  אגב, זה לא רק מנהל מחוז דרום, יש שם גם מנהלי מחוזות כמו ההתיישבותי, כי יש הרבה בתי ספר ופנימיות, כמו כפר סילבר שנמצא שם באזור

מאיר כהן: אתם לא רוצים לגמור עם ההתיישבותי

דוד גלס: לא, לא הבנתי

דוד גלס:  תגיד רגע שגם אני אשמע

יוסף טייב: הוא מבחינתו לסגור את הסיפור ההתיישבותי, אבל עזוב

דוד גלס: אני לא אגיד את עמדתי

דוד גלס:  בגדול, כבוד היושב-ראש, בכל מקרה כזה זה לא שאנחנו נשארים אדישים

דוד גלס:  השנה אנחנו גם נתנו את זה מראש יחסית, לא חיכינו לסיום סבבים

מאיר כהן:  דויד, חס וחלילה

מאיר כהן:  לא יזמתי את הדיון הזה בגלל שלרגע חשבתי שאתם אדישים

מאיר כהן:  לא

מאיר כהן:  אבל זה בדיוק שני הקצוות – זה אתה וזה אנשים מהשטח

דוד גלס:  גם ההסתכלות על הציונים של התלמידים בסוף המועד, לפני פרסום הציונים – אם הם מעוותים אנחנו מסתכלים על זה

דוד גלס:  יש הרבה דברים שהמשרד עושה – אגב, כי ברוך ה' בעמדה שלי יש לי סמכות בנושא הזה – חובתנו לעשות את הדבר הזה, חובתנו

דוד גלס:  אוי ואבוי לנו אם אנחנו נשב במגדל השן, ולא נהיה ערים למה שקורה בדרום, ובפרט בעוטף עזה, ששם ליגה אחרת של אירועים

יוסף טייב:  דויד, אני רוצה לשאול אותך - - -       

דוד גלס:   אני אגיד עוד משפט אחד

דוד גלס:  אני קיימתי דיון לפני שהגעתי לוועדה, לנוכח הנושא של הוועדה, שדיבר על נוהל

דוד גלס:  אנחנו ניסינו לעשות סימולציות לנוהל כזה

דוד גלס:  ברור שלנוהל כזה יש מטריצות מאוד מאוד מורכבות, מאוד מאוד מורכבות

דוד גלס:  אתה אומר: ישובים שחטפו אזעקות, מה אני עושה איתם? חטפו שתי נפילות, או חטפו חמש אזעקות – אני עושה ככה; תשע אזעקות – אני עושה

דוד גלס:  מאוד מאוד מורכב

דוד גלס:       אני חושב שאם המשרד שלנו פעם אחת, פעם אחת, בתוך כל הסבבים האלה, יוכיח שהוא לא היה מספיק קשוב, או שהוא לא מספיק ראה את מה שקורה בדרום, אז אני מוכן לנסות לחשוב על נוהל, אבל אני אומר שזה מאוד מאוד מורכב

יוסף טייב: בדיוק על זה רציתי לשאול אותך

יוסף טייב:  התחלת את דבריך בכך שברמה המקצועית אתה מתנגד לחבילת סיוע באופן קבוע

יוסף טייב:  אני שואל, איפה יש פה התנגשות? שהמשרד יקים נוהל קבוע, ואחרי זה הוא ייקח את ההחלטה האם הוא מפעיל את הנוהל הקבוע הזה, כשברור לכל תלמיד וברור לכל מנהל בית ספר ולכל מנהל אגף מהו, ואז המשרד אומר: בגלל סיבה א

יוסף טייב:  ב

יוסף טייב:  ג

יוסף טייב:  אני מפעיל עכשיו את אותו נוהל רק על העוטף ולא על 40 הקילומטרים

יוסף טייב:  זאת אומרת, הנוהל יכול להיות קבוע

יוסף טייב:  זה שאתה מפעיל את הנוהל, זאת החלטה שלך

דוד גלס: אני אסביר

דוד גלס:  בסוף נוהל צריך להיות סוג של: במקרה כזה וכזה, אני נותן כך וכך

מאיר כהן: תרחיש ופתרון

מאיר כהן:  20 תרחישים – 20 פתרונות

מאיר כהן:  בתוך התרחישים לוקחים מרחקים, לוקחים ממוצעים

מאיר כהן:  אבל הנוהל לא נבנה על פי היישובים והמרחקים, הנוהל נבנה אם תוסיף לנוהל את התלמיד במרכז

מאיר כהן:  זה לא משנה אם יש לו שתי אזעקות בלילה או אזעקה אחת בלילה, הנזק הוא נזק, שינויי ההתנהגות הם שינויי ההתנהגות

מאיר כהן:  אני לא אמרתי לך שזה קל כמו נוהל באפסנאות בצבא

מאיר כהן:  אני יודע שזה מורכב, אתה צודק

מאיר כהן:  אבל אני חושב שכבר 20 שנה החבר'ה האלה חוטפים

מאיר כהן:  20 שנה

מאיר כהן:  20 שנה התחלפו כל כך הרבה שרים, ומה שאתה אומר לנו זה שאין נוהל, כי אי-אפשר לכתוב נוהל

מאיר כהן:  אני לא מסכים איתך

מאיר כהן:  אין דבר שאתה לא יכול לכתוב לו נוהל

מאיר כהן:       אין גם תיק נהלים שיכסה את הכול, ובזה אתה צודק

מאיר כהן:  אבל אם אנחנו יכולים לכסות 90% מהדברים, וכמו שאמר יושב-ראש הוועדה, כשקורה התרחיש הזה איך אנחנו מגיבים – זה גם נותן ביטחון לראשי היישובים, ונותן ביטחון לילדים, ונותן ביטחון להורים שיודעים שיש נוהל מאוד ברור שהם יכולים להתכוון אליו

מאיר כהן:  איפה אתם תיכנסו אחרי שכתבתם את הנוהל הברור? בדברים שהם מפתיעים, בדברים שהם יותר מהתרחישים, שם אתם תצטרכו להיכנס

מאיר כהן:  אבל מה קורה היום? יורד פה טיל – אתם מכנסים את הוועדה

מאיר כהן:  צריך להיות נוהל ברור

מאיר כהן:  האזור הזה נמצא במלחמה תמידית

דוד גלס: ובדרך כלל בבגרויות יש שם אירועים

יוסף טייב: תמיד זה קורה בתקופת הבגרויות

יוסף טייב:  אבל עזוב את מה שהתלמיד חווה, את הפגיעה ואת הפגיעה בחוסן האישי שלו, בסוף אתה מוסיף על זה את האי-ודאות מה הולך להיות איתו? אתם מבלבלים אותם לגמרי

יוסף טייב:  תנו להם משהו מאוד ברור

יוסף טייב:  תלמיד יודע – מחר יש מבצע, יש אזעקות, יש שיבוש תהליכים ושיבושי למידה, הוא יודע: אני הולך לקבל 1, 2, 3, 4

יוסף טייב:  האם עכשיו זה יחול עליי או לא? זאת החלטה של המשרד

יוסף טייב:  המשרד יגיד: עכשיו אני מכניס לתוך הנוהל הזה את עוטף עזה, ואת באר שבע אני לא מכניס

יוסף טייב:  למה? מסיבות א

יוסף טייב:  ב

יוסף טייב:  ג

יוסף טייב:  ואז בבאר שבע אני אעשה איזשהו שינוי

יוסף טייב:  אבל שראשי הרשויות, שמנהלי בית הספר, שמורים, שמי שמכין אותם לבגרות, ותלמידים עצמם, הורי התלמידים, יבינו לקראת מה הם הולכים

יוסף טייב:       חברים, אני הייתי בשדרות, עשיתי סיבוב

יוסף טייב:  אתה נכנס לכיתות, התלמידים אבודים

יוסף טייב:  עברו שבועיים, הם נמצאים, יושבים בכיתות, הכול נראה נורמטיבי, אבל הם לא מצליחים ללמוד

דוד גלס: בגלל זה אנחנו נותנים מענים

יוסף טייב: אני לא אומר שמשרד החינוך לא נותן מענה, דויד

דוד גלס: דקה

דוד גלס:  ללא קשר לנוהל אנחנו מעבירים את המסרים

דוד גלס:  אגב, אני אישית, אישית, דיברתי עם כל עשרת מנהלי עוטף עזה באופן אישי פעמיים, ודיברתי איתם על ההקלות שאנחנו ניתן להם, כי אנחנו לא רצינו שההקלות האלה יזלגו החוצה

מאיר כהן:  דויד, תראה מה עשיתם

מאיר כהן:  בוא ניזכר בדברים שאמרה חברת הכנסת דבי ביטון על הבת שלה

מאיר כהן:  הבת שלה דוחה למועד ב', חד וחלק

דוד גלס: היא לא אמורה לדחות

מאיר כהן: סליחה – כי בהצעה שהצעתם לה יש לה בביולוגיה

מאיר כהן:  כל מי שניהל פה בית ספר, תאריכי הבחינות צפופים, זה אחד על השני, וילדים שלוקחים יותר יחידות מאשר יחידות הבסיס, תמיד זה קורה שאחד על השני

מאיר כהן:  לכן במה שהיא סיפרה אתם לא נתתם פתרון

דוד גלס: נתנו

מאיר כהן: לא

מאיר כהן:  אתם אמרתם לה: ילדה, תקבלי החלטה

מאיר כהן:  איזו הגינות, שבגלל שנפלו טילים אתה כבר מוריד ממני את האפשרות למועד א', ואתה אומר לי: לך למועד ב'? למה אתה לא נותן לי מועד ג'?     

דוד גלס: זה לא נכון מה שאתה אומר

דוד גלס:  סליחה

מאיר כהן:   אבל זה מה שהיא אמרה

דוד גלס: זה ממש לא נכון

מאיר כהן: בבקשה

דוד גלס: אנחנו נתנו לעוטף עזה ול-40-0 ק"מ אפשרות להיבחן או במועד הרגיל – תתפלאו אבל - - -       

מאיר כהן: היא לא יכלה - - - היא לא הדגישה שהיא - - -      

דוד גלס: שנייה, רגע, אני אגיד

דוד גלס:  היו תלמידים שנבחנו, רצו להיבחן והרגישו מספיק חזקים כדי להיבחן, ולכן אפשרנו להם להיבחן במועד הזה

יוסף טייב: מי שלא?     

דוד גלס: נתנו להם אפשרות נוספת להיבחן ב-6

דוד גלס: 6, אחרי כמעט שלושה שבועות

דוד גלס:  אין לנו ימים בתקופה הזאת, כי יש לנו גם מחויבות כלפי הצבא, התחייבנו כלפי הצבא לגבי לוחות הזמנים

דוד גלס:  בגלל שבאותו יום יש את הבחינה בביולוגיה, אמרנו: לתלמיד שיש בחינה בביולוגיה, נזיז את הבחינה ל-21 בחודש

דוד גלס:  זאת אומרת, נתנו מענה גם לתלמידים של ביולוגיה

יוסף טייב: איזו בחינה אתם עושים ב-21? בביולוגיה?      

דוד גלס: כן

דוד גלס:  לגבי מה שדיברה חברת הכנסת, היא אמרה: בבחינה בביולוגיה אפשר להיבחן בשני אופנים – באמצעות המחשב, זאת בחינה מתוקשבת, או בחינת נייר

דוד גלס:  גם אם המשרד יעשה פליק פלאק מהיום עד מחר, הוא לא יוכל לעשות בחינה כזאת תוך שלושה שבועות

דוד גלס:  לכן היא יכלה להיבחן בבחינת נייר

דוד גלס:  זה לא שלקחנו לה

יגאל ידין: אבל היא לא יכולה להיבחן ממוחשב

דוד גלס: אבל היא יכולה להיבחן בבחינה, סליחה

יגאל ידין: בסדר, אבל לא ממוחשב

דוד גלס: סליחה, כולנו פה ניהלנו בית ספר, ואני ראש אגף בחינות, אני מכיר את הבחינות

דוד גלס:  בסוף בחינה מתוקשבת היא מקבילה לבחינת נייר, היא אותה רמה

דוד גלס:  אוי ואבוי לנו אם הבחינה הזאת תהיה קלה יותר והבחינה הזאת תהיה קשה יותר, כי הן אמורות להיות אותן בחינות

מאיר כהן: אולי תנסה לא לחשוב כמנהל בית ספר

דוד גלס: אני חושב כראש אגף בחינות - - -      

מאיר כהן: אולי תנסה לחשוב כתלמיד ב-י"ב שקשה לו - - -      

דוד גלס: לא

דוד גלס:  אתה יודע מה?      

מאיר כהן: שנייה, שנייה – שמתעורר באמצע הלילה לשלוש-ארבע אזעקות

מאיר כהן:  אל תחשוב כמנהל בית ספר

מאיר כהן:  אתה יודע, אנחנו, המורים והמנהלים ומנהלי בתי הספר, מדברים עם התלמידים שלנו עברית, אבל זאת לא תמיד אותה השפה

מאיר כהן:  אולי היה צריך שבאמת אתה תיזום, דווקא ממרום מושבך

מאיר כהן:        דויד, עוד פעם, אין פה שום דבר אישי, חלילה, אני מאוד מעריך אותך, ואני חושב שאתה מפרפר יותר מכל אחד במשרד החינוך

מאיר כהן:  האחריות שמוטלת עליך לא מוטלת על אף אחד

מאיר כהן:  אבל אני שואל, יכול מאוד להיות שאולי בוועדה הזאת תביאו את כל 15 האנשים שנראים כמו יגאל ומתעסקים במשימות האלה, תביאו את בקשי ואת כל החברים שלו, תקשיבו להם

מאיר כהן:  מהדברים שלך עולה שאתה נותן טיפה הארכה לאלה שהצליחו לבוא אחרי ההפגזות ולעשות

מאיר כהן:  לא הם מעניינים אותי

מאיר כהן:  מעניינים אותי אלה שנמצאים בטראומה ולא יכולים להגיע

מאיר כהן:  מה לעשות, גם אלה הילדים שלנו וגם אלה הילדים שלנו

מאיר כהן:  ואחרי שהסברת את כל התהליך, עדיין, בגלל שהם חטפו הפגזות, אתה הורדת לה את האפשרות ללכת למקוונת, והיא הצליחה ללכת רק בכתב

מאיר כהן:  זה לא פתרון, כי בסופו דוחסים את הילדים לאיזו מציאות

מאיר כהן:       מהרגע שהילדים האלה מאבדים את זכות הבחירה מול ילד אחר בארץ, נגמר הסיפור

מאיר כהן:  אתה יכול לתרץ עד מחר

מאיר כהן:  להגיד לך שזה פתרון קל? לא

מאיר כהן:  להגיד לך שאתם לא משתדלים? אתם בוודאי משתדלים

מאיר כהן:  אבל תקשיבו לילדים, בחייאת זום-זום

מאיר כהן:  תעזוב אותך, נו, תקשיבו לילדים

יגאל ידין: אני יכול להתייחס?      

יוסף טייב: כן, בבקשה, יגאל

יגאל ידין: אני רוצה לומר שני דברים

יגאל ידין:  קודם כול, אני באמת חושב שהמשרד קשוב

יגאל ידין:  זה לא העניין אם הוא קשוב או לא קשוב

יגאל ידין:  ביום שישי, ב-17:00 אחר הצוהריים, דיברתי עם דויד גל

יגאל ידין:  לא הסכמתי עם מה שהוא אמר – גם למה שהוא אומר כרגע – אני חושב שלא צריך לחכות לאחרי, לראות מה הציונים של הילדים אחרי

יגאל ידין:  אני חושב שהסיפור של האוניברסיטה מרתיחה גם אותי

יגאל ידין:  כשנאמרת אמירה כזאת של: רגע, מה קורה כאן? למה האקדמיה? אנחנו בונים את עצמנו על פי האקדמיה

יגאל ידין:  לא, יש כאן ילד

יגאל ידין:  אנחנו צריכים להסתכל על כל ילד וילדה, על הנפש שלו, על מה הוא מרגיש

יגאל ידין:  לא מעניינת אותי האקדמיה, לא מעניינת אותי

יגאל ידין:  לא מעניינות אותי הקלות

יגאל ידין:  דויד, אני יודע שבמשרה שלך אתה נמצא שם

יגאל ידין:       אפרופו מה שאמרת על ניהול בית ספר, אחת ההחלטות שאני קיבלתי לפני שנה וחצי היא שאני שם בצד את איך ניהלתי בית ספר

יגאל ידין:  אני עכשיו מנהל אגף חינוך, ואני צריך רגע להסתכל אחרת, ואני צריך לתכלל את הדברים בצורה אחרת, להתבונן עליהם בצורה אחרת

יגאל ידין:  זה מחייב אותי, בטח ובטח בעוטף עזה

יגאל ידין:  אני חווה את זה בשנה וחצי האחרונות

יגאל ידין:  אנחנו צריכים להסתכל על המקום הזה בצורה שונה, להיות יצירתיים במגוון המענים שאנחנו נותנים, ושום דבר, שום דבר, ואף אחד, לא צריך לכבול אותנו בהחלטות שאנחנו מקבלים

יגאל ידין:  הילדים הם הדבר היחידי

יגאל ידין:  לא משנה מה אנחנו נעשה – נעשה 20 בחינות, מועד ב', מועד ג' ומועד ד', אנחנו נאפשר להם את ההזדמנות, ולא מעניין אותי מה האוניברסיטה תגיד

יגאל ידין:  הילד צריך לצאת עם ביטחון עצמי, להיכנס לצבא, להמשיך את החיים שלו, אחרי הרבה מאוד שנים של חוויות לא טובות – אני אומר את זה בעדינות – שהוא חוויה רגשית בתוך האזור הזה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  כן, גברתי, בבקשה

אורה חכם: אני יושבת-ראש פורום ציבורי לשוויון הזדמנויות בחינוך

אורה חכם:  אני קוראת פה נוהל קבוע לזכאות בהקלות

אורה חכם:  אני שואלת את עצמי, למה הקלות? למה לא תוספת שעות לאנשים שלא קיבלו חינוך, כמו שאני מקבלת בצפון תל אביב, אלא קיבלו 20% מהחינוך? אדוני, נכון שאתה אחראי גם על מערכת ארגונית, תעזוב את הארגון בצד, יש לנו ילדים, לא ארגון

אורה חכם:  הארגון צריך לשרת את הילדים

אורה חכם:  נכון שיש לך מטלות – גם ארגון וגם לשרת

אורה חכם:       אני גם מציעה, אם אפשר, שאתה תהיה קשור ישירות ליושב-ראש ועדת החינוך במה שאתה חווה, לא רק למנכ"ל

אורה חכם:  לא שחס ושלום יש למישהו כוונות רעות, אבל יש דברים שלא מגיעים לזה

אורה חכם:  אם המנכ"ל לא מגיע – יושב-ראש ועדת החינוך

אורה חכם:  בשביל זה העוגן בכנסת זה יושב-ראש ועדת החינוך

יוסף טייב: יש ניהול ושיתוף פעולה מלא גם עם המנכ"ל, גם עם הגורמים המקצועיים

אורה חכם: אני לא אמרתי שלא

יוסף טייב: לכן אני אומר, האמירה לא במקומה

יוסף טייב:  אנחנו משדרים, לפעמים לא על אותו גל, אבל שיתוף פעולה מלא

אורה חכם: טוב

אורה חכם:  אמרתי את שלי

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אריאל, תלמיד תיכון אשקלון, בבקשה

אריאל שניידר: אני מסכים עם חבר הכנסת מאיר כהן

אריאל שניידר:  כשאני הייתי ילד יותר קטן, תמיד האשמתי את המורים ואת המנהלים שלא מבינים אותנו

אריאל שניידר:  באמת אף אחד לא ניסה לחשוב כמונו

אריאל שניידר:  אתם נותנים כל היום ציונים, תקציבים, אבל לא חושבים עלינו

אריאל שניידר:  תראו מה קורה בשנה וחצי האחרונות

אריאל שניידר:  אנחנו רואים את אותם המספרים, הירידות בציונים גם אחרי הקורונה

אריאל שניידר:  מה שקורה פה, באמת אני לא יודע מה להגיד

יוסף טייב: אריאל, מה אתה מציע?     

אריאל שניידר: את ההקלות, להוסיף עוד שעות לימוד למתקשים

יוסף טייב: מה שהמשרד נותן היום זה לא מספיק?      

אריאל שניידר: באופן אישי אני פחות מתקשה, אבל גם אני הייתי שם

יוסף טייב: ממה שאתה שומע מהחברים

אריאל שניידר: אני בא מהם, אז אני שומע אותם

אריאל שניידר:  אנחנו צריכים יותר שעות, מתרגלים למי שצריך באמת

אריאל שניידר:  למה צריך זכאות? למה? אנחנו בדרום, בעוטף, אנחנו סופגים אש טילים – לפעמים יותר, לפעמים פחות

אריאל שניידר:  באמת למה? אני כתבתי נאום, אבל לאור מה ששמעתי כאן, אני מרגיש שפחות צריך להשמיע אותו, ויותר לחשוב מה צריך לענות לכל מה שנאמר כאן

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  דויד, אתה רוצה להתייחס?      

דוד גלס: לא, אני הקשבתי לכולם

דוד גלס:  אנחנו נחשוב על הדברים במשרד

דוד גלס:  אני צריך לראות ולחשוב, אם הולכים לכיוון של נוהל, אז איך אנחנו עושים משהו חכם ולא משהו שבסופו של דבר – בסוף אנחנו צריכים לעזור למי שצריך לעזור לו

דוד גלס:  אני אגיד עוד דבר, אני מרגיש רע שאולי המענה לעוטף עזה לא היה הולם, למרות שתפיסת העולם שלנו הייתה לפי עוטף עזה

דוד גלס:  זה מה שהנחה אותנו

דוד גלס:  אגב, כל החבילה שנתנו, אני מדבר על תוספות של זמן, שינוי חוקי המענה במתמטיקה – אנחנו לחצנו על מפמ"רית מתמטיקה, כי חשבנו שזה נכון – שינויים של מועדים, אנחנו אפילו זלגנו מעבר למחויבות שלנו לצבא בגלל הבחינה באזרחות

דוד גלס:  עשינו את הדברים

דוד גלס:  יכול להיות שנחשוב על משהו

דוד גלס:  אני אתייעץ עם המנכ"ל

מאיר כהן: זה עדיין עד ל-10 באוגוסט, לצבא?      

דוד גלס: מה פתאום? מאיר, היום אנחנו כבר מסיימים את לוח המועדים ביולי

קריאה: יש גיוסים ב-9 - - -     

דוד גלס: ביולי אנחנו כבר מסיימים מועדי ב'

דוד גלס:  זאת המחויבות שלנו

דוד גלס:  הצבא אומר: חבר'ה מגיעים אלינו, הם צריכים לצאת לנופש שבועיים ברגע שהם מגיעים אלינו

דוד גלס:  הם מגיעים ממוטטים מהבגרויות שלך

דוד גלס:  ולכן שינינו את כל לוחות הזמנים, כדי שהילדים ינוחו לפני שהם מגיעים לצבא, לפני שהם מתגייסים

יגאל ידין: כדי להסביר את המשמעות הזאת, סיפרתי לדויד על שלושה מקרים כשדיברנו ביום שישי ב-17:00 אחר הצוהריים

יגאל ידין:  אני הסתובבתי בכל המקומות שהילדים שלנו שהו, פונו יותר נכון, וישבתי עם בני ובנות נוער

יגאל ידין:  אחד הדברים המרכזיים שראינו שם אנחנו מכירים ומבינים

יגאל ידין:  אמרתי לו שהסיפור של מתמטיקה בכלל, כבגרות במתמטיקה, היא מלחיצה בלי קשר לעוטף עזה, פריפריה, היא לפעמים מפרקת את הילד בהיערכות המקדימה שלו לפני הבגרות

יגאל ידין:  אשפזנו שלוש בנות שהתכוננו לבגרות הזאת

יגאל ידין:  אחת פונתה בטבריה, פונו כיישוב, אחת בבית שאן ואחת בים המלח

יגאל ידין:  זה קרע אותי

יגאל ידין:  זה ממש אחד הדברים שאנחנו צריכים להסתכל - - -       

מאיר כהן: מה זה אשפזנו?      

יגאל ידין: הן אושפזו על רקע של לחץ

מאיר כהן: לקראת הבחינה במתמטיקה?     

יגאל ידין: כן, כן

יגאל ידין:  י"א-י"ב – ואנחנו יודעים מה זה, אני הסברתי לו מה זה, ואנחנו לא ישנו עם הילדים שלנו

יגאל ידין:  ההיבטים הרגשיים במתמטיקה חשובים יותר מלדעת את - - -      

מאיר כהן: זה מדהים

מאיר כהן:  שלוש בנות אושפזו בגלל לחץ לפני? כלומר, גם הלחץ של ההפגזות וגם הלחץ של מתימטיקה, והגיעו לבית חולים

יגאל ידין: כן, לגמרי

יגאל ידין:  היו עוד כאלה שהיו רגע לפני

יגאל ידין:  זאת ההתמודדות

מאיר כהן: אגב, איזה מענה נתנו להם?     

יגאל ידין: אני הייתי שם, שפ"ח

יגאל ידין:  הסתכלנו על זה הוליסטית

מאיר כהן: משרד החינוך הבין?     

יגאל ידין: כן, ברור

יגאל ידין:  הן לא ניגשו למועד הזה, ייגשו למועד הבא

יגאל ידין:  אבל יש כאן אירוע

מאיר כהן: זה רק מחזק - - -      

יוסף טייב: עד כמה אנחנו צריכים לשים את הדגש דווקא על הילדים ופחות על המערכת

יגאל ידין: אנחנו רואים את זה, אנחנו נמצאים בשטח

יגאל ידין:  מנהלי אגפי החינוך נמצאים בשטח כל הזמן

יגאל ידין:  אנחנו נמצאים עם הקהילה שלנו, עם הילדים שלנו, במיוחד בעוטף עזה

יגאל ידין:  הם צריכים אותנו כדי שבמאקרו שלנו אנחנו נראה, וגם במיקרו נרד לרזולוציות הקטנות

יגאל ידין:       אני שוב אומר, האמת שדויד מנסה הכול, והיה קשוב לאורך כל הזמן, הוא והמנכ"ל

יגאל ידין:  אבל אני חושב שיש הבדל בין להיות קשוב לבין להבין

יוסף טייב: תודה רבה

דוד גלס: אגב, עוד הערה אחת

דוד גלס:  בגלל הלחץ שהיה, אנחנו אפשרנו לתושבי הדרום להיבחן בכל מקום בארץ

דוד גלס:  זאת פעם ראשונה שעשינו דבר כזה ואמרנו: כל מי שיוצא מהדרום ומעוניין להיבחן בירושלים ובנתניה ובטבריה – לאן שהם לא הלכו אנחנו - - -     

מאיר כהן: השאלה היא מה קורה לפני הבחינה, האם הם יכולים ללמוד?      

דוד גלס: ברור

מאיר כהן: אני מביא את זה מניסיון

מאיר כהן:  הבן שלי בן 30, גר בשדרות

מאיר כהן:  הוא מוזיקאי, הוא כותב, והוא אוהב את שדרות – מי שלא יודע, בשדרות יש סשן מוזיקלי יוצא מן הכלל – הוא אומר: אני בן 30, אני כל הזמן חושב מה קורה לילדים שצריכים עכשיו להתכונן לבגרות

מאיר כהן:  זה מטריף אותך – זה עשר פעמים בלילה, זה חמש פעמים בלילה, זה לשמוע את השכנים

מאיר כהן:  לכן, זה לא אם יום אחרי ההפגזות אני מאפשר לו ללכת לרחובות – רחובות כבר אי-אפשר להגיד – לתל אביב

מאיר כהן:  לא, הסיפור זה התהליך

מאיר כהן:  היושב-ראש אמר נכון, הסיפור זה התהליך

מאיר כהן:  שם אנחנו גם צריכים לעשות

מאיר כהן:  תודה

דוד גלס: ברור

יוסף טייב: רן שי, בבקשה

רן שי: בוקר טוב, אני בכיתה י"ב, במקיף רגר בבאר שבע

רן שי:  אני יושב-ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית

מאיר כהן: הדרומיים מצליחים, אח שלי

מאיר כהן:  כל הכבוד

רן שי: כן, אנחנו מתקדמים

רן שי:  במקור אני מדימונה

יגאל ידין: על אף ולמרות

יוסף טייב: יש לך עוד כמה נקודות אצל מאיר

קריאה: באיזה בית ספר?     

יוסף טייב: באיזה בית ספר אתה לומד?      

רן שי: במקיף רגר בבאר שבע

רן שי:  היה לי חשוב להוסיף, קודם כול, מבחינת קשב, גם מבחינת דויד וגם אצל המנכ"ל, קשב מלא כל הזמן, וגם בהקלות שהיו עכשיו

רן שי:  אני חושב שבגדול, לפחות ל-40 הן היו מאוד מתאימות ונתנו מענה, גם לאפשר להם להיבחן במועדים אחרים

רן שי:  זה היה נכון וזה היה טוב

רן שי:  אבל אני מסכים עם העניין הקבוע בשביל לתת את היציבות הזאת עוד מראש, כי אחד הדברים שקורים לנו במלחמה זה חוסר הוודאות, והציפיה העיקרית היא שהמקום שלוקח לי נגיד 80% מהיום או 60%, ייתן לי את העוגן של היציבות

רן שי:  לכן חשוב מראש לדעת את הדבר הזה

רן שי:      אני חייב להוסיף לגבי ה-40 כמה דברים

רן שי:  40 זה כולל גם את באר שבע, וזה כולל גם את אשדוד, וזה כולל גם עוד הרבה יישובים באזור

רן שי:  באופן אישי, המבצע הראשון שלי היה כשהייתי בן כמה חודשים, והאחרון שלי היה לפני כמה שבועות

רן שי:  אני חושב שגם כשלא בהכרח יש לך אזעקות כל שעה, ההשפעה הנפשית היא מאוד מאוד משמעותית, בגלל חוסר הוודאות שאנחנו נמצאים בה, ובגלל שכל סימן כתום כזה בטלוויזיה – אני, בתור תושב באר שבע, ישר חושב על המספר שיהיה כתוב שם: צפון הנגב 431, whatever, מה שהיה לפני כמה שנים

רן שי:  כל פעם זה הלחץ הזה והוא מאוד משפיע

רן שי:  בסופו של דבר, תלמידים בכל מרחב הדרום – ויש לנו מועצות תלמידים בכל יישוב בדרום, בכל בית ספר – מדברים על הקושי בכלל להתמודד עם בית ספר או לימודים, במיוחד ובמיוחד כשההקלות בסוף מגיעות בטווח של כמה ימים ספורים לפני הבחינה

רן שי:  זה רק משהו שהיה לי מאוד חשוב להוסיף

רן שי:      בנוגע להצעות משלנו, לצורך העניין, במהלך הסבב האחרון הבאנו הצעות בפני משרד החינוך, ובסוף חלקן גם התקבלו, דברים שגם היינו מדברים עליהם לפני כן

רן שי:  וכן, גם בעניין הזה יש הבנה ויש קשב

רן שי:  אבל מבחינת נוהל קבוע, אנחנו גם לוקחים את זה יותר לעומק אצלנו, כי מבחינתי זה הכרחי

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חברים, ניכנס לסיכום

יוסף טייב:  קודם כול, אני רוצה לברך את היוזמים של הדיון, חבר הכנסת מאיר כהן, ארז מלול, חברי הכנסת שהשתתפו, דבי ביטון, קינלי טור פז, שטרחו להגיע ביום שאין כנסת בצורה פורמלית, ולמרות הלו"ז המלא של כל אחד מאיתנו

יוסף טייב:  אני חושב שהנושא היה חשוב

יוסף טייב:  אני רוצה להודות לדויד גל שפינה את הלו"ז שלו, למרות הריצה שלו ברמת השטח

יוסף טייב:       אני רוצה להגיד כוועדה שכל תלמידי ישראל שווים, ואנחנו חייבים לתת להם הזדמנויות שוות

יוסף טייב:  תלמידים שנמצאים במצב דוחק, כמו במבצע מגן וחץ או במבצעים אחרים – שאנחנו מקווים שלא יהיו בעתיד – צריכים לקבל את ההתאמה במבחנים, ואני מברך את המשרד על מה שכבר נעשה

יוסף טייב:  אני מברך את מועצת תלמידים על מה שהעברתם, אני מבין שחלק מהדברים התקבלו, אבל יש עוד הרבה עבודה לפנינו

יוסף טייב:  אני שמח שהמשרד קשוב ומבין שיש פה איזשהו אירוע וצריכים לטפל בו, לאו דווקא בצורה נקודתית, אלא באמת להסתכל בצורה רחבה מאוד, לשים במרכז הדברים את התלמידים ופחות את הארגון

יוסף טייב:  מבחינתי נושא האקדמיה לא מקובל

יוסף טייב:  היו פה החלטות, ואנחנו צריכים לראות מה אנחנו עושים עם הסיפור הזה

יוסף טייב:       אני רוצה להודות לשר החינוך ולאנשי משרדו שנתנו מענה מקומי לתלמידים בעוטף עזה והאזור

יוסף טייב:  יחד עם זאת, אני חושב כוועדה – דויד, בסיפור הזה אני חולק עליך – שמשרד החינוך צריך ללכת על סיפור של נוהל קבוע, ברור, כי בסוף התלמידים צריכים את היציבות הזאת, המנהלים צריכים את היציבות הזאת, ההורים, המשפחה

יוסף טייב:  תבינו, יש פה אירוע, יש פה אירוע ברמת החוסן של התלמידים, וכל עוד אנחנו לא באים ונותנים להם איזשהו רוגע שהוא יודע לקראת מה הוא הולך, לא יעזור המענה הכי טוב שאנחנו ננסה לתת – וניתנו מענים נקודתיים על ידי המשרד

יוסף טייב:  תחשבו מה עובר בראש של הילד

יוסף טייב:  הילד צריך את הרוגע הנפשי הזה, ולצערנו היום אין לו את הרוגע הזה

יוסף טייב:  הוועדה תקיים דיון נפרד על תהליכי החינוך בעוטף עזה, באופן כולל במצבי חירום

קריאה: בשער הנגב

יוסף טייב: כן, ודאי

יוסף טייב:  אני אומר עוטף עזה, שער הנגב, 40-0 ק"מ, כל מי שנפגע

יוסף טייב:  אנחנו נותנים מענה במצבי חירום,  ובסוף הדברים האלה משפיעים לאורך זמן, ולא רק נקודתית בזמן מבצע כזה או אחר

יוסף טייב:       אני רוצה לומר, חבר הכנסת מאיר כהן, קודם כול תודה רבה על כינוס הדיון

יוסף טייב:  אנחנו נכנס גם דיון משותף עם מנהלי האקדמיה, לשמוע את ההתייחסות שלהם לנושא של תעודות הבגרות של תלמידי עוטף עזה, שער הנגב, 40-0 ק"מ

יוסף טייב:  דויד, שמענו פה איזושהי אמירה ומבחינתי היא לא מקובלת בעליל

דוד גלס: אגב, זה לא היה כלפי עוטף עזה, זה כלפי הקורונה

יוסף טייב: בסדר

יוסף טייב:  אבל יש לזה השלכות

יוסף טייב:  נלקחו פה החלטות, ואם ההחלטות של הקורונה, שנלקחו פה בוועדה, לא מיושמות על ידי האקדמיה, אז זה ימשיך, זה כדור שלג שילך וימשיך

יוסף טייב:  כוועדה אנחנו מנהלים פה דיונים רציניים ועמוקים, וגם קודמיי

יוסף טייב:  בסיפור של הקורונה נלקחו החלטות אחרי שיקול דעת רחב של כלל הגורמים, ולא ייתכן שבהחלטות שנלקחו פה בוועדה אנשי האקדמיה או מנהל כזה או אחר של האקדמיה יחליטו על דעת עצמם שהם מורידים מסדר-היום מקצוע כזה או אחר בגלל הקלות שהתקבלו

יוסף טייב:  אותן הקלות התקבלו על ידי הגורם המקצועי של המשרד, על ידי עבודה של צוות רחב מאוד, עבודה עמוקה מאוד

יוסף טייב:  בסוף אותם תלמידים שנבחנו בקורונה או בעוטף ולא משנה, עברו את המבחנים בצורה טובה, איכותית, עם מעקב אמיתי ועם רמה טובה, ולא ייתכן שהדברים האלו לא  יתקבלו על ידי האקדמיה בישראל

מאיר כהן: אדוני, אני מבקש שבכל זאת נעשה איזו התחייבות המשך מדויד לטובת הישיבה

יוסף טייב: אני מגיע בדיוק לנקודה האחרונה

יוסף טייב:  לכן, בגלל שאני חולק – ועוד פעם, זה בסדר, זאת התפיסה המקצועית ואני לא מתיימר להיות איש המקצוע – כגוף מפקח על המשרד אני מתיימר להביע את דעת הוועדה, ואני חושב שזאת דעתם של כלל המשתתפים בדיון

יוסף טייב:       אני חושב שתשקלו שוב את הסיפור הזה של ניהול קבוע, ברור, וכדאי שהנוהל הזה ייכנס לתוקף כבר בתחילת שנת הלימודים

יוסף טייב:  זאת אומרת, יש לנו עוד שלושה חודשים לפנינו

יוסף טייב:  אני לא מדבר עכשיו, תסיים את הסיפור של הבגרויות, אבל בואו ניכנס למרתון של חודשי הקיץ

יוסף טייב:  אני מוכן לבוא ולהשתתף על חשבון הפגרה – אנחנו אנשי ציבור, ולמה שצריך אנחנו נהיה פה – כדי שיהיה פה איזשהו נוהל קבוע, וכדי שהוא ייכנס, ושיהיה ברור לתלמידים, שנכנסים כבר בשנת הלימודים החדשה לכיתות י"ב, מה הולך להיות במידה שיהיה מבצע, וכולנו תקווה שלא יהיה מבצע כזה או אחר

מאיר כהן: תודה רבה

יוסף טייב: ברשותכם, אני נועל את הדיון