ועדת המשנה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לסיוע בדיור ודיור ציבורי לעולים, כנסת 25, פרוטוקול מספר 5, 2023-05-14 00:00

זאב אלקין: שלום לכולם, אנחנו מתחילים את הישיבה הראשונה של וועדת המשנה שלנו בכנס הקיץ של הכנסת, בהמשך לארבע ישיבות שקיימנו בכנס הקודם, זאת ישיבה חמישית של וועדת המשנה

זאב אלקין:  הנושא שלנו, למעשה, הוא סגירת חוב מהישיבה האחרונה שתוכננה לכנס החורף, רצינו שם לדבר על פתרונות דיור ציבורי לקשישים עולים ומראש כידוע יש שני מסלולי פתרון, יש מסלול של בתי גיל הזהב של משרד השיכון ויש מסלול של מקבצי דיור של משרד הקליטה

זאב אלקין:       אנחנו הספקנו באותו דיון וגם הייתה בקשה של משרד הקליטה, פחות להתעסק איתם בדיון ההוא, בגלל בעיות טכניות אז הספקנו לכסות את בתי גיל הזהב ואנחנו עכשיו, משלימים את הצלע השנייה של כל מה שקשור למקבצי דיור של משרד העלייה והקליטה, הם בערך דיי שווים מבחינה כמותית, כי ראיתי שבדיווח שמסרתם לנו שסך הכול הפתרונות של מקבצי דיור זה כמעט 11 אלף יחידות דיור, 10,940 משהו כזה וגם בתי גיל הזה, נדמה לי, סך המקומות של משרד השיכון זה יותר מ-12 אלף, אבל לא כולם שם עולים, אבל עולים האחוז הגבוה, הרוב המוחלט, סביב 90 אחוז אז בסוף זה מגיע למספרים דומים, זאת אומרת שבערך 50 אחוז של עולים קשישים היום, מקבלים מענה דרך מקבצי דיור, 50 אחוז דרך בתי גיל הזהב, מעטים מאוד מקבלים מענה דרך דירות, לפי מה שאני יודע, כמעט ואין, אולי פעם בהתחלה היו, אבל היום כבר הרבה פחות

זאב אלקין:  אז למעשה, אלה שני הרגליים של הפתרון שהמדינה נותנת לדיור הציבורי של עולים קשישים ולכן אנחנו גם מתמקדים פה בוועדה בשני הפתרונות האלה במקביל

זאב אלקין:      אז אנחנו היום, כאמור, עוסקים במקבצי הדיור, אנחנו תיכף נעביר את זכות הדיבור למשרד הקליטה, להציג את המודל עצמו, איך הוא עובד וגם לאחר הצגת המודל, באופן כללי, איך הוא בנוי, איך נוצר מקבץ דיור, איך נוצרים כאלה וגם על בסיס מה הוא מבוסס וכו', לתת תשובות לשאלות ששאלנו, אני רק אחזור על השאלות

זאב אלקין:  מהם דרכי הקבלה והכניסה למקבץ דיור, כי על בתי גיל הזהב זה דובר בזמנו, ששמה החלוקה היא שני שליש/שליש, שני שליש הולכים למשרד הקליטה, מהמקומות לעולים קשישים ושליש לוותיקים דרך תור מיוחד שיש במשרד השיכון, הם לא זכאים לדיור ציבורי, אבל זכאים במיוחד לבתי גיל הזהב וגם חלק מהתור של משרד השיכון הוא מורכב מעולים וותיקים יותר שלא קיבלו זכאות דרך משרד הקליטה וגם שם כשהוא לא מנוצל אז הזכאות מועברת למשרד הקליטה, לכן בפועל חלוקת המקומות, כמו שאמרתי, בבתי גיל הזהב, לפי מה שאני ראיתי היא לא שני שליש/שליש, בין העולים לצברים, אלא בערך 90 אחוז/10 אחוז, זה מה שיוצא בשורה תחתונה, אבל חלוקת המקומות הפנויים היא מתבצעת לפי שני שליש/שליש וגם זה חדש זה היה שונה, הסיכום בממשלה הקודמת, שנתן למשרד הקליטה עדיפות של שני שליש

זאב אלקין:       אז יש פה את כל הסוגייה של איך מתבצעת כניסה למקבץ דיור, מבחינת הזכאות, יש סוגייה כמה משלמים וכמובן, במקביל, מה קורה עם זכאות לשכר דירה, כי פה המודל של מקבץ דיור הוא מאוד שונה, מהמודל של בית גיל הזהב ואולי כדאי קצת להשוות אותם לחשוב על זה בכלל, עד כמה זה טוב שיש שני מודלים כספיים לגמרי, מבחינת הקשיש, לא מבחינת המדינה, כמובן, סוגיית המלאי, כמה יש ואיך זה עומד מול התור והאם יש ערים שיש פער גדול, בין הביקוש לבין המלאי הקיים בערים האלה

זאב אלקין:  פוטנציאל להגדלת המלאי של מקבצי דיור, כי על בתי גיל הזהב דיברנו, דיברנו על ההסכם עם הסוכנות ועל עמיגור, על הישן וחדש וכל מה שקורה שם והשאלה שמעניינת אותנו כאן, האם יש צעדים מתבצעים, או מתוכננים, להגבלת המלאי של מקבצי דיור של משרד הקליטה, או שהפתרון היחידי לעתיד זה רק ההסכם של משרד השיכון, דרכי ניהול הבתים, כיצד הם מנוהלים, באיזה מנגנון וכל מה שכרוך בכך, סל השירותים שהדייר אמור לקבל בתוך הבית ודרכי בדיקה של שביעות רצון של הדיירים, מרמת השירות ודרכי המעקב של גורמים המפעילים ושל משרד העלייה והקליטה, על מה שקורה בתוך המקבצים

זאב אלקין:  זה השאלות ששלחנו אותם מראש, גם נתתם תשובות, כאילו תקציר של תשובות, זה אצלי, אבל אנחנו נחזור פה לפרוטוקול ונרחיב, בהתאם לשאלות שיהיו

זאב אלקין:  בבקשה

אולגה דדון: צוהריים טובים, אולגה דדון, סמנכ"לית דיור במשרד העלייה והקליטה, נמצא יחד איתי יחיא כמאל, הוא מנהל תחום בכיר במרכזי קליטה ומקבצי דיור, גם יתייחס בהמשך

אולגה דדון:  מקבצי דיור במשרד הקליטה נולדו בשביל לתת מענה למצוקת הדיור בקרב עולים קשישים, הפרויקט התחיל בשנות התשעים, נעשו מספר מכרזים ובמסגרת אותם מכרזים, נבחרו מקבצי דיור, בעיקר באזורי הביקוש, במקומות שבהם היה חסר, היו חסרים מקומות ותור הממתינים היה ארוך

אולגה דדון:  נכון להיום יש לנו 75 מבנים כאלה, מדובר במבנים בבעלות פרטית שהמשרד שוכר אותם, לצורך אכלוס בהם קשישים עולים, על פי הזכאות

אולגה דדון:  התור של הזכאים מנוהל על פי תאריך העלייה ולפי היישוב ומי שזכאי להיכנס זה קשישים שמנהלים משק בית עצמאי ומתקיימים מקצבת זקנה והשלמת הכנסה

זאב אלקין: אותם תנאים כמו בית גיל הזהב, כאילו מבחינה זאת זה אותו תור אפילו

אולגה דדון: נכון

זאב אלקין: אין שני תורים נפרדים לבתי גיל - - -     

אולגה דדון: לא, זה לא אותו תור, כי אנחנו מדברים על עולים, למה אתה מתכוון שאתה אומר אותו תור?     

זאב אלקין: גם מבחינת בתי גיל הזהב, הם מתמלאים שליש מהתור של משרד השיכון, שם אותו בצד ושני שליש מהתור של משרד הקליטה, התור של משרד הקליטה לשני שליש שלו בבתי גיל הזהב, הוא אותו תור כמו תור למקבצי דיור, אין שני תורים נפרדים, כאילו מבחינת הלקוח הוא נטרלי, הוא יכול לקבל פעם לבית הזה, פעם לבית הזה

אולגה דדון: לפי מקום פנוי, אין תור למקבץ דיור בלבד, יש תור לפי זכאות של קשישים שיכול לקבל גם בהוסטל של משרד השיכון

זאב אלקין: זה נקרא בית גיל הזהב היום

אולגה דדון: נכון, נכון

זאב אלקין: יש המון בלבול בטרמינולוגיה

אולגה דדון: גיל הזהב, נכון

זאב אלקין: אז פה לפחות נבחין, מקבץ דיור זה זה מה שאתם מפעילים ובתי גיל הזהב זה מה שמשרד השיכון מפעיל, ככה הם קוראים להם היום

אולגה דדון: נכון

זאב אלקין: והוסטל זה מונח לא קיים, למרות שכולם משתמשים בו

אולגה דדון: היסטורי

זאב אלקין: כן, היסטורית כולם התרגלו אליו, אבל זה רק מייצר בלבול, בסוף יש לנו שני מודלים, אין מודל שלישי

אולגה דדון: נכון ומקבצי דיור מיועדים לאכלוס עולים בלבד, זאת אומרת זכאי משרד השיכון לא מקבלים, זה באכלוס זכאי משרד הקליטה בלבד

אולגה דדון:  כיום כפי שקיבלתם, יש מעל 13 אלף נפש שמאוכלסים בתוך מקבצי דיור ויש כמובן, תור ממתינים ארוך, בעיקר באזורי הביקוש

זאב אלקין: קיבלת כמות הדירות, לא קיבלנו כמות מאוכלסים, עכשיו אנחנו - -      

אולגה דדון: לא, העברתי

זאב אלקין: אה, בפירוט הערכה, הבנתי, אוקי, אז זה במסמך החדש

שלומית אבינח: זה מי שגר היום

שלומית אבינח: כן, כן

אולגה דדון: מקבצי דיור מנוהלים ומפוקחים על ידי חברת עמידר שהיא זרוע - - -     

זאב אלקין: רק אולי לפני זה, המודל עצמו, במה זה שונה מבית גיל הזהב, מבחינתי כדייר, לא מבחינת המדינה, פה משרד אחד, שם משרד אחר, זה בעלות מדינה, זה שכר, מבחינתי אני אדיש לזה, אני לא מכיר את זה, אבל מבחינתי כדייר, איפה השוני המשמעותי, בין מקבץ דיור לבית גיל הזהב?     

אולגה דדון: השוני המשמעותי הוא כמובן, מבחינת הבעלות, נכון, הדייר אדיש, כמו שאתה אומר, במקבצי דיור, אין הפעלת חברה ותרבות, תרחיבו לנו בהמשך, מה, אין סל תרבות

זאב אלקין: סל שירותים הוא שונה

אולגה דדון: סל שירותים הוא שונה, כן

זאב אלקין: אוקי

אולגה דדון: מקבצי דיור באו לתת מענה למצוקת הדיור, המטרה הייתה לתת קורת גג לאנשים וזה כמו כל דיור ציבורי, קיבצנו אותו ביחד, באותו מבנה

זאב אלקין: אבל אם לפי מה שאני מבין אז אני אכוון אותך למה כיוונתי בשאלה, אז אולי יהיה יותר קל, לפי מה שאני מבין, דייר שנכנס לבית גיל הזהב, בגלל שזה נחשב דיור ציבורי, בשנייה שהוא קיבל מענה, מאבד את הזכאות לסיוע בשכר דירה ולכן הוא משלם את התשלום הנדרש לשלם על הדיור הזה, מתוך הכנסות אחרות שלו, שזה בדרך כלל השלמה הכנסה, לוקחים לו אחוז מסוים, דיברנו על זה פה כשקיימנו את הדיון, לעומת זאת, דייר שנכנס למקבץ דיור הוא לא מאבד זכאות לשכירות ולכן הוא משתמש בדמי שכירות שהמדינה משלמת לו, לצורך תשלום שכירות במבנה

זאב אלקין:  עכשיו, למה השונה הזה? למה זה לא נחשב שהוא קיבל מענה של דיור ציבורי? למה משאירים לו את השכירות?     

אולגה דדון: לא אדע לענות לך עכשיו, ככה נבנה המודל מלכתחילה, הדייר ממשיך לקבל סיוע בסיסי, לא סיוע מוגדל, לא סיוע של ממתין, סיוע בסיסי

זאב אלקין: שכמה זה?     

אולגה דדון: שזה 600-700 שקל היום ליחיד?     

יחיא כמאל: 930

אולגה דדון: לא, 930 הוא משלם

יחיא כמאל: 830

אולגה דדון: זה ממש סיוע בסיסי של עד 800 שקל ומוסיף - - -     

זאב אלקין: כמה זה?     

יחיא כמאל: 830 בערך

אולגה דדון: ומוסיף מקורות עצמיים, כמה מאות שקלים בכל חודש, בדומה לגיל הזהב

זאב אלקין: אגב, 800 זה של זוג, או של יחיד?     

אולגה דדון: של יחיד

זאב אלקין: ואז זוג כמה מקבל את הבסיסי?     

יחיא כמאל: 1,000

אולגה דדון: לא, פחות, עד 1000

יחיא כמאל: עד 1,000 שקל

אולגה דדון: כן

זאב אלקין: כאילו יוצא שהוא צריך להוסיף, תיכף תביני למה אני מתמקד בזה, זוג צריך להוסיף משהו קצת יותר מ-200 שקל, הבודד קצת יותר מ-100 שקל, מתוך השלמת הכנסה שלו

זאב אלקין:  הדייר בבית גיל הזהב, בגלל שהוא לא מקבל סיוע בסיסי, הוא אמנם, משלם סכום יותר קטן, אבל בפועל, הסכום שהוא צריך להוסיף מהשלמת הכנסה הוא הרבה יותר גדול, הוא במאות שקלים יותר גדול, זה בערך יוצא לו, לדעתי, סדר גודל, פי ארבע, בהשוואה למה שמשלם ב- - -     

אולגה דדון: לא, למה פי ארבע?     

