ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 25, פרוטוקול מספר 39, 2023-05-09 00:00

יוסף טייב: בוקר טוב

יוסף טייב:  אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט, י״ח באייר התשפ״ג, 09 במאי 2023

יוסף טייב:  חג ל"ג בעומר שמח

יוסף טייב:  אנחנו בנושא הנשירה במגזר הבדואי והטיפול בנושרים

יוסף טייב:  דיון שהתבקש על ידי חבר הכנסת יוסף עטאונה, חבר הוועדה וכמובן שאנחנו נענים בחיוב

יוסף טייב:  אנחנו פה כדי לייצג את כלל אזרחי מדינת ישראל

יוסף טייב:  לפני שאנחנו מתחילים את הדיון, הייתי רוצה שאסף, ה-ממ״מ, אולי תציג לנו חלק מהנתונים ולאחר מכן תוכל גם אתה יוסף, אז אסף, בבקשה

אסף ויניגר: תודה רבה כבוד היושב ראש

אסף ויניגר:  אני אסף, ממרכז המחקר והמידע של הכנסת

אסף ויניגר:  אני אציג כאן כמה נתונים על נשירה ועל שיעורי הלמידה בקרב בני נוער בדואים בדרום

אסף ויניגר:  נתונים שמתוך מסמך שכתבנו לבקשת חבר הכנסת יוסף עטאונה

אסף ויניגר:  לפני שאני אתחיל עם הנתונים אני רק אגיד משהו קטן

אסף ויניגר:  שיעור הנשירה בקרב התלמידים הבדואים בדרום הוא גבוה מאוד ביחס לכל קבוצת אוכלוסייה אחרת בישראל, אני מקווה שאני לא עושה Spoiler

אסף ויניגר:       הנושא הזה של צמצום הנשירה בקרב התלמידים הבדואים, הוא נמצא על סדר היום של הממשלה בשנים האחרונות ובמסגרת החלטות הממשלה על תוכניות החומש לחברה הבדואית, יש גם התייחסות לנושא של צמצום הנשירה

אסף ויניגר:  במסמך שכתבנו עבור חבר הכנסת עטאונה יש התייחסות ויש פירוט גם ביחס לזה, ואני מניח שגם משרד החינוך וגם גורמים אחרים יתייחסו לזה בהמשך

אסף ויניגר:  בואו נתחיל

אסף ויניגר:  כמה נתונים מרכזיים לפני שנסתכל על הנתונים עצמם

אסף ויניגר:       יש לנו נשירה גלויה, שהיא בעצם נשירה שנתית, והיא הדרך המקובלת על ידי משרד החינוך ועל ידי הלמ״ס, לבחון את שיעורי הנשירה

אסף ויניגר:  והם מציגים את מי שהיו רשומים כלומדים בבית ספר בשנה מסוימת, אבל בשנה העוקבת הם כבר לא רשומים לאף מוסד חינוכי

אסף ויניגר:  יש לנו גם את הנשירה הסמויה, שהיא מוגדרת כהיעדרות תכופה ממערכת החינוך או נוכחות פסיבית בכיתה, מבלי שמתקיים תהליך של למידה משמעותית, מה שמכונה בתור נוכח – נפקד

אסף ויניגר:       ההגדרה האחרונה שיש היא שיעור למידה, מספר הילדים שלומדים במסגרת לימוד ידועה, מתוך מספר הילדים בקבוצת הגיל הרלוונטית

אסף ויניגר:  צד השני של המטבע של שיעור למידה, זה כמובן שיעור אי הלימדה, משיעור אי הלמידה אפשר להסיק גם לגבי נשירה מצטברת

אסף ויניגר:  עכשיו, מה אני אציג כעת? אני אציג נתונים על נשירה שנתית ונתונים על שיעורי למידה, לגבי נשיה סמויה אנחנו לא נציג נתונים, משום שאין איזה שהוא מדד רשמי, או מדד מספיק מדויק על מנת להציג נתונים על נשירה סמויה

אסף ויניגר:  אנחנו יודעים שמשרד החינוך אמור לפתח מדד כזה, ככל שידוע לנו, מדד כזה עדיין לא פותח

אסף ויניגר:       ואני רק אציין גם בהקשר הזה, שבדו״ח מבקר המדינה שפותח ממש לאחרונה בנושא של חוסר מעש של צעירים ערבים, המבקר הביע ביקורת על כך שכלי כזה לאיתור וניתור נשירה סמויה עדיין לא פותח, ואני אגיד שגם בדו״ח הזה על חוסר מעש של צעירים, נמצא שחוסר מעש בקרב צעירים בדואים, הוא גבוה יותר ביחס לכל קבוצה אחרת באוכלוסייה

אסף ויניגר:  כלומר, יש איזה שהוא מתאם בין נשירה לבין דברים אחרים לאחר מכן

אסף ויניגר:       ועכשיו לנתונים, רק לפני כן אגיד שרוב הנשירה היא בשלב החינוך העל יסודי, בשלב החינוך היסודי כמעט ואין נשירה, ככל שידוע לנו

אסף ויניגר:  ולכן כל הנתונים שאני אציג יתמקדו בשלב החינוך העל יסודי

אסף ויניגר:  כאן אנחנו נציג נתונים של נשירה שנתית בקרב תלמידי כיתות ז׳-י״ב

אסף ויניגר:  אפשר לראות ששיעור הנשירה השנתית בקרב התלמידים הבדואים בדרום, גבוה יותר מכל אוכלוסייה אחרת, בכל השנים שמוצגות

אסף ויניגר:  אם כי יש ירידה מסוימת לאורך השנים

אסף ויניגר:       מה שצריך לקחת בחשבון ביחס לשנה האחרונה, זה שעדיין מדובר בשנה שנחשבה כשנת קורונה ואנחנו יודעים שהלימודים לא התקיימו באופן סדיר, וזה יכול להשפיע גם על הרישום המדויק של הנשירה

אסף ויניגר:  לכן יהיה מעניין להסתכל בשנים הבאות ולראות האם זה משהו חריג או שאכן יש מגמה של צמצום

קריאה: זה נתונים של הלמ״ס, כן?     

אסף ויניגר: אלה נתונים של הלמ״ס

אסף ויניגר:  כל הנתונים שאני אציג, הם עיבודים מיוחדים שנערכו על ידי הלמ״ס לבקשתנו

יוסף טייב: יש לנו השוואה בין אחוזי הנשירה שקיימים באותה שנה שנחשבת שנת קורונה, בין המגזר הכללי למגזר הערבי?      

אסף ויניגר: אנחנו רואים כאן השוואה

אסף ויניגר:  אם נסתכל על שלושת העמודות של שנת 2021, אז אנחנו רואים בכחול, זו העמודה של הבדואים בדרום, בכתום, זו עמודת החינוך העברי ובאפור, עמודת החינוך הערבי

אסף ויניגר:  ואז אנחנו רואים שבעצם בחינוך הבדואי, שיעור הנשירה הוא גבוה ביחס לכל אחת מקבוצות האוכלוסייה האחרות באופן משמעותי

חיאם קעאדן: אבל יכול להיות שהנתון בכלל לא נכום

חיאם קעאדן:  אם אתה אומר שאלה נתונים משנת קורונה ויש ירידה של 50% בתוך כמה שנים, שזה מפליא, אז יכול להיות שבכלל כל הנתון הזה לא נכון ולא מדויק

אסף ויניגר: אין ירידה של 50%

אסף ויניגר:  הירידה היא של 0

אסף ויניגר: 7%

אסף ויניגר:  וכפי שציינתי, אנחנו רואים שיש ירידה גם בשנת 2017 ביחס ל-2013

אסף ויניגר:  יכול להיות שיש כאן רישום שהוא לא מדויק

אסף ויניגר:  מעניין יהיה לראות בשנים הבאות מה היא תמונת המצב

אסף ויניגר:  כאן אנחנו יכולים לראות את התמונה ברזולוציה מגדרית

אסף ויניגר:  אנחנו רואים ששיעור הנשירה בקרב הבנים, התלמידים הבדואים, גבוה משיעור הנשירה בקרב הבנות

אסף ויניגר:  אנחנו רואים את זה מחולק לשני שלבי חינוך, ז׳-ט׳ ו-י׳-י״ב

אסף ויניגר:  ומטבע הדברים, ככל ששלב החינוך הוא גבוה יותר, אז שיעור הנשירה גבוה יותר

וליד אל-הואשלה: יש לי שאלה

וליד אל-הואשלה:  מה אחוז התלמידים הבדואים שנושרים מבתי הספר? שלוש נקודה כמה?      

אסף ויניגר: 3

אסף ויניגר: 5%

אסף ויניגר:  מה שראינו בשנה האחרונה שמוצגת, זה ששיעור הנשירה השנתי, בשנה האחרונה שיש לגביה נתונים זמינים, שיעור הנשירה השנתי בשנת לימודים מסוימת ובמעבר לשנת הלימודים שלאחריה, עמד על 3

אסף ויניגר: 5%

וליד אל-הואשלה: אני פניתי ליואב קיש לפני שבועיים או שלושה, שאלתי אותו את זה ולפני הנתונים של משרד החינוך, הנתונים עומדים על 1

וליד אל-הואשלה: 3

אסף ויניגר: הוא התייחס כנראה לכלל התלמידים, א׳-י״ב

אסף ויניגר:  אנחנו מציגים ז׳-י״ב

אסף ויניגר:  ולכן אנחנו יודעים שב- א׳-ו׳ שיעור הנשירה הוא קטן מאוד, ולכן, כשהוא הציג לך את הנתונים, אז זה השפיע ובעצם הוריד את השיעור, כיוון שזה מתייחס לקבוצת תלמידים הרבה יותר גדולה

וליד אל-הואשלה: ואם אנחנו מדברים על מספרים של כלל התלמידים הבדואים, מה המספרים?     

אסף ויניגר: תכף נגיע לזה

אסף ויניגר:  אז בנתונים הקודמים ראינו שיעור נשירה שנתית

אסף ויניגר:  עכשיו, אנחנו רצינו לקבל, כמו שאתה אומר, מושג לגבי שיעור הנשירה המצטברת

אסף ויניגר:  אז פנינו ללמ״ס וביקשנו שיפיק עבורנו נתונים על בני נוער שנמצאים במסגרת חינוכית ידועה כל שהיא, מה שמוגדר כשיעור למידה, ואלה הנתונים שקיבלנו

אסף ויניגר:  מה שאפשר לראות מהם, זה ששיעור הלמידה בקרב הבדואים בדרום, אפשר לראות את זה בעמודות הכחולות, ונתמקד בקבוצת הגיל של 16-17, ששם שיעור הלמידה הוא נמוך יותר

אסף ויניגר:       אז שיעור הלמידה בקרב התלמידים הבדואים בגיל 16-17, נמוך משמעותית משיעור הלמידה של שתי קבוצות הלמידה האחרות, יהודים וערבים, ללא בדואים

אסף ויניגר:  אפשר לראות מזה בעצם ש-17% זה הנתון ההופכי

אסף ויניגר:  17% מבני הנוער הבדואים בגילאים האלה, לא לומדים בשום מסגרת חינוכית ידועה

אסף ויניגר:  ושיעור הלמידה של 83%, הוא יחסית נמוך לעומת ה - - -      

יהודית גידלי: לאיזה שנות לימודים אתה מתייחס?      

אסף ויניגר: זה לא מתייחס לשנת לימודים מסוימת, אלא למצב הנתון בנקודת הזמן הקיימת

יהודית גידלי: אתה מדבר על - - - בכיתה י״ב? באיזה שנה?      

אסף ויניגר: לפי גילאים

אסף ויניגר:  ילדים, בני נוער בגילאי 16-17 בשנת 2021, 17% מהם, מקבוצת הגיל הזו, לא נמצאים בשום מסגרת חינוכית ידועה

אסף ויניגר:  זה נתון משמעותי

אסף ויניגר:  אוקיי, היות ומדובר בנתונים הקודמים, של שנת 2021, ואנחנו יודעים שמדובר בשנת קורונה, אז רצינו לראות אם הנתונים האלה חריגים, אם יש משהו שלא מתיישב ולא מסתדר עם מה שמוכר וידוע לנו

אסף ויניגר:  אז בדקנו את זה לעומת נתוני שנת 2018

אסף ויניגר:  אנחנו רואים שבנתונים של 2021, כן יש עלייה בשיעור הלמידה בשתי קבוצות הגיל, אבל יחד עם זאת, אנחנו רואים שבסך הכול הנתונים הם די דומים לעומת מה שהיה בשנה הזו

אסף ויניגר:       אז אנחנו אמנם לא יודעים מה יהיו הנתונים בשנים הבאות, וזה גם דבר שיהיה מעניין לראות, את ההשפעה של הקורונה על ירידה בשיעורי הלמידה, או שאנחנו נראה שיש עלייה בשיעורי הלמידה, כי זה מה שאנחנו רואים אגב במגמה הרב שנתית, אז יהיה מעניין לראות

אסף ויניגר:  אבל בסך הכול אנחנו רואים שהנתונים הם די דומים

אסף ויניגר:       עכשיו אני רוצה לפרק את הנתון הזה של אי למידה בקרב תלמידים בדואים בדרום בגילאים 16-17, אז ממה בעצם זה מורכב

אסף ויניגר:  אז מה שאנחנו ראינו זה ש-23% מבני הנוער שלא לומדים בבתי הספר של משרד החינוך, זה נתון גבוה יותר, כאשר אנחנו מסתכלים שמתוך ה-23% האלה, יש לנו 830 בני נוער שנמצאים במסגרת מוכרת אחרת, שהיא בתי ספר מקצועיים כמו תוכנית ׳הילה׳, וככה אנחנו נשארים בסופו של דבר עם 17%, של בני נוער שלא לומדים בשום מסגרת אחרת מוכרת

אסף ויניגר:  ומדובר למעשה בכ-2,400 בני נוער בגילאים האלה, שלא נמצאים בשום מסגרת מוכרת

אסף ויניגר:       אם נשווה את זה גם לנתוני שנת 2018, אותו סיפור של הקורונה, בשביל לראות איך הנתונים היו קודם לכן, אז אנחנו רואים שהמספר יציב, בשנת 2018 היה מדובר ב-2,455 בני נוער, כלומר, הדברים הם פחות או יותר יציבים ואין איזה שינוי משמעותי

אסף ויניגר:  ועכשיו נסתכל על הנתונים בצורת מאקרו סך הכול

אסף ויניגר:  אנחנו רואים מה שיש במרכז העוגה, ומדברים על כ-35 אלף ילדים בדואים בדרום בגילאי 13-17

אסף ויניגר:  זה בעצם מה שיש לנו במכנה

אסף ויניגר:       מתוכם, אנחנו רואים ש-85% לומדים במסגרות של משרד החינוך

אסף ויניגר:  עוד 3

אסף ויניגר: 2% לומדים בבתי ספר מקצועיים, כמחצית האחוז לומדים בתוכנית ׳הילה׳, ו-11% לא לומדים באף מסגרת חינוכית ידועה

אסף ויניגר:  זה 11% כי זה מתייחס לגילאי 13-17, בניגוד ל-17%, שהתייחס לגילאי 16-17

אסף ויניגר:  סך הכול 11%, כאשר אנחנו מדברים על כ-3,800 בני נוער בגילאי 13-17 שלא לומדים באף מסגרת ידועה

אסף ויניגר:  עד כאן זה היה הנתונים שלנו, של מרכז המחקר של הכנסת, עיבודים שנערכו בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה

אסף ויניגר:  מכון ׳ברוקדייל׳, עורך גם מחקרים עבור תוכנית החומ״ש שהזכרתי בהתחלה, עבור תוכנית החומ״ש לאוכלוסייה הבדואית בנגב

אסף ויניגר:       מכון ׳ברוקדייל׳ גם בחן, בדק וניתח, את שיעורי הנשירה בקרב החברה הבדואית בנגב, בשיטה קצת שונה מזו שאנחנו עשינו

אסף ויניגר:  אבל הנתון שהם הגיעו אליו, של שיעור עזיבה של תלמידים בדואים בכיתות ו׳-י״ב, הוא 19

אסף ויניגר: 5%, הוא נתון שמתיישב היטב עם הנתון שאנחנו הצגנו, של 17%

אסף ויניגר:  הם מתייחסים רק לי״ב, אנחנו מתייחסים ל-16-17, זה נתון קצת שונה, אבל סך הכול הנתונים מתיישבים

אסף ויניגר:  ולמה אני אומר את זה?      כי הנתונים של ׳ברוקדייל׳ ניתחו עוד דברים שמעניין גם אותם להציג

אסף ויניגר:  מה שהם מצאו, זה ששיעור העזיבה בקרב הבנים, גבוה משיעור העזיבה בקרב הבנות, ושגיל העזיבה הממוצע של הבנות נמוך מזה של הבנים

אסף ויניגר:  הם מצאו ששיעור העזיבה בקרב מי שמתגוררים במגורים הבלתי מוסדרים, מה שמוכר גם ככפרים הלא מוכרים, גבוה משמעותית משיעור העזיבה בקרב מי שמתגוררים בישובים מוכרים

אסף ויניגר:  ומצאו שמבחינה של תופעת הנשירה בקרב השנים, בסך הכול בולטת ירידה בשיעור הנשירה, ירידה של 4

אסף ויניגר: 5%, בין שנתון 2014 ל-2019, שזה מהווה צמצום של כ-20%

אסף ויניגר:       אני סיימתי את החלק שלי, אבל אנחנו נתייחס גם לגני הילדים, אתי תעשה את זה

אתי וייסבלאי: שלום

אתי וייסבלאי:  אני אציג רק כמה נתונים מתוך מסמך אחר שנכתב, לבקשת חבר הכנסת יוסף עטאונה, בנושא ילדים בגילאי 3-5 שלא רשומים לגני ילדים

אתי וייסבלאי:  מה שאנחנו רואים בנתון הזה, זה שבשנת 2023, תשפ״ג, יש קצת יותר מ-5,000 ילדים בגילאי 3-5 שלא היו רשומים לגני ילדים, שזה 17

אתי וייסבלאי: 4% מן הילדים בגילאים האלה

אתי וייסבלאי:  כשחלק גדול מאותם ילדים, הם במועצות האזוריות הבדואיות נווה מדבר ואלקאסום

אתי וייסבלאי:  במסמך סקרנו גם את הפעילות של משרד החינוך כדי לצמצם את מספר הילדים

אתי וייסבלאי:       כפי שאנחנו רואים כאן, זה נושא שאנחנו עוקבים אחריו כבר כמה וכמה שנים, היו כמה מסמכים קודמים

אתי וייסבלאי:  הנתון של 2023, דומה לנתון של שנת 2020

אתי וייסבלאי:  לאחר שהייתה עלייה בין 2020 ל-2021, שיכולה להיות קשורה בקורונה ויכולים להיות לכך הסברים נוספים

אתי וייסבלאי:  זה נושא שהוא כמובן הצד השני של הנשירה

אתי וייסבלאי:  תודה רבה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  חבר הכנסת יוסף עטאונה, בבקשה

יוסף עטאונה: תודה רבה כבוד היושב ראש, ובאמת תודה על ההיענות ועל קיום הדיון החשוב הזה

יוסף עטאונה:  מדובר בסוגייה מאוד משמעותית במערכת החינוך הערבית הבדואית בפרט, ובמערכת החינוך בכלל

יוסף עטאונה:  בהזדמנות הזאת, אני גם רוצה להודות למרכז המחקר, לאסף ולכל הצוות, על העבודה המאוד מעמיקה שהם עשו ועל המסמכים שהכינו, שסביבם אנחנו מקיימים את הדיון, באמת תודה

יוסף עטאונה:  אני רוצה גם להודות לכל ארגוני החברה האזרחית, שהתגייסו וגם הגישו נייר עמדה לתוך הדיון

יוסף עטאונה:  אני רוצה גם להודות לראשי הרשויות שהגיעו מהנגב, מכסייפה, מאלקסום ומרהט, תודה רבה

יוסף עטאונה:  ותודה גם לכל יתר המשתתפים בדיון הזה

יוסף עטאונה:       אני רוצה להעיר כבוד היושב ראש, שצר לי מאוד שבדיון כל כך משמעותי, כל חברי הוועדה, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, נעדרים, חוץ משני חברי הכנסת שהם מהחברה הערבית

יוסף עטאונה:  וחבל לי כל כך

יוסף עטאונה:  כל מי שמדבר על צדק, מי שדיבר על משילות בנגב בשנה האחרונה, מי שמחפש את המשילות צריך להבין שהיא נמצאת בחינוך

יוסף עטאונה:  כל הדיון הזה מתקיים תחת חוק חינוך חובה

יוסף עטאונה:  יש חוק במדינת ישראל לפיו ילדים מגיל שלוש עד גיל 18 צריכים להיות במערכת החינוך

יוסף עטאונה:       הנתונים שהוצגו כאן הם כל כך חדים וכל כך ברורים, ונכון שמשרד החינוך מנסה משנה לשנה לשחק עם המספרים

יוסף עטאונה:  שהנשירה משתנה משלושה לארבעה אחוזים, אבל המהות היא כל כך ברורה

יוסף עטאונה:  זה לא סתם מספרים, זה ילדים בגילאי שלוש עד 18 שצריכים להיות במסגרות

יוסף עטאונה:  הדבר הזה הוא באחריות המדינה, באחריות משרד החינוך ובאחריות הרשות המקומיות

יוסף עטאונה:  תפקידם הוא להביא את הילדים האלה אל מערכת החינוך ולשמור אותם בתוך המסגרת עד שיסיימו כיתה י״ב

יוסף עטאונה:  גם אחר כך להקנות להם השכלה על מנת שיוכלו להיכנס לשוק העבודה

יוסף עטאונה:       לפי הסתכלות על המספרים וחישוב פשוט, אם אנחנו מסתכלים על 5,000 ילדים בגילאי שלוש עד חמש, שאין להם מסגרת חינוכית, שאין להם גני ילדים

יוסף עטאונה:  זה נתון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, זה נתון של משרד החינוך, זה נתון שלנו, של הרשויות, ואין לו מענה

יוסף עטאונה:  כבוד היושב ראש, גם החברים מהמפלגה שלך, אם רק הייתה להם רגישות לנושא

יוסף עטאונה:       קיימו דיון על הנושא הזה של גיל שלוש עד חמש, אצל יעקב מרגי, ואני הייתי שותף לאחד הדיונים ושם הוצגו הנתונים

יוסף עטאונה:  אז המספר שהוצג היה 4750

יוסף עטאונה:  ילדים בגילאי שלוש עד חמש, שלא נמצאים בתוך מערכת החינוך

יוסף עטאונה:  ואחרי חמש או שש שנים אנחנו מקיימים דיון נוסף, ועוד 5,000 ילדים נמצאים מחוץ למערכת בגילאים האלה

יוסף עטאונה:  כולנו מודעים לחשיבות של הגיל הרך

יוסף עטאונה:  כולנו יודעים איזה ילד נפגוש בכיתה א׳ אחרי שלא נחשף למערכת החינוך בגילאים שלוש, ארבע וחמש

יוסף עטאונה:  משרד החינוך, לא מישהו אחר, מציג כל שנה את הנתונים של מערכת החינוך, בצבעים שונים

יוסף עטאונה:  חינוך ממלכתי, ממלכתי דתי, ערבי וערבי בדואי

יוסף עטאונה:       המגזר הערבי הבדואי נמצא בסוף הרשימה, שונה מכולם

יוסף עטאונה:  ובמקום לבוא ולהתמודד עם התופעה הזו, הולכים ומנציחים את הפערים

יוסף עטאונה:  כי ילד שלא נמצא בחינוך לגיל הרך, בהשוואה לילד אחר שכן היה במערכת החינוך בגיל הרך, נקודת הזינוק שלהם היא שונה

יוסף עטאונה:  זה בתוך אותה החברה עצמה

יוסף עטאונה:  אני עוד לא עשיתי את ההשוואה מול החברה היהודית

יוסף עטאונה:  לכן אני פונה בעיקר למשרד החינוך, ואני מבטיח לכם שעוד יתקיימו הרבה דיונים בנושא, זה רק הדיון הראשון בסוגייה הזו

יוסף עטאונה:  אני, כחבר ועדת חינוך, ביחד עם יושב ראש הועדה שגם כן מגלה רגישות לעניין, נדאג לקיים עוד דיון ועוד דיון ועוד דיון, עד שנקבל תשובות

יוסף עטאונה:       ולפני שמשרד החינוך יתייחס, אני רוצה להציג בפניכם מה אני מצפה לשמוע ומה היא מטרת הדיון הזה, וזה תשובות ברורות, ולא אוותר על זה לאף אחד

יוסף עטאונה:  זה לגבי גילאי שלוש עד חמש

יוסף עטאונה:  אסף הציג גם את הנתונים בקרב בני הנוער

יוסף עטאונה:  מדובר בכמעט 2,500 ילדים, כמעט 20%

יוסף עטאונה:  כל ילד חמישי במערכת החינוך הבדואית לא מסיים את הלימודים ונפלט מחוץ למערכת

יוסף עטאונה:  וכשמדברים בכללי על הנגב

יוסף עטאונה:  על מציאות העוני ועל הפשיעה, אז איך אנחנו כחברה מצפים בכלל שילדים כאלה ישתלבו בשוק העבודה? כי כמערכת, אני הוא זה שחורץ את הגורל שלהם

יוסף עטאונה:       ברגע שאני מוותר על שהמגזר הזה יהיה באמת חלק ממערכת החינוך, אז אין סיכוי בעולם שהוא יהיה מסוגל לחיות באופן נורמטיבי ולהיות לטובת המערכת

יוסף עטאונה:  ולכן, מי שאחראי למשילות היא הממשלה, שאחראית בצורה ישירה על הילדים האלה

יוסף עטאונה:  אני לא רוצה להאריך כי אני רוצה לשמוע את כל הארגונים ואת נציגי הרשויות

יוסף עטאונה:  משרד החינוך, אנחנו יודעים את הנתונים של הנשירה הגלויה

יוסף עטאונה:  אנחנו יכולים להתווכח על חצי אחוז לפה או לשם, אבל זו לא המהות

יוסף עטאונה:       אבל המכה הרצינית ביותר שמעמיקה את הבעיה של המצב בנגב, היא הנשירה הסמויה במערכת החינוך

יוסף עטאונה:  ולצערי הרב, אדוני היושב ראש, עד היום משרד החינוך לא מגדיר מה היא נשירה סמויה במערכת החינוך

יוסף עטאונה:  משרד החינוך עד היום לא יכול להצביע על שום מסגרת חינוכית ולהגיד מה הוא אחוז הנשירה הסמויה בתוך אותה מערכת

יוסף עטאונה:  גם מבקר המדינה התייחס לנושא הזה, והצביע בצורה ברורה על כך שאין מדד לפיו בודקים בצורה ברורה את אחוזי הנשירה הסמויה

יוסף עטאונה:       לפי הנתונים של משרד החינוך, הנשירה הסמויה היא המכה הרצינית ביותר במערכת החינוך הערבית הבדואית בנגב

יוסף עטאונה:  ולכן, הדרישה הראשונה שלנו למשרד החינוך היא להגדיר בצורה ברורה מה היא נשירה סמויה ואיך מודדים אותה

יוסף עטאונה:  ברגע שבונים הגדרה, אז יודעים איך ויכולים לזהות את הנשירה הסמויה בתוך המערכת ואז גם להתמודד איתה

יוסף עטאונה:  אבל כל עוד אנחנו לא יודעים מה ההגדרה של נשירה סמויה ולא יכולים להצביע עליה בצורה ברורה, אז בוודאי שגם לא יכולים לטפל בה

יוסף עטאונה:       הנושא השני שאני מעלה אותו כחלק מהדיון הזה, הוא נושא הגיל הרך והחשיבות שלו

יוסף עטאונה:  הנושא הזה כבר עלה, שנה אחר שנה, ובכל פעם משרד החינוך הגיעו לדיון בוועדת חינוך, וציינו שפנו אל הנושא הזה ושיש התקדמות לטיפול בו, ואין בעיה עם זה, אבל המספרים מדברים בעד עצמם

יוסף עטאונה:  5,000 הילדים האלה נמצאים מחוץ למערכת

יוסף עטאונה:       השאלה שצריכה לקבל מענה בדיון הזה היא מה היא התוכנית של משרד החינוך לגבי 5,000 הילדים האלה, בעיקר בכפרים הלא מוכרים בנגב, מה היא התוכנים ומה הוא לוח הזמנים

יוסף עטאונה:  עוד פעם, אנחנו לא נוותר על זה

יוסף עטאונה:  מה התוכנית לגבי 5,000 הילדים בכפרים הלא מוכרים? יש תוכנית בתוך הכפרים בקרב החברה הבדואית, במועצה האזורית לכפרים הבלתי מוכרים וביחד יכולים להציע פתרונות ולהתקדם

יוסף עטאונה:  צריכה להיות תוכנית עם לוח זמנים

יוסף עטאונה:       ושא נוסף הוא לגבי הטיפול בנשירה עצמה

יוסף עטאונה:  הייתה תוכנית ממשלה והוקצו כספים לטיפול בתופעה הזאת, במיוחד בנגב, זו הייתה אחת מהכותרות של הממשלה בתוכנית

יוסף עטאונה:  ואני רוצה לדעת מה היא התוכנית במחוז דרום? מה הם הכלים למדידה? עם מה התחלנו ולאן הגענו

יוסף עטאונה:  כי אחת מהבעיות הקריטיות ביותר בתוכניות החומש אותן הוביל במשך שנים משרד החינוך בנגב, היא שלא היו פיקוח, בקרה ומדידה

יוסף עטאונה:  אנחנו הולכים לתוכנית חומש ולא בודקים את עצמנו

יוסף עטאונה:  אז צריך שתהיה גם התייחסות לזה

יוסף עטאונה:  מה היה, מה הם המדדים והאם זה השפיע, על פי הנתונים שיש לכם מהשטח

יוסף עטאונה:       נושא נוסף נוגע בשאלה של מה אנחנו עושים לגבי הנשירה בתוך המערכת עצמה, גם בעניין הזה אשמח לשמוע את ההתייחסות של משרד החינוך

יוסף עטאונה:  ובגדול, בעניין מערכת החינוך הבדואית בנגב

יוסף עטאונה:  כפי שידוע לכולם, היא סובלת מפערים בכל התחומים

יוסף עטאונה:  אז אני מציע שבדיון הזה אנחנו נתמקד בנשירה, בכדי להתקדם בצורה עניינית, ושוב, גם לגבי 5,000 התלמידים בגיל הרך, אנחנו רוצים לשמוע תשובות ברורות לאיך אנחנו יכולים להביא אותם לתוך מערכת החינוך, כי רק משם, מהגיל הרך, אפשר להתפתח ולהתקדם

יוסף עטאונה:  תודה רבה אדוני היושב ראש

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  משרד החינוך, אני אשמח אם תוכלו להתייחס

יוסף טייב:  כי אני חושב שהנקודה שעליה אנחנו צריכים לשים את הדגש היא מה נעשה, מה הן הפעולות שהמשרד נקט במשך השנים בעקבות התופעה הזאת

יוסף טייב:  אני חושב שהתופעה היא ברורה, וגם אם נשים את היד על סיבת הנשירה או על למה אנחנו קוראים נשירה סמויה, אני לא אומר שזה פחות רלוונטי, אבל בסוף אנחנו צריכים להתמקד במה שהמשרד כן עשה ומה המשרד מתכוון לעשות בעתיד

יוסף טייב:  חיים, אתה רוצה להתייחס?      

חיים מויאל: כן

יוסף טייב: בבקשה

חיים מויאל: קודם כל אני רוצה להגיד שמדובר בדיון חשוב ואני מאוד שמח, חבר הכנסת עטאונה, שיימשך דיון בנושא הזה

חיים מויאל:  אני אומר את זה ברצינות, כי אני חושב שזה חלק מהדברים שאנחנו, כמי שמפעיל, כגוף רגולטור, צריכים לתת עליהם דין וחשבון ויש שם בעיה מאוד מאוד גדולה

חיים מויאל:  אני רוצה להתמקד בסוגיות של נשירה

חיים מויאל:  כל הנושא של הגיל הרך שהעלית, הוא לא בתחום האגף שלי, אמנם מתחיל להיות, אבל גם בתחום הזה אני חושב שצריך לעשות

חיים מויאל:  אבל קודם כל אגע בחלקים האלה, של - - -      

יוסף עטאונה: יש חוק חינוך חובה מגיל שלוש, אז מי שלא נמצא במערכת החינוך נחשב נושר, אז הוא באחריות שלך

יוסף טייב: יוסף, אתה רוצה לקבל תשובות? חיים, מי כן במשרד יכול לענות לנו על השאלות בנושא הגיל הרך?     

חיים מויאל: יש אגף

יוסף טייב: אז למה הם לא פה?      

חיים מויאל: כי זה בהקשר של נשירה

חיים מויאל:  בהקשר הזה, של נשירה, שאלת שאלה אדוני היושב, שמאפשרת לנו להגיד מה אנחנו עושים

חיים מויאל:  אני רק אומר שהתופעה - - -      

יוסף טייב: חיים, ברשותך, במקביל, אם אפשר לבקש ממי שאחראי על תחום הגיל הרך לבקש שיעלה בזום

יוסף טייב:  תמשיך

חיים מויאל: התופעה שאנחנו מתעסקים איתה היא תופעה קשה בכלל ובוודאי שאנחנו מכירים את התופעה הזאת בחברה הבדואית

חיים מויאל:  אנחנו עושים מאמצים אדירים, לפחות בתחום שאותו אני רואה

חיים מויאל:  אני גם אתן דוגמאות לעניין, למה עשינו בשנים האחרונות, וכן, כמו שהממ״מ הראו, יש ירידה

חיים מויאל:  יש לנו ויכוח לגבי הנתונים וגם לגבי מה ש-׳ברוקדייל׳ עשו

חיים מויאל:  אנחנו מודדים בצורה מסוימת והלמ״ס מודד בצורה אחרת, אבל בגדול, זה מאד מאוד דומה

חיים מויאל:       הנשירה בחברה הבדואית בדרום גדולה מידי אנחנו צריכים לטפל בזה

חיים מויאל:  יש ירידה, אבל זו לא הירידה שאנחנו מצפים לה

חיים מויאל:  דרך אגב, הקורונה העלתה את הנשירה הגלויה בכלל החברה וגם בחברה הבדואית, צריך לראות את זה גם ככה

חיים מויאל:  יש בעיות שהן בעיות מבניות בחברה הבדואית וצריך גם את זה להגיד

חיים מויאל:  יש קושי מובנה בכל מיני מרכיבים מסורתיים וכולי

חיים מויאל:  אני ביקשתי בלא מעט ישובים וכל הזמן יש איזה שהוא סוג של ויכוח

חיים מויאל:       האם בית ספר, למשל תיכון, האם ילדי הפזורה הם ילדים שנתונים לטיפולו? יש שאלה כזו

חיים מויאל:  למשל כשאנחנו פותחים בית ספר לילדים ולנוער בסיכון, מרכז חינוכי וטכנולוגי, פתחנו חמישה כאלה, כדי לתת חלק מהמענה לאותם ילדים בסיכון

חיים מויאל:  אני אומר למנהלים, למנהלי הרשויות ולמנהלי האגפים, בצורה שלא משתמעת לשתי פנים, שזה בית ספר אזורי שקולט את כל הילדים, אז אתה לא יכול לבוא ולהגיד לי כשאני בא לביקור, או כשאני מסתכל בנתונים, שזה ילד של הפזורה וזה ילד של הישוב

חיים מויאל:  זה ילד שאתה צריך לחנך אותו, נקודה

חיים מויאל:  ויש עדיין שאלות מאוד גדולות שקשורות למעברים הללו

יוסף טייב: אבל מדיניות המשרד היא שאותו בית ספר אמור להכיל?     

חיים מויאל: להכיל את כולם

חיים מויאל:  אבל אז כשאתה בא לבקר באותו בית ספר תיכון, אז אחד הנתונים המאוד ברורים שמנהל בית הספר נותן לך זה שיש לו 20% או 30%

חיים מויאל:  כאילו שזה צריך להשפיע על מדדי ההישגים של הילדים מכיוון שהם ילדים מהפזורה, אני חושב שזה לא נכון

חיים מויאל:  ועוד פעם, אני לא רוצה להיכנס לבעיות המבניות אלא לתת תשובות שהן בהקשר של מה שאנחנו עושים

יוסף טייב: המנהלים האלה מקבלים כלים נוספים בעקבות כך שיש להם אחוז מסוים של ילדים שבאים מהפזורה?     

חיים מויאל: לא

חיים מויאל:  אני נותן תשובות או מענים לילדים בסיכון

חיים מויאל:  למשל, הגדלנו מאוד את כיתות מב״ר אתגר, שהן בתחום האחריות שלי

חיים מויאל:  אלו כיתות שמונעות נשירה, כי הן קולטות את אותם ילדים שלא לומדים, לכאורה

חיים מויאל:  אנחנו דיברנו על זה בדיון הקודם, אני לא יודע אם אתה זוכר אדוני היושב ראש, אנחנו רואים ילדים בסיכון כילדים שיכולים ללמוד ואין שום סיבה שהם לא ילמדו ויגיעו להישגים

חיים מויאל:  אז פתחנו יותר כיתות לחברה הבדואית באופן ספציפי

חיים מויאל:  דרך אגב, אלה נתונים גם בהקשר של בתי ספר

חיים מויאל:       כמו שאמרתי, מרכזי החינוך הטכנולוגיים, שהתקציב שלהם לא יועד לחברה הבדואית, אנחנו התעקשנו שהחברה הבדואית תהיה חלק ותקבל את אותם תקציבים

חיים מויאל:  יותר מכך, אני אתן דוגמה כדי לסבר את האוזן

חיים מויאל:  בעניין של הזנה

חיים מויאל:  קיבלנו אישור מיוחד לתת הזנה למרכזי חינוך טכנולוגיים בחברה הערבית

חיים מויאל:  דרך אגב, בחברה היהודית לא קיבלנו עדיין, לצערי, אבל בחברה הערבית קיבלנו

חיים מויאל:       אז הבדואים לא היו בפנים ואנחנו התעקשנו שהם ייכנסו לתוך הדבר הזה, מכיוון שחשבנו שזה משהו שהוא מאוד מאוד מרכזי לילדים ולנוער בסיכון ואנחנו רואים כמה זה מרכזי בחברה הבדואית, לכן התעקשנו שהם יקבלו

חיים מויאל:  אז הזכרנו את הנושא של כיתות מב״ר אתגר, את הנושא של חינוך טכנולוגי ואת נושא הקב״סים

חיים מויאל:       גם פה יש תופעות שאנחנו מתמודדים איתן ואנחנו צריכים כל הזמן להיות באיזה סוג של עבודה מאוד מאוד רגישה

חיים מויאל:  כי הם ממנים קב״סים לא ראויים

חיים מויאל:  ואני לא רוצה לפרט פה, אבל אנחנו צריכים לעמוד באיזה שהם סטנדרטים שאנחנו מתעקשים עליהם, מכיוון שלקב״ס יש תפקיד מאוד מאוד מרכזי במניעת נשירה בישובים

חיים מויאל:  אז גם זה, ואני מקווה שבעתיד נקבל יותר תקנים ונגדיל את התקנים לחברה הבדואית ובכלל

יוסף טייב: מעבר להגדלת התקנים, האם בסוף יש למשרד איזה שהם כלים בשביל לבוא ולהגיד למנהל: ״תקשיב, הקב״ס הזה לא מתאים״

חיים מויאל: ברור, אבל זה מה שאמרנו לו

חיים מויאל:  יש עבודה מאוד מאומצת עם מחוז דרום

חיים מויאל:  שוב, בחברה הבדואית יש גם רכזי התמדה

חיים מויאל:  רכז התמדה זה תפקיד שהתפתח במחוז דרום, שבא ומנסה להתעמק בנושא ולהתעמת עם הנשירה הסמויה, כמו שנאמר פה

חיים מויאל:  אם תרצה אני אגיד גם כמה מילים בנושא של הנשירה הסמויה

חיים מויאל:  אבל כדי להתמודד ספציפית עם הנשירה הסמויה, ושוב, אני אומר את זה מביקורים שלי וממידע אישי, לא על סמך מחקר, אבל בכל אופן, כל מה שקשור לחלקים האלה של רכזי התמדה, זה שאתה בא ומתמודד מול שתי תופעות קשות

חיים מויאל:  אחת, זה עם הבנות

חיים מויאל:  שהרבה פעמים ההורים לא מאפשרים להן ללמוד מגיל מסוים

יוסף עטאונה: אתה מציג מצג שווא לוועדה, כי הנתונים מראים שהבנות לומדות יותר

יוסף עטאונה:  הנתונים של מרכז המחקר מראים בבירור שהבעיה היא של הבנים ולא של הבנות

יוסף טייב: יוסף, שניה

יוסף טייב:  תאמין לי שאני מכיר את חיים היטב

יוסף עטאונה: לא יכול להיות שהוא מסתתר תחת המסורת ואומר שתחת זה הבנות לא לומדות

יוסף עטאונה:  הבנות לומדות יותר ומצליחות יותר, צריך לטפל בנושרים

יוסף טייב: יוסף, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר

יוסף טייב:  חיים, אם תוכל בהמשך דבריך להתייחס גם לביקורת הזאת

יוסף טייב:  תודה

חיים מויאל: מגילאים מסוימים, באזור כיתות י״א ו-י״ב, הרבה מהבנים יוצאים לעבודה ואנחנו מתעקשים להשאיר אותם במערכת, על אף שיש ויכוח מאוד גדול בתוך משרד החינוך האם להנשיר אותם או לא

חיים מויאל:  אנחנו מתעקשים להשאיר אותם בתוך המח״טים בעיקר, מכיוון שאנחנו רוצים לעקוב אחריהם ולנסות להחזיר אותם בחזרה לתוך בית הספר

חיים מויאל:       מאוד פשוט להנשיר אותם, כיוון שיש ילדים שיגיעו ליומיים, לשלושה, לארבעה

חיים מויאל:  אבל אנחנו מתעקשים להמשיך לעקוב אחריהם ולנסות להחזיר אותם כל פעם מחדש

חיים מויאל:  יש בעיה קשה מאוד בהקשר הכלכלי בחברה הבדואית

חיים מויאל:  נכון שיש שיפור בנתונים, אבל עדיין, כשאני ישבתי עם ראש שבט מסוים, הוא אמר לי באופן אישי שהוא לא ישלח את הבנות ללימודים

חיים מויאל:  ואני ניסיתי לשכנע אותו

יוסף טייב: חיים, מה הסיבה שבגללה הוא לא רוצה לשלוח?     

חיים מויאל: מהרבה סיבות

חיים מויאל:  הסעות, מסורתיות, ערבוב בין בנים לבנות

יוסף עטאונה: בנקודה הזו שאתה מדבר עליה, אתה אומר שבגלל המסורת לא שולחים בנות ללימודים

יוסף עטאונה:  אז כמו שבחברה החרדית מקימים אצלכם מוסדות תואמים, תקימו גם מסגרות כאלה בתוך מערכת החינוך שמתאימות למגזר המסורתי הבדואי

יוסף עטאונה:  אם אתה אומר שזו הסיבה שבגללה לא שולחים את הבנות ללימודים

יוסף עטאונה:  אם לאחינו החרדים מותר אז גם שם מותר

חיים מויאל: אני לא אגיד לך מה התשובות שניתנו לי מכל מיני - - -      

יוסף טייב: חיים, כשאני רואה את המסמך של ה-ממ״מ, אני אומר שגם בכיתות ז׳-ט׳ יש נשירה יותר גדולה אצל הבנים מאשר אצל הבנות

יוסף טייב:  אלא אם אתה חולק על הנתונים ואז בוא ותגיד את זה לפרוטוקול

חיים מויאל: עוד פעם, כשאתה עושה השוואה של נשירה אצל בנות בחברה הכללית, אתה רואה שהיא יותר נמוכה

חיים מויאל:  אבל בחברה הבדואית היא יותר גדולה באופן יחסי מבחברה היהודית

יוסף טייב: אתה משווה אותה למגזר היהודי, אוקיי

יוסף טייב:  חיים, מה שאתה אומר עכשיו, מגובה בנתונים?     

חיים מויאל: כן, בוודאי

יוסף טייב: אז אני אשמח לקבל אותם

חיים מויאל: תקבל

חיים מויאל:  יש לנו יחידות לקידום נוער, דרך אגב, גם בהנחיה שלי

חיים מויאל:  יש קול קורא להקמה של יחידות קידום נוער והרבה פעמים, הרשויות הבדואיות לא ניגשות

חיים מויאל:  אני נתתי הנחיה לפתוח מרכזי השכלה

חיים מויאל:  לא יחידה, אלא בלי ההשתתפות של הרשויות, בכדי שתהיה אפשרות להכיל את הילדים

חיים מויאל:  הנושאים של רווחה חינוכית, של שיקום שכונות ותוכניות ייחודיות בחטיבות הביניים וכמו שאמרתי, גם נכנסנו השנה לתוכנית שנקראת ׳שמיים׳, של רכזי התמדה

חיים מויאל:       כמעט שכל התוכניות שקיימות באגף נמצאות בחברה הבדואית, באמת

חיים מויאל:  ועדיין, אני חושב שאנחנו צריכים לעשות מאמץ הרבה יותר גדול על כל המרחב, עם כל מי ששותף

חיים מויאל:  אני חושב ומאוד מסכים, שכמו שאמרת, חבר הכנסת עטאונה, כולם צריכים להיות אחראים על העניין הזה

חיים מויאל:  משרד החינוך, הרשויות ובתי הספר

חיים מויאל:  כל מי שמתעסק בחינוך צריך להיות חלק מהעניין הזה

חיים מויאל:  וככל שאנחנו נסתכל גם על נתוני הכספים וגם על נתוני התוכניות, נראה שכמעט אין תוכניות באגף שלי שלא נמצאת בחברה הבדואית

חיים מויאל:  אך יש לנו עוד הרבה עבודה לעשות בעניין הזה

יוסף טייב: מה הכלים שהמשרד צריך, גם ברמה התקציבית, כדי שיתאפשר לבוא ולשפר את העניין הזה?      

שירין נטור חאפי: אדוני היושב ראש, אני אשמח גם להתייחס

חיים מויאל: לכאורה, תמיד חסרים תקציבים

חיים מויאל:  אבל אני חושב שאנחנו צריכים לראות איך אנחנו ממצים את התקציבים שיש לנו ואחרי זה לראות

חיים מויאל:  נכון לרגע זה, בתחום שלי, של כיתות מב״ר אתגר, אמנם אני צריך לראות מה הבקשות שהתקבלו, אבל להערכתי, אנחנו נמלא את כל החסר

יוסף טייב: מה הסכום אותו משקיע משרד החינוך במערכת הבדואית כיום?      

חיים מויאל: אין לי מולי את התקציב

יוסף טייב: אני אשמח לקבל את זה חיים

חיים מויאל: בסדר גמור

יוסף טייב: בבקשה, גברתי

שירין נטור חאפי: אני מנהלת את האגף של החברה הערבית במשרד החינוך, של כלל האוכלוסייה הערבית

שירין נטור חאפי:  אני רוצה להגיד קודם כל שהנושא הזה מאוד חשוב ותודה על קיום הדיון

שירין נטור חאפי:  אני חושבת שצריך לחלק את נושא הדיון בנשירה לשלושה תחומים, כדי להתקדם: מניעה, איתור וטיפול

שירין נטור חאפי:  אני חושבת שכשנחלק את זה למניעה, לאיתור ולטיפול, וכל אחד מאתנו ייקח את האחריות שלו, גם כמשרד, מי במטה ומי במחוז וגם כאגפי חינוך, אז אני חושבת שנוכל להתקדם

שירין נטור חאפי:  כי נושא הנשירה הוא נושא רחב

שירין נטור חאפי:  בכל אחד מהתחומים שציינתי, גם בצד המניעתי: מתי צריך להתערב, איך צריך להתערב ומי צריך להתערב כדי למנוע את הנשירה

שירין נטור חאפי:       האם צריך, כמו שאמר חבר הכנסת, להתחיל בפעולות בגני ילדים, ביסודי, בחטיבה, בתיכון? הנושא המניעתי הוא נושא מאוד עמוק והוא לא רק באחריות של חיים מויאל, אלא באחריות של היועצות, של מנהלי בתי הספר, של הצוות ושל התאמת תוכנית הלימודים כך שתהיה רלוונטית

שירין נטור חאפי:  אני חושבת שהנושא שציינת הוא מאוד חשוב

שירין נטור חאפי:  בחברה הערבית אין חלוקה מגזרית בתוך בתי הספר בהתאם למסורת ולדתיות, כולנו לומדים ביחד

שירין נטור חאפי:  חרדים, דתיים וחילונים, לצורך העניין

שירין נטור חאפי:  והרבה פעמים התפיסה של בתי הספר לא עולה בקנה אחד עם מה שהבית מחנך אליו

שירין נטור חאפי:       אז צריך רגע להבין ולאפיין כשאני עושה פעולות של מניעה

שירין נטור חאפי:  אני חושבת שלהגדיר את החברה הבדואית באופן כוללני זה חוטא לאמת, כי החברה הבדואית היא לא מקשה אחת, לכל ישוב יש את האופי שלו

שירין נטור חאפי:  וכשאנחנו רוצים לטפל בנשירה אז צריך להתייחס לאופי הישוב, להרכב החברתי של הישוב ולהבין לפי זה מה הן פעולות המניעה שצריכים לעשות בתוך אותו ישוב

שירין נטור חאפי:  וגם איך מאתרים את הנושרים ואיך מטפלים בהם

יוסף עטאונה: שירין, בנקודה הזו, אני כל כך מסכים איתך

יוסף עטאונה:  אני תמיד העליתי את זה שאי אפשר להתייחס לכל הישובים בנגב אותו הדבר, היה לי ויכוח ארוך שנים על כך עם מחוז דרום

יוסף עטאונה:  אני שואל, בתוכנית שיש לך היום, אחרי התוכנית הממשלתית, מה את עושה? יושב לידך סולטן מכסייפה, יושב מולך, עומר אבו עסא מאלקסום, לגבי התוכנית שהייתה בשנה האחרונה ועליה, מה נעשה בכל ישוב באופן ספציפי? האם הם היו שותפים ולקחו חלק בתוכנית?     

שירין נטור חאפי: אז אני רוצה להגיד משהו לגבי החלוקה בנינו

שירין נטור חאפי:  מי שמנהל את מערכת החינוך בדרום זה מחוז דרום

שירין נטור חאפי:  תכף הם יגידו מה הם עושה ברמה של כל ישוב

שירין נטור חאפי:  אנחנו כאגף, האחריות שלנו מטעם משרד החינוך, היא לעשות את הפעולות הנדרשות כדי לפקח שהמשאבים והתהליכים אכן מתקיימים כמו שצריך, באופן הנכון

שירין נטור חאפי:       אני הצעתי פה משהו הרבה יותר רוחבי כי בסוף יש לנו אינטרס משותף והוא לפתור את בעיית הנשירה

שירין נטור חאפי:  כשאני אומרת מי עושה מה בעניין הנשירה, מי עושה מה בעניין האיתור ומי עושה מה בעניין הטיפול, אז זה יקדם את הדיון

שירין נטור חאפי:  אבל אין ספק שצריך להתאים את זה פר יישוב, עם המחוז ועם המשאבים שלנו כמשרד, ואם תרצו, אוכל להתייחס בהמשך גם למה שאנחנו עושים

יוסף טייב: שירין אני רוצה שגם תתייחסו אחרי זה להמלצת מבקר המדינה, שבעצם מעבר להתעסקות של מחוז דרום, יהיה איזה שהוא גורם מקצועי במטה, שעיסוקו העיקרי ואולי הבלעדי, יהיה דווקא המגזר הבדואי והערבי

שירין נטור חאפי: מבחינת המבנה הארגוני, מי שעוסק בכך ובעל האחריות הישירה הוא חיים מויאל

שירין נטור חאפי:  אגף א׳, נוער בסיכון ונשירה

שירין נטור חאפי:  לגבי החברה הערבית, אני קודם כל חייבת להגיד שהאגף שלנו מעולם לא היה אחראי ישירות עם המחוז על החברה הבדואית, ואני חושבת שזה שינוי שנעשה גם בעקבות דו״ח מבקר המדינה

שירין נטור חאפי:  לראות את החברה הערבית כאחת ולא להפריד בין החברה הבדואית והחברה הערבית, זה שינוי, זה לא היה קודם

שירין נטור חאפי:       אני רוצה להגיד שנושא הנשירה נמצא על שולחנו של מנכ״ל המשרד ויש לנו דיון על כך, בלי קשר רק לחברה הבדואית

שירין נטור חאפי:  זה נושא שמדיר שינה מענינו ונשירה סמויה היא בעיה של כל מערכת החינוך

שירין נטור חאפי:  אנחנו, כמשרד, מתקצבים לפי מספר תלמידים וכל עוד מנהל בית ספר, לא תמיד יודע לשתף אותנו, כמשרד, במספר התלמידים שמגיעים לבית הספר, אז יש לנו בעיה

שירין נטור חאפי:  יש לנו דיון ביום ראשון, שחיים מוביל מול המנכ״ל

סלאמה אלאטרש: אז אותו מנהל בית ספר - - -      

יוסף טייב: רק שמך לפרוטוקול בבקשה

סלאמה אלאטרש: סלאמה אלאטרש, ראש המועצה האזורית אלקסום

סלאמה אלאטרש:  אני חושב שאתם לא בקיאים בנושא של נשירה במגזר הבדואי

סלאמה אלאטרש:  אם אנחנו מדברים על נשירה במגזר הבדואי, אז אני שמח שמחוז דרום נמצא כאן, כי הנתונים בבתי הספר היסודיים מראים היום ש-20% מאוכלוסיית התלמידים, לא יודעים לקרוא ולכתוב בערבית

סלאמה אלאטרש:  20% האלה, הפוטנציאל שלהם להפוך לנושרים בחטיבה או בתיכון הוא 100%

סלאמה אלאטרש:       משרד החינוך עשה מבחני מיצ״ב לפני חמש שנים בקרב החברה הבדואית בנגב, בשלושה מקצועות, 84% מבתי הספר היסודיים נכשלו בשני מקצועות מתוך שלושה

סלאמה אלאטרש:  המחוז הגדיר אותם כבתי הספר כושלים ואחרי זה שינה את זה לבתי ספר במיקוד

סלאמה אלאטרש:  אתם לא יכולים להתעלם מזה, הנתונים האלה נמצאים

סלאמה אלאטרש:  בחמש השנים האחרונות המחוז לא קרא למורה מהמגזר הבדואי או למנהל בית ספר לשיחת בירור

סלאמה אלאטרש:  אנחנו מדברים עכשיו על תקציבים, חיים דיבר על כיתות מב״ר אתגר, אתה יכול להגיד לוועדה כמה כיתות נפתחו בשנה האחרונה?      

חיים מויאל: כן

סלאמה אלאטרש: בהשוואה לשנה שעברה

חיים מויאל: אני כבר אגיד לך

חיים מויאל:  בתשפ״ג, נפתחו 101 כיתות, לעומת 64 בתשפ״ב, אלה כיתות אתגר

חיים מויאל:  כיתות מב״ר, בתשפ״ב היו 59 ובתשפ״ג היו 107

חיים מויאל:  תוספת של 48 כיתות

חיים מויאל:  דרך אגב, זה יקרה גם בשנה הבאה

סלאמה אלאטרש: ישראל וייס, המבקר מטעם משרד מבקר המדינה, יש לו דו״ח ביקורת על הנשירה בחברה הבדואית בנגב בשנת 2021 ובו הוא מציין שהנשירה הגלויה, לא הסמויה, היא 33%

סלאמה אלאטרש:  משרד החינוך החליט להתעלם מהנתונים האלה

סלאמה אלאטרש:  נתוני הנשירה במשרד החינוך מחוז דרום הם 4% בחברה הבדואית וזה נתון שהוא לא נכון, הנשירה הסמויה והגלויה מגיעה - - -      

חיים מויאל: אבל אתה מערבב נתונים

יוסף טייב: אני חושב שמדובר בנתונים לא מדויקים

יוסף טייב:  כי שמענו פה את הנתונים גם מה-ממ״מ

אסף ויניגר: זה נתונים שמדברים על חוסר מעש ולא על נשירה

שירין נטור חאפי: דרך אגב, האחריות על הנשירה היא שלנו ושלכם

שירין נטור חאפי:  ילד נושר זה לא רק אחריות של משרד החינוך

סלאמה אלאטרש: אני נמצא בתפקיד ראש המועצה כארבע וחצי שנים

סלאמה אלאטרש:  יש לי קרוב ל-30 בתי ספר ו-150 גנים ולא קיבלתי פנייה אחת ממנהל בית ספר על תלמיד שנשר

סלאמה אלאטרש:  חוזר מנכ״ל אומר שאם תלמיד נעדר שלושה ימים מבית הספר, אז המנהל צריך לדווח עליו

סלאמה אלאטרש:  אני בא ומציין את זה עכשיו לפרוטוקול ולוועדה

סלאמה אלאטרש:  יש לנו קרוב ל-4,000 תלמידים מכיתות ז׳-י״ב שלא מגיעים לבתי הספר

סלאמה אלאטרש:  משרד החינוך משלם מעל 60 מיליון שקלים בשנה לרשתות שמנהלות את התיכונים אצלנו

סלאמה אלאטרש:  כולם מכירים את זה ואף אחד לא יכול להתעלם מזה

חיים מויאל: אבל אתה מנהל את זה, אני לא מבין מה אתה אומר

סלאמה אלאטרש: אני כראש עיר, לא בא וסופר את התלמידים בבתי הספר

חיים מויאל: למה?     

שירין נטור חאפי: אתה צריך

שירין נטור חאפי:  הקב״סים שלך צריכים לעשות את זה

סלאמה אלאטרש: שנייה

סלאמה אלאטרש:  כשקב״ס מגיע לבית הספר ויש היעדרות של 15%, אז מנהל בית הספר אומר לו שהיום נעדרו

סלאמה אלאטרש:  הוא לא נמצא בכל בית ספר בכל יום וכל שעה

יוסף טייב: אבל הוא אמור לקבל דיווח ממנהלי בית הספר

סלאמה אלאטרש: אוקיי, זו נקודה מצוינת

סלאמה אלאטרש:  אין דיווחים ממנהלי בית הספר

סלאמה אלאטרש:  הסיטואציה שבה אנחנו נמצאים היום, היא שכשיש תלמיד שנעדר מבית הספר, אז אותו מנהל בית ספר יודע שאם הוא מדווח על אותו תלמיד אז הכיתה יכולה להיסגר כי הוא מתחיל להפסיד תקנים והוא לא ערוך לזה

סלאמה אלאטרש:  אני מזמין את ועדת החינוך לביקור של יום שלם בנגב, לראות את מערכת החינוך ולפגוש את האנשים ופשוט לראות את המציאות הקשה שאנחנו חיים בה

סלאמה אלאטרש:       היום, יש לנו נשירה שמגיעה ל-50% ותעודת בגרות לא איכותית

סלאמה אלאטרש:  ההונאה של מנהלי בית הספר היא שחיתות וצריך להקים על כך ועדת חקירה

סלאמה אלאטרש:  זו עבירה על החוק כשתלמיד נעדר מבתי הספר במשך שנתיים ושלוש שנים, ובסוף מגיע לבית הספר לטקס ומקבל תעודת סיום כיתה י״ב

סלאמה אלאטרש:  השם שלו רשום במערכת

סלאמה אלאטרש:  הנה, יש פה את מנהל אגף החינוך, שביצע תחקירים אצלי

סלאמה אלאטרש:  מי שעושה להם את הביקורות הוא רמי הוכמן, מנהל אגף החינוך של עיריית תל אביב לשעבר וגם מרצה

סלאמה אלאטרש:  ואני מדבר על נתונים שעברו למשרד החינוך במחוז הדרום

יוסף טייב: תראו, אחריות התלמידים שנמצאים בתוך אזור מסוים, היא על משרד החינוך כמו שהיא על ראש הרשות

סלאמה אלאטרש: לא נכון

יוסף טייב: שניה

יוסף טייב:  יחד עם זאת, אתה כראש רשות לא צריך להמתין כדי להגיע לוועדה בשביל לפנות למשרד החינוך

יוסף טייב:  אתה יכול לדווח

יוסף טייב:  להגיד, יש לי פה תופעה, אלה בתי הספר, אחת שתיים ושלוש, יש לי היעדרות של 50% תלמידים ומנהלי בתי הספר לא מדווחים

יוסף טייב:  עשית את זה ולא קיבלת תשובה ממשרד החינוך? תבוא אליי

סלאמה אלאטרש: זה נעשה

סלאמה אלאטרש:  הנה, מנהל אגף החינוך, שהוא איש מקצוע במועצה והוא עקב אחרי כל הנתונים ואחרי כל הביקורת שביצענו, תשמעו אותו

עומר אבו עסא: עומר אבו עסא, מנהל אגף החינוך במועצה האזורית אלקסום

עומר אבו עסא:  קודם כל, אני רוצה להתייחס לנושא של הקב״סים

עומר אבו עסא:  אנחנו מפעילים קב״סים במועצה, אבל יש בעיה עם תפקיד הקב״ס במגזר הבדואי ואני אסביר גם למה

עומר אבו עסא:  תנאי הסף שלו הם כמו של מורה, אז הם מעדיפים ללכת להיות מורים

עומר אבו עסא:  השכר נמוך וההשקעה גדולה יותר, אז הם מעדיפים ללכת להוראה

עומר אבו עסא:  לכן אנחנו כמעט ולא מקבלים קב״סים ואם מקבלים, אז מקבלים אנשים לא איכותיים

יוסף טייב: רגע, אז אתה אומר לי שאין קב״סים?     

עומר אבו עסא: לא, יש קב״ס

עומר אבו עסא:  אבל אני ממשיך, אם יש קב״ס והוא מגיע לבתי הספר, מנהלי בית הספר ברוב המקרים יודעים איך לזרוק אותו מתוך בית הספר

עומר אבו עסא:  לצערי

עומר אבו עסא:  אנחנו העברנו למשרד החינוך תלונות על יחס של מנהלים כלפי קב״סים

עומר אבו עסא:  הקב״ס אמור להיכנס ולספור ילדים, או לראות יומני נוכחות, והמנהלים לא רוצים לאפשר את זה כי זה פוגע להם בתקנים

חיים מויאל: אתם מנהלים את בתי הספר

חיים מויאל:  יש מנהל

עומר אבו עסא: המנהל הוא עובד של משרד החינוך, לא שלנו

חיים מויאל: למי אתם מעבירים את הטענות? אלינו? זה פעם ראשונה שאני שומע את הטענות האלה

יוסף טייב: לשם שינוי, ואני בדרך כלל לא עושה הנחות למשרד החינוך, אני רוצה לבוא ולומר, האחריות היא עליכם כמו שהיא על משרד החינוך

יוסף טייב:  בואו נסכם את זה, אני מבקש שתעבירו אליי את אותן התלונות שהעברתם למשרד החינוך, בסדר? אני אבדוק את זה גם מול חיים וגם מול מי שצריך במשרד, ואם אכן היו תלונות והן לא טופלו אז נבדוק, ואם צריך נעשה גם דיון בוועדה על למה הן לא טופלו

יוסף טייב:  אבל יחד עם זאת, אני מסכים עם האמירה של חיים ושל המשרד, שהאחריות היא גם עליכם

יוסף טייב:  אתם בסוף גם אחראיים על בתי הספר האלה, חברים, לא פחות ממשרד החינוך

עומר אבו עסא: עוד פעם, אנחנו שותפים ועושים מאמצים עם משרד החינוך, אבל אני משקף לך את המצב

עומר אבו עסא:  למה משרד החינוך אומר שיש תוכניות שמופעלות אצלי ברשות ואני לא השתתפתי בדיונים ובהתייעצות של המשרד לגבי זה? הוא התייעץ עם עצמו לכל היותר

עומר אבו עסא:  גם בנושא של טיפול בנשירה, אם הוא היה בא אליי הייתי יכול לתת את חלקי, גם לסיבות וגם לפתרונות

עומר אבו עסא:       יושב כאן ירון ממשרד החינוך, אנחנו הובלנו השנה את נושא ועדות התמדה, לראשונה במגזר הבדואי, זה לא היה בעבר

עומר אבו עסא:  אנחנו רוצים לפתור את הבעיה

עומר אבו עסא:  אנחנו באים ואומרים תקשיבו, יש לנו את היכולת במועצה, יש לנו את הרצון לקדם ולפתור, אבל תחת שקיפות ורצון טוב

עומר אבו עסא:  אנחנו חייבים גם להגיע למצב של להביא כל אדם לבירורים ושאילת שאלות לגבי העבודה שלו

עומר אבו עסא:       לא יכול להיות שיש 30% נשירה ומערכת החינוך ממשיכה לעבוד כרגיל

עומר אבו עסא:  לא יכול להיות שתלמידים מהפזורה מגיעים לבתי ספר ביישובי קבע כי אין להם בית ספר באזור שלהם ומנהלי בית הספר עושים להם סלקציה

עומר אבו עסא:  שמנהל אומר לתלמיד: ״אני עושה לך מבחני כניסה, אתה לא מתאים לי, לך תמצא לך מקום אחר

עומר אבו עסא: ״ להורי התלמיד הזה אין פתרון אחר, הם שלחו אותו לישוב קבע כי אין להם ברירה, אין בית ספר אחר לידם, אז הם משלמים מחיר על זה שהישוב שלהם לא מוכר, שאין להם רשות מקומית, אבל הם קיימים, כ-100 אלף

עומר אבו עסא:  הילדים האלה נדחקים החוצה, החלשים מבניהם והם נחשבים כנושרים

עומר אבו עסא:       בנוסף, אני רוצה להגיד משהו על התפקוד של מערכת החינוך, ומשרד החינוך מכיר את זה

עומר אבו עסא:  אנחנו במועצה, בדקנו את נתוני הנשירה

עומר אבו עסא:  אני אגיד לכם את הנתונים שלנו

עומר אבו עסא:  מבדיקה שלי, הנשירה בעל יסודי, מבחינת מעבר בין שנה לשנה, עומדת על ארבעה אחוזים

עומר אבו עסא:  זאת אומרת, שבחמש שנים זה 20%

עומר אבו עסא:  ביסודי, יש - - -      

קריאה: יכולה להיות חזרה גם

עומר אבו עסא: כן, אבל אני אתן לך את הנתונים

עומר אבו עסא:  במעבר בין ט׳ ל-י׳, זו הנשירה הכי גדולה והיא 12% ובשלבים האחרים זה נע בין שניים לשישה אחוזים, כאשר בי״א ובי״ב אחוזי הנשירה יורדים

עומר אבו עסא:  ואני אסביר גם למה

עומר אבו עסא:  תראו, אני ניהלתי בית ספר ואנחנו מכירים את מערכת החינוך במגזר

עומר אבו עסא:  אני חייב לתאר לכם דברים שלא תמיד מגלים אותם

עומר אבו עסא:  למה מנהל בית ספר לא מנשיר ילד בי״א ו-י״ב למרות שהילד לא מגיע? הסביר ראש המועצה היבט מסוים, אבל אני אסביר היבט נוסף

עומר אבו עסא:       איך משרד החינוך קובע זכאות לבגרות? הוא לוקח באיזה שהוא שלב בכיתה י״א, חותך את מספר הילדים ולפי זה הוא מחשב את אחוזי הזכאות

עומר אבו עסא:  אם אני מנהל בית ספר ויש לי תלמיד בכיתה י״א שכבר נשר, אין לי עניין להנשיר אותו, כי הוא נחשב לי באחוזי הזכאות, ולכן הוא לא נושר עד סוף י״ב ומקבל תעודת סיום

עומר אבו עסא:  זה דבר שאף אחד לא בודק אותו בפועל, וזה עוד נתון של נשירה שהיא לא סמויה, שהיא אמיתית, אבל היא לא נספרת, כי הילד נמצא בתוך הרישום במערכת בית הספר, למרות שהוא לא נמצא בכיתה

חיים מויאל: זאת נשירה סמויה

חיים מויאל:  אתה טוען טענה שהיא מופנית כלפיך

חיים מויאל:  אתה אומר שהמנהל שקרן ואין מה לעשות

חיים מויאל:  אתה מנהל אותו, אתה מנהל את המנהל ואם הוא משקר צריך להביא אותו לדין, יש חוק ויש כללים בחוזרי מנכ״ל

חיים מויאל:  אתה בא וטוען שמנהלים בבתי הספר ברשות שאתה מנהל את אגף החינוך בה, משקרים במצח נחושה

חיים מויאל:  אני לא מצליח להבין מה אתה אומר על האנשים שלך

עומר אבו עסא: אני לא אומר את זה

עומר אבו עסא:  אני אומר שמשרד החינוך גם צריך לדעת איך למדוד את הדברים

קריאה: אפשר להתייחס?     

יוסף טייב: כן, אני רק רוצה לומר דבר אחד וגם חבר הכנסת ואליד צריך להתייחס כי הוא צריך לצאת להצבעות

יוסף טייב:  אני שוב בא ואומר, הנושא יטופל בצורה כזו או אחרת, אבל האחריות היא קודם כל עליכם, תדווחו למשרד החינוך על אותם מנהלים בעייתיים, עם כל הכבוד

סלאמה אלאטרש: משרד החינוך לא עושה להם כלום

יוסף טייב: אתה כראש רשות ואתה כמנהל אגף חינוך, אני מצפה מכם שתגישו את התלונות האלה למשרד החינוך

סלאמה אלאטרש: יש לנו מנהל מחוז שהחברה הבדואית לא מעניינת אותו, הוא לא רואה את החברה הבדואית ממטר

סלאמה אלאטרש:  הוא אמר את זה במספר ישיבות

יוסף טייב: שניה, יוסף מכיר אותי ויודע עד כמה אני מגויס לנושא

יוסף טייב:  מכאן והלאה, אני מצפה שהדברים ישתנו, ואני אקח את זה עם יוסף יד ביד

יוסף טייב:  כי כמו שאמרתי, ילד הוא ילד וכל ילדי מדינת ישראל צריכים לקבל את המענה ההולם

יוסף טייב:  מכאן אפשר לפתוח דף חדש?      

סלאמה אלאטרש: אפשר לפתוח דף חדש, אבל יש לי שאלה אחרת

סלאמה אלאטרש:  משרד החינוך התעלם מאיתנו

סלאמה אלאטרש:  אני בעצמי שלחתי ארבעה מכתבים כדי לקיים דיונים כאן בוועדת חינוך על נושאים שממש חשובים לחינוך הבדואי בנגב, ולא קיבלנו אפילו תגובה או התייחסות, גם מוועדת החינוך

סלאמה אלאטרש:  וזה מראה על מדיניות של הוועדות, של משרד החינוך, של הכנסת ושל המדינה, לגבי האוכלוסייה הבדואית

סלאמה אלאטרש:  למרות שאנחנו, כאוכלוסייה חלשה, מאוד התקדמנו

יוסף טייב: אני אישית לא זכור לי שקיבלתי איזו בקשה כזאת, אבל אם אכן התקבלה - - - , הוא דיבר איתי והוא קיבל

יוסף טייב:  חבר הכנסת ואליד, בבקשה

וליד אל-הואשלה: שלום לכולם, תודה לך כבוד היושב ראש, תודה לחברי יוסף עטאונה, שממשיך לעקוב אחרי כל הנושא של החינוך ביישובי הנגב ובחברה הבדואית

וליד אל-הואשלה:  אני נמצא בכנסת שש שנים וכל שנה מתקיים כאן דיון על נשירה בחברה הבדואית

וליד אל-הואשלה:  ולצערי הרב, כל פעם מקיימים דיון, מסכמים אותו ולא יוצא מזה כלום

וליד אל-הואשלה:  האחוזים נשארים אותם אחוזים ולא מתקדם כלום בנושא הזה, לצערי הרב

וליד אל-הואשלה:  חיים, אני מקווה שתמצא זמן לחזור בך מהאמירה על הילדים של הכפרים הלא מוכרים, שיש להם קושי בהבנה

וליד אל-הואשלה:  זו אמירה - - -      

חיים מויאל: מה?     

וליד אל-הואשלה: אמרת שלילדים מהפזורה הבדואית יש קושי מובנה

חיים מויאל: ממש לא

וליד אל-הואשלה: יש פרוטוקול לישיבה

חיים מויאל: לא, סליחה, אדוני, אתה לא תגיד שאמרתי דבר כזה

חיים מויאל:  אני לא אומר משפט כזה על שום ילד בשום מצב

חיים מויאל:  אין שום קושי בהבנה ואני מבקש ממך אדוני שלא תשים עליי את הדבר הזה

וליד אל-הואשלה: שניה אחת, אני לא הפרעתי לך

חיים מויאל: אתה מפריע לי עכשיו, שאתה שם עליי משהו שאני לא אמרתי

יוסף טייב: וואליד, יכול להיות שהדברים הוצאו מהקשרם?     

וליד אל-הואשלה: אני מבקש גם להפסיק במושג הפזורה הבדואית, יש כפרים לא מוכרים, שסובלים מזה שנים רבות וצריך להתייחס לזה בהתאם

וליד אל-הואשלה:  זה שהשר לא מתייחס לחברה הבדואית ולא מגיע לדיון הזה, זה מילא, אבל מנהל המחוז צריך להיות כאן בישיבה הזאת, להתייחס הנושאים האלה ולתת את הדין למה שקורה בחברה הבדואית

וליד אל-הואשלה:  אנחנו מדברים על סוגייה מרכזית בנושא החינוך בחברה הבדואית

וליד אל-הואשלה:       יש גם את הנושא של נשירה סמויה ויש לזה סיבות: נושא הצפיפות בבתי הספר: יש לנו 150 בתי ספר בחברה הבדואית, ב-60 מהם יש מעל 500 תלמידים, ב-11 מהם יש מעל 1,000 תלמידים, ב-10 מהם יש מעל 800 תלמידים

וליד אל-הואשלה:  גם זה מהווה גורם לנשירה מבתי ספר

וליד אל-הואשלה:  נושא נוסף הוא אי חיבור של בתי ספר לחשמל: יש בתי ספר בחברה הבדואית שלא מחוברים לחשמל, וכל פעם המשרדים הממשלתיים ממציאים סיפורים אחרים לסיבה שבגללה לא מחברים את בתי הספר האלה לחשמל

וליד אל-הואשלה:       נושא נוסף הוא הנושא של הריסות בתים בנגב: גם זו סיבה לנשירה סמויה בכפרים הבלתי מוכרים בנגב

וליד אל-הואשלה:  לכן, צריכים לשים דגש על הנושאים האלה בכל המשרדים הממשלתיים על מנת להוריד את אחוזי הנשירה בחברה הבדואית

וליד אל-הואשלה:  אני בספק אם אנחנו יכולים להשיג משהו מהדיון הזה, זה עניין של מדיניות ממשלה, השר שנבחר לפני חצי שנה לא הגיע בכלל לחברה הבדואית והמנכ״ל שלא גם לא

וליד אל-הואשלה:  מנסים להקים עכשיו רשת חינוך חדשה, כל פעם מאלתרים דברים חדשים על מנת - - -     

סלאמה אלאטרש: אפילו על ממונה על החינוך הבדואי במחוז דרום לא הגיע לדיון

וליד אל-הואשלה: הסיבות ידועות לכולם

וליד אל-הואשלה:  ההריסות, הצפיפות בכיתות בבתי הספר במגזר הבדואי

וליד אל-הואשלה:  ההתייחסות הזו של המטה המרכזי, של השר, מראה עד כמה המשרד מוכן לסייע בנושא הזה

וליד אל-הואשלה:  לכן לצערי הרב, אנחנו נמשיך גם בשנה הבאה ובשנה לאחריה, לקיים דיונים בנושא הנשירה ולא יקרה עם זה כלום

וליד אל-הואשלה:  לכן הדרישה, היא שלפחות המחוז יתייחס בצורה טובה יותר לתלמידים הבדואים בנגב

וליד אל-הואשלה:  תודה

יוסף טייב: ואליד, אני רק רוצה לומר שב- 17 בנובמבר 2020, אני החלפתי פה, בחדר הזה, את יו״ר הוועדה, ואחד הנושאים שעלו אז בנוגע למגזר הבדואי היה נושא החיבור לחשמל, ומסקנות הוועדה היו שאנחנו קוראים למדינה ליישם את ההחלטות שלה ואת החלטות בג״ץ בנוגע לחיבור חשמל ובינוי לכלל בתי הספר בכלל הגילאים בדרום

יוסף טייב:  אני לא זוכר בדיוק מה הייתה תשובת השר, מדובר במשהו שהיה לפני שלוש שנים, אבל אני תכף אעבור על זה

וליד אל-הואשלה: רם זהבי הוזמן לישיבה?     

קריאה: מנהל מחוז דרום

יוסף טייב: משרד החינוך קבע מי צריך להגיע

יוסף טייב:  אני אבדוק את זה

שירין נטור חאפי: נושא הדיון היה נשירה, מי שמטפל בנושא הנשירה במחוז דרום נמצא כאן

שירין נטור חאפי:  במקרה, ברכיה, הממונה, חולה בקורונה ולכן הוא לא פה

יוסף טייב: שירין, אני חושב שזה הזמן לאחל לך גם בהצלחה בתפקיד

סלאמה אלאטרש: למה מפרידים אותנו?     

שירין נטור חאפי: מי מפריד אתכם? אני מנהלת אגף החברה הערבית ואני בדיון על החברה הבדואית, מי מפריד?      

סלאמה אלאטרש: למה אנחנו, החברה הבדואית, מהווים 34% מהאוכלוסייה בנגב, ויש אצלכם ממונה שבפעם הראשונה שהוא שמע על החברה הבדואית הייתה כשהוא עבר לגור בנגב

שירין נטור חאפי: חברים, אם אנחנו דואגים לילדים הבדואים בנגב, אני מציעה רגע לשנות את השיח

שירין נטור חאפי:  יש כאן את נציג מחוז דרום שבא עם נתונים, הוא עובד בזה יום יום והוא בא עם הכול מסודר, בואו נאפשר לו רגע להציג את מה שיש לו

יוסף טייב: הם יציגו את זה עכשיו

יוסף טייב:  מחוז דרום, בבקשה

חגית בן סימון: שלום, שמי חגית בן סימון, אני מפקחת בשח״ר, שירותי חינוך רווחה ומתכללת של האגף במחוז

חגית בן סימון:  אני רוצה ברשותכם להתייחס למספר דברים שעלו כאן

חגית בן סימון:  השנה התחלנו את תוכנית החומש החדשה

חגית בן סימון:  היעד הראשון שלנו זה הסדרה של מנגנונים וסדירויות עם הרשויות

חגית בן סימון:  חשוב לומר שהרשות היא הרשם, היא אחראית על הרישום בבתי הספר ועל תהליכי הנשירה

חגית בן סימון:  אנחנו תמיד מביאים תוכניות פדגוגיות, הבאנו גם בעבר

חגית בן סימון:  אבל אנחנו הבנו שאם הקשר הזה לא יהיה אדוק עם הרשויות, יד ביד, זה לא ילך

חגית בן סימון:       הקמנו מחלקה ייחודית השנה מתקציב מנהל המחוז, ללא קשר למשרד החינוך אלא מהגפן המחוזי, של מלווים רשותיים

חגית בן סימון:  כל רשות מקבלת מלווה בתחום מניעת הנשירה, שמלווה החל מראש מחלקת החינוך ועד אחרון המנהלים

חגית בן סימון:  לא סיימנו לאייש בכל הרשויות, נותרו לנו עוד שתיים, כי אנחנו מחפשים את האנשים הטובים ביותר שידעו גם להיות מספיק ייצוגיים ומובילים, גם של אנשי מחלקות חינוך

חגית בן סימון:  עומאר, ציינת כאן את ועדות ההתמדה שהתחלנו בהן לראשונה השנה בחברה הבדואית

חגית בן סימון:       ועדת התמדה היא ועדה סטטוטורית, שהרשות מקיימת בגין ילדים בנשירה, מה שלא התקיים עד כאן

חגית בן סימון:  לכן הכנסנו מלווה, כדי שיוביל את התהליך ביחד עם ירון שניידר, מפקח הביקור סדיר, כדי להטמיע קודם כל סדירויות

חגית בן סימון:  אנחנו זיהינו שאתה יכול להביא גם עוד מיליון תוכניות, אתה יכול להביא עוד הרבה תוכניות אבל זה לא עושה את האפקט

חגית בן סימון:  במובן מסוים כן, כי העלנו את הזכאות לבגרות של ילדים בנשירה

חגית בן סימון:  אם אתם מכירים, כיתות אתגר זה ילדים עם הישגים הכי נמוכים והבאנו אותם לזכאות לבגרות, כנ״ל בכיתות מב״ר

חגית בן סימון:  ויש עליה לאורך כל השש שנים האחרונות

חגית בן סימון:       הבאנו עוד המון תוכניות, כמו ׳עלם נחשון׳, בכיתה ט׳, ששם זה הפיק הכי גדול של הנשירה בחברה הבדואית, והשנה, ביחד עם מנהל האגף ובתי הספר, אנחנו מובילים תוכנית למניעת נשירה בכיתה ט׳

חגית בן סימון:  התוכניות הן טובות, רואים את התוצאות, אבל ללא עבודה בשורה יד ביד עם הרשויות, לא נצליח להביא להישג משמעותי

חגית בן סימון:  לכן נכנסו מלווים רשותיים מטעמנו, שהם מדריכים של משרד החינוך, מינינו רכז נשירה מחוזי שמלווה אותם, פתחנו השתלמות ייעודית - - -      

סלאמה אלאטרש: זה לא נכון

סלאמה אלאטרש:  מי עובד אצלנו מטעמכם?      

חגית בן סימון: מה לא נכון? תן לי לסיים בבקשה

חגית בן סימון:  בבקשה עומאר, אתה שותף איתנו

חגית בן סימון:  מי זה אצלם? עאסם עאסם

חגית בן סימון:  הוא מדריך מטעם משרד החינוך של אלקסום

חגית בן סימון:  אלה אוזן מלווה אותו, התקיימו כבר ועדות התמדה במספר בתי ספר, כמובן שזה תהליך וזה לא מתקיים ביום אחד אצל כולם

חגית בן סימון:  דיברנו על נושא הגיל הרך, כנס גננות התקיים עכשיו, לפני שבועיים

חגית בן סימון:  ירון שניידר כינס את כל אשכולות הגנים ואת כל המלוות כדי לדבר על הגיל הרך

חגית בן סימון:  אנחנו לא הפרדנו

חגית בן סימון:  עשינו תהליך כולל של מניעת נשירה מגיל הגן ועד כיתה י״ב, קודם כל בראייה רשותית אבל עם משרד החינוך

חגית בן סימון:       אם צריך להביא עוד משאבים אנחנו נביא, את כל מה שצריך

חגית בן סימון:  אבל אם אנחנו לא עושים תהליכי בקרה משותפים אז לא נצליח, זה לא אנחנו או אתם

חגית בן סימון:  כל התהליך הזה של מניעת נשירה הוא תהליך של ביחד

חגית בן סימון:  אז המחוז הקים פה יחידה חדשה שלא הייתה קיימת Ever, זה לא היה

סלאמה אלאטרש: מה הוא מספר הדיווחים שקיבלתם על ידי בתי הספר על נשירה בשנה האחרונה? יש לך נתון כזה?     

חגית בן סימון: אנחנו כרגע אוספים את המידע, המדריכים עוברים בית ספר אחרי בית ספר

חגית בן סימון:  כרגע אין לי את זה כאן אבל אני יכולה להביא לך

חגית בן סימון:  הנתונים שהצגתם מצאליכם על הנשירה הם לא מדויקים, יש לי אותם כאן

סלאמה אלאטרש: הבעיה המרכזית שאיתה אנחנו מתמודדים היא הנתונים שאנחנו מקבלים ממנהלי בית הספר

סלאמה אלאטרש:  מנהלי בית הספר כפופים למשרד החינוך

חגית בן סימון: נכון

חגית בן סימון:  וכרגע אנחנו מובילים את המנהלים, כך שכל ילד שלא פקד את מערכת החינוך במשך 60 יום ומעלה, ועשו ניסיונות, ועשינו כל מה שאפשר עם הקב״סים, עם המדריכים הרשותיים ועם מדריכי ׳שחר׳ של כיתות מב״ר ואתגר, אז אנחנו מביאים אותו לגריעה

חגית בן סימון:  ואתה תראה שיכול להיות שהנשירה תגדל

חגית בן סימון:  כי אנחנו מתחילים להסדיר את העניינים הלאה ולא לטאטא דברים מתחת לשטיח

שירין נטור חאפי: אני רוצה רגע להציע

שירין נטור חאפי:  אנחנו לא מכחישים את הנתונים כמשרד, זה חשוב לי להגיד

שירין נטור חאפי:  אבל אני רוצה להגיד שלא נוח לי עם השיח שמתקיים

שירין נטור חאפי:  באנו במטרה טובה

שירין נטור חאפי:  אנחנו כמשרד אומרים שיש בעיית נשירה ויש את האתגר הזה בקרב התלמידים הבדואים בדרום

שירין נטור חאפי:  אנחנו רוצים לשלב ידיים ולעזור אבל צריך רגע לחלק את האחריות

שירין נטור חאפי:  בתי הספר בחינוך העל יסודי הם באחריות הרשות המקומית, מנהל בית ספר בעל יסודי הוא לא של משרד החינוך

שירין נטור חאפי:  אם מנהל בית ספר לא מדווח על ילדים שלא מגיעים ולא מתפקד, הרשות אמורה להזמין אותו יחד עם המחוז, ולפטר אותו אם צריך

עומר אבו עסא: אני חייב להגיד לך שירין, שיש לכם דברים על מנהלים ויש לכם תוצאות בידיים

עומר אבו עסא:  משרד החינוך עשה את הבקרה בתוך בתי הספר ויש לו את הממצאים

שירין נטור חאפי: רגע, שנייה

שירין נטור חאפי:  אתה מבלבל כל הזמן בין הנתונים

שירין נטור חאפי:  חשוב לי להגיד, כשחיים מויאל דיבר על ילדי הפזורה, הוא אמר שהוא כעס על בתי הספר שאנחנו מקימים על שלא מקבלים את ילדי הפזורה

שירין נטור חאפי:  וחשוב להגיד את זה

וליד אל-הואשלה: לא להשתמש במושג פזורה, יש מושג אחר

שירין נטור חאפי: סליחה, לא נשתמש

שירין נטור חאפי:  חברים

שירין נטור חאפי:  קודם כל, יש מושגים שאנחנו משתמשים בהם בשביל התקצוב ולא משתמשים בהם בשביל להעליב אף אחד

יוסף טייב: ואליד, אני חושב שאתם נתפסים בתפל ועוזבים את העיקר

שירין נטור חאפי: מה המינוח שלא יפגע? אני באמת שואלת

וליד אל-הואשלה: החברה הערבית הבדואית

שירין נטור חאפי: אז אני באמת מתנצלת, לא התכוונתי לפגוע

שירין נטור חאפי:  אני לומדת תוך כדי

יוסף טייב: וואליד, אני שומע את מה שאתה אומר ואפשר להביא את זה במסקנות הוועדה

יוסף טייב:  ולבקש שהמשרד ישתמש במונח אחר זה בסדר גמור, אבל יחד עם זאת, בואו נתעסק בעיקר, היא רוצה לתת לך תשובות

שירין נטור חאפי: המשרד פועל גם דרך החומש של החברה הבדואית וגם דרך החומש הכללית, 550

שירין נטור חאפי:  אני לא יודעת מה אתם יודעים על מנהל המחוז, אבל בדיון שהתקיים, הוא לא הסתפק בחומש של החברה הבדואית וביקש משאבים לצורך הטיפול בנושרים גם מתוכנית החומש הכללית

שירין נטור חאפי:  זה באמת בוער בנו ואנחנו רוצים לטפל בזה

שירין נטור חאפי:  אז אני מחזירה את כולנו לאותו דיון שאמרתי

שירין נטור חאפי:       חברים, אם הדיון הוא על מניעה אז צריך להגיד מי מטפל במה

שירין נטור חאפי:  מה האחריות שלנו כמשרד חינוך ומה האחריות שלכם, מה ברמת מטה ומה ברמת מחוז

שירין נטור חאפי:  אם הדיון הוא על איתור אז אותו הדבר ואם הדיון על טיפול אז אותו הדבר

שירין נטור חאפי:  בואו נחלק אחריות

שירין נטור חאפי:  אנחנו לא מתחמקים ולא מנסים להתנער

שירין נטור חאפי:  יש מצוקה, יש נשירה

שירין נטור חאפי:  לפעמים המקור שלה הוא בבעיות כלכליות, לפעמים זה הרס בתים, לפעמים זו תוכנית לימודים לא מותאמת, לפעמים זה מחסור בהסעות ולפעמים זה תשתיות

שירין נטור חאפי:  אנחנו רוצים לעזור

שירין נטור חאפי:  בואו - - -     

וליד אל-הואשלה: וצפיפות בבתי הספר, יש לכם פתרונות לנושא הצפיפות?      

שירין נטור חאפי: להכול יש לנו פתרונות, אבל בואו ננהל דיון כדי שנוכל לעזור לכם

סולטן אלקרעאן: אני רוצה להתייחס בבקשה

סולטן אלקרעאן:  שמי סולטן אלקרעאן, מנהל אגף חינוך

סולטן אלקרעאן:  חברים, הסוגייה הזאת היא סוגייה מאוד כואבת ואני חושב שהיא פצע מדמם שצריך לגעת בו כדי לרפא אותו

סולטן אלקרעאן:  הכי קל זה להטיח האשמות, אני מאוד מסכים עם שירין

סולטן אלקרעאן:  העבודה היא עבודה משותפת וגם האחריות היא אחריות משותפת

סולטן אלקרעאן:  לבוא ולהגיד שהכול על משרד החינוך או שהכול על הרשויות או שהכול על החברה הבדואית כחברה, זה לא נכון ולא צודק, וכך אנחנו רק נסתובב סביב עצמנו ולא נצא עם כלום מהוועדה הזו

סולטן אלקרעאן:       אז אני מאוד מסכים, האחריות בחינוך העל יסודי היא על הרשויות, ברשויות יש כל מיני קשיים, גם עם רמת החינוך בעל יסודי

סולטן אלקרעאן:  יש קשיים שהם פתירים ויש קשיים שלא פתירים ואנחנו צריכים תמיד לפעול בשיתוף פעולה עם משרד החינוך

סולטן אלקרעאן:  בנוסף, לגבי סוגיית הנשירה

סולטן אלקרעאן:  חיים, אתה יודע שאני לא חסיד של משרד החינוך בכל התהליכים שנעשים

סולטן אלקרעאן:  אבל יש דברים טובים שנעשים ברמת משרד החינוך

סולטן אלקרעאן:  אני רוצה להגיד את המקומות שאני חושב שמשרד החינוך צריך להשתפר בהם ושפה ננסה לראות איך אפשר לעשות את זה

סולטן אלקרעאן:       כל הסיפור של גני הילדים, אמנם זה לא בתחום האחריות שלך, אבל זו סוגייה מאוד אקוטית שאני חושב שהפתרון לה יכול להתאפשר על ידי הפרדת ההסעות

סולטן אלקרעאן:  שירין את יודעת את זה ומעורבת, מתחילת השנה אנחנו מנסים לפתור את בעיית ההסעות על ידי הפרדה לפי שכבת גיל, בכדי להבטיח גם שאותם 5,000 ילדים שהוצגו כנושרים ולא נמצאים במערכת החינוך, יתאפשר להם גם כן להגיע ולהיות חלק מהמערכת

סולטן אלקרעאן:       הנושא הזה הוא פתיר וזה ברמת תקציבים

סולטן אלקרעאן:  כבוד היושב ראש וחבר הכנסת ואליד, הבעיה הזאת נתקעת במשרד האוצר, כי הוא לא מתקצב

סולטן אלקרעאן:  זה המקום לבוא ולשאול את משרד האוצר למה הוא לא מתקצב את ההפרדה? כי אז אנחנו יכולים להיות במקום אחר בשנה הבאה מבחינת 5,000 הילדים שבגנים בפזורה, שלא מקבלים מסגרת חינוך

סולטן אלקרעאן:       בעיה נוספת שאף אחד לא מדבר עליה היא שטחי ההפקר, שטחי הפקר ששם אין שום רשות מוניציפלית שאחראית על הילדים

סולטן אלקרעאן:  בזמן שבנוגע לילדים באלקסום יש לי שיח עם סאלמה ועם עומר, באזורים שבהם אין שום רשות מוניציפלית אין שיח עם אף אחד, ואני מקבל משם כ-3,000 ילדים בשנה למערכת החינוך היישובית, שנותנת שירותי חינוך לכ-10 אלפים תלמידים, אך אין לי שום כתובת לפנות אליה לגבי אותם תלמידים שמגיעים משם למערכת

סולטן אלקרעאן:       נושא נוסף הוא התקן של הקב״ס

סולטן אלקרעאן:  לא ייתכן שמערכת חינוך שמונה כ-10 אלפים תלמידים, יש תקן של קב״ס ב-80% משרה

סולטן אלקרעאן:  זו נקודה שהיא פתירה

סולטן אלקרעאן:  חיים, גם ברמת משרד החינוך, אני חושב שצריך לשנות את התקצוב ושצריך לספק מענה שיתאים לאיוש המשרה

סולטן אלקרעאן:       בנוסף, אני חושב שהצוותים במערכת החינוך בכלל, אינם מוכשרים מספיק בשביל לעבוד עם תלמידים תת הישגיים או עם תלמידים שההישגים שלהם נמוכים

סולטן אלקרעאן:  רוב הצוותים שמקבלים הכשרה, יש להם את הידע בשביל לעבוד עם תלמידים בינוניים ומעלה

סולטן אלקרעאן:  וזאת נקודה נוספת למשרד החינוך, שאנחנו צריכים לחשוב איך אפשר לפצח אותה, כך שהצוותים יוכלו לעבוד עם כלל האוכלוסייה

סולטן אלקרעאן:  אני מציע לתגבר את הרשויות בתקנים של קב״סים בהתאם

סולטן אלקרעאן:       יש עוד נקודה שהיא באחריות שלנו כחברה, ויוסף, אתה מספיק מכיר אותי בשביל לדעת שאומר את הדברים בלי כחל וסרק

סולטן אלקרעאן:  הסוגייה היא בפן האכיפה

סולטן אלקרעאן:  יש לנו קושי לאכוף מול החברה כחברה, וזה גם נושא שאנחנו צריכים לחשוב איך לפצח אותו, ביחד עם משרד החינוך כי הוא קשור בנושא הקב״סים, לחשוב איך אפשר להביא לפתרון כך שהקב״ס יוכל לתפקד בצורה נכונה

סולטן אלקרעאן:  כי לפעמים ישנם קודים תרבותיים שמגבילים את הקב״ס מלפעול

חיים מויאל: מה למשל?     

סולטן אלקרעאן: אם כבר מגיעים לוועדה כזאת אז אני רוצה לתאר את הדברים כמו שהם ולהגיד את האמת

יוסף טייב: בסדר, אנחנו רוצים להבין מה הם הקודים שמגבילים

סולטן אלקרעאן: לקב״ס לא תמיד יש את היכולת להוציא פניה להורה ולהגיד לו: ״אדוני, תחזיר את הבת שלך לתוך מערכת החינוך״

סולטן אלקרעאן:  יש פה קושי

סולטן אלקרעאן:  זה משהו שאני חושב שהוא באחריות משותפת של כולנו, וצריכים להבין איך לפצח את זה בצורה נכונה מבלי להאשים אף אחד, יש אנשים טובים בתוך המערכת, אבל לפעמים יש גם חסמים שצריך לדעת איך להתייחס אליהם

סולטן אלקרעאן:       במידה ואנחנו רוצים באמת פתרון ולא לחזור בשנה הבאה לאותה ועדה ולהעלות את אותם הדברים

סולטן אלקרעאן:  אז אלה הדברים שאני חושב שצריכים להיעשות ברמה של מערכת החינוך

סולטן אלקרעאן:  אני חושב שבתהליכים שעושים כרגע משרד החינוך ומחוז דרום, אנחנו עדיין לא מצליחים לצמצם את הנשירה בצורה נכונה, הדרך עדיין ארוכה והנתונים שמוצגים לא תמיד משקפים את האמת

סולטן אלקרעאן:  שירין, בנוגע למה שדיברנו, אני חושב שכל הנושא של סוגיית התקצוב ברמת בתי הספר צריך לקבל איזו שהיא התייחסות, כדי להבטיח שמנהל בית הספר יוכל לגרוע את התלמידים בצורה אמיתית ונכונה ואז נוכל לעמוד על הנתון האמיתי

סולטן אלקרעאן:  תודה

יוסף טייב: תודה רבה

חגי רזניק: אפשר להתייחס?     

יוסף טייב: כן, בבקשה

חגי רזניק: תודה רבה

חגי רזניק:  ברשותך אדוני היושב ראש, שמי חגי רזניק, אני ראש 'מכון ריפמן', איברהים אבו אלקיעם הוא שותף שלי

חגי רזניק:  אני מכיר היטב את מערכות השלטון, כיהנתי כמנכ״ל של שני משרדי ממשלה, מנכ״ל רשות מקומית ומנהל מוסד חינוך

חגי רזניק:  יחד עם חברים בדואים הקמנו את 'מכון ריפמן׳ לזכר שמוליק ריפמן

חגי רזניק:  ואנחנו מקדישים את חיינו בשנים הקרובות לפיתוח משותף של הנגב, בדואים ויהודים ביחד

חגי רזניק:  אני אדבר בקצרה ואיברהים ישלים אותי

חגי רזניק:       קודם כל ישר כוח, גם לך אדוני היושב ראש וגם לחברי הכנסת על קיום הדיון הזה

חגי רזניק:  אני חושב שזה הדיון הכי חשוב

חגי רזניק:  אני חושב שכמנכ״ל משרד הייתי מתייצב לדיון כזה, כי אני חושב שהוא ברמת חשיבות של מנכ״ל משרד, זה לא איזו בעיה שולית

חגי רזניק:  אי אפשר רק לבוא ולהגיד משילות

חגי רזניק:  שאגב אני גם בעד לדאוג לסדר ואלימות היא דבר שצריך לטפל בו בכוח הזרוע, אבל חינוך זה דבר שהוא Super חשוב ולכן אני חושב שמשרד החינוך צריך להתייחס אל הדיון הזה ברצינות

חגי רזניק:       אני רוצה להגיד כמה דברים מרכזיים

חגי רזניק:  למען הסר ספק, גם אם חלק מהדברים שלי יעלו התנגדויות, קשיים או עצבים, אז מראש אני אומר שלדעתי זה תפקידה של המדינה לטפל בדבר הזה

חגי רזניק:  אני אעלה פה קשיים אובייקטיביים שאנחנו רואים אותם, שיכולים לעורר אי נוחות או קשיים, אבל זה תפקידה של המדינה

חגי רזניק:  ואני בסוף גם רוצה להציע מכניזם, שלוועדה הזאת יש את הכוח להציע אותו מול משרד החינוך על מנת לטפל בבעיה

חגי רזניק:  אבל זה לא מונע את הבעיות האובייקטיביות שאותן אגיד

חגי רזניק:       אז קודם כל, כן קיימת בעיה בשטח, גם במשאב הפיזי וגם במשאב ההון האנושי

חגי רזניק:  אנחנו רואים שהרבה פעמים אם משפחה מסוימת לא תמנה מנהל, או משפחה מסוימת לא תמנה צוות חינוכי אז לא יהיה צוות חינוכי

חגי רזניק:  זאת אומרת שאם אני לא אוכל מהעוגה אז לא תהיה עוגה

חגי רזניק:  מי שלא אומר את זה, ורוצה להגיד פוליטית שאני טועה למצב, אז הוא מטעה, כי זה המצב

חגי רזניק:       צריך להגיד שגם זה וגם המשאב הפיזי אלו בעיות אינהרנטיות למצב

חגי רזניק:  גם בעיות האלימות ואיכות כוח ההוראה, הן בעיות של מדינת ישראל

חגי רזניק:  בסופו של דבר, חלק גדול מכוח ההוראה לומד בג׳ני ולומד בחברון

חגי רזניק:  אם מדינת ישראל רוצה לטפל בנושא של תנאי סף, אז גם לדבר הזה יש דברים שאפשר לעשות, כמו לטפל בתנאי סף

חגי רזניק:       יש דברים שנעשים, אני לא אומר שלא, יש הרבה דברים שהמדינה עושה ושהחברה עושה, אבל גם בלימוד ובמשאב ההוראה, בהשקעה לאורך זמן במשאב האנושי, ברמה האסטרטגית יש לזה ערך חשוב

חגי רזניק:  לגבי האזורים הלא מוסדרים, יש כאלה שלא אוהבים את המונח פזורה וכאלה שלא אוהבים את מונח הכפרים הלא מוכרים, לכן אני קורא לזה כך

חגי רזניק:  האזורים הלא מוסדרים הם גליליים, אין שם שיוך מוניציפלי - - -     

יוסף טייב: אפשר לקרוא לזה ישובים בלתי מוכרים

חגי רזניק: אז יש כאלה שיגידו לך שזה גם לא בסדר

חגי רזניק:  בוא נקרא לזה אזורים הלא מוסדרים

חגי רזניק:  אז האזורים האלה הם גליליים, אין שם שיוך מוניציפלי, אין שם אחריות מוניציפלית אלא אחריות של רשות סמך

חגי רזניק:  זאת אומרת שחלק מרשויות הסמך שיושבות פה מייצגות אותם, וזה דבר שהוא לא ייתכן

חגי רזניק:  זה נכון אגב גם לנושא הבינוי והבינוי הלווה

חגי רזניק:       דיברו פה על תשתית חשמל

חגי רזניק:  בסוף, בית ספר שלא מקבל חשמל, גם אם הוא בהיתר זמני, התקציב לגנרטור הוא הולך על חשבון החינוך

חגי רזניק:  מדובר באירוע סכום אפס וצריך להבין את זה

חגי רזניק:  הנושא של חינוך משלים, יש היעדר כמעט מוחלט של חינוך משלים בחברה כולה

חגי רזניק:  יש ניסיונות, הם חיוביים ומצומצמים אבל הם לא ברמה חיובית

חגי רזניק:  נושא החינוך המקצועי, הוא דבר מאוד מאוד משמעותי

חגי רזניק:  אנחנו רואים הרבה מאוד תשוקה לנושא הזה בחברה הבדואית אבל לא רק בה, אלא בכלל בפריפריה חברתית וגיאוגרפית

חגי רזניק:       אני ראיתי פרויקטים ואנחנו גם מעורבים בפרויקטים שקשורים לחינוך מקצועי ולשער היציאה

חגי רזניק:  שער היציאה הוא מה המשמעות שלי קדימה

חגי רזניק:  מה אני מציע, איברהים יגיד על זה עוד כמה מילים וישים אותי

חגי רזניק:  אני אומר עוד מילה קצרה

חגי רזניק:  אני הרבה פעמים משתתף בדיונים האלה, ואני אומר בהם שצריך להקים משהו לבדואים, ואז תוקפים אותי ושואלים: ״מה, אנחנו שונים?״ ואני אומר, להיפך

חגי רזניק:       אני אומר לכם שזה כלי

חגי רזניק:  להקים אורגן שמטפל בחברה הבדואית, בשביל מחד לחזק לפצות על הקשיים ולחזק את חלקם ברשויות המקומיות ומאידך, במקומות שאין בהם אחריות מוניציפלית, זה יתרון

חגי רזניק:  אפשר לתקוף את זה פוליטית ולהגיד: ״מה פתאום, אנחנו לא שונים וחריגים״

חגי רזניק:  אבל מצד שני, כמו שנאמר פה, לפעמים אני חושב שזה כן נצרך

חגי רזניק:  זה לא קשקוש

עומר אבו עסא: אולי הפתרון הוא להכיר בישובים

חגי רזניק: יש לנו תוכנית רחבה לכל נושא הנגב, נדרשתי לדבר על חינוך אז אני מדבר על חינוך, אבל הכול קשור בהכול

חגי רזניק:  לנושא הזה, התחלפו מספר מנכ״לים ומספר שרי חינוך במשך השנים, ודובר על רשות חינוך שגם תוכל לחזק את הרשויות הקיימות וגם לייצר בהיבטים של בינוי ובהיבטים פדגוגיים

עומר אבו עסא: זה נכשל בעבר

חגי רזניק: אני אומר לך מה הכלים שאני חושב שצריך להשלים אותם

חגי רזניק:  אני לא מתווכח אלא אומר את דעתי

חגי רזניק:  אני חושב שצריך להשלים רשות חינוך כזאת עם סמכויות ברורות, זה לא הושלם בצורה נכונה

חגי רזניק:  כשמשהו לא פועל בסמכות חוקית ואין לו את היכולת לבצע את הדברים בצורה נכונה אז הוא לא יבצע

עומר אבו עסא: הכנסת הקימה והרשות ביטלה אותה

חגי רזניק: אני לא מתווכח, אני אומר מה שאני חושב שאני צריך לעשות את זה

חגי רזניק:  בתוך הדבר הזה אני חושב שכן צריך להשתמש במבנה המשפחתי מבני לחינוך המשלים

חגי רזניק:  אנחנו הצענו מודלים, אחד מהם התחיל בפיילוט עם המדינה ובו רכז נוער שהוא משפחתי ואז השייכות היא משפחתית

סולטן אלקרעאן: לא צריך להשתמש במבנה

סולטן אלקרעאן:  המדינה צריכה לספק את ההיסעים ויש מספיק תקציבים כדי להפעיל את החינוך הבלתי פורמלי

חגי רזניק: דיברתי על חינוך משלים

סולטן אלקרעאן: גם חינוך משלים

סולטן אלקרעאן:  החינוך המשלים זה החינוך הבלתי פורמלי

חגי רזניק: אתה דיברת ברצינות ואני האחרון שאתן פה ציונים, אז אני אספר לך סיפור

חגי רזניק:  אני בעצמי ילד בסיכון מהחברה היהודית

חגי רזניק:  יצאתי מהבית בצו שופט בגיל תשע

חגי רזניק:  לקחתי את איברהים, השותף שפה איתי, למוסד לנוער בסיכון לילדים יהודים וכשיצאנו אמרתי לו: ״תשמע, היו שם כמה ילדים בסיכון, זה מרגש אותי כי גם אני הייתי כזה והוצאתי מהבית״

חגי רזניק:  ואיברהים אמר לי: ״כל הכפר שלי ילדים בסיכון״

חגי רזניק:  תגיד לי איזה מסגרת חינוך לא פורמלית קיימת בביר הדאג׳

חגי רזניק:  אני יכול למנות לך ישובים נוספים, לא רק ביר הדאג׳, שאין בהם שום מנגנונים של חינוך לא פורמלי, של חינוך משלים

חגי רזניק:       ואני מציע, לא כגורם מרכזי או כעיקרי, אלא כגורם משלים, לבנות מערכת נוספת של חינוך משלים, על בסיס מה שפעם היה חבורות רחוב בחברה היהודית, וגם את זה מדינת ישראל פחות מבצעת, ולעשות לזה טרנזקציה

חגי רזניק:  קצרה היריעה מלהגיד, פה, בחברה הבדואית, אפשר להתווכח איתי אבל זה מה שאני מציע

חגי רזניק:  לגבי החינוך המקצועי

חגי רזניק:  אנחנו מובילים חלק מפרויקטים כאלה ואני לא אומר שזה מתאים לכולם אלא רק למי שרוצה, אבל הדבר הזה של חינוך מקצועי הוא מסיבי

חגי רזניק:       צריך להבין, אפשר גם לבוא ולהגיד היום: ״אתה צועק להסללה או לא צועק להסללה״

חגי רזניק:  השאלה היא מה היא רמת הדיון

חגי רזניק:  תבינו, היום רתח, בלחץ גבוה, מקבל 1,600 שקלים ליום עבודה

חגי רזניק:  מנהל עבודה בבניין מתחיל משכר ברוטו של 15 אלף שקלים

חגי רזניק:  בסופו של דבר, אם אנחנו מסתכלים על אירופה, על ילד שיוצא מכיתה י״ב עם חינוך מקצועי, ואני לא אומר שצריך להסליל לשם את כולם, אבל בסוף, הדבר הזה הוא כלי מאוד מאוד משמעותי

חגי רזניק:  אם לא תהיה תוכנית אסטרטגית לחינוך מקצועי זה יהיה חבל

חגי רזניק:       אגב אני חושב שזה כלי שהוא בכלל נכון לפריפריה ולפריפריה חברתית, ובכלל במדינת ישראל הדבר הזה לוקה בחסר, אסור לשפוך את התינוק עם המים והדבר הזה, השיח המפצל, הוא דבר מאוד מסוכן

חגי רזניק:  אני לא חושב שיש פה סתם ככה רשויות מקומיות, חברה אזרחית ומשרד החינוך, ואני מכיר את חיים, הוא היה על כולם בכוונה טובה ולפעמים אין את האורגן לעשות, אבל אני כן מקבל את זה שהשיח צריך להיות משותף

חגי רזניק:  ואני מבקש שאיברהים ישלים אותי תכף ויגיד חצי מילה

חגי רזניק:       אבל אני חושב, שלך, אדוני היושב, יש מקום מאוד קריטי בדבר הזה, עצם זה שהכנסת הזאת מכהנת זמן לא רב ואתה כבר מביא את הנושא הזה לדיון כזה ובמפתח כזה זה מבורך

חגי רזניק:  ויש לך את מה שנחוץ כדי להמשיך להביא את האנשים ולהמשיך ליצור ביחד את הכלים, גם אם בסוף לא נסכים על הכול

חגי רזניק:  הכלים שאנחנו מנסים ליצור פה הם לא של האשמות ולא של מיקרו אלא של בניית חזון עם כלים במאקרו כדי להביא לתיקון של הבעיה הזאת

חגי רזניק:  כי בישראל ובנגב כיום, איברהים ואני, לא מחפשים כיום דו קיום אלא קיום משותף

חגי רזניק:  אנחנו שכנים, אני מרביבים ואיברהים מדיר הדאג׳

חגי רזניק:  סיימתי, איברהים יגיד מילה

איברהים אבו אלקיעם: תודה רבה לכם

איברהים אבו אלקיעם:  אני גם ראש ועד הורים בבית הספר בביר הדאג׳

איברהים אבו אלקיעם:  יש הרבה קשיים במרחב הגדול באזור החברה הבדואית, חלק גדול מהם קשורים לכך שבמשרד החינוך מעלימים עין מבתי הספר אצלנו, ואני חייב להגיד שיש שיתוף פעולה מלא בית מנהלי בתי הספר, לבין רשויות המועצה לבין משרד החינוך, שיתוף פעולה מלא להעלמת נתונים של תלמידים בבתי ספר

איברהים אבו אלקיעם:  יש מנהלים שאומרים לי את זה כבר 15 ו-20 שנה, וכמו שאמר פה אחד הדוברים, אפילו לבירור הם לא מגיעים

איברהים אבו אלקיעם:       משרד החינוך מעולם לא פיטר אפילו מנהל בית ספר אחד במגזר הבדואי, כאילו שכולם טובים, מוכשרים ומתאימים בשלמות לעבודה שאותה הם עושים

איברהים אבו אלקיעם:  וכולנו מכירים את זה

איברהים אבו אלקיעם:  זה מה שאנחנו רואים כאזרחים מהצד, שמשרד החינוך בשיתוף עם מנהלי בתי ספר, פושעים כלפי חינוך של סוג אוכלוסייה מסוים

איברהים אבו אלקיעם:  תודה

יוסף אבו זאיד: ברשותך אדוני היושב ראש, אני רוצה להתייחס

יוסף טייב: רק מי כבודו?      

יוסף אבו זאיד: יוסף אבו זאיד, מנכ״ל עיריית רהט

יוסף אבו זאיד:  טוב, קודם כל אני מברך אותך, את יוסף ואת כל הנוכחים על קיום הישיבה הזאת

יוסף אבו זאיד:  רבותיי, בואו נשים את הדברים על השולחן

יוסף אבו זאיד:  עניין הנשירה הוא של כולנו וזו בעיה כלל ציבורי

יוסף אבו זאיד:  אנחנו כרשויות, משרד החינוך והחברה האזרחית, חייבים להתגייס כולנו על מנת לטפל בעניין הזה

יוסף אבו זאיד:  אני כן חושב שצריכים לעשות הפרדה בין עיר כמו רהט למשל, לישובים אחרים

יוסף אבו זאיד:  כי יש שוני מבחינת תפיסת העולם ומבחינת אופי המסגרות וכדומה

יוסף אבו זאיד:       יש דברים טובים ודברים פחות טובים

יוסף אבו זאיד:  אבל עניין הנשירה הוא עניין מרכזי ו- Super חשוב, ואני אתייחס לזה בקצרה בהקשר לעיר רהט

יוסף אבו זאיד:  ברהט יש כ-80 אלף תושבים

יוסף אבו זאיד:  מתוכם כ-26 אלף ו-864 תלמידים במסגרות החינוך, כמעט 30% תלמידים

יוסף אבו זאיד:  6,550 בגיל הרך, שלוש עד חמש

יוסף אבו זאיד:  אחוז הנשירה זהה לשל כולם

יוסף אבו זאיד:  אחוז אחד ביסודי, מתחיל לעלות לכיוון חטיבת הביניים ואז בתיכון

יוסף אבו זאיד:  בשנת 2021, כמובן שהקורונה קצת השפיעה ואחר כך המגמה קצת השתנתה

יוסף אבו זאיד:       מי כמוכם יודע, ששלב חטיבת הביניים זה הוא שלב המעבר וזה פרק זמן מאוד בעייתי ונפוץ

יוסף אבו זאיד:  המצב בגיל הזה במגזר הבדואי נראה לי דומה למצב במגזר היהודי, אולי חמור קצת יותר

יוסף אבו זאיד:  זה נושא שהוא גם מאוד חשוב גם בחשיבה האסטרטגית על השלב הזה

יוסף אבו זאיד:  כי עניין פרק הזמן של חטיבת הביניים וכל המעבר הזה הוא מאוד בעייתי

יוסף אבו זאיד:  אצלנו ברהט, ההבדל בין בנים לבנות בנושא הנשירה הוא שבגיל חטיבת הביניים בנות נושרות יותר ובתיכון המגמה משתנה, בנים נושרים יותר כי זה שלב בו הם יוצאים לשוק העבודה

יוסף אבו זאיד:       לכן יותר בנות מסיימות כיתה י״ב ומסיימות עם תעודת בגרות

יוסף אבו זאיד:  אלה נתונים על שכבת הגיל וזה עניין שצריך לעבוד עליו

יוסף אבו זאיד:  אני לא בא להאשים אף אחד אלא רק מבקש שכולנו נתגייס לטובת טיפול בנושא הזה

יוסף אבו זאיד:  אפשר להטיח האשמות במשרד החינוך אבל גם אנחנו צריכים לעבוד ולעשות כדי שמשהו ישתנה

יוסף אבו זאיד:  זה נושא מאוד חשוב וצריך לטפל בו, יכול להיות שבכל אחד מהישובים קצת אחרת בגלל השוני בין המקומות

יוסף אבו זאיד:       נושא נוסף הוא גילאים שלוש עד חמש

יוסף אבו זאיד:  יש לנו ברהט כ-176 גני ילדים, שהם באחריות העירייה ועוד 47 גנים, שפועלים ומועסקים באמצעות עמותות

יוסף אבו זאיד:  מתוך גני הילדים שיש לנו, כ-80 מהם נמצאים במבנים מושכרים והשאר בקרוונים

יוסף אבו זאיד:  זה גם נושא שאולי צריך לדבר עליו בהזדמנות

יוסף אבו זאיד:  רהט היא עיר גדולה ליד באר שבע, ועדיין יש ילדים שלומדים שם בקרוונים ובתנאים ירודים, לכן זה אולי הזמן לתת את הדין בעניין הזה, אם משרד האוצר או משרד החינוך

יוסף אבו זאיד:  אבל בגדול, משרד החינוך צריך לתת איזו שהיא תשובה בעניין הזה

יוסף אבו זאיד:       נקודה נוספת שלדעתי אף אחד לא נגע בה היא עניין מעונות היום, שבממשלה האחרונה הוחלט להעביר את האחריות עליהם ממשרד הרווחה למשרד החינוך

יוסף אבו זאיד:  אני חושב שזו בעיה שכמעט כל הרשויות לא הצליחו לפתור אותה עד כה

יוסף אבו זאיד:  יש לנו כ-1,000 ילדים שאין להם שום פתרון

יוסף אבו זאיד:  זה אולי רק ההתחלה של הנושא אבל זו בעיה שצריכה להיות של כולנו

יוסף אבו זאיד:  אני אסיים בנקודה הזאת

יוסף אבו זאיד:       נעשים גם הרבה דברים טובים, ובנוגע למנהלי התיכון, הם עובדי העירייה והם בעיה שלנו

יוסף אבו זאיד:  אם אנחנו כראשי רשויות לא מצליחים לטפל בבעיה הזאת זה עניין שלנו

יוסף אבו זאיד:  מנהלים ביסודי ובחטיבות הביניים שייכים למשרד החינוך

יוסף אבו זאיד:  אנחנו מכירים את המגזר שלנו, יש שם לא מעט בעיות וקשיים

יוסף אבו זאיד:  אבל תפקידנו לשלב ביחד, לא להטיח אשמות ולהסתכל על מה שאני עשיתי

יוסף אבו זאיד:  אני אף פעם לא מסנגר, האחריות היא גם של מי שאולי נרדם במשמרת לפעמים, אבל אם אנחנו כל הזמן נגיד שהם אשמים זה לא יעזור

יוסף אבו זאיד:       צריכים לשלב ידעים ולפעול במשותף, כי יש הרבה על מה

יוסף אבו זאיד:  אדוני היושב ראש, כן צריך לעשות הפרדה בין הערים כשניגשים לדברים

יוסף אבו זאיד:  אני חושב שהבעיה היא הרבה יותר קשה בישובים הלא מוסדרים, שם התנאים הם אחרים בגלל כל מיני בעיות שלא אכנס אליהן כרגע

יוסף אבו זאיד:  וזה דבר שצריך גם לשים עליו דגש בנושא הזה

יוסף אבו זאיד:  תודה רבה על המפגש

יוסף טייב: דוקטור שרף חאסן נמצא ב-Zoom, ראש ועדת המעקב לענייני החינוך הערבי, בבקשה

אשר חסין: קודם כל תודה רבה על קיום הדיון ועל זכות הדיבור

אשר חסין:  תשמעו, אני מלווה את הנושא הזה במשך המון שנים

אשר חסין:  היינו חלק מהעתירות רבות בכדי להבטיח דברים בסיסיים ומינימליים לבתי ספר שונים

אשר חסין:  כמו חשמל, מים והסעות

אשר חסין:  אני חושב שהגיע הזמן לחשוב על איך אפשר לפתור את הבעיה הזאת מהיסוד

אשר חסין:  כי באמת שהדיונים האלה מתקיימים כל שנה והם חוזרים על עצמם

אשר חסין:       יש עובדה ברורה, הנתונים הם כל כך כואבים

אשר חסין:  ועשרות ילדים במשך עשרות שנים, לא זוכים לזכותם הבסיסית לחינוך

אשר חסין:  הזכות הבסיסית ביותר שכל ילד צריך להיות יכול להנות ממנה, ילדי הנגב לא נהנים ממנה

אשר חסין:  ותוצאות מראות שילדי הנגב נמצאים במקום הנמוך ביותר בטבלה בהשוואה למדינות ה- OECD ואפילו מעבר לזה

אשר חסין:  המצב של החינוך במגזר הערבי הוא לא טוב בהרבה, הוא גם מדורג ב-10 המדינות האחרונות, אבל הנגב נמצא במקום האחרון

אשר חסין:       הנושא הזה הוא לא רק משרד החינוך אלא מדיניות

אשר חסין:  זה שהמדינה מוכנה להשקיע מאות מיליוני שקלים לטובת הסעות בכדי לא להקים מבנים ולמצוא פתרון עומק, מהיסוד, עבור הילדים, כך שיוכלו ללמוד בישובים שלהם, הלא מוכרים

אשר חסין:  זו שערורייה

אשר חסין:  זה להחזיק את הילדים האלה כבני ערובה בכדי ללחוץ על התושבים לטובת קבלה של כל מיני הסדרים שהם כאילו חלק מהמאבק הפוליטי

אשר חסין:  המדינה חייבת לספק פתרונות לילדים במקום מגוריהם

אשר חסין:  כל עניין ההסעות הזה פשוט לא עובד

אשר חסין:  למשל בחורף, אין הסעות במדבר, כי אין כבישים מוסדרים שמובילים אל הישובים הלא מוסדרים

אשר חסין:  לכן תתחילו להתעורר, זו לא בעיה פשוטה כמו שעולה מכל מיני דברים שנאמרו כאן

אשר חסין:       בנוסף, בנושא חלוקת האחריות

אשר חסין:  אני לא מקבל את זה שהאחריות היא של כולם באופן שווה

אשר חסין:  תשמעו, להפיל על המועצות האזוריות בנגב את האחריות על עשרות אלפי ילדים שחלקם גרים בישובים בלתי מוכרים, זה לא פייר

אשר חסין:  הרי המועצות המקומיות שם הן במצב סוציו אקונומי נורא כל כך חלש, לכן זה לא פייר

אשר חסין:  מחלקות החינוך באלקסום, בנוה מדבר ובכלל בנגב, הן לא מחלקות חינוך בתל אביב

אשר חסין:  אין להן את הכלים להתמודד עם בעיות בסדר גודל כזה ולכן צריך לתגבר ולחזק אותן

יוסף טייב: אבל אדוני, אני חושב שגם צריך לחלק

יוסף טייב:  יש את נושא האחריות יש את נושא הכלים

יוסף טייב:  יכול להיות שהאחריות היא אכן שלהם אבל צריך להוסיף להם את הכלים, אלה שני דברים שונים

אשר חסין: אדוני היושב ראש, אני לא מתרחק מהאחריות שלנו אלא להפך

אשר חסין:  הייתה לנו ועידה גדולה בטמרה של החינוך הערבי ביום שבת והעיקר היה מה שבאחריות שלנו, של החברה הערבית

אשר חסין:  אני לא חסכתי ביקורת על עצמי, אבל בוא נשים את הדברים על השולחן

אשר חסין:  תסתכלו כאן על הדברים בצורה הגיונית כדי למצוא פתרונות

אשר חסין:       בנוסף, מערכת החינוך היא לא רק תנאים פיזיים אלא גם תוכניות לימוד ותכנים לא מותאמים, שנמצאים באחריות של משרד החינוך, גם איכות צוותי ההוראה שברוב המקרים הם באחריות משרד החינוך ויש עוד 1,000 גורמים נוספים

אשר חסין:  לכן אני חושב, שאם אנחנו רוצים לטפל בנושא הזה בצורה הגיונית ומסתכלים על הממצאים שיש כאן מול ענינו, שכבר מעל עשור חוזרים על עצמם באותו דיון ושום דבר לא קורה, אז זה נושא שמחייב ועדות חקירה ממלכתיות

אשר חסין:       זה נושא שמחייב הרבה מעבר ל-׳סתם׳ דיון

אשר חסין:  סליחה שאני אומר ׳סתם׳ דיון

אשר חסין:  אני פשוט מגיע כל שנה לדיון הזה בכנסת, אני לא מזלזל, חס וחלילה, להיפך, זה חשוב שזה על סדר יומכם אבל הנושא הזה מצריך פה מעבר

אשר חסין:  נושא נוסף הוא לגבי מחוז הדרום

אשר חסין:  עם כל הכבוד לכך שיש מחלקה לחינוך ערבי במחוז דרום, אבל המחלקה, שבראשה עומדת שירין, שאני מאוד מעריך, אין למחלקה הזו שום סמכויות בפעילות במחוז

אשר חסין:  היא יכולה לשתף פעולה, להניע דברים ולבדוק, אבל לא כגוף עם סמכות

אשר חסין:  אין כזה דבר בחינוך הערבי, כי החינוך הערבי הוא נשלט בעצם

אשר חסין:       אז גם זה צריך להיות מונח על השולחן כדי שנוכל לפתור את הבעיה הזאת

אשר חסין:  כי בסופו של דבר, האינטרס לקידום החברה הערבית בנגב הוא לא רק של החברה הערבית בנגב, אלא של כל החברה וכל המדינה

אשר חסין:  כולם ייהנו מהתוצאות של מציאת פתרונות

אשר חסין:  כי אנחנו לא יכולים לטפל באלימות הקיימת ובמקרי רצח, אם אנחנו לא חוזרים למערכת חינוך ומטפלים בה

אשר חסין:       דבר אחרון, זה שיש ילדים בנגב שעד היום מתחילים את הלימודים שלהם במערכת החינוך רק בכיתה א׳, זו שערורייה

אשר חסין:  אי אפשר לסבול את הנתונים האלה

אשר חסין:  שאלפי ילדים כל שנה נכנסים למערכת רק בכיתה א׳, ביחד עם כל הבעייתיות של אי רצף, של ההסעות ושל התנאים הקשים של בתי הספר

אשר חסין:  אז אי אפשר להבין את מה שקורה בתיכונים אם אנחנו לא מתחילים בטיפול יסודי בחינוך הטרום חובה ובבתי הספר היסודיים

יוסף טייב: בנקודה הזאת של טרום חובה ושל בתי הספר היסודיים אני מסכים איתך, אבל אני לא רוצה להתעכב על הנקודה הזאת כי אין לנו פה מישהו מהמשרד שיכול באמת להגיב על זה

אשר חסין: אני רק אומר שבכדי להבין מה שקורה עם הילד בחטיבת הביניים ובתיכון צריך להתחיל מלהבין מה קורה אתו בבית הספר היסודי ולפני כן

אשר חסין:  בערים, ילדים שמחזיקים במערכת עד כיתה ג׳ כמעט ונשארים עד הסוף, ילד שמאבדים אותו בכיתה ג׳ או ד׳, אנחנו מאבדים אותו לנצח, בבתי הספר ובכלל

אשר חסין:  אז לכן אני חושב שזה מצב חמור

אשר חסין:  בוועידה הכללית של החינוך הערבי שהתקיימה ביום שבת, ועדת המעקב בחסות ועדת ראשי הרשויות, סימנו את נושא החינוך בנגב כבעל חשיבות רבה

יוסף טייב: אם פעם הבאה תעשו את זה ביום אחר, אולי נוכל להצטרף

אשר חסין: בשמחה

אשר חסין:  עשינו לפני כן גם בימים אחרים אבל אני שמח שכן היו נציגים של המשרד

אשר חסין:  חשוב לי להגיד גם את הדבר הזה

אשר חסין:  אחרי הוועידה הזו, נושא החינוך בנגב הופך להיות בראש סדרי העדיפויות של כלל החברה הערבית, והמאבקים הבאים של החברה הערבית בהקשר לחינוך יגיעו בעקבות הנגב, אז הנגב לא יהיה לבד בעניין הזה

אשר חסין:  תודה רבה

שירין נטור חאפי: אם אפשר, אני רוצה לענות לו בבקשה

שירין נטור חאפי:  התפיסה הזו של הסמכות, או ניהול שנקנה בסמכות רק מתוקף סמכות, היא בעייתית

שירין נטור חאפי:  שרף הוא ידיד ושותף

שירין נטור חאפי:  שיתוף הפעולה שלי במחוז דרום, האחריות המשותפת שלי עם רם זהבי, הניבה דברים רבים שלא היו קודם, בהקצאת משאבים, בתהליכים ובחשיבה

שירין נטור חאפי:  לא צריך להגיד שברגע שיש לי את הסמכות אני יכולה להוביל תהליכים

שירין נטור חאפי:       האחריות המשותפת שלי כמנהלת האגף עם מנהל מחוז דרום, ויעידו מי שנמצא היום בחברה הבדואית, שיש משאבים ומשאבים בקצה שהגיעו ברמה של תהליכים שלא היו קודם

שירין נטור חאפי:  אז חשוב רגע לומר את זה

שירין נטור חאפי:  לא הכול הוא בגדר זה בגדר סמכות

שירין נטור חאפי:  כבר היה ממונה לחברה הבדואית קודם

שירין נטור חאפי:  לכן, זה לא העניין של ה- Title, של מי תופס את מה, אלא של מה אנחנו רוצים לקדם

שירין נטור חאפי:  זה שאנחנו כאן, ישבנו קודם, הכנו את עצמנו לדיון הזה ברמה של מטה ומחוז וצריך לכבד גם אותנו

שירין נטור חאפי:  כי שהמנכ״ל לא פה זה לא אומר שהמשרד לא מכבד את הדיון והיה לי חשוב לומר את זה

יוסף טייב: את לא שמעת את זה ממני

יוסף טייב:  אני מעריך מאוד את נוכחות המחוז, את הנוכחות שלך, את הנוכחות של חיים ואת הנוכחות של ירון

יוסף טייב:  בבקשה, שמך לפרוטוקול

אסהמאן ג׳אבלי: שמי אסהמאן ג׳אבלי, אני הדוברת הרשמית בשם ועד ההורים הארצי

אסהמאן ג׳אבלי:  אני מרגישה שזה הופך להיות קונפליקט אישי

אסהמאן ג׳אבלי:  כוועד ההורים הארצי, עשינו כנס חינוך בנגב בחודש מרץ, לפני כן גם עשינו שם סיור

אסהמאן ג׳אבלי:  יש הרבה בתי ספר, שלא התאפשר לנו כקבוצה גדולה להגיע לשם

אסהמאן ג׳אבלי:  הרכב שהיה איתנו בסיור עמד שם על הכביש הראשי ואנחנו הלכנו לבית הספר ברגל, רק תתאר לעצמך את התלמידים שמגיעים ללמוד שם

אסהמאן ג׳אבלי:  אני חושבת שאנחנו צריכים לקחת צעד אחורה, לפני הדיון על התקציבים או הטחת האשמות, להגיע ולפגוש את התלמידים עצמם ואת ההורים שלהם

אסהמאן ג׳אבלי:       אני מבקשת שכל אחד ייצא לשם ויראה איך הילדים מגיעים לבית הספר

אסהמאן ג׳אבלי:  כי אנחנו המבוגרים, בקושי הצלחנו לחצות וללכת ברגל כדי להגיע לכניסה לבית הספר

אסהמאן ג׳אבלי:  בנוסף, בנושא הנשירה, לדבר עם ההורים ולברר מה הן הסיבות לנשירה ולבצע לפי זה מיפוי צרכים

אסהמאן ג׳אבלי:  למה הם לא הולכים לבית הספר? בדמיון שלי זה כמו לבוא ולתת למישהו בית במתנה אבל אין לבית גג, יש חשמל ויש הכול

אסהמאן ג׳אבלי:  אז אותו הדבר, אנחנו מדברים על תוכניות, על תקציבים, על צוותים והכל Perfect, אבל מה עם הילדים? איך והאם הם בכלל מצליחים להגיע לבית הספר? כן או לא?      רוב המשפחות שם נמצאות מתחת לקו העוני, מה קורה עם הילדים במשפחות האלה? אמא ואבא שחייבים לצאת לעבודה, מי יוכל ללכת עם הילד לבית הספר? אם אנחנו מדברים על חינוך טרום חובה בגנים, יש כפרים מסוימים בהם הילד חייב ללכת רבע שעה כדי להגיע להסעה לגן, ילד בן חמש

אסהמאן ג׳אבלי:  אז בואו נלך קצת אחורה ונתחיל לדבר על הדברים הבסיסיים שאותם הם צריכים, ומשם אפשר יהיה להתקדם ולדבר על תקציבים ותוכניות וכולי

אסהמאן ג׳אבלי:  תודה לכם

יוסף טייב: הדר, את רוצה להתייחס?      

הדר פוקס: בוקר טוב, אני הדר, אני רפרנטית חינוך במשרד האוצר

הדר פוקס:  למעשה, במסגרת הדיון החשוב הזה שהתקיים, משרד האוצר הקצה תקציבים משמעותיים לטיפול בנשירה

הדר פוקס:  הן בחברה הבדואית והן באופן כללי לטובת מתן מענים כמו אחוז הזכאות לבגרות ושיפור השפה העברית

הדר פוקס:  כל הקצאה התקציבים נעשתה במסגרת בניית תוכנית עבודה מפורטת ובשיתוף פעולה עם משרד החינוך

הדר פוקס:       אנחנו מקצים את התקציבים בהתאם לקצב תוכנית העבודה כפי שנקבעה

הדר פוקס:  אני לא מכירה שיש פערים בהקצאה, הקצנו את כל התקציבים לשנת הלימודים שלמעשה אנחנו במהלכה

הדר פוקס:  ככה שיש צורך בעוד תקציבים אנחנו מזמינים לפנות אלינו ונבין בדיוק את הפערים ואת הצורך

יוסף עטאונה: הדר, אפשר לדעת מה התקציב שהוקצה לטיפול בנושא הנשירה בכלל? ובפרט לטיפול בנושא הזה בחברה הבדואית בנגב?      

יוסף טייב: חיים יכול לענות לך על זה

חיים מויאל: זה מתחלק

חיים מויאל:  מה היא ההגדרה לתקציב נשירה

חיים מויאל:  כיתות מב״ר אתגר ככיתה עולה בין 800 אלף - - -      

יוסף עטאונה: אני שאלתי מה הוא הסכום הכולל, לא מה הסכום לתוכניות

חיים מויאל: אבל אין הגדרה

יוסף עטאונה: לא, יש הגדרה

יוסף עטאונה:  הרי שירין אמרה בתחילת הדברים שלה שזה גם מניעה וגם טיפול, וכל הדברים האלה צריכים לבוא לידי ביטוי בתקציב המוקצה

יוסף עטאונה:  אני לא סתם שאלתי את השאלה, אני מוביל לכיוון מסוים לאופן בו אפשר לטפל בסוגיה ואני אדבר עליו בהמשך

חיים מויאל: אנחנו יכולים לתת מספר מדויק של כל ההשקעה של האגף, בכלל, בהקשר הזה של ילדים ונוער בסיכון, ובתוך זה גם נשירה, זה לא רק ספציפית נשירה אלא של כל המכלול הזה

יוסף עטאונה: הייתה החלטת ממשלה, בתות תוכנית הממשלה יש חלוקה לפרקים ונושאים

יוסף עטאונה:  אני שואל כמה כסף הזה הוקצה לנושא הזה?      

יוסף טייב: על איזו תוכנית ממשלה אתה מדבר?      

יוסף עטאונה: האחרונה

יוסף עטאונה:  1550, לא?      

הדר פוקס: יש מספר החלטות ממשלה שרלוונטיות בעצם לסוגייה הזאת

הדר פוקס:  החלטת ממשלה 1279, היא החלטת ממשלה ייעודית לחברה הבדואית

הדר פוקס:  בנוסף, יש תקציבים מתוך החלטת הממשלה 550

הדר פוקס:  בהחלטת הממשלה 1279 הסכומים שמוקצים על ידי האוצר הם 140 אלף שקלים משנות התוכנית ועוד 50 אלף שקלים שמגיעים מתקציב משרד החינוך

הדר פוקס:  זאת בנוסף לתקציבים הייעודיים שיגיעו מהחלטת ממשלה 550

הדר פוקס:  ככל והוועדה רוצה, אנחנו כמובן נשמח להעביר פרטים על ההיקף לתקציב הנשירה באופן ספציפי, אני יודעת לענות באופן רוחבי

סולטן אלקרעאן: הדר, אני רוצה לשאול שאלה לגבי פיצול ההסעות

סולטן אלקרעאן:  אני מתדיין מזה חצי שנה על הנושא הזה אל מול האגף, והטענה שלהם היא שמשרד האוצר לא מתקצב

סולטן אלקרעאן:  ברגע שפותרים את בעיית ההסעות אנחנו יכולים לתת מענה גם לסוגית הנשירה והשאלה שלי היא אם יש החלטת ממשלה ויש כבר הכול, אין מקום לתת גם לסוגייה הזו ולתקצב את ההסעות כך שיהיה פיצול בהסעות בין תלמידי הגנים, תלמידי היסודי ותלמידי העל יסודי? גם אם אנחנו באמצע השנה

סולטן אלקרעאן:       אני גם רוצה לציין, אדוני היושב ראש, שהשנה אנחנו מתקשים להפעיל את יוח״ה, שגם הוא במסגרת חוק חינוך חובה

סולטן אלקרעאן:  בזמן שבתי הספר התיכוניים מסיימים יום לימודים בשעה 14:00 או 14:30, אז באופן אוטומטי גם בתי הספר היסודיים וילדי הגנים משתחררים כולם, כי משרד האוצר לא מאשר פיזור נוסף

סולטן אלקרעאן:       בנוסף, אני רוצה להגיד חיים, שאנחנו רואים שיש השקעה מטעם משרד החינוך בכל מיני תוכניות, אז אולי זה הזמן לעשות חשיבה מחודשת לגבי מה היא התוכנית היעילה ביותר שיכולה לטפל באוכלוסייה הנושרת על כל מרכיביה? מי כמוך יודע שתלמיד שנשר ממערכת החינוך זקוק לטיפול בכמה תחומים ובכמה מרכיבים וזה מאוד קריטי, אני לא מכיר תוכניות שמטפלות באמת ועונות על הרמה הנצרכת הזו, אולי יש תוכנית אחת או שתיים, אני מכיר אחת לפחות שאותה אני מכיר היטב, זו תוכנית Start, ואולי גם נכון להרחיב אותה

חיים מויאל: לא, יש הרבה תוכניות

חגית בן סימון: יש הרבה תוכניות, עכשיו פתחנו את אצלכם אחת

סולטן אלקרעאן: חגית, אני יודע

סולטן אלקרעאן:  אבל אני מציע את זה לרמת חשיבה, שאולי חלק מהכסף שמושקע בתוכנית ולא מניב פרי ומגיע לתוצאות, אז אולי זה הזמן לעשות לגביו חשיבה מחודשת

סולטן אלקרעאן:  אני ואת ביחד, לראות איך אפשר

חגית בן סימון: אין שום בעיה

חגית בן סימון:  אבל גם התוכנית שציינת כרגע היא בהרחבה, היא הייתה בשישה בתי ספר, היום היא ב-12, והיא תגדל לעד 24 בתי ספר בשנת תפש״ה

חגית בן סימון:  התוכניות קיימות

חגית בן סימון:  ובואו לא נשכח שזאת תוכנית חומש שהתחלנו אותה השנה, התוכנית הספציפית הזאת קיימת ותגדל עוד

סולטן אלקרעאן: מצוין

יוסף טייב: חיים, אני מאמין שגם יש מדדים ויעדים של המשרד ושתוכנית שלא רלוונטית ולא מניבה פירות כמובן לא ממשיכה

חיים מויאל: ברור

חיים מויאל:  צריך להסתכל גם על מחקרים שאנחנו עושים

חיים מויאל:  אני אתן דוגמה למחקר יוצא דופן שערך בנק ישראל בכיתות מב״ר, שהשראה שההשקעה של המדינה מניבה תוצאות של פי שלושה יותר מההשקעה

חיים מויאל:  לכן אני אומר שצריך להסתכל גם בצורה כזאת ולבחון דברים על פי מחקרים ומדדים שאנחנו עושים, ואנחנו מודדים את עצמנו על כל תוכנית שאנחנו עושים

חיים מויאל:       הרבה פעמים יש איזו שהיא תחושה שהדברים לא עובדים אבל האמת היא שגם צריך לתת להם זמן כדי לראות תוצאות

חיים מויאל:  עובדתית, בהקשר של כיתות מב״ר אתגר ומרכזי החינוך הטכנולוגיים, אני יכול להראות את השינויים בשלוש או ארבע השנים האחרונות, לעומת ההשקעה ההתחלית שלנו בזה

סולטן אלקרעאן: אין לי בעיה עם זה

סולטן אלקרעאן:  אני רק לא רוצה שייווצר מצב שבו אנחנו איכשהו, בגלל שמערכת החינוך לא מצליחה להתמודד עם אותם תלמידים, נתחיל לפתח בעיקר מסגרות של חינוך טכנולוגי וחינוך מסוג אחר בצורה כזאת

סולטן אלקרעאן:  התפקיד של מערכת החינוך הוא להצליח עם כולם באותה רמה ובמקרים בהם יש מורכבות, אז אין מניעה שיהיו מענים בהתאם, אבל לא לעשות את זה לפתרון באופן גורף

שירין נטור חאפי: אנחנו לא מקדשים את התוכניות האלה

שירין נטור חאפי:  בנוגע לשאלה שלך, בחומש הנוכחי יש הערכה ומדידה לתוכנית עצמה

שירין נטור חאפי:  הערת בהתחלה שאנחנו עושים כל מיני תוכניות ואין הערכה, אז לכל תוכנית החומש הנוכחית יש הערכה ומדידה

שירין נטור חאפי:  אני רוצה להגיד שאנחנו לא מקדשים תוכניות, ואני כן חושבת שצריך לעשות משהו ברמת יישוב ולבדוק לפי הפרמטרים שאמרנו מה כדאי לעשות אולי אחרת

שירין נטור חאפי:  ואני חושבת שחיים הוא פרטנר נפלא לזה, גם המחוז, בשביל לפתוח ביחד את הראש ולהגיד: ״יש לנו את המשאבים, יש את המטרות, בואו נראה איך מסדרים את זה כדי שהתלמידים לא ינשרו״

שירין נטור חאפי:  אנחנו במקום הזה

יוסף טייב: כן אדוני, בבקשה

אוסאמה קנבר: אוסאמה קנבר, משרד העבודה

אוסאמה קנבר:  למרות שיש לנו רק שלושה בתי ספר בנגב, אנחנו מפעילים עכשיו תוכנית למניעת נשירה שממוקדת גם לתלמידים, גם להורים וגם לצוותי החינוך

אוסאמה קנבר:  בנוסף, אנחנו מפעילים ומרחיבים השנה גם את תוכנית ׳ריאן׳, לטיפול בצעירים חסרי מעש מגילאי 17 ומעלה

אוסאמה קנבר:  קראנו להם ניטים

אוסאמה קנבר:  אנשים שלא נמצאים במסגרת חינוך, בעבודה או בהכשרה מקצועית

אוסאמה קנבר:  אנחנו מרחיבים עבורם ונותנים להם כלים ומענים באמצעות מדריכים ייעודיים לחסרי מעש, שיסעו להם להשתלב בשוק העבודה

אוסאמה קנבר:       בנוסף, יש לנו גם תוכנית של שנת מעבר גם לתלמידים שלא הצליחו בבגרויות, וגם לאלה שעברו את הבגרות ורוצים להשתלב באקדמיה

אוסאמה קנבר:  יש לנו את תוכנית ׳עברית פלוס׳ שהיא כלי חשוב עבור אלה שרוצים להיכנס לאקדמיה

אוסאמה קנבר:  אני גם אגיד שנחנו רואים חשיבות בשיתופי פעולה בין כולם, כולם צריכים לשלב את הכוחות ולעבוד ביחד כדי להגיע ליעד

יוסף טייב: תודה

יוסף טייב:  ארגון ׳פתחון לב׳, בבקשה

הילה סעדיה: שלום, שמי הילה סעדיה ואני מארגון ׳פתחון לב׳

הילה סעדיה:  אנחנו עוסקים בחילוץ משפחות ממעגל העוני

הילה סעדיה:  אני אשמח לדבר במסגרת הזו ממש בקצרה על המשמעות

הילה סעדיה:  המהות של נשירת ילדים ממוסדות פורמליים באופן של שמירה והעמקת הפערים החברתיים, וכן הימצאות הילד בתוך מעגל העוני

הילה סעדיה:  ברצוני להעלות הצעה הוליסטית, פרקטית, לטיפול באחוזי הנשירה ויצירת מוביליות חברתית ולהקטנת מעגל העוני הבין דורי

הילה סעדיה:       אנחנו בארגון ׳פתחון לב׳, פיתחנו תוכנית חינוכית, ׳חמסה׳, שמלווה את הנערים והנערות בחברה הערבית בצמתים החשובים ביותר בעיצוב הזהות שלהם, במהלך שלוש שנים מהתיכון ועוד שנתיים מהאזרחות

הילה סעדיה:  אנחנו יוצרים בעצם רצף חינוכי שהוא קריטי לנער, כאשר בתום התהליך הזה אנחנו משלבים את הנער במקום תעסוקה או לחילופין במוסדות אקדמאיים או במקומות ללימודים מקצועיים

הילה סעדיה:       כאשר התוכנית מעניקה מענה הוליסטי לכלל הצרכים שהועלו כאן בדיון

הילה סעדיה:  צורך אחד שנוגע בהזנה ודואג למתן מענה של ארוחה חמה וסלי מזון למשפחת הנער

הילה סעדיה:  אני לא יודעת אם ידוע לכם, אבל 12

הילה סעדיה: 8% מהחברה הערבית, מוותרים על ארוחה חמה פעם או פעמיים במהלך השבוע

הילה סעדיה:  זה נתון שהוא כפול פי ארבעה מיתר המגזרים בחברה הישראלית

הילה סעדיה:  מעבר לזה, אנחנו גם נותנים מענה סביב פיתוח כישורים, לימודי השפה העברית, פיתוח הערך העצמי והתפיסה החברתית של הנער

הילה סעדיה:       במקביל לכל התהליכים הללו, אנחנו מחזקים ומייצבים את הקשר של המשפחה המעורבות שלהם בחיי הנער, על מנת לאפשר לו לסיים את לימודיו במסגרת החינוכית בהצלחה

הילה סעדיה:  אנחנו רואים חשיבות ונחיצות של מעורבות הממשלה בהקשרים של ראייה הוליסטית, ובמדיניות שמקדמת הסתכלות רווחתית, חינוכית ושילוב בשוק התעסוקה, על מנת להוביל לשינוי בעוני הבין דורי שמצוי בקרב הקהילה

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  יוסף, אתה רוצה להגיד כמה מילים? כי אני הולך לכיוון סיכום

יוסף עטאונה: אני רוצה להגיד כמה משפטים

יוסף עטאונה:  בנושא החינוך של גילאי שלוש עד חמש, שהוא נושא מאוד מרכזי בדיון הזה וחבל שלא היה כאן נציג של המשרד שיענה על השאלות, לכן אני מבקש שיתקיים דיון - - -      

יוסף טייב: אני רק רוצה לומר שיכול להיות שכותרת הדיון הטעתה את ההבנה בנוגע לעניין

יוסף עטאונה: לא, כי בדו״חות המספרים היו ברורים

יוסף עטאונה:  ואם 5,000 ילדים שלא נמצאים בתוך המערכת לא מזיזים משהו אצל מי שמטפל בזה במשרד החינוך אז זו בעיה

יוסף עטאונה:  חיים, אני חושב שגם יש פה בעיה לגבי השאלה למה לא להתייחס לגילאי שלוש עד חמש כנשירה

יוסף עטאונה:  לפי החוק זה כן נשירה

יוסף עטאונה:  ואני אומר לך שבחברה הכללית אין נשירה בגילאי שלוש עד חמש, גם לפי תוצאות המחקר של מרכז המחקר ולכן אין התייחסות

חיים מויאל: רק משפט אחד

חיים מויאל:  תראה, גילאי שלוש עד חמש זה גיל מאוד זהיר

חיים מויאל:  וגם בחברה הכללית הורים רבים מבקשים להשאיר את הילדים בבית

חיים מויאל:  כשהורה מבקש להשאיר את הילדים בבית, אתה צריך לתבוע את ההורה, אתה שולח אליו קב״ס ובעצם מתרחש תהליך מאוד מאוד רגיש

חיים מויאל:  זה נכון שהסיפור הזה הוא סיפור הרבה יותר גדול מהמושג נשירה, לזה אני מתכוון, אני מסכים שיש בעיה, אבל אם אתה מחבר את המספר הזה לנשירה אז זה נכון גם לחברה הכללית

חיים מויאל:  ואז אתה יוצר פה בעיה גם קשה עם ההורים

יוסף עטאונה: אבל בחברה הכללית אין את המספרים האלה

חיים מויאל: תאמין לי

חיים מויאל:  אני אומר לך, אני עכשיו התמודדתי עם הבעיות האלה אז אני מדבר מניסיון

חיים מויאל:  אני נאלצתי לתבוע הורים כי הורה בחר להשאיר את הילד אתו בבית ולחנך אותו בעצמו

חיים מויאל:  ויש פה רגישות מאוד גדולה בגלל הגיל המוקדם

חיים מויאל:  אני חושב שמה שאתה מכוון אליו זה לסיפור אחר

יוסף עטאונה: נכון

יוסף עטאונה:  ולכן אדוני היושב ראש, אני חושב שצריך להתקיים דיון המשך בנושא הזה, ולא רק עם משרד החינוך אלא גם עם המשרד לשוויון חברתי, שצריך לתת את הפתרונות בהקשר הזה

יוסף עטאונה:  אמרתי בתחילת דברים שמדובר בבעיה כואבת וקשה, ושהמטרה של כל הדיון הזה היא לא לסמן וי על שהעליתי את הנושא ואז לשכוח ממנו

יוסף עטאונה:  לא, העליתי את הנושא הזה גם ובעיקר כאיש חינוך, שמכיר את המציאות בצורה טובה ומקרוב, והמטרה שלי היא בעיקר למצוא פתרונות

יוסף עטאונה:       אין לי רצון להתנגח ולא להטיח האשמות באף אחד, כי הרי אם בסוף אנחנו רוצים לכנס דיון בעוד שנה ושהממצאים יהיו אחרים, אז צריכה להיות פה דרך פעולה שונה

יוסף עטאונה:  אי אפשר שנעשה שוב ושוב את אותו הדבר ונצפה לתוצאה שונה מהמציאות הקיימת

יוסף עטאונה:  לכן, צריך לחשוב ולחבר את כל הנושאים

יוסף עטאונה:  כבוד היושב ראש, אני מציע לפרוטוקול וגם לחבריי ממשרד החינוך, שהרי אני מגיע מהתחום

יוסף עטאונה:  שירין, את אמרת את המשפט הזה וזה לא ירד לשטח, של לבנות תוכנית פר ישוב

יוסף עטאונה:       אני מציע כך, לעבור ישוב ישוב

יוסף עטאונה:  שירין, חיים, חגית וכל מי שנוגע לזה, להגיע אל הרשויות ולבנות תוכנית פרטנית לכל ישוב

יוסף עטאונה:  המציאות היא שונה מישוב לישוב ולכל מקום יש מורכבות אחרת, לכן גם ההתמודדות תהיה אחרת ומותאמת לכל מקום

יוסף עטאונה:  וכשאנחנו נגיע לדיון הבא, זה יהיה אחרי הסבב שאתם תעשו ברשויות, כדי לבנות תוכנית ברורה, עם מספרים בכל ישוב, גם מניעה, גם נושרים, כי אתם יודעים, מכל הנושרים שמדברים עליהם, רק 230 נמצאים בתוכנית ׳הילה׳

יוסף עטאונה:  והשאר לא

יוסף עטאונה:  לשם כך צריך לעבור ישוב ישוב, לראות את הדברים, להגיע למספרים בעבודה נכונה ולעשות תוכנית עם לוח זמנים לאיך אנחנו מצמצמים אותם

יוסף עטאונה:       רק בשיתוף פעולה, גם של משרד החינוך, גם של הוועדות המקומיות וגם של הקהילה עצמה, ועדי הורים בתוך הישובים

יוסף עטאונה:  צריך לעשות תוכנית לכל ישוב ומשם גם להתקדם

יוסף עטאונה:  לזה אני גם מוכן להירתם בכל הכוח והרחק מכל פוליטיקה

יוסף עטאונה:  כאיש חינוך, אני אומר שזה צו השעה

יוסף עטאונה:  יש לי הערה אחרת לגבי הנשירה בהקשר של הכפרים הלא מוכרים

יוסף עטאונה:       אני חושב, ושרף גם אמר את זה, שמשתמשים בילדים כבני ערובה

יוסף עטאונה:  כי ילד צריך חינוך, זו זכות בסיסית שהוא צריך לקבל

יוסף עטאונה:  וגם ידוע, שכאשר אתה מנגיש את השירות לאנשים אז הצריכה שלהם עולה וגם יכולת ההשתתפות

יוסף עטאונה:  אז אני אומר לכם, שרק לאחר התערבות בג״ץ, כשפתחו את בתי הספר התיכוניים בכפרים הלא מוכרים, לפני 20 שנה היינו מדברים על 70%, 60% ו-50% נשירה

יוסף עטאונה:  אתם זוכרים?      לכן, צריך להתגייס לזה ביחד

יוסף עטאונה:  משרד החינוך צריך שתהיה לו דרישה ברורה, גם מול המשרד הפנים וגם מול המשרד לשוויון חברתי, שאחראי על הטיפול בחברה הבדואית, לתשובה מיידית שתאפשר לספק את השירותים בתוך הכפרים הלא מוכרים

יוסף עטאונה:  יש החרגה בתוכנית של הוועדה המחוזית, בנוגע לגני ילדים ולמרכזי שירות, לכן צריך לנצל את זה ביחד

יוסף עטאונה:  אז אני מציע, גם לקיים דיון מעקב וגם שתהיה בדיון הזה התוכנית אחרי שתעשו אותה עבור כל ישוב, במיוחד בנושא הנשירה

יוסף עטאונה:       בנוסף, משרד האוצר צריך לספק לנו את הכסף התוספתי שהיה בתוכנית 1279 ו-500

יוסף עטאונה:  נושא נוסף שעלה מהדיון שקשור בנשירה ולדעתי מאוד משפיע הוא נושא ההסעות, וכל השנה היו תקלות בהסעות

יוסף עטאונה:  אני גם העליתי את זה בעבר

יוסף עטאונה:  אני חושב שזו בדיוק נקודת הזמן לקיים דיון במחוז, אתם יכולים להעביר את זה למנהל המחוז, לגבי היערכות להסעות ופתירה של הבעיה הזאת

יוסף עטאונה:  כי הסיבה לנשירה של רוב הילדים היא נושא ההסעות והקשיים במערך ההסעות

סולטן אלקרעאן: יוסף, הדיון צריך להיות ברמת המטה ופחות ברמת המחוז

סולטן אלקרעאן:  כי אנחנו במחוז, מזה שלושה חודשים, לא מצליחים לפתור את הבעיה הזאת אל מול המטה

יוסף טייב: אנחנו בדיון על הנושא הזה

יוסף טייב:  ברשותכם, בקצרה, כי כבר גלשנו המון וביטלתי דברים נוספים בגלל חשיבות הדברים

יוסף טייב:  ברכיה רוזנבלום, בבקשה

ברכיה אברהם רוזנבלום: לגבי התקציבים, מתוך 140 מיליון שקלים שהוקצו לפדגוגיה במסגרת תוכנית חומש בהחלטה 1279, 64 מיליון שקלים, שזה 45

ברכיה אברהם רוזנבלום: 5%, הוקצו לטובת נושא הנשירה

ברכיה אברהם רוזנבלום:  מעבר לזה יש גם תקציבים נוספים שהוקצו מ-550 ומ-549, ששירין וחיים התייחסו אליהם

ברכיה אברהם רוזנבלום:  כמו למשל הקמה של מח״ט בכסייפה בשנה האחרונה והקמה של מח״ט נוסף ב - - - , עם פתיחת הלימודים תשפ״ד

ברכיה אברהם רוזנבלום:       תוכנית ׳שמיים׳ שאנחנו מפעילים ועוד תוכניות רבות נוספות שמתוקצבות

ברכיה אברהם רוזנבלום:  מעבר לזה, קיבלנו תקציב תוספתי ממשרד האוצר של מעל מיליון שקלים בשנת תשפ״ג, לתוכניות נוספות שמופעלות על ידי עמותת ׳יכולות׳, תוכנית ׳חסם׳ והרחבה נוספת של תוכנית Start, שכמו שחגית אמרה, אמורה להתרחב מ-12 בתי ספר בהם היא פועלת כיום ל-24 בתי ספר לקראת סוף שנת תשפ״ד

ברכיה אברהם רוזנבלום:  אני אגיד כמה דברים לגבי גני ילדים

ברכיה אברהם רוזנבלום:       הדבר הראשון הוא שאין היום בקשות לפתיחת גנים שהוגשו על ידי הרשויות ולא תוקצבו על ידי משרד החינוך

ברכיה אברהם רוזנבלום:  יש בעיה קשה מאוד של הזדקנות קרקע, שלא מאפשרת לרשויות המקומיות לבנות גנים נוספים וברוב המקרים על זה נופלות התוכניות

ברכיה אברהם רוזנבלום:  יותר מזה, אני אגיד שברוב המקרים, משרד החינוך מאשר פתיחת גני ילדים גם במהלך שנת הלימודים אך ורק בחברה הבדואית בנגב, זה לא קורה בשום מקום אחר במדינת ישראל, בגלל ההבנה של המורכבות

יוסף עטאונה: ברכיה, אתה יכול לחזור על מה שאמרת?     

ברכיה אברהם רוזנבלום: אני אומר שהחברה הבדואית מוחרגת לפתוח גני ילדים תוך כדי שנת הלימודים, בכל רשות אחרת, מה שלא נפתח בתחילת שנת הלימודים ייפתח רק בשנת הלימודים העוקבת

ברכיה אברהם רוזנבלום:  בחברה הבדואית יש החרגה וניתן לפתוח

ברכיה אברהם רוזנבלום:  גם היום, אם רשות מקומית מביאה 35 ילדים לגן, מבנה וכל מה שצריך על מנת לעמוד בקריטריונים של פתיחת גן, משרד החינוך יאשר פתיחת גן נוסף תוך כדי שנת הלימודים

סולטן אלקרעאן: ברכיה, הבעיה בנקודה הזו היא שפתיחה אחרי תחילת שנת הלימודים כרוכה גם בלשאת את העלויות

סולטן אלקרעאן:  משרד החינוך מתקצב ב-120 אלף שקלים את ה- - - , והרשות אמורה לשאת בעלויות הפיתוח וההקמה

סולטן אלקרעאן:  ולפעמים, העלות הזאת מגיעה ל-300 אלף שקלים, אז אני חושב שגם זו נקודה שמשרד החינוך צריך לקחת עליה את האחריות

סולטן אלקרעאן:  וגם בתחילת השנה להבטיח לרשויות שפותחות את המסגרות אחרי פתיחת שנת הלימודים, שהן לא יפגעו מבחינת תקציב ואז זה יוכל לדרבן את הרשויות לפתוח כמה שיותר גנים

ברכיה אברהם רוזנבלום: בתקצוב לגני הילדים, יש דיפרנציאלי, רשויות מקומיות וישובים מוכרים מתוקצבים כמו כל מקום אחר במדינת ישראל

ברכיה אברהם רוזנבלום:  לגבי גני הילדים שמשרתים את ילדי הפזורה, בין אם הם נמצאים במרכזי שירותים בפזורה ובין אם הם נמצאים בתוך הישובים המוכרים, מתוקצבים באופן מלא על ידי משרד החינוך וכשיש בעיות ספציפיות אנחנו גם יודעים לנסות לסייע ולפתור

ברכיה אברהם רוזנבלום:       אני אגיד כאן, שעמדת מחוז דרום היא לקרב את שירותי החינוך למגורי התושבים בכל מקום

ברכיה אברהם רוזנבלום:  ובלבד שיש שם תשתיות

ברכיה אברהם רוזנבלום:  אנחנו היום מתמודדים עם מרכזי שירותים שנבנו בפזורות ללא נגישות, כמו שאמרה כאן נציגת ועד ההורים הארצי, ללא יכולת הגעה רכובה, ללא מים וללא חשמל

ברכיה אברהם רוזנבלום:  עד היום, בשנת 2023 במדינת ישראל, יש לנו בתי ספר שאנחנו מספקים להם מים ממכליות מים

ברכיה אברהם רוזנבלום:       לכן, כשאנחנו הלכנו והקמנו בשנה האחרונה את מרכז השירותים בח׳שם זנה, וצריך להגיד שמשרד החינוך הוא המשרד הממשלתי היחיד שנמצא היום וממש את החלטות הממשלה הקודמות לגבי באב אל רחמה וח׳שם זנה

ברכיה אברהם רוזנבלום:  דרשנו וקיבלנו, בשיתוף פעולה מרשים עם רשות ההתיישבות לבדואים ועם כל שאר משרדי הממשלה, יש כביש שמגיע לבית הספר, יש מים וחשמל

ברכיה אברהם רוזנבלום:  וזה הסטנדרט בו משרד החינוך רואה לנכון להקים בתי ספר, גם בחברה הבדואית, ומשרד החינוך ישמח להקים עוד נקודות כאלה על מנת להנגיש שירותי חינוך לכל תושב ואזרח במדינת ישראל

יוסף טייב: תודה רבה

יוסף טייב:  אני רוצה להודות לכל מי שהגיע, לחברי הכנסת שיזמו את הדיון, למשרדי הממשלה, למשרד החינוך שהגיע בהתגייסות רחבה מאוד

יוסף טייב:  אני רוצה להגיד שכנראה שבנושא הגנים נפלה אי הבנה

יוסף טייב:  משרד החינוך שותף מלא בדיון, נמצא בוועדה והציג נתונים

יוסף טייב:  אני כן מציע, על הדרך, לאור ההערה של חבר הכנסת ואליד, שהמשרד ישקול להשתמש במונח ישובים בלתי מוכרים במקום הפזורה הבדואית

יוסף טייב:       הוועדה לא יכולה להשלים וקשה לה מאוד להשלים, עם זה ש-5,000 תלמידים בגילאי הגיל הרך לא נמצאים כיום במערכת החינוך, זה דבר שלא יעלה על הדעת

יוסף טייב:  ברור לכולם מה היא חשיבות החינוך וחשיבות הלמידה של ילדים בגיל הזה והנתון הזה פוגע לא רק בילדים, אבל גם בכניסתם אחר כך למסגרת בבית הספר היסודי, אנחנו מתחילים פה עם פער גדול וקיימת כאן פגיעה ישירה בילדים, בהמשך דרכם ובעתידם כאזרחים במדינת ישראל

יוסף טייב:       לכן, הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להעביר אליה תוכנית עבור הילדים האלה, עם פירוט של מה נעשה בעבר ולאן הולכים בעתיד, לפי הנתונים שנקבל, אנחנו נקיים ישיבה משותפת מחוץ לכותלי הוועדה, ואם נמצא צורך, נכנס את הוועדה שוב לטובת הנושא של הגיל הרך והגנים

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להגדיר מה היא נשירה סמויה

חיים מויאל: יש הגדרה

חיים מויאל:  מה שהוא מתכוון אליו זה המדד

חיים מויאל:  יש כלי שתיקפנו אותו

חיים מויאל:  גם כאן, יש כל מיני בעיות חוקיות של קבלת מידע, כמו חוק חופש המידע ועוד כל מיני דברים אחרים, שאנחנו צריכים לפנות אל הרשויות ולבקש מהם לפנות אל ההורים על מנת להפעיל אותו

חיים מויאל:  לכן, נושא הנשירה הסמויה הוא על השולחן

חיים מויאל:       שוב, אני לא מזלזל במספרים

חיים מויאל:  בשבוע הבא אנחנו יוצאים מהאגף לאיתור נושרים, הולכים לגעת בראשים של הילדים מכל החברות

חיים מויאל:  זה נושא שכואב לנו מאוד

חיים מויאל:  אבל גם כשאנחנו מדברים על החברה הבדואית, ביחס לעולם אנחנו במצב די סביר

חיים מויאל:  אבל בגלל שבנוגע לנשירה סמויה עדיין אין לנו את הנתונים, אז אנחנו לא יודעים להגיד דברים בצורה ברורה

חיים מויאל:  הבעיות שיש לנו הן בעיות משפטיות ואנחנו נפתור אותן, כי אנחנו צריכים את המדדים האלה

יוסף טייב: חיים, אני אמרתי את זה כי בסוף חלק מהפתרון הוא לזהות את הבעיה ולהגדיר אותה

יוסף טייב:  לכן זה היה חשוב לציין

יוסף טייב:  אבל באמת, אולי אנחנו כוועדה נשמח לדעת מה הן הבעיות המשפטיות שיש ואולי גם נצליח לפתור אותן

חיים מויאל: שירין אמרה שביום ראשון יש לנו דיון אצל המנכ״ל כדי לנסות להמשיך את ההפעלה בחלק מהרשויות, כשבסופו של דבר אנחנו רוצים שזה יפעל בכל מערכת החינוך

חיים מויאל:  שיהיה לנו נתון כמו על נשירה גלויה

יוסף טייב: בסדר גמור

יוסף טייב:  הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להעביר אליה נתונים על החינוך במגזר הבדואי: חוסרים, תוכניות, לוח זמנים לביצוע וכמובן, כמו שאמר חבר הכנסת, אם זה יכול להיעשות לפי כל ישוב, אז זה יכול לדעתי להיות פתרון לא רע בכלל

יוסף טייב:      אנחנו מצפים ממשרד החינוך שיהיה במשרד גוף או גורם שיטפל בצורה בלעדית בנושא המגזר הבדואי, הוא יכול להיות גם תחת מחוז דרום וזה בסדר

יוסף טייב:  אני שמח ששירין נכנסה לתפקיד, אנחנו רואים שליטה מלאה בנושא ואני מברך אותך להמשך הפעולות הגדולות שתפעלי במשרד החינוך

יוסף טייב:       אנחנו מבקשים ממשרד האוצר להעביר לנו דיווח על העברת הכספים שהוכרז עליהם בעבר, כולל מפרט של מטרות ההעברות, כך שנוכל כוועדה לפקח על הנושא

יוסף טייב:  אנחנו מצפים מראשי הרשויות המקומיות לדווח באופן אמיתי על מספר התלמידים שנמצאים במערכת החינוך וכמובן שגם למשרד החינוך יהיה קשה לתת מענה להיקף הבעיה אם אין לו את הדיווח הנכון ובצורה הנכונה

יוסף טייב:       לכן, אנחנו מבקשים מראשי הרשויות וכבר ציינתי זאת במהלך הדיון, להעביר תלונות למשרד החינוך

יוסף טייב:  תלונות שהועברו למשרד החינוך ולא טופלו, ארצה לבדוק בעצמי מול המשרד

יוסף טייב:  אני מאמין שלא יהיה צורך אבל אפשר גם על זה לקיים ישיבה

יוסף טייב:      אני רוצה להגיד לכם שהוועדה היום קיימה את הדיון הראשון בנושא ואנחנו נשוב ונדון בנושא החינוך במגזר הבדואי בפרט ובמגזר הערבי בכלל

יוסף טייב:  אני רוצה לומר שהדיון הראשון שהיה לי, כממלא מקום של רם שפע בוועדת חינוך, היה על הנושא הזה של חינוך במגזר הערבי ובפרט במגזר הבדואי

יוסף טייב:       מדובר בנושא שחשוב לי

יוסף טייב:  כמו שאמרתי, בסוף כל אזרח וכל ילד במדינת ישראל צריך לקבל מענה הולם

יוסף טייב:  אני מבין שיש בעיות משפטיות, הוליסטיות, ועוד כאלו ואחרות, אבל בסוף התפקיד שלנו, גם כוועדה, וגם המשרד כמשרד החינוך, שעושה עבודה נהדרת וחשף אותנו לנתונים, גם של המחוז, גם של חיים, של שירין, של ברכיה ושל כל מי שהשתתף

יוסף טייב:       הדיון הזה הוא ראשוני ועלו בו הרבה נושאים, בגלל שמדובר בבעיה רחבה, בגלל העומס ובגלל האתגר הגדול שיש מול המגזר הזה, זה מובן שעלו המון בעיות

יוסף טייב:  אבל אני חושב שלהבא כדי שנעבוד על כל נושא בנפרד, אם זה נושא הגיל הרך, נושא היסודי או ההגדרה של נשירה סמויה וגלויה

יוסף טייב:  כך גם אנחנו נאפשר לכל משרד לשלוח את האדם המתאים ביותר עבור אותו נושא וגם נצליח להגיע לפתרונות יותר קונקרטיים

יוסף טייב:       כמו שאמרתי והבטחתי לך, יהיו דיונים בנושאים נוספים תחת הנושא הזה, ולא כדי לסמן וי, אנחנו נוביל את המאבק הזה וביחד עם השר, שמגויס לחלוטין לנושא הזה, נמצא פתרונות לאתגרים

יוסף טייב:  זה לא משהו שמטאטאים מתחת לשטיח

יוסף טייב:  ואני חוזר על מה ששירין אמרה, זה שהמנכ״ל לא היה בדיון, לא מוריד מחשיבות הגורם המקצועי שהגיע לפה בהתגייסות רחבה מאוד מטעם המשרד, אני חושב שקיבלנו תשובות לכלל ההתייחסויות ולשאר נקבל בהמשך

יוסף טייב:       ואני שוב רוצה לומר, זה דיון שאמור היה להימשך שעה ונמשך שעתיים וחצי, מה שמראה על חשיבות הנושא לכולם, גם למשרדי הממשלה שהגיעו

יוסף טייב:  אני רוצה גם להתנצל בפני המשרד לשוויון חברתי, על שלא הצליח לדבר בדיון

יוסף טייב:  זו טעות שלי ואני שם לב לזה עכשיו

יוסף טייב:  אז בדיון הבא, בעזרת השם, כולם ידברו

יוסף טייב:  אני נועל את הדיון

יוסף טייב:  תודה רבה