יעל הבסי: בבית גיל זהב?     

זאב אלקין: כן

יעל הבסי: משלמים עד עשרה אחוז מהקצבה

זאב אלקין: נכון ושכמה זה?     

יעל הבסי: בערך 400 שקלים

כרמית סביון: לא, בבתי גיל הזהב, שמונה, או תשעה אחוז מההכנסה

זאב אלקין: כן, תלוי מתי נכנסת

כרמית סביון: זה יכול לנוע ליחיד, בין 320 ל-360, עם שמונה, או תשעה אחוז ולזוג, בסביבות 500 שקל

זאב אלקין: בהנחה שאין לו עוד הכנסות, אם יש אז זה גדל

כרמית סביון: בסוף זה 8-9 אחוז מההכנסות

זאב אלקין: מההכנסות, לכן יש זוגות שזה מגיע ליותר מ-500 שקל, אז לכן אני אומר, שבסוף פה, זוג משלים, במודל של מקבץ דיור וזאת שאלה שנשאלתי על ידי הרבה עולים ולא היו לי תשובות הגיוניות לתת להם, הם שאלו, למה, יש שני בתים, לפעמים אפילו באותו רחוב, אחד של משרד הקליטה, השני של משרד השיכון, מי שנכנס לבית אחד, משלים, לצורך העניין, זוג 200 שקל, מי שנכנס לבית אחר, משלים מהשלמת הכנסה שלו, 500 ולפעמים אפילו 600, או 700, אם הוא עובד בעבודות קטנות וזה בדיוק מה שאמרתי, הוא משלם בפועל, סכומים, פי שניים וחצי, פי שלוש ולפעמים יותר מזה

אולגה דדון: מודל ישן שלא התעדכן הרבה זמן, אפשר לבחון אותו מחדש, כמובן, אבל אולי נלקח בחשבון הנושא של סל השירותים שהוא שונה

זאב אלקין: אוקי, זה נושא שצריך לתת עליו את הדעת, אני לא מציע לקחת מאנשים יותר כסף, יכול להיות שלהיפך, צריך במקום אחר לקחת פחות, אבל המדינה לא קוהרנטית פה, חד משמעית, היא כאילו, לוקחת אנשים, מכניסה אותם לשני סוגי פתרון, לפי התפנות הדירות, שזה תהליך פיזי טבעי, כן, עד מאה ועשרים, אבל זה קורה באוכלוסייה הזאת ולא מעט ואז פה אתה משלם ככה, פה אתה משלם אחרת

שלומית אבינח: בשיכון משלמים יותר

זאב אלקין: אלה שנכנסים לבתי גיל הזהב, משלמים יותר ואנשים שואלים, למה, אם זו אותה מדינה וזו אותה זכאות לדיור ציבורי, למה אם נכנסתי למשרד השיכון, אני צריך לשלם יותר, ממה שהחבר שלי שהתפנה תור במקבץ דיור, נכנס לשם ואת אומרת שאולי זה גם קשור לסל השירותים, תיכף ניכנס ונראה מה הפערים ואם זה מצדיק כזה הפרש בתשלום

זאב אלקין:  עכשיו הנקודה הנוספת, בהקשר של מקבץ דיור שרציתי לשאול ויכול להיות שגם כאן השינוי, בית גיל הזהב הוא רכוש של המדינה

אולגה דדון: נכון

זאב אלקין: כולם, חוץ מאולי אחד בחיפה, יש שם סיפור מורכב, אבל כל האחרים הם רכוש של המדינה ולכן, בנאדם שנכנס לשם, אלא אם כן, קרה איזשהו אסון טבע, או משהו, או בניין קורס, או משהו כזה, הוא לא יפונה משם לעולם, המדינה לא מפנה דיירים עד 120, עכשיו, מקבץ דיור, הבעלים שלו הוא בעלים פרטי, יש לו הסכם עם משרד הקליטה, או עם עמידר, לכמה זמן?         

אולגה דדון: חמש שנים

זאב אלקין: חמש שנים, זאת אומרת, אם אני אחרי חמש שנים, כבעלים של הבניין , החלטתי שאני הורס את הבניין, בונה בניין חדש למכירה, או לדיור, עושה פה אכסנייה, לא יודע מה, מעביר את זה חזרה לשגרירות האמריקאית, כי זה שטח שלה והיא רוצה את השטח הזה, לצרכים שלה, כמו הדיפלומט המפורסם, אז אני למעשה, כדייר, אני לא מוגן, זאת אומרת, שבפועל, יכול להיות שהמשרד ידאג לי ויעביר אותי למקום אחר, בהתאם למקומות פנויים וזה וזה, אבל עקרונית, הוא לא מתחייב לי שקיבלתי דיור ציבורי לתמיד

אולגה דדון: זה בדיוק מה שרציתי להמשיך

זאב אלקין: קיבלתי פתרון שכירות זולה שאני מה שהמשרד משלם לי, כמעט מכסה מאה אחוז מהשכירות הזה, עם תוספת קטנה - - -     

רן מלמד: אבל שעולה הרבה כסף ציבורי, מבחינת המדינה

זאב אלקין: ברור, זה תיכף נדבר

רן מלמד: צריך לדבר על זה, כי יכול להיות שיש פתרונות אחרים יותר זולים

אולגה דדון: כמו שציינת, בהחלט יש חשיפה, בניגוד לפתרונות בבית גיל הזהב, כאן הפתרון הוא לתקופה מוגדרת, נכון שהמשרד כל הזמן פועל להארכת ההתקשרות ולהמשך ההתקשרות, אבל נוכחנו לדעת, מה שקרה עם השגרירות האמריקאית וכן בהחלט, יכול להיות מצב שהחוזה לא יימשך ונצטרך לחפש פתרונות

זאב אלקין: ויכול להיות שלא יהיו, זאת אומרת - - -     

אולגה דדון: בהחלט יכול להיות

זאב אלקין: יכול להיות שלאותו דייר, המדינה תגיד, אחרי חמש שנים, מצטערים, אתה חוזר לתור לדיור ציבורי, כי הפתרון שהיה לך נעלם ואין לנו פתרון אחר לתת לך, או במקום שאתה מתעקש לקבל, אין לנו פתרון אחר, סע למעלות ואם אתה רוצה ירושלים, אין לנו ואז הוא חוזר, למעשה, לתור לדיור ציבורי, לסיוע והכול, נכון?     

אולגה דדון: בהחלט, כן

זאב אלקין: היו מקרים כאלה?     

אולגה דדון: חוץ מדיפלומט, היה עוד שני מקרים, במשך השנים, שהיכרנו מקבצים קטנים ומצאנו להם פתרונות, במסגרת האכלוסים שלנו

זאב אלקין: אגב, דיפלומט, לכולם נמצא פתרון?     

אולגה דדון: כן

זאב אלקין: כן, שזה סוג של יצרתם מקבץ דיור

אולגה דדון: יצרנו מקבץ דיור

זאב אלקין: זמני

אולגה דדון: כן, זמני

זאב אלקין: עד שייבנה פסגת זאב החדש

אולגה דדון: נכון, נכון ומי שרצה במקומות אחרים, מצאנו להם גם פתרונות

זאב אלקין: גם במקומות אחרים, זאת אומרת, לא היו כאלה שחזרו לתור בפועל

אולגה דדון: לא, אף אחד לא יצא

זאב אלקין: זאת אומרת, שזה איום תיאורטי, לא איום מעשי, על סמך הניסיון עד היום

אולגה דדון: נכון

זאב אלקין: אוקי, אז לכאורה, למה אני מתעכב על זה, א', חשוב כדי להבין את המודל וב', זה קשה להשתמש בזה כדי להסביר למי שנכנס במשרד השיכון, למה הם צריכים לשלם יותר, כאילו, תאורטית, אתה יכול להגיד, פה אתה מקבל וודאות, שמה אין לך, אבל במבחן המעשי, גם הפתרון של מקבצי דיור הוא מייצר וודאות בסבירות, עד היום, מאה אחוז בביצוע, תיאורטית יכול לקרות

אולגה דדון: הכול יכול לקרות, כן

זאב אלקין: הבנתי

רן מלמד: אם אפשר לשאול שאלה שאולי יהיה אפשר להתייחס אליה אחר כך, מכיוון שיש את חברה דירה להשכיר, האם משרד הקליטה פועל מול דירה להשכיר, אולי לנסות ולשנות את המודל כדי לראות אם אפשר, יחד עם דירה להשכיר, לייצר יחידות דיור, כי בדירה להשכיר, השכירויות הן לעשרים שנה לפחות, אז אם אפשר לייצר

זאב אלקין: הם תיכף יענו לך

רן מלמד: כן, אני רק שואל שאלה

זאב אלקין: אני כמי שמכיר את הפעולה של דירה להשכיר, במקרה, חייב להגיד שרוב הסיכויים, נכון לעכשיו, המודל שבו דירה להשכיר עובד הוא לא הכתובת, למה? כי דירה להשכיר, בדרך כלל, הולך על קרקעות מדינה שמשלם עליהם, כאילו היזם שנכנס, תחת מטרייה של דירה להשכיר, משלם הרבה כסף ואז כל הפרויקט הופך ללא רנטבילי, הם תיכף ידברו על מקבץ דיור, אבל הוא הלא היה בנוי, מקבצי דיור חדשים שנבנו היו בנויים על קרקעות רלוונטיות שהיה יותר פשוט להשתמש בהם, יש כל מיני רעיונות שהיו באוויר ועוד לא מומשו, לבנייה על קרקעות חומות של הרשויות המקומיות ושם כאילו, להקצות את הקרקעות, אגב, חלק ממקבצי הדיור נוצרו ככה

אולגה דדון: מתוך הרשימה הזאת, יש פה בפנים שניים, באשדוד ובראשון, אחד מהחברה הכלכלית של ראשון לציון והשני מהחברה לפיתוח אשדוד של עריית אשדוד, היו עוד שניים בעמיגור, כפר סבא וקריית אונו, באמצעות קרקע חומה ופרטיים שלא כל כך צלחו, יש כרגע אחד שהוא אמור לסיים להיבנות עד סוף השנה, ברחובות

אולגה דדון:  היו הרבה מכשולים בפרויקט הזה

זאב אלקין: כן, אבל כעיקרון כשמדברים על קרקע חומה אז המודל של דירה להשכיר, יכול להיות רלוונטי, כי אז אין מרכיב של עלות הקרקע, כי אם יש מרכיב של עלות הקרקע וזה מתחרה עם דירות למגורים זה לא

רן מלמד: לא, זה ברור, אבל אדוני, נראה לי שהמטרה של הוועדה פה זה אולי לבוא ולייצר חשיבה מחוץ לקופסא, לדברים חדשים

זאב אלקין: אבל מודל של קרקע חומה, בהחלט בזמנו הותנה, אבל הביא הרבה פחות ממה שחשבו, תיכף נדבר על זה כשנדבר על המלאי ויגידו לי שלא ממה שחשבו אז בזמנו, מכל מיני סיבות שנשמח לשמוע

זאב אלקין:  אוקי, אז בסוף, אם אנחנו מנסים לסכם את הפער בין שני המודלים, לעצמנו, הוא כרוך בארבעה דברים, בעלות מדינה, מול יזם פרטי ששוכרים ממנו, וודאות במקרה של בעלות מדינה ותיאורטית, היעדר וודאות, מעבר לחמש שנים של תקופת ההסכם, של התקשרות, במקרה של מקבץ, הדבר השלישי, סל שירותים הוא לא זהה, תיכף נרחיב על סל שירותים אז נבין והדבר הרביעי, התשלום על ידי הדיירים הוא גם לא זהה, הוא הרבה יותר גבוה בבתי גיל הזהב, זה ארבעת המרכיבים של השוני המשמעותי, בין שני המודלים

זאב אלקין:  עכשיו, בואי, תחזרי לסקירה שלך, אני קטעתי אותך, אבל רציתי לחדד את הנקודה הזאת, גם לפרוטוקול כדי שזה יהיה ברור, כי גם בזה יש המון בלבול, אני מדבר עם אנשים שהם רבה שנים פועלים בתחום הזה והם עדיין לא מבינים, מה בין זה לבין זה ומה שייך לזה ולמה זה ככה וזה ככה ולפעמים אתה מקבל פניות, למה בבית השכן נותנים את זה ולי לא נותנים וכאילו, אנשים לא מבינים עד הסוף שזה שני מודלים שונים

שלומית אבינח: אבל אין להם זכות לבחור, באיזה מודל הם רוצים לחיות

זאב אלקין: סוג של יש

שלומית אבינח: הם יכולים לסרב

זאב אלקין: הם יכולים לסרב, כן ואז להגיד, אני מעדיף מודל כזה, אני אחכה עד ששם יתפנה, אבל כמובן, הם לוקחים סיכון שיצטרכו לחכות הרבה זמן

שלומית אבינח: זה לא קורה בפועל

אולגה דדון: לא, דווקא זה קורה בפועל, אנשים מסרבים ולא פעם מתעקשים למקום מסוים ומחכים למקום הספציפי הזה, למה אנחנו מצליחים הרבה פעמים להתקדם בתור הממתינים, למרות הבנאדם היה בתור חמישים ופתאום הגענו אליו, כי יש הרבה סירובים לפני, למי שמחכה למקום הספציפי, זה קורה לא מעט

זאב אלקין: זה בדרך כלל קורה על גאוגרפיה, בין עיר לעיר, זה פחות קורה בין בניין לבניין - - -         

אולגה דדון: לא, לא, גם באותה עיר, נכון, אנחנו יכולים לראות חמישה מקבצים בעיר מסוימת, שאחד מאוד מבוקש הוסטלים והשני פחות ואנשים מעדיפים לחכות ומסרבים, כן, יכולה להיות גם סיטואציה כזאת

אולגה דדון:  טוב, איפה עצרנו בסקירה? אני כבר לא-     

זאב אלקין: אני אגיד לך, התייחסנו לשכר דירה, פירטנו את זה, דיברנו על דרך ניהול התור, איך שהוא מנוהל וגם עכשיו התייחסת לזה, ממתינים לפי יישובים זה העברתם טבלה, העברתם שתי טבלאות בפועל, שאחת נותנת את זה בעירוני והשנייה פורסת את זה גם לפי בתים ספציפיים

זאב אלקין:  אגב, מה ששמתי פה לב, שכמובן, יש שני מקומות עם ריכוז מאוד גדול, זה אשדוד וחיפה של מקבצי דיור מאוד בולט, זה גם טבעי

אולגה דדון: ודווקא באשדוד זה ישוב עם הכי הרבה מקבצים

זאב אלקין: כן, כן, הוא הכי גדול, אין הלימה מדויקת, בין גודל התור, לבין כמות המקבצים וכמות הדירות, אפילו אם אני משווה אשדוד לחיפה, התור באשדוד הוא 944 ממתינים, התור בחיפה הוא 2,118 וזה חיפה בלבד, עוד לפני שהכנסתי קריות ונשר וזה וזה וזה שהיה עוד מגדיל את זה ומבחינת הדיירים זה די קרוב, אז בהחלט, הם יכולים להיות מעוניינים, זאת אומרת שהתור פה הוא גדול יותר מפי שניים, רק חיפה, עוד בלי כל מה שמסביב לחיפה ולעומת זאת, כמות יחידות הדיור באשדוד, פי אחת וחצי יותר גדולה מחיפה וכמובן, כתוצאה מזה, קצב ההתפנות כנ"ל, כן, מן הסתם, סטטיסטית

אולגה דדון: שוב, זה המכרזים ההצעות שהיו

זאב אלקין: ברור, כן אבל רק אני שמתי לב שאין בהחלט, הלימה מדויקת בין התור, חיפה זה כאילו פקק מאוד מאוד גדול

יעל הבסי-אהרוני: וגם אם אפשר להוסיף פה שאלה, כי בבתי גיל הזהב של משרד השיכון, כן יש יחידות פנויות בחיפה, זאת אומרת, זה מוצע למוגמשי גיל במשרד השיכון, לפי נוהל הקצאת דירות של משרד השיכון

אולגה דדון: ואנחנו עובדים על זה מאוד חזק עכשיו, נכון, אנחנו מודעים, יש דווקא בצפון, כמה יש כרגע?     

כרמית סביון: יש כארבעים דירות באזור הצפון וגם בדרום

אולגה דדון: בקריות

כרמית סביון: בקריות

זאב אלקין: בחיפה פחות נדמה לי

כרמית סביון: בחיפה אין לנו בתי גיל זהב, יש לנו נווה דויד ושם זה בסדר, פחות או יותר

זאב אלקין: לא, יש הרבה בחיפה, לא יכול להיות

כרמית סביון: כן, אבל לא של עמיגור, אז אני לא יכולה להגיד לך

זאב אלקין: אה, לא של עמיגור, כרגע, דווקא בגלל שזה צפון זה משה סלו, אבל יש הרבה של משרד הקליטה

כרמית סביון: כן ובקריות גם יש המון דירות ריקות ואנחנו בקשר ישיר עם אולגה ומנסים תמיד לקדם את זה

אולגה דדון: כן, גם יחיא מה שיכול להתייחס ספציפית לגבי הצפון, כמה עבודה נעשית שם

יחיא כמאל: לגבי המקבצי דיור, בהתייחס לקשר שלנו עם מקבצי הדיור - - -     

זאב אלקין: לא, השאלה הייתה אחרת, למעשה, השאלה שעלתה פה היא כזאת, שאם יש תורים גדולים מאוד של משרד הקליטה ומשרד השיכון במסגרת השליש שהוא מקבל, לא מצליח לאייש את זה לפי פרמטרים רגילים, למה ללכת על הגמשת גיל, דרך משרד השיכון, במקום להעביר את הייתרה למשרד הקליטה ולאכלס קשישים שהם בתוך הגיל הנדרש ועומדים בכל הפרמטרים וממתינים בתור, זאת הייתה השאלה, אז זה ארבעים בקריות ויש עוד בחיפה

יעל הבסי-אהרוני: בערד יש שאני יודעת, לא מעט

זאב אלקין: לא, בערד התשובה היא פשוטה, בערד - - -     

יעל הבסי: יש תור ארוך

זאב אלקין: יש תור ארוך, אבל לאו דווקא לסוג כזה של דיור, יש שם בעיה עם בית גיל הזהב הספציפי שיש שם, הוא לא כזה מבוקש, כי הוא מאוד בעייתי

אולגה דדון: לא, אבל גם אנחנו יודיעם שהתוספת בסיוע לשכר דירה מהשנה האחרונה, בהחלט התוספת מביאה מענה מאוד משמעותי בדבר הזה, כי 2,900 שקל לזוג וליחיד, הסכום מאפשר לאנשים לשכור דירה בשוק החופשי

זאב אלקין: כן

אולגה דדון: והרבה פעמים זה מה שהם מעדיפים, זה הפתרון שאנשים מעדיפים היום, במיוחד ביישובי פריפריה, שם יש הרבה יותר היצע מבחינת ה-     

זאב אלקין: לא, אבל שם הסיוע טיפה יותר קטן, לא משנה

אולגה דדון: עדיין, הסיוע מספיק גדול, לאפשר לאנשים לשכור דירה בשוק החופשי, הקושי המשמעותי הוא באזורי הביקוש, באזורי המרכז, שם גם הסיוע לא מספיק ויש פחות פתרונות ואפרופו, קריות וחיפה, מי שגר בחיפה, לא בדיוק שש לעבור לקריות וההיפך, אנשים מאוד מתרגלים ומעדיפים להישאר במקום שלהם

זאב אלקין: קשישים, זה ברור, כל תזוזה היא מורכבת פסיכולוגית וכו' וכו'

כרמית סביון: אבל מעבר לזה, גם זה שאין הגבלה בדירות להצעה, זאת אומרת, בנאדם לא אחרי שתי סירובים, אז הוא יוצא מהתור, אפשר להציע לו אינספור סירובים ובגלל זה יש המון המון דירות ריקות והשכר דירה הגבוה שעלה, זה מונע איכלוסים, אין לו הגבלת סירוב

זאב אלקין: אני יודע, אני מודע לזה ועדיין, בגלל גודל התורים בחיפה ובקריות, אני מעריך שאם משרד השיכון היה מציע את הדירות האלה, במקום הגמשת גיל, לתור של משרד הקליטה, זה היה מאויש בסוף, אז יכול להיות שלא על ידי הראשון בתור, אלא על ידי חמישים בתור, מה שאת אומרת, או על ידי 1050, אבל כמות האנשים בתור היא כל כך גדולה שעדיין אני חושב שמשרד הקליטה, בטח במקומות כמו חיפה, קריות, לא מדובר על ערד, מעלות, זה יותר מורכב, אבל מקומות כמו חיפה וקריות שהתורים הם גדולים מאוד, אני מניח שמשרד הקליטה היה מצליח לאייש במאה אחוז

כרמית סביון: אז רוב הדירות שלנו הפנויות הן של משרד הקליטה, לא של משרד השיכון ופה הבעיה

זאב אלקין: איך?     

כרמית סביון: בדיוק, זה הרוב

זאב אלקין: מעניין

אולגה דדון: זה בדיוק מה שגילנו בחודשיים האחרונים ואנחנו מנסים ממש להיכנס חזק, ניסינו, נכנסנו, אנחנו מנסים לאכלס ולחפש בכל הצפון ובכל הארץ, לקחנו את זה כפרויקט

זאב אלקין: זאת אומרת שלצורך העניין, אם יש מקומות פנויים בחיפה, 2,000 משפחות סירבו? כי זה התור של חיפה, כאילו, פניתם לכל אחד וכולם סירבו?     

אולגה דדון: אני לא אגיד לך עכשיו בוודאות שכן, אני מוכנה לבדוק עם כל ה-2,000 האלה, באמת קיבלו פתרונות בפתרונות האלה של עמיגור, אני מניחה שהרוב כן

זאב אלקין: אבל למה לא לפנות לכולם, לפי תור?     

אולגה דדון: לא, אני אבדוק

זאב אלקין: זה לכאורה כך צריך להתנהל, אם התפנה מקום, פונים לראשון, שני, שלישי, 1050, 1051 ואז - - -     

אולגה דדון: לא, למה אני אומרת שאני לא יודעת, כי אני לא בטוחה שהספיקו בחודשיים האלה לפנות לכולם, אבל ככה זה בהחלט אמור לעבוד

זאב אלקין: לא, אבל לפני שפונים לערים אחרות בצפון, לכאורה, הפנייה הטבעית לעיר עצמה

אולגה דדון: פונים קודם כל לכולם באותו יישוב, כמובן, כן

כרמית סביון: ובהקשר הזה שאתה אמרת על המקבצים, זה לפי עיר, באישורים לאכלוס, בדרך כלל זה לבית גיל הזהב ספציפי ופה לדעתי הבעיה, כי אם בנאדם מאושר לקריות, למה לא לפתוח לו בקריית מוצקין יש כמה בתי גיל זהב, ברגע שאנחנו אומרים ספציפי בית גיל זהב ורד אז הוא יכול להמתין המון, אבל יכול להיות שבגלית יש דירה פנויה, זאת אומרת למה זה לא לפי אזור, צריך לחשוב לפי אזור ולא לפי בית ספציפי

זאב אלקין: אבל מה זאת אומרת אישור לבית ספציפי? עכשיו אני כבר לא מבין

אולגה דדון: אצלנו זה לפי יישוב

זאב אלקין: זה לפי יישוב התור מנוהל

כרמית סביון: כשאנחנו מקבלים הפנייה של מועמד, הוא מקבל הפנייה לבית ספציפי ואז הוא-     

זאב אלקין: כי ידעו שיש שם מקום פנוי

כרמית סביון: לא, הרבה פעמים הם נשארים בהמתנה לבית ספציפי הזה, אז יכול להיות שזה משהו טכני שצריך לבדוק עם המשרד

זאב אלקין: לא, זה לא יכול להיות

כרמית סביון: צריך לבדוק את זה, זה מה שאנחנו נתקלנו

זאב אלקין: אז כדאי לבדוק, זה לכאורה לא צריך, התור הוא יישובי, לפי מה שאני יודע

אולגה דדון: נכון, התור הוא יישוב ואם בנאדם קיבל לפי, זה בדיוק מה שאמרתי מקודם, התעקשות על אותו זכאי להתקבל במקום הספציפי הזה, אנחנו לא מגבילים בשום פנים ואופן, זה יישובי בוודאי

זאב אלקין: הוא מקבל הפנייה, כי ידעו שהתפנה שם מקום, ברגע שהוא לקח, לקח, אם הוא לא לקח אז הוא חזר לתור היישובי

כרמית סביון: אצלנו כנראה הרבה באמת מתעקשים על בית ספציפי כזה ואולי בגלל זה נתקלנו בזה הרבה

זאב אלקין: אני גם אומר, אני שמעתי שפה טוב, במקום אחר רע ואני מאמין שאני אחייה עם 120 והכול מי שגר בבית הזה, לא יחיו עד 120 ולכן יתפנה מקום ואני אכנס לשם

אולגה דדון: אבל כפי שציינתי, ההפניה הספציפית היא בגלל שאותו בנאדם, קיבל לאותו מקום ספציפי, אבל לא כי הגבלנו אותו לאותו מקום ספציפי

קריאה: אולי בגלל ששם היה מקום אז בגלל זה הוא קיבל

אולגה דדון: כן

אולגה דדון:  הלאה, מה היה עוד?      

זאב אלקין: אוקי, פיזור דיברנו, פוטנציאל להגדלת המלאי, האם יש מקבצי דיור שהם בתהליך חדשים שרוצים להוסיף תקציב - - -     

אולגה דדון: לא

זאב אלקין: בנייה בקרקע חומה, לא יודע מה

אולגה דדון: מה שדיברנו מקודם, בנייה בקרקע חומה, מאותם פרויקטים - -      

זאב אלקין: ממתי זה אגב, כי היה בזמנו, היו שנים מסוימות שמשרד הקליטה קיבל הקצבה ממשרד האוצר, לעידוד בנייה של מקבצי דיור חדשים, על ידי הרשויות המקומיות, בקרקע חומה, באמצעות חברות כלכליות

אולגה דדון: 2014 נתנו שלב והפרויקטים יצאו למכרז ב-2014, 2012 זה היה מוסדות לאומיים ברשויות מקומיות וב-2014 נוספו גם בעלי קרקע פרטית-קרקע חומה, ב-2014 היו הקולות קוראים והמכרזים, 2015 הייתה שנה ללא תקציב ואז ב-2016 הודענו על זכיות ומשם - - -     

זאב אלקין: אבל האם כל התקציב נוצל?     

אולגה דדון: לא

זאב אלקין: כמה נשאר?     

אולגה דדון: שוב, זה לא תקציב שאפשר לשמור אותו עד אין קץ, כמובן, אנחנו כבר 23 ומה שיכולנו נוצל

זאב אלקין: אז כמה נוצל? זה מה שאני מנסה להבין

אולגה דדון: אם אנחנו מדברים על שני פרויקטים - - -     

זאב אלקין: לא, כמה תוקצב סך הכול לכאלה בתים?     

אולגה דדון: 110 אלף שקל ליחידת דיור כולל מע"מ לבנייה, הרי איך עובד המודל של קרקע חומה? המדינה מתקצבת בחלקה, מממנת את בנייה, לפי יחידת דיור, לא את כל הפרויקט, היה סכום מסוים שהוגדר וכמובן, בחלק משתתף היזם, הקרקע היא כמובן קרקע חומה ולאחר שהבניין נבנה ומתאכלס, שכר הדירה מתשלום הסיוע שמקבל הזכאי, פלוס 400 שקל בגין סיוע שכירות ארוכת טווח ופלוס מקורות עצמיים, בין 250 ל-350 שקל בחודש, כלומר התקצוב של המדינה בא על ידי מימון בנייה של הפרויקט

זאב אלקין: ועוד סיוע לזכאי בתשלום שכר דירה

אולגה דדון: לאחר מכן

זאב אלקין: כמו כל מקבץ דיור

אולגה דדון: כמו כל מקבץ דיור

זאב אלקין: אגב, התשלום בכזה מקבץ דיור הוא אותו דבר, כמו במקבץ דיור רגיל? גובה הסכום?     

אולגה דדון: סיוע בשכר דירה, בשונה ממקבצי דיור, בפרויקט הזה מקבלים גם תוספת של 400 שקל, בגין שכירות ארוכת טווח, אתה מכיר את זה, כמובן, יש פרויקטים של שכירות ארוכת טווח, ישנים, על אותו מודל - - -     

זאב אלקין: אז הם מוחרגים שהכסף הזה מגיע?     

אולגה דדון: כן

זאב אלקין: למי שגר שם

אולגה דדון: כן

זאב אלקין: ושכר דירה יותר גדול בהתאם?     

אולגה דדון: השכר דירה ממקורות עצמיים?     

זאב אלקין: לא, מה שהוא משלם ליזם

אולגה דדון: הוא משלם את כל התשלום שהוא מקבל של הסיוע בשכר דירה, את כולו

זאב אלקין: בפועל, שכר דירה הוא יותר גבוה, כדי לאפשר את המודל הכלכלי - - -     

אולגה דדון: אחרת זה פשוט לא כלכלי כל הנושא הזה, נכון

זאב אלקין: ולאפשר את המודל הכלכלי כדי שאנשים יבנו ולא רק להשתמש בבניינים קיימים אז אמרו, אנחנו נשלם שכר דירה יותר מוגדל וניתן את הכסף הזה לדייר כדי שהוא ישלם אותו דבר, מבחינת מקורות עצמיים, הוא מבחינתו משלם מקורות עצמיים, כמו מקבץ דיור רגיל

אולגה דדון: נכון

זאב אלקין: הוא נטרלי לזה, הוא לא רואה את זה מבחינתו

אולגה דדון: הוא גם מוסיף ממקורות תקציביים

זאב אלקין: מוסיף, כמו שמוסיפים כל האחרים, לא יותר ולא פחות

אולגה דדון: נכון

זאב אלקין: אבל היזם מקבל שכר דירה יותר מוגדל ממקבץ דיור אחר, כי זה ההסכם שלו עם המדינה ופלוס עוד סיוע בבנייה

אולגה דדון: לא, הוא לא מקבל יותר גדול, כי זה מרכיב שונה לחלוטין, במקבצי דיור, המדינה משלמת והחלק שהתשלום מורכב, מתשלום על ידי המדינה והתשלום של העולה

זאב אלקין: ברור

אולגה דדון: הסכומים הם שונים בכל מקבץ, של התשלום של המדינה, של ההשתתפות של המדינה, הם שונים בכל מקבץ, לפי ההסכמים שנחתנו, עוד בזכייה במרכז

זאב אלקין: הבנתי, אוקי, עכשיו אז כמה הוקצה סך התקציב לבתים כאלה?     

אולגה דדון: אנחנו דיברנו אז בזמנו, על עד 4,000 יחידות, לפי תקצוב של - - -      

זאב אלקין: לפי נוסחת תקצוב, אוקי

זאב אלקין:  ומתוך 4,000 יחידות, כמה נבנו, בסופו של דבר?     

אולגה דדון: בסופו של דבר, אחרי שנקבל את רחובות השנה, יהיה בסביבות 850 יחידות

זאב אלקין: מהפרויקט הזה, כן?     

אולגה דדון: כן

זאב אלקין: אז זה מעט מאוד, עוד פעם, 850

אולגה דדון: בסביבות 850, כן

זאב אלקין: פחות מרבע

אולגה דדון: היו הרבה מכשולים בדרך

זאב אלקין: מאיזה סוג? כי זה חשוב להבין, אם רוצים לחזור למודל הזה, מה הכשיל את זה? אנחנו מדברים, אני רק אעדכן את חבר הכנסת סובה, אנחנו בדיון כאן על מקבצי דיור, אחרי שעסקנו איך בנוי המודל ובמה הוא שונה מבית גיל הזהב של משרד השיכון, שבהם טיפלנו בפעם הקודמת ודיברנו פה גם על תשלומי הדיירים וכו', אנחנו עכשיו בסוגיה של ניסיון לנסות להבין, מה כשל בניסיון האחרון, להגדיל את המלאי של מקבצי הדיור, ניסיון שהתבצע בשנים 12-14 ואז המדינה הקצתה תקציב לבנייה של 4,000 יחידות דיור של מקבצי דיור, במודל של קרקע חומה

יבגני סובה: של השיכון?     

זאב אלקין: לא, לא שיכון, קליטה, אנחנו היום כל היום בקליטה

יבגני סובה: קליטה, כן

זאב אלקין: ומתוך ה-4,000 האלה, עם ההשלמה של בית שהולך ונבנה בימים האלה, ברחובות, השנה יגיעו רק ל-850 יחידות, זאת אומרת, שפחות מרבע ממה שתוכנן וכל השאר, כנראה, בכלל כבר לא התבצע, תיכף נשמע

זאב אלקין:  זאת אומרת שבגדל, זה כשל, כי כסף היה והוא לא מומש

יבגני סובה: כסף של מה זה היה?     

אולגה דדון: ההחלטה הייתה ב-2012, לא לגבי 4,000, אני לא רוצה לתת לכם נתון לא מדויק כרגע, התוספת הייתה אחר כך בהמשך, ב-2014

זאב אלקין: זה היה תהליך דו שלבי של המודל הזה, ב-12-14 ואז היו קולות קוראים, נתנו תשובות למי שזכה

יבגני סובה: במהלך שמונה שנים, מתוך 4,000, רק 850 כרגע, יבנו, או שנבנו כבר

זאב אלקין: נבנו כולם, חוץ מרחובות

אולגה דדון: מלכתחילה, לא ביקשו בכמות כזאת ש- - -     

זאב אלקין: לא, אפילו הזכייה הייתה הרבה פחות

אולגה דדון: נכון

רן מלמד: אדוני, אפשר יהיה לקבל נתונים, על כמה מקבלים היזמים שמחזיקים את המקבצים, מהמשרד?     

זאב אלקין: לא, זה תיכף, זה שאלה אחרת, אני כרגע מנסה להבין את ה- - -     

אולגה דדון: אנחנו לא הגענו בהצעות לאותה כמות

זאב אלקין: לאיזה כמות הגעתם בהצעות שזכו?     

אולגה דדון: אני לא בדקתי את זה

זאב אלקין: אנחנו נשמח לקבל את זה, כי זה חשוב, כי כל הזמן מדברים על המודל הזה וצריך להבין מה כשל שם

אולגה דדון: מלכתחילה לא היו הצעות בסדר גודל כמו שהתכוונו, הרבה פחות ובעיקר, ביחס לבעלי קרקעות פרטיות, הכשל המשמעותי היה בוועדות התכנון השונות

זאב אלקין: שהם לא אישרו להם?     

אולגה דדון: כן, באישורים, מכל מיני סיבות

יבגני סובה: קרקע חומה זה לא קשור ל-     

אולגה דדון: לא, יש קרקע חומה פרטית

יבגני סובה: אה יש גם קרקע חומה פרטית?     

אולגה דדון: כן

יבגני סובה: זה מעניין

זאב אלקין: כל הפרויקט הרי היה בנוי על רעיון של הסבה של קרקע חומה, כי אמרו זה חצי צורך ציבורי ולכן, במלא אי אפשר לבנות שם למגורים אז אין תחרות עם עלות קרקע למגורים ולכן גורמים שונים, אם זה גורם עירוני שאין לו כוונות להשתמש בקרקע הזו למשהו משלו של מבני ציבור, או גורם פרטי שבמלא אין לו מה לעשות עם הקרקע הזאת, כי היא קרקע חומה, הוא יסכים לבנות שם בית כזה

יבגני סובה: זה המוניציפלי, הגורם המקורי למעשה

זאב אלקין: כן, זו יכולה להיות, או אם זה גורם מוניציפלי זה בדרך כלל חברות לפיתוח של הרשויות המקומיות, חברות כלכליות, חברות לפיתוח ואם זה פרטי זה - - -     

אולגה דדון: זה מוסדות לאומיים 

זאב אלקין: זה מוסדות לאומיים, גם עמיגור קיבלה את היכולת הזאתי, גם היא מחזיקה קרקעות מהסוג הזה

יבגני סובה: והדוגמא להצלחה הכי גדולה – אני פשוט פספסתי בהתחלה – כשאתם יכולים לבוא אחרי שמונה שנים ולהגיד, בכל זאת יש משהו שהצליח

זאב אלקין: אשדוד וחיפה

אולגה דדון: לא, לא חיפה, אשדוד, ראשון ושל עמיגור שני בתים

יבגני סובה: כלומר שם אפשר להצביע על מספר מקומות שאכן, כן, הצליח והנה יש דוגמא

אולגה דדון: כן, אני חושבת שהוועדה ביקרה ב-     

זאב אלקין: של עמיגור איפה זה?     

אולגה דדון: בכפר סבא ובקריית אונו

יבגני סובה: לא, הוועדה ביקרה בראשון, אני חושב

זאב אלקין: אנחנו היינו בראשון

אולגה דדון: הפרויקט בראשון נבנה על ידי החברה הכלכלית

יבגני סובה: ובאשדוד?     

אולגה דדון: החברה לפיתוח אשדוד

יבגני סובה: שני הבניינים שם היפים, מה הכתובת שלהם?     

אולגה דדון: רח' הנרקיס

יבגני סובה: אה, אוקי, מכיר את העניין הזה, זה משה פשר, שכולם חולים שם להיכנס לבניינים האלה

שלומית אבינח: יש גם בסיטי פרויקט יפה

אולגה דדון: זה לא קשור, זה מקבץ דיור

יבגני סובה: זה שני בניינים שם, נכון? יותר אפילו

אולגה דדון: לא, זה בניין אחד

יבגני סובה: בניין אחד, לא שני בניינים?     

אולגה דדון: רובע ח' זה מקבץ דיור

זאב אלקין: זה בית גיל זהב

שלומית אבינח: זה גם רובע ח'

אולגה דדון: זה מקבץ דיור במודל של מקבץ דיור, נרקיס זה פרויקט קרקע חומה

זאב אלקין: אוקי, אז אנחנו כרגע בדיוק מנסים להבין מה בדיוק לא עבד שם, גם מבחינת -- - -     

אולגה דדון: גם מבחינת ההצעות

זאב אלקין: הצעות לא עבד, אחר כך אלה שניגשו וזכו, לא הצליחו לממש, כי לא קיבלו אישורים תכנוניים ולמעשה, חוץ מרחובות, כל השאר מת, מי שלא קיבל זה כבר נגמר המכרז ונגמרה הזכאות וגם אם הם יצליחו לקבל אישורים תכנוניים, תקציב לא יהיה, התקציב חזר לאוצר למעשה

זאב אלקין:  כמה אגב, ברחובות זה?     

אולגה דדון: 200, זה היה המפרט

זאב אלקין: זאת אומרת, שעד היום יש 650 רק ועוד 200 יתווספו

אולגה דדון: זה מה שאמרתי, בסביבות 850, כי בעמיגור היה קצת פחות, אבל בסביבות 850

זאב אלקין: אז בהחלט יש פה שאלה שראויה לעיון יותר מעמיק, איפה זה כשל המודל, כי כל הזמן חוזרים לרעיון הזה, לקחת קרקע חומה ולעודד בנייה של דיור לקשישים ופה לכאורה, המדינה עשתה את זה, כולל מימון ועדיין זה לא עזר

זאב אלקין:  יש לכם תובנות, אגב, למה זה כשל? חוץ ממוסדות תיכנון, כי למשל, איפה שזה עירייה, יש פחות בעיות עם מוסדות תיכנון

אולגה דדון: אני חושבת שקודם כל, גם ביחס למימון, גובה המימון, היום הוא כבר לא ריאלי, אותו מימון שאושר בשנת 2012

זאב אלקין: מבחינת עליות מימון

אולגה דדון: כמובן, דברים השתנו, העלויות היום שונות

זאב אלקין: למעשה, מה שאת אומרת, שכל האנשים שמשכירים היום מקבצי דיור למדינה, עושים את זה, כי הם פשוט תקועים עם הבניינים, זאת אומרת שאם הם היום היו צריכים להחליט, האם לבנות בניינים כאלה ולהשכיר אותם במודל של מקבץ דיור, הם לא היו עושים את זה, בגלל שהם כבר יש להם בניינים ואין להם מה לעשות - - -     

אולגה דדון: אנחנו לא דיברנו פה על בניינים שכבר קיימים, מדובר על בנייה - -      

זאב אלקין: אני מבין את זה, לא אבל אני שואל, מזה שאנשים לא רוצים לגשת לבנייה חדשה, במצב לכאורה, מועדף, כן, שגם קרקע היא בחינם, כי היא קרקע חומה וגם עוד המדינה נותנת סיוע לבנייה, מעבר לשכר דירה ועדיין, הם לא ניגשים, כי זה לא כלכלי, מזה אני לומד שכל הרבים האלה שמשכירים את המקבצים שלהם, אם היום, לא היו להם הבתים האלה, הם לא היו בונים אותם

זאב אלקין:      אבל יש מגבלת זמן, אם מישהו ניגש, לכמה זמן הוא מתחייב?     

אולגה דדון: עשרים שנה

זאב אלקין: בפרויקט הזה, כן

יבגני סובה: ואתה יודע שיש קבלנים שהם תקועים היום עם בניין ומחכים כבר שיגמר עשרים שנה, בשביל אחר כך - - -     

זאב אלקין: לא, זה מה שעושים שקרקע חומה, מקבץ דיור רגיל החוזים הם לחמש שנים

יבגני סובה: לא, אתה אומר שאלה שתקועים היום עם ה-      

זאב אלקין: אין להם מה לעשות עם הבניין

יבגני סובה: אז כמה זמן יש להם עדיין?     

אולגה דדון: כל אחד לפי ההסכם שלו, כל אחד לחמש שנים

זאב אלקין: יש להם חמש שנים, אבל הם מאריכים אותם, אין להם שימוש אלטרנטיבי, חוץ ממה שדיברנו אירוע של דיפלומט, שפתאום השגרירות נזכרה בזה, אף אחד לא היה צריך את המלון הזה, זאת הנקודה, לא לצרכי תיירות, אתה צריך שינויי דרמטי בתנאי תיירות במדינת ישראל, למשל, הרי חלק מהבניינים שמשכירים זה מלונות, נכון?     

אולגה דדון: לא, ממש לא

זאב אלקין: חוץ מדיפלומט, אין עוד מקרים כאלה?     

אולגה דדון: בתי מלון, לא

קריאה: לדעתי בנתניה יש מקום אחד שהוא היה פעם מלון

אולגה דדון: היה פעם, אבל מזמן, מזמן הוא כבר לא

זאב אלקין: הוא הוסב, נכון

זאב אלקין: בת ים, נדמה לי גם כן, לא ?     

אולגה דדון: בת ים, לא

זאב אלקין: לא?     

אולגה דדון: לא, לא

אולגה דדון:  אנחנו דווקא העדפנו בנייה והסבה של המבניים הקיימים, אבל לא בתי מלון

זאב אלקין: אוקי, לא משנה, יש לך בית כזה שאין לך מה לעשות איתו

זאב אלקין:  אתה לא יכול למכור את זה כבנייה למגורים, אבל אם מחירי הדיור, ימשיכו לעלות, יכול להיות שבמרכז הארץ, חלק מבעלי הבנים האלה, יחליטו להרוס ולבנות

אולגה דדון: תראה, אני לא הייתי אומרת חד משמעית שאין, הם היום האלטרנטיבות קיימות, היום שוק הנדל"ן הוא במצב שונה ממה שהתחלנו, לגמרי

זאב אלקין: נכון, לכן השאלה, אם לא יהיה לכם מפולת של מקבצי דיור כשיסתיימו החוזים, לכן אני שואל את השאלה הזאת

יבגני סובה: לא, אני גם מסתכל פה על נתונים נוספים, כי ב- 8-10 שנים, גם ירד הלחץ על התור, אנחנו גם דיברנו על זה בדיונים קודמים, שיש פחות לחץ על התור, כי מה לעשות, אנשים גם מסיימים את החיים שלהם, יש פחות תור היום

אולגה דדון: אבל נוספים חדשים

זאב אלקין: לא, התורים הם גדולים

יבגני סובה: אבל הכוונה היא שבעצם, אם אנחנו במצב הזה, שאנשים לא מאוגדים, כאילו לא רוצים לבנות, אז צריך לתת להם תמריץ לבנות, צריך להגיד להם, תשמע, אולי איכשהו לשלב, אולי לבוא ולתת להם אופק שכן

זאב אלקין: נתנו כסף

יבגני סובה: לא, חוץ מכסף

אולגה דדון: קודם כל כסף

יבגני סובה: אולי תהליך של אחר כך, לא יודע, שבנאדם כן ייכנס למכרז הזה, כן ירצה לבנות, כן הוא יבין שכרגע, בעשר שנים הקרובות, הוא נותן פתרון למבוגרים ובעוד עשר שנים, יהיה לו אטרקטיבי, להשתמש בבניין הזה ולא לעשרים שנה, לצורך העניין

יבגני סובה:  אני שואל, אני אומר, צריך לראות את הדינמיקה, אולי, מבחינה אסטרטגית לשוק הדיור לאותם מקומות, כי למשל, רחובות זה מקום מאוד יפה, בוא, רחובות זה פנינה של הנדלן ובנאדם שבנה לפני עשרים שנה למבוגרים, היום הוא יכול לעשות את הבניין הזה לזוגות צעירים ולהרוויח פי שלוש, ארבע, ממה שהוא הרוויח אז מהמדינה על המימון הזה של המקבץ, זה היגיון, כאילו יש מקומות שבהם יש, מבחינה אסטרטגית שווה להם, אתה לא בונה בערד, עם כל הכבוד לערד, אתה לא בונה מקבץ דיור שאין לך מה לעשות איתו תוך עשרים שנה, מה תעשה? בניין משרדים? לא, אבל רחובות, פתח תקווה, מקומות כאלה, אפילו הוד השרון, יש בהוד השרון, זה שלכם, או של משרד השיכון, בהוד השרון, שאתה נוסע בכביש 40, מכירים את זה?     

אולגה דדון: דיור מוגן

יבגני סובה: דיור מוגן של מה, של משרד השיכון?     

זאב אלקין: כן

יבגני סובה: משרד השיכון, זה לא קשור לקליטה, הבנתי, יש מקומות שאתה אומר, וואו, אתה מסתכל מסביב, אין סיכוי שהאוכלוסייה של העולים החדשים תגיע לשם, אבל אתה רואה שאנשים מבוגרים, מקבלים את זה, לפי הזכאות שלהם בתור וזה דברים שאין ספק שזה שווה לו לאותו קבלן להיכנס לפרויקט הזה, אם לא אז לילדים שלו, למי שיקבל את החברה שלו

זאב אלקין: טוב, בקיצור, יש פה סימן שאלה של המודל הזה ולמה הוא נפל וכמובן, חבל, כי יכול להיות שהיינו יכולים להיות היום, עם עוד 3,000 יחידות דיור לקשישים, זה המון, זה כל ההסכם על בתי גיל הזהב, עם עמיגור החדש זה 3,000 יחידות דיור, זה בערך, כמעט, רבע מהתור, מבחינת התור הקיים

זאב אלקין:  טוב, אז למעשה, פה במסלול הזה, חוץ מרחובות, אין לנו כרגע למה לחכות וכל התקווה על ההתקדמות התור, תבוא רק ממימוש ההסכם עם משרד השיכון, שגם אתו יש בעיה, כמו שלמדנו פה

זאב אלקין:  אה, אתם לא הייתם בישיבה הזאת, הודיע פה, בישיבה הזאת, משרד השיכון ומשרד האוצר, שלמרות שההסכם עם עמיגור הוא בנוי על 3,000 יחידות דיור, תוקצבו בינתיים, מהתקציב של שנת 22, 1,500 ולמרות שהייתה כוונה להביא מהתקציב של 23-24, תקצוב לעוד 1,500, בינתיים בסדר העדיפויות החדש של שר השיכון, זה לא נכנס ולכן התקצוב הזה לא קיים ו-1,500 נשאר על הנייר, עמיגור אמרו שהם יקדמו את התכנון, אבל לא מעבר לזה, עד שאין סיכום תקציבי עם המדינה, לכן, בפועל כרגע, מתוך ההסכם החדש של 3,000, מתקדמים ריאלית, 1,500 מתוקצבים

זאב אלקין:       אגב, אני אומר לכם, כי משרד הקליטה, יכול להיות שמשרד הקליטה, יש דרך לדבר עם שר האוצר ועם שר השיכון, בסוף זה משמש בעיקר לתור שלכם, כן, זה כאילו יושב פיזית הפרויקט, במשרד השיכון, אבל הנהנים זה אתם והייתי מציע לכם, כמשרד הקליטה, גם להשמיע את קולכם, אנחנו השמענו את קולנו, גם כוועדת משנה, גם כוועדה, זה מכה קשה לתקוות לפתרונות של דיור ציבורי, מול מה שהיה, אז אני מציע ששר הקליטה יודע לדבר עם שר האוצר, מכיר את הטלפון שלו ולכן רצוי שתשמיעו קולכם, כי בסוף זה תור שלכם

אולגה דדון: כמובן, חד משמעית

זאב אלקין: אוקי

זאב אלקין:  אנחנו נתקדם לשתי שאלות שהם קשורות אחת בשנייה, זה דרכי ניהול של הבתים, איך הם מנוהלים ומה סל השירותים שהדייר מקבל?     

אולגה דדון: בסדר גמור, עמידר כזרוע ביצוע שלנו, של משרד הקליטה, מנהלת ומפקחת במקבצי דיור - - -     

זאב אלקין: על כל מקבצי הדיור?     

אולגה דדון: כל מקבצי הדיור

זאב אלקין: חוץ מאלה של עמיגור

אולגה דדון: נכון, נכון

זאב אלקין: זה החריג היחידי, זאת אומרת, שבשונה ממשרד השיכון, פה יש חברה מפעילה אחת ועם פה חריג קטן של המקבצי דיור של עמיגור

אולגה דדון: הם לא בדיוק חברה מפעילה, אנחנו המפעיל והם עובדים כזרוע ביצוע שלנו, לצורך ביקורת, פיקוח, בקרה

זאב אלקין: בסדר, ברור, כמו שעובדים גם בשיכון, אבל בשיכון הם אחראים על שליש, עכשיו בהסכם החדש ופה הם אחראים כמעט על מאה אחוז

גילי שושן: אז אני אתן סקירה קצת

זאב אלקין: רק תציגי את עצמך לפרוטוקול

גילי שושן: גילי ששון, ממלא מקום ראש אגף, דיור אכלוס והגיל השלישי, בעמידר

גילי שושן:  אנחנו מנהלים כרגע - - -     

זאב אלקין: אגב, ברוכים הבאים לוועדת משנה

גילי שושן: תודה, פעם שנייה

זאב אלקין: אנחנו שמחים לראות אותכם כאן

גילי שושן: אנחנו מנהלים כרגע 73 מקבצי דיור ברחבי הארץ, השכר דירה ליחיד, אתם כבר דיברתם על זה ועל זוג דיברתם, סך הכול יש לנו כ-10,536 יחידות דיור

אולגה דדון: זה בלי קרקע חומה

גילי שושן: מה שאצלנו

זאב אלקין: כמה זה?     

יבגני סובה: יש גם בזוגות, נכון?     

גילי שושן: יש כאלה, גם יחידים וגם זוגות, נכון

גילי שושן:  סל השירותים - - -     

זאב אלקין: שנייה, סליחה שאני עוצר אותך, כי אתם כתבתם שסך הכול בכל מקבצי הדיור, יש 10,944 יחידות, אם 10,536 זה של עמידר, זה משאיר לי רק 400 יחידות דיור בשביל כל הפרויקטים של קרקע חומה, כולל של עמיגור, נראה לי זה קצת מעט מידי

אולגה דדון: לא, לא, יש פה איזה-     

זאב אלקין: משהו לא מסתדר לי

גילי שושן: אני אבדוק, אבל, אוקי

אולגה דדון: אנחנו נבדוק אחר כך, טוב, לי יש נתון אחר

זאב אלקין: אוקי, אז תטייבו לנו בבקשה את הנתונים, כי יש פה סתירה בנתונים

גילי שושן: אוקי, סל השירותים ללקוח, הוא מקבל, בעצם, מגורים, אחזקה בדירות, אנחנו משפצים את הדירות לצורך אכלוס הדייר, אחזקה וניקיון בשטחים הציבוריים

גילי שושן:  במקבץ יש לו קשר ישיר עם מנהל, או מנהלת מקבץ, זה קצת בדומה לתפקיד של אם-אב בית של בתי גיל הזהב של משרד השיכון ושירותי מועדון ופעילות חברתית, זה הסל שהוא מקבל

זאב אלקין: אוקי, פה אני רוצה להבין כמה דברים, קודם כל, מה זה אומר אחזקה, אם יש איזשהו בעיה בדירה, מי מתקן את זה?     

גילי שושן: אנחנו מגיעים לתקן, לא, רגע, סליחה, סליחה, אנחנו בשוטף, בנושא של אכלוס חוזר, האכלוס הראשוני - - -     

זאב אלקין: לא, לא, לא אכלוס, אני דייר בשוטף - - -     

גילי שושן: היזם צריך לתת פתרון

זאב אלקין: היזם הוא כמו משכיר בית, לצורך העניין, זאת אומרת, שאם יש לי נזילה, אם יש לי איזושהי בעיה שזה, אני פונה, תיכף תסבירו איך ליזם והוא זה שנכנס לדירה שלי ומתקן, לא אני כדייר מממן את זה

גילי שושן: נכון

זאב אלקין: זה מה שצריך להיות

גילי שושן: נכון, אנחנו כחברה שמפקחת ומבקרת בתוך הדירות, מגיע אלינו, אנחנו בדרך כלל הכתובת הראשונה, או מנהל המקבץ, אנחנו נפגשים בכל - - -     

זאב אלקין: מנהל המקבץ הוא מייצג את היזם, לא אותכם, נכון? הוא מינוי של היזם

גילי שושן: נכון

זאב אלקין: בכל מקבץ דיור כזה, יש מנהל מקבץ שהוא מינוי של היזם והוא הכתובת לכל הדיירים לפניות שונות ומשונות ואז הוא מפנה את זה ליזם, במידה ויש תקלה כלשהי שצריך לטפל בה

גילי שושן: נכון, אבל מעבר לזה, גם אנחנו יוצאים לשטח, מבקרים בכל - - -     

זאב אלקין: זה ביקורת, זה תיכף נגיע, אני כרגע מנסה להבין, קודם כל את השיטה, איך היא עובדת, אז על התיקונים בדירות, נניח, אתם אחראי היזם, כן, מבחינת ההסכם

זאב אלקין:  יש הסכם טיפוסי עם יזם כזה?     

גילי שושן: כן

אולגה דדון: כן, ברור

גילי שושן: הוא אחיד?     

אולגה דדון: למשרד הסכם על כל יזם, עם כל בעל המקבץ

זאב אלקין: אה, ההסכם הוא לא של עמידר, אלא שלכם

אולגה דדון: גם וגם, ההסכם הוא משולש

זאב אלקין: משולש

אולגה דדון: כן, ההסכם נחתם באמצעות חברת עמידר, עם כל יזם והוא אחיד מבחינת מתן השירותים, מבחינת סל השירותים הוא אחיד לכל המקבצים

זאב אלקין: מה שונה בו הכסף?     

אולגה דדון: כן

זאב אלקין: הבנתי

זאב אלקין:  אוקי ויש סך הכול 75 הסכמים כאלה, כן?     

אולגה דדון: 73, בקרקע חומה הם שונים לגמרי, קרקע חומה מנוהלת, מתוחזקת, מופעלת על ידי חברה כלכלית שזכתה וכל הפעילות, כל ההפעלה היא במלא האחריות של אותה חברה כלכלית של הרשות, לעמידר אין פה נגיעה, זה בקשר ישיר עם הרשות

זאב אלקין: זה המיעוט, זה כאילו יש לכם

אולגה דדון: יש שניים

זאב אלקין: יש שניים כאלה וגם עמיגור

אולגה דדון: עמיגור זה במסגרת ההסכם עם עמיגור ודווקא פה, גם בכפר סבא וגם בקריית אונו, הפרויקטים של קרקע חומה נבנו בסמוך, או ליד גיל הזהב, אז הכול מנוהל ביחד כבר עם אותם

זאב אלקין: אבל פה זה אתם, שם זה משרד השיכון, אז זה לא יכול להיות אותו ניהול

אולגה דדון: לא, האכלוס הוא שונה, הוא רק על ידי דיירים שלנו, אבל הניהול והכול מתנהל באותו דבר

זאב אלקין: דרך משרד השיכון?         

אולגה דדון: כן, דרך דירת עמיגור

גילי שושן: אנחנו כל הבתים שלנו הם מנהלים אותו דבר, גם מה שמיזם הדיור הציבורי, אנחנו נורא משתדלים לתת את כל השירותים, כמו שאנחנו נותנים בבתי גיל הזהב, אם זה החוגים, אם זה האחזקה השותפת של הדירות, כמובן אכלוס חוזר

זאב אלקין: אבל ההסכם, מול מי אתם חותמים, על שני הבתים האלה?     

גילי שושן: זה הסכם שונה, הוא לא במסגרת הסכם הניהול שלנו עם המדינה, אבל הוא מתנהל אותו דבר, זה מולכם

אולגה דדון: כן, בפועל הוא מתנהל אותו דבר

יבגני סובה: כלומר, קליטה מול עמיגור?     

אולגה דדון: כן, ההסכם היה שלנו שנבנה, אנחנו מדברים על  פקאן ועל קריית אונו התוספת

זאב אלקין: אוקי, אבל זה נניח בשוליים, לגבי ההסכמים האחרים של השבעים ומשהו בתי אב, בפרטיים, אתם יכולים להעביר הסכם לדוגמא? כדי שנבין מה סל השירותים שמופיע בהסכם

אולגה דדון: כן

זאב אלקין: אוקי, בסדר

אולגה דדון: אבל הסל הוא שונה ממשרד השיכון

זאב אלקין: במה הוא שונה, כי נאמר שיש פעילות חברתית

אולגה דדון: אין פעילות חברתית

זאב אלקין: עמידר אומר שיש

אולגה דדון: היזם מחויב לתת מועדון לפעילות חברתית, הוא לא חייב להפעיל שום פעילות חברתית

זאב אלקין: כאילו זה רק מיקום

אולגה דדון: זה רק מיקום

זאב אלקין: ונניח אם רוצים חוגים, הדיירים צריכים לשלם למפעיל החוגים שיבוא למועדון ויעביר חוג

אולגה דדון: הדיירים צריכים לבדוק בעצמם, באמצעות הרשות, או באמצעות כל מיני עמותות, או ארגונים, בפועל, לא פעם, קורה שבמשך שנים, נוצר מן מצב כשהיזם כן מביא כל מיני פעילויות וכל מיני דברים, אבל הוא לא מחויב על פי הסכם

זאב אלקין: זה וולונטרי מבחינתנו, אוקי, גינון, נכנס להסכם?     

אולגה דדון: לא, גינון זה גם היזם, כן

זאב אלקין: לא, אז היזם חייב, או לא?     

גילי שושן: מחויב

אולגה דדון: מחויב, זה חלק מהאחזקה

גילי שושן: רק בשטחים הציבוריים

אולגה דדון: שבהתקשרות

זאב אלקין: ברור, גינון בשטח נניח, כל בית כזה, בדרך כלל, רובם יש חצר, שבחצר יש גינון

אולגה דדון: לא לכולם, למי שיש הוא מחויב לטפח, כמו שהוא מחויב לשטח ציבורי

זאב אלקין: אוקי, בסדר

שלומית אבינח: וספסלים ומקומות ישיבה בחוץ, זה כלול?     

אולגה דדון: קודם כל, זה קיים בכל המקבצים מלכתחילה

שלומית אבינח: תחזוקה שלהם?     

אולגה דדון: תחזוקה של השטחים הציבוריים בוודאי ובוודאי, בדירות, התקלות, כמובן על חשבון היזם, תקלות קריטיות, תקלות משמעותיות של - - -         

שלומית אבינח: תוך כמה זמן מתקנים? מה קורה אם לא מתקנים בזמן?         

יחיא כמאל: יחיא כמאל מאגף הדיור

יחיא כמאל:  בכל מקבץ יש עובד אחזקה של היזם, ברגע שיש תקלה כולשהי בדירה, הדייר מדווח לאם הבית-אב הבית ואם הבית נותנת את רשימת הליקויים לעובד האחזקה ותלוי בטיב ובסוג התקלה, אם זו תקלה שניתן לפתור אותה על ידי עובד האחזקה אז באותו יום ואם זה פיצוץ מים, משהו רציני, אז היזם מזמין איש מקצוע מבחוץ שזה בדרך כלל, עובד האחזקה לא יכול להשתלט על זה אז מזמינים איש מקצוע מבחוץ כדי לתקן, בדרך כלל זה בזמן סביר, בוא נקרא לזה

שלומית אבינח: מה זה זמן סביר?     

יחיא כמאל: תלוי, אם זה פיצוץ מים זה לא סובל דיחוי באותו רגע

רן מלמד: ומישהו מטעם הממשלה, או עמיגור, או עמידר, עושים פיקוח על זה ש- - -     

זאב אלקין: תיכף נגיע, אבל אני עוד, מבחינת סל השירותים, למשל, פעולה כזאת, שבבתי גיל הזהב, אני יודע שזה נושא סופר כאוב, מעליות, זה בדרך כלל בבניינים ישנים, מעליות ישנות ובאיזשהו שלב, אמנם, כמובן, מעלית לא תקינה, לא פועלת, אבל באיזשהו שלב, זה עובר לצורה של מעליות שצריך לתקן אותם בתדירות, בערך פעם בשבוע, שבועיים, עכשיו, שם המדינה היא הבעלים, זה אירוע נפרד איך מטפלים

זאב אלקין:  במקבצי דיור, נניח, כשיש בעיות מעליות, מי אחראי על החלפת מעלית?     

יחיא כמאל: היזם

זאב אלקין: היזם?     

יחיא כמאל: כן

יחיא כמאל: כל יזם יש לו התקשרות עם חברה שמתחזקת את המעליות

זאב אלקין: זה משהו אחר, זה בדיוק הנקודה

יחיא כמאל: אבל האחריות של היזם

זאב אלקין: חברה מתחזקת, היא באה אליך, אומרת יש תקלה, תיקנתי, יש אחריות, עוד פעם יש תקלה, תזמין אותי שוב, אני אתקן, תהיה אחריות, אבל התוצאה של התנהלות כזאת, בדרך כלל, בכאלה בתים, מביאה לזה, זה הרי אנשים קשישים, מעלית זה קריטי, או שיש עומס, כי מתוך שתי מעליות, עובדת אחת ויש מצבים שאף אחת לא עובדת

יבגני סובה: אגב, אישור למעלית זה משרד העבודה לדעתי

זאב אלקין: לא, לא משנה, יש כללים, אני לא שואל, אף אחד לא יפעיל מעלית לא תקינה, זה בסדר, זה ברור, אבל הרבה פעמים, מפעילי מעליות שקצב השיבוש בהם הוא גבוה מאוד, הוא פעם בשבוע ו- - -     

יעל הבסי: ולא רק זה, סליחה, אם אני יכולה להעיר לעניין המעליות, אני עובדת מול אולגה, או מול גילי, במקרה הספציפי הזה, אבל צריך להבין שאנשים מבוגרים שחווים בעיות במעליות, הם פשוט, מפסיקים לצאת מהבית, הם פשוט מפחדים מאוד וזה מתחיל לנהל את כל החיים שלהם

זאב אלקין: שמעלית כזאת נתקעת אז זה גם, לפעמים זה זמן חילוץ וזה ואז הבנאדם חווה גם טראומה בכזה גיל, יותר ממה שבנאדם ממוצע שגם הוא חווה טראומה כשהוא נתקע במעלית

אולגה דדון: אנחנו ביחד עם חברת עמידר, מעבר לביקורות השוטפות, ביקורת הנדסית, פעם בשנה, ביקרות על פי הסכם ארבע פעמים בשנה, מבצעים גם בדיקות פתע, גם העובדים שלנו בשטח, גם אנחנו מהמטה, גם הבנות של גילי שבאופן שוטף וקבוע, מגיעות, יש לנו קשר ישיר עם כל אמהות הבית, יש לי קבוצת ווטסאפ איתם, לכל צורך שנדרש

אולגה דדון:  כמובן, שאי אפשר לסגור בעיות הרמטית מכל צרה, כמו בכל בית, כמו בכל בניין, אני בטוחה שכל אחד מאיתנו יש נזילה פה ושם בבית ויש תקלה, פה ושם בבית, אנחנו עושים מבחינתנו את כל ההשתדלות, לפעול, כמה שיותר מהר, בצורה הכי מהירה שאנחנו יכולים, מול היזמים

אולגה דדון:  שיתופי פעולה, בדרך כלל, אנחנו מקבלים שיתוף פעולה מלא, לוקח זמן, פה יותר, פה פחות, אבל אנחנו מאוד קשובים לתלונות של הדיירים ואני חושבת, יעל, את נוכחת בעצמך לדעת, במקרה של גני אביב, פעלנו והתייחסנו והתקלה תוך כמה זמן טופל כל התהליך?     

יעל הבסי: תלוי במה, אבל כן, הבעיות בדירות הפרטניות טופלו

אולגה דדון: נכון וגם הנושא של המעליות, את קיבלת גם תשובה, שהוא כן עושה פיילוט עכשיו להחלפת המעלית

אולגה דדון:  אני לא מכירה בעיות - - -     

יבגני סובה: יש מה שנקרא, בעיות עונתיות, למשל, בחורף זה נזילות, זה רטיבות, זה הרבה אנשים באים עושים קצת קוסמטי, אחרי חודש, פתאום יש גשם, מתחיל-      

אולגה דדון: יש שם ביקורת שוטפת

יבגני סובה: אז לכן אני אומר, זה יותר חשוב, גם לשמוע, גם להיות קשובים לאנשים, כי האנשים האלה מרגישים, פעם, פעמיים, אמרתי למי שאחראי, למי שיושב שם למטה, לא מקשיב, לא מקשיב, בסוף עושים קוסמטי ולא מטפלים

אולגה דדון: אני באופן אישי, מגיעה למקבצים, בלי שהם יודעים, לא מתאמת מראש ושום דבר, זה גם מה שיחיא עושה באופן קבוע

אולגה דדון:  תתפלאו, אפילו המנכ"ל שכמה הוא חדש, הוא כבר ביקר באיזה חמישה מקבצים, בלי לתאם, הנושא חשוב, בטח ובטח בטיחות ובריאות של הקשישים, אנחנו לא מקלים בזה ראש וכמובן, אנחנו עושים את כל ההשתדלות, היזמים בדרך כלל, במלא שיתוף הפעולה ואם יש תקלות יותר משמעותיות ואקוטיות כמובן, נשמח לקבל ונתייחס ונטפל בהכול, במה שאפשר, לא בהכול אפשר לטפל

זאב אלקין: ברור, אוקי, עכשיו עברנו לסוגיית הביקורת, התייחסתם לזה עכשיו, גם לביקורת של עמידר, גם לביקורת של המשרד, השאלה כזאת, האם אתם עושים שאלונים של שביעות רצון של הדיירים? כדי להתבסס, לא רק על הביקורת והמפגש, אלא באופן קבוע, לקבל סטטיסטיקה ולראות את התוצאות

אולגה דדון: לא עושים את זה באופן קבוע, פעם לפני המון המון זמן, לפני כמה שנים היו כמה סקרים שנעשו, לא עשינו את זה

אולגה דדון:  אנחנו פשוט נמצאים

זאב אלקין: כי במשרד השיכון, הגיעו למסקנה שכדאי לעשות את זה בסוף

אולגה דדון: כן?     

זאב אלקין: כן, כדי לקבל תמונה, גם בדינמיקה בהשתנות משנה לשנה, בבית מסוים, מה השביעות רצון של האנשים, זה תמיד סוג אנשים שיהיו להם תלונות ויהיו להם טענות, זה בסדר, זה גם הגיל וגם באמת, התנאים הם לא תנאי דה-לוקס, בדרך כלל, בבתים כאלה, תמיד יש עיכוב בתיקונים ולא תמיד יודעים לזהות מקור התיקונים, הבתים הם ישנים

אולגה דדון: אנחנו פשוט נמצאים בקשר שוטף, כל הזמן - - -     

זאב אלקין: אבל ככה, יש לך יכולת להשוות, את תראי את החריגות, את תראי גם את ההשתנות, תהיה יכולת מדידה, מול היזמים, האם הם נותנים מענה, לא נותנים מענה

אולגה דדון: יש לי גם את הביקורת של עמידר, שאני מקבלת פעם ברבעון

זאב אלקין: אבל ביקורת זו פעולה יזומה, באתי, ראיתי מה שראיתי, דיברתי עם מי שדיברתי, פגשתי את מי שפגשתי, יש גם בעיית שפה הרבה פעמים, השאלה מי בא, אם בא דובר רוסית, או לא, כי 90-95 אחוז הם דוברי רוסית וחלקם הגדול, לא דוברי עברית, יש כאלה שכן, יש כאלה שלא, אז אם בא מישהו לא דובר רוסית, אז זה מראש הטעיה, כי הוא פוגש רק אנשים מסוימים שהם דוברי שתי השפות, שלאו דווקא מייצגים את החתך המייצג ולכן, מניסיוני, לפחות, ממה שאני ראיתי זה לא יכול לתת מענה כולל, פה בשאלונים כאלה, לא אומר לעשות אותם כל חודש, אבל פעם בשנה לעשות משהו יחסית פשוט, עם כמה שאלות בסיסיות, של טיפול בשביעות רצון כוללת, שביעות רצון מאב בית, אגב, זה גם בעיה, הרבה פעמים כלי תקשורת החוצה זה אדם אחד, זה אב-אם בית, דרכו הכול, אליו פונים בקשות לתיקונים, הוא גם כלי תקשורת ליזם, הוא גם כלי תקשורת לעמידר וגם כשאתם באים, הוא בדרך כלל בתמונה והרבה פעמים הוא מתרגם, אם יש בעיית שפה ואני נתקלתי - - -     

אולגה דדון: לי אין בעיית שפה

זאב אלקין: לך אין, אני יודע, בסדר, אבל אני מדבר על אחרים ואני הרבה פעמים ראיתי, שהבנאדם הזה הוא הרבה פעמים מסננת, כי חלק מהתלונות הם עליו, בפועל, כאילו אם יש בעיות שלא תוקנו אז הוא זה שלא טיפל ולא התעקש ולפעמים אפילו לא העביר פנייה לחברה כשצריך לטפל

יבגני סובה: אתה יודע, בצבא, הייתי קצין קבילות, קצת יותר משלוש שנים, למדו אותי, אם חייל מגיש קבילה ואני טיפלתי בקבילות של החיילים, קודם כל תתייחס לקבילה, כאילו הקבילה מוצדקת, אחר כך כשתעשה בירור ותגלה שהטענות של החייל, לא בדיוק מוצדקות, אז בעדינות, אתה תגיד לחייל שהוא לא צודק, קודם כל בטיפול של הקבילה, תתייחס כאילו החייל צודק, כי חייל נורמאלי, נורמטיבי, לא קם בבוקר ולא רוצה עכשיו לחתור נגד המפקדים שלו

יבגני סובה:  עכשיו, צריך לשקול טוב טוב, האם השאלון הזה אנונימי, או לא אנונימי

זאב אלקין: אנונימי בוודאי

זאב אלקין: לא בטוח, כי יש כאלה, שדווקא רוצים להגיד שבדירה שלי ככה וככה ויש לי בעיה בשיפוץ - - -     

אולגה דדון: כאלה פונים, כאלה דווקא פונים

יבגני סובה: ואני יודע שאנשים שילדים באים ואומרים, עזוב, אל תחכה, אני אבוא, אני אעשה לך פה שיפוץ, אני אתקן, אני זה, מה אין לך 300 שקל להחליף פה, ברז? תחליף ברז, עזוב, מה אתה תחכה עכשיו שבועיים עד שזה

יבגני סובה:  יש גם גישה כזאת, כל הגישה הזאת, מה שנקרא, כל הגישות צריכות להתייחס בכבוד

אולגה דדון: אנחנו נוכחנו לדעת שהעולים וטוב שכך - - -     

יבגני סובה: אם יש ילדים אז ילדים בדרך כלל עוזרים

אולגה דדון: באמצעות פניות הציבור, באמצעות נציב שירות תלונות הציבור, מתקשרים, יש להם טלפונים של כל הלשכות ומרחבים, הם יודעים לפנות, הם יודעים - - -     

זאב אלקין: אני יודע, מי שיודע לפנות, יודע

יבגני סובה: נכון

זאב אלקין: אני מציע לכם ללכת על סקר - -     

יבגני סובה: סקר אנונימי של שביעות רצון של מקבץ ספציפי בשביל לראות

זאב אלקין: כן, שאלות קבועות על שביעות רצון מפעילות מנהל המקבץ, שביעות רצון מהרמה הכוללת במקבץ, שביעות רצון בטיפול בתקלות, סך הכול אין הרבה, סך הכול אין שם הרבה מה לשאול, אבל תוכלו לראות את התמונה ואם תהיה חריגה אז תדעו לפעול ולשים דגש יותר גדול, זה גם יעזור לכם למקד את הבקרות שלכם במקומות שאתם רואים שהשביעות רצון נמוכה יותר וכנראה שמשהו לא עובד שם וצריך יותר עיניים, גם בביקורי שטח, גם שלכם וגם של עמידר, זה סך הכול, אני חושב שהאינטרס הדדי וכדאי לעשות את זה

אולגה דדון: ברור

זאב אלקין: אוקי

זאב אלקין:  נשאלה פה שאלה על ידי רן ומוצדקת, על הכלכליות של כל הפרויקט הזה, מבחינת - - -     

שלומית אבינח: יעל בטח רוצה להתייחס לאחזקה, נכון?     

יעל הבסי-אהרוני: אני אשמח להתייחס

זאב אלקין: תיכף נגיע, אנחנו עכשיו ניתן, רן שאל, האם כאילו, ידוע והאם אתם יכולים לדווח, מה הסכומים שמשולמים לבעלי הזה, או שיש פה סודיות?     

אולגה דדון: יש פה סודיות, אני לא אוכל לחשוף את הנתון הזה פה, כן

זאב אלקין: הערכתי שזה ככה

רן מלמד: יש פה סודיות מבחינת השם, אני לא מבקש את השם

זאב אלקין: לא, לא, אני אגיד מה כן אפשר לקבל בטוח, אני מבין שהסכם פרטני עם כל יזם, זה הסכמים פרטניים עם יזמים ולכן ביקשתי הסכם טיפוסי כדי לראות, איזה שירותים ההסכם מאגד, זה בוודאי אפשר לתת

אולגה דדון: כן

זאב אלקין: עם מחיקת שמות היזמים והסכומים, אם זה אותו - - -     

אולגה דדון: יש לנו הסכם מסטר

זאב אלקין: הסכם מסטר, בדיוק, זה מה שביקשנו לקבל

זאב אלקין:  עכשיו לגבי המודל הכלכלי, מה שכן בטח אפשר לתת זה תמונה כוללת, כמה זה עולה בשנה לכם, כמשרד העלייה והקליטה ואז מזה, אפשר לחשב עלות ממוצעת, פר דירה, אז יהיה בניין שישלמו יותר ויהיה בניין שישלמו פחות, אבל מבחינת הערכה של המודל ומחשבות, האם הכסף הזה כל שנה יהיה אפשר ללכת לפתרון אחר, אם יש כאלה רעיונות אז בוודאי אפשר לעשות, לכן מה שאני מבקש זה הנתון הכולל, כמה בסופו של דבר, המשרד משקיע בסעיף הזה כל שנה וכמות הדירות, אתם נתתם לנו אז את הפעולה המתמטית הזאת, אנחנו עוד נדע לעשות

יעל הבסי-אהרוני: אולי הנתון המשלים הוא לא מפה, הוא ממשרד השיכון, כמה משרד השיכון משלם סיוע בשכר דירה למי שמתגורר במקבצי הדיור, כי זה בעצם עוד עלות - -     

זאב אלקין: זה אנחנו יודעים, לפי כמות המשפחות, נאמר פה, זה סיוע קבוע, חוץ ממודל ייחודי של קרקע חומה, זה סיוע קבוע

יעל הבסי-אהרוני: לא, הוא משתנה בין יחיד לזוג

זאב אלקין: בסדר, יש מספרים, קיבלנו אותם, יהיה לך סטייה שלושים שקל לפה, או לשם

זאב אלקין:  דווקא ההיבט הזה של המודל - - -     

יבגני סובה: הוא לא משלם, משרד הקליטה משלם

זאב אלקין: לא, שיכון, בחלק הזה לא היית, בבית גיל הזהב - -      

יבגני סובה: אה, בית גיל הזהב

זאב אלקין: לא, לא, דווקא בקליטה משלמים, בבית גיל הזהב, לא, זה הפוך, ככה, בבית גיל הזהב, מי שנכנס לשם, הוא נחשב כמי שקיבל דיור ציבורי, כי זה של המדינה ולכן מפסיקים לשלם לו סיוע והוא מהשלמת הכנסה שלו, משלם אחוזים, שמונה, או תשע אחוז שזה סדר גודל, לזוג, נאמר פה 500 שקל ואם יש לו הכנסות נוספות אז יותר מזה ומי שנכנס למקבץ דיור זה יותר מעניין, הוא נחשב כמי שקיבל דיור ציבורי, כי זה שכירות ובמקבץ דיור, הוא ממשיך לקבל סיוע בסיסי ממשרד השיכון, שהוא כולו הולך לטובת התשלום על שכר דירה ועל זה הוא מוסיף

יבגני סובה: יש יותר, זה לא מספיק

זאב אלקין: תמיד לא מספיק, לא ככה זה מחושב, הוא מוסיף על זה, נניח, זוג 200 שקל, זאת אומרת שיש פה פער, זוג שהלך למקבץ דיור, משלים בחודש, מהשלמת הכנסה 200, זוג שהלך לבית גיל הזהב, משלים 500-600 ושאלנו על הפער הזה והשאלה עדיין נשארה באוויר, זה נושא שצריך לתת - - -     

יבגני סובה: אבל הסיוע הזה מותנה בהצגת חוזה, או ש-     

אולגה דדון: לא, הוא גר באותו מקבץ

זאב אלקין: לא, לא, הוא אוטומטי, כי זה אותו חוזה במקבץ

שלומית אבינח: משרד הקליטה משלמים יותר, נכון? זכאי משרד הקליטה משלמים יותר

זאב אלקין: לא, זה לא זכאי, זה לא משנה, אנחנו מדברים על זכאים של משרד הקליטה, גם פה, גם שם, שניהם זכאי תור משרד הקליטה

זאב אלקין:  מי שנכנס למשרד הקליטה, משלם פחות מהכסף שלו, סך הכול הוא משלם יותר, אבל המדינה מכסה לו את רוב המוחלט של התשלום ולכן מבחינת הכסף שלו, מהשלמת הכנסה, מי שהלך למקבץ דיור, משלם בערך פי שניים וחצי, פי שלוש פחות, ממה שמשלם מי שהלך לבית גיל הזהב

אולגה דדון: אמרנו למה, כי זה מודלים שונים

זאב אלקין: פער בשירותים חברתיים ופער בוודאות

אולגה דדון: בוודאות, כן

זאב אלקין: זה שני הדברים

רן מלמד: אדוני, אם אפשר לשאול עוד שאלה אחת שנוגעת, באמת, לפיקוח ולביקורת על היזמים, אני אתן דוגמא ממשרד השיכון, בנושא של החברות שעוסקות בסיוע בשכר דירה וכדומה, משרד השיכון בנה מערכת מאוד יפה של ניקוד על מדדים שהחברות צריכות לעמוד בהם, מבחינת לוחות זמנים למתן תשובות ודברים נוספים, מדדים שאם הם לא עומדים, הן נקנסות וכדומה, האם יש כאלה דברים, גם בחוזים, עם מי שמפעיל את המקבצים ואם כן, איפה הדברים האלה, באים לידי ביטוי, בדוחות שלכם וכדומה, זאת אומרת, צריכים לעשות תיקון תוך פרק זמן מסוים והתיקון לא נעשה, היזם נקנס באיקס שקלים, או דברים מהסוג הזה, כי על הנושא של הסיוע בשכר דירה, למשל, בנו מערכת מאוד מאוד יפה שעובדת בהקשר הזה

יעל הבסי-אהרוני: על בתי גיל הזהב אין כזה דבר

זאב אלקין: בתי גיל הזהב אני יודע שאין

יעל הבסי-אהרוני: לא, זה עוד לא נכנס לתוקף פשוט, אדוני, זה החוזה עם פמי פרימיום שעוד לא נכנס לתוקף, בגלל שהמכרז התעכב, זאת אומרת - - -     

זאב אלקין: מכרז כבר נגמר, זהו

יעל הבסי-אהרוני: המכרז של ההפעלה

זאב אלקין: של בתי גיל הזהב נגמר

יעל הבסי-אהרוני: נכון, אז פמי פרימיום שמפקחת דרך המערכת הזאת, אמורה להבנתי להתחיל לפקח על בתי גיל הזהב, אם אני יכולה להסביר - - -     

זאב אלקין: אני לא מכיר בהסכם החדש, במסגרת המכרז, קנסות מהסוג הזה שנכנסו להסכם

רן מלמד: אבל גם זה אומר שגם אין מדדי הצלחה, או עמידה ביעדים, בהקשר הזה

זאב אלקין: ברור, ברור, לכן יש שם כלים אחרים שהמשרד לקח לעצמו, אבל הם לא משוכללים ברמה כזאת ובגלל שההסכם חתום, נדמה לי לחמש שנים אז הוא לא יוכל להכניס אותם עכשיו

יעל הבסי-אהרוני: אני יכולה להמשיך להגיד כמה מילים בזמן שנשאר

זאב אלקין: אנחנו בסדר עם הזמן

יעל הבסי-אהרוני: יעל הבסי-אהרוני, מהקליניקה לזכויות ניצולי שואה וזקנים, באוניברסיטת תל אביב, אז קודם כל, באמת, כל הסיפור של הפיצול בין המשרדים הוא מלכתחילה, גם מבקר המדינה התייחס לזה, לא פעם, לשאלה הזאת, בכלל, האם זה משרת אותנו, מבחינת הפער בין השירותים, ברור שיש פה חיסרון משמעותי, בקבצי הדיור שאין בעצם, הפעלה של תוכניות חברתיות ואיזושהי מעטפת רווחה וחברה שאגב, מנקודת מבט רווחתית, יש פה הזדמנות ענקית, יש פה הרבה אנשים מבוגרים שגרים באותו המקום ואפשר להפעיל שם שירותי רווחה, זה בהחלט משהו שאני חושבת שכממשלה, בטח בימים שאנחנו מדברים על המחיר הכבד של בדידות וזקנה, יש פה הזדמנות מאוד מאוד גדולה, להפעיל שירותים שהם חיצוניים, המפעילים לא יפעילו אותם, אלא להפעיל תוכניות שהן ממומנות על ידי כמה משרדים, לתת שירותי רווחה במקום

יעל הבסי-אהרוני:  באמת, יש מקומות שבהם זה צמח מהשטח, או זה קורה ואני חושבת שהרווח לדיירים הוא עצום

זאב אלקין: אבל למה את חושבת שמשרדי ממשלה יממנו את זה?     

יעל הבסי-אהרוני: כמו שמממנים מרכזי יום, כמו שמממנים אגב, במשרד השיכון, כמו שאמרת אדוני, אותו אדם יכול להגיע למקום שיש בו מעטפת שירותים ויכול להגיע למקום שאין בו מעטפת שירותים

זאב אלקין: הם שם בהסכם עם המפעילים

אולגה דדון: יעל, אבל דיירי מקבצים יכולים להשתמש כמו כל אחד בקהילה

יעל הבסי-אהרוני: זה נכון, אבל בסוף כשמדובר באותה אוכלוסייה, אין הגיון אמיתי לזה שחלק מקבלים שירותים מסוימים - - -     

זאב אלקין: לא, יש פה שתי סוגיות, יעל

יעל הבסי-אהרוני: יש הגיון מהצד של המודל הפעלה, אבל מהצד של האדם, הוא בסוף מגיע, אמרו לו זה הדירה שהתפנתה, עכשיו, או שתיקח את זה, או שתדחה את זה - - -      

זאב אלקין: לא, אבל תשווי את זה לדירה של דיור ציבורי, אם אני לקחתי דירה של דיור ציבורי, אין לי שם פעילות חברתית

יעל הבסי-אהרוני: נכון, אבל יש לך אפשרות הורשה, יש לך חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי שאין פה, זה מנגנון אחר

זאב אלקין: מנגנון אחר, אפשרות הורשה גם כבר אין, כי החוק בוטל, אבל בסדר, בשעה טובה ומוצלחת

יעל הבסי-אהרוני: אבל זה לא באמת, זה לא באמת כמו הדיור הציבורי, עובדה שחוק זכויות הדייר בדיור הציבורי, לפי שיטת משרדי הממשלה, לא חלה על הבתים האלה, לא המפרט, לא הזכויות, לא הגדרות הזמנים, לא שום דבר

יעל הבסי-אהרוני:  אז יש פה משהו וגם לא חוק הפיקוח על המעונות וגם לא חוק הדיור המוגן, אז בעצם, אף חוק לא חל וזה אולי הנושא השני שרציתי להתייחס אליו וזה העובדה שאין בעצם, שום נוהל, אין ברמה המשפטית-מנהלית, אין שום נוהל שמסדיר את הפעילות, אגב, גם של בתי גיל זהב, של מקבצי הדיור ולכן, כל החובות והזכויות, לא מופיעים בשום מקום ואין לאדם דרך לדעת, מה הזכויות שלו ומה המקבץ מחויב לספק לו - - -     

אולגה דדון: קודם כל הוא רק חותם על חוזה

יעל הבסי-אהרוני: אז ברשותך, אני אשלים, כי החוזה, קודם כל, אם משרד השיכון כבר הודיע שהוא תרגם, או יתרגם את החוזים - - -     

זאב אלקין: תרגם, כן

יעל הבסי-אהרוני: לרוסית, אז במשרד הקליטה, אני קיבלתי עכשיו חוזה של דייר שחתם לפני חודשיים בעברית לגמרי, זה דבר ראשון

אולגה דדון: תעבירי לי באיזה מקבץ, כי זה לא תקין, אמור להיות חוזה מתורגם

יעל הבסי: מעולה

יעל הבסי:  גם החוזה הזה, קודם כל, החוזים שבין המדינה, לבין המפעילים, לא מפורסמים בשום מקום והחוזה שבין הדייר, לבין המקבץ, לא בהכרח כולל את כל החובות המקוריות, אני השבוע העברתי פנייה בנושא תריסים, הבנאדם בחורף שם מזרון שהוא מצא ברחוב, כי הוא ידע שבחוזה המקורי, יש התחייבות שיהיו תריסים בכל דירה

יעל הבסי:  עכשיו הסיבה שלי יש בכלל את החוזה, זה בגלל שבמסגרת עתירת חופש מידע, קיבלתי אותו, אבל זה לא מידע שהוא נגיש ולכן העובדה שאין שום הסדרה של מה אדם זכאי לקבל כשהוא נכנס למקבץ דיור ומה חייבים לספק לו, אין שום הגדרות של תוך כמה זמן ומה היקף השירותים, הדבר הזה הוא ברמה המשפטית-מנהלית הוא פגום, אבל גם במציאות זה מאוד בעייתי

זאב אלקין: ולגבי דייר דיור ציבורי בגיל יש את זה?     

יעל הבסי-אהרוני: יש חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי

רן מלמד: יש שצריך לעדכן אותו גם

זאב אלקין: שהוא קובע לוחות זמנים לתיקונים?     

יעל הבסי-אהרוני: קובע תוך שישים יום תיקון בליקויים, הוא קובע כל חצי שנה דוחות, יש שם הגדרה מאוד מאוד מפורטת

רן מלמד: הוא יורד לפירוט די טוב

יעל הבסי-אהרוני: ויש גם מפרט של התיקונים של המה צריך להחזיק בדירה, גם לפני אכלוס חוזר וגם בתחזוקה שוטפת

יעל הבסי-אהרוני:  כל זה, לא קיים וזה משהו שהוא - - -     

זאב אלקין: אגב, למה לא ליזום הרחבה של חוק דייר דיור ציבורי, לסוג כזה של דיור, בהתאמות, כמובן

רן מלמד: צריך בכלל לעדכן אדוני

יעל הבסי-אהרוני: זה בהחלט, כל התחום הזה הוא בעצם לא מוסדר בשום מקום, זאת אומרת, זה מודלים שבאמת, נוצרו, כי היה צורך מאוד מאוד מהיר, אבל הדבר הזה, לא עבר בעצם בשום שלב הסדרה וחקיקה

רן מלמד: אדוני, יש לי הצעה מוכנה, כתובה, אם אתה תרצה לקבל אותה, כולל עם התאמות ראשונות, לפחות, כטיוטה, לנושא של מקבצי הדיור וכדומה, אני אשמח לתת לך

זאב אלקין: אני אשמח

רן מלמד: אני רושם ואני אעביר לך

קריאה: עוד פעם, אין פה הבדל בין מקבצי הדיור לבתי גיל הזהב –     

זאב אלקין: כן, כן, ברור

רן מלמד: הם שניהם באותו מצב

זאב אלקין: לגמרי

זאב אלקין: זה פתרון דיור ציבורי לקשישים שהם לא נכנסים היום לחוק הדייר הציבורי הרגיל

יעל הבסי-אהרוני: וגם נוהל הדיור בעצם, יש בו נושאים שלא מופיעים בו, כמו הנושא של הפיקוח, כמו הנושא של החלפת דירות, הנוהל הזה הוא גם ישן, אני שמעתי אותך אומרת שמעדכנים אותו אז אנחנו ממתינים בקוצר רוח

יעל הבסי-אהרוני:  כל הנושא של הפיקוח הוא מאוד מאוד חשוב, אנחנו שוב, בדקנו דוחות ביקורת הנדסית, הביקורת הזאת מתקיימת פעם בשנה, השאלה מה קורה אחרי שהדוח הזה מתקיים, מסקירה של דוחות של שנת 2020, ב-63 אחוז מהדוחות, היה ליקוי שהופיע בשנה שלפני, ב-43 אחוז מהדוחות, היה ליקוי שהופיע לפחות שלוש שנים לפני

יעל הבסי-אהרוני:  זאת אומרת, שהשאלה מה קורה אחרי הפיקוח ולמה בעצם, אין יכולת אפקטיבית להביא לתיקון של הליקויים האלה, אנחנו מבקשים מפעם לפעם את הדוחות האלה כדי להסתכל עליהם, אגב, זה גידול, ביחס ל-2018, זה גידול של פי שתיים ופי שלוש בדוחות, שבהם יש ליקויים חוזרים, אבל ליקוי חוזר זה ליקוי שלא תוקן, זה לא בגלל שהבניין ישן זה בגלל שהליקוי לא תוקן

זאב אלקין: לא, בבתי גיל הזהב, אני יכול להגיד לך מראש, שחלק גדול מאוד מהליקויים, לפי תפיסת המדינה, היא לא מסתירה את זה, התיקון שלהם ייקח שנים, מבחינת סדרי עדיפויות של התקציבים, התקציבים, אין תקציבים לטיפול במלא הליקויים הקיימים

יעל הבסי-אהרוני: אבל במודל פה, התיקון המדינה לא צריכה לאשר תקציב, היזם אמור לתקן את זה

זאב אלקין: אם ההסכם איתו, כולל טיפול בסוג כזה של ליקויים

יעל הבסי-אהרוני: בוודאי, אני מדברת על רטיבות, אגב, על סכנות בטיחותיות שמופיעה שנה אחר שנה

אולגה דדון: אני לא חושבת שיש סכנות בטיחותיות שלא מטופלות ממש

יעל הבסי-אהרוני: אפשר להסתכל על הדוח של 'הנסיכה', ממש עכשיו מ-2021, לב אשדוד, לדעתי, קיבלנו ב-2021, קיבלנו רק רבע בערך מהדוחות, אז אני לא מכירה את כולם

אולגה דדון: ב-20 לא היו דוחות בגלל הקורונה

יעל הבסי-אהרוני: דוחות ביקורת הנדסית היו ב-2020, יש לי אותם

יעל הבסי-אהרוני:  והדבר האחרון זה באמת, רשימות ההמתנה, שככה לא התכוונתי להתייחס, אבל זה עלה פה וכמו שאמרה הנציגה של עמיגור, יש פה איזשהו פער, בין זה שאנחנו מאד שמחים שאנשים מקבלים סיוע בשכר דירה ריאלי, אבל אז השאלה, אם רשימת ההמתנה, משקפת את הצורך וכשנרצה לפתח מענים, זה בעצם אומר, יחידת דיור ריקה, זה אומר שאנחנו גם משלמים עליה, כי היא עומדת ריקה ואנחנו משלמים, לדעתי, 75 אחוז מהשכירות עליה וגם משלמים סיוע בשכר דירה ולכן, ביכולת לתכנן הלאה, יש לנו איזשהו קושי פה, כשרשימת ההמתנה, לא משקפת באמת, את מי שרוצה ומחכה ליחידה

יעל הבסי-אהרוני:  זהו, תודה רבה

זאב אלקין: למרות שאני חייב להגיד שכמות הדירות הפנויות במקבצי דיור, למשל, אין לי כרגע מולי סטטיסטיקה של בתי גיל הזהב, אבל במקבצי דיור, אנחנו כרגע, כן , בנקודת החתך שהביאו לנו, מדובר פה על פחות משני אחוז, מכלל הדירות, כאשר חלקן מן הסתם, נמצאים בתהליך של אכלוס, כאילו דירה פנויה - - -     

יעל הבסי-אהרוני: לא, עיקר היחידות הפנויות, נכון, זה בבתי גיל הזהב, אבל זה מה שדיברנו קודם, זאת אומרת, מה קורה כשמשרד השיכון, לא מצליח לאכלס ואם הכול עובר, או שאנחנו מכניסים - - -     

זאב אלקין: שם יש פינה שצריך להכניס, כי סך הכול, אני חושב שזה אחוז סביר מאוד, כי כל יחידת דיור שמתפנה, תהליך אכלוס לוקח כמה חודשים, כי גם משפצים אותה, גם עד שמוצאים בתור את מי שייכנס, כאילו זה תהליך, באופן טבעי ולכן, תמיד יהיו בכל מלאי, כמות מסוימת, זה גם תחלופה, יחסית בתדירות פה, בגלל הגיל של האנשים, אז תמיד תהיה כמות מסוימת של דירות פנויות בגלל שהם בתהליך אכלוס ולכן אחוזים כאלה, פחות משני אחוז, זה בהחלט סביר, אין פה כמעט דירות ריקות ממש

יעל הבסי-אהרוני: לא, בקבצי דיור, נכון, העיקר זה בבתי גיל זהב

זאב אלקין: אוקי, שם זה דעתי, זה בגלל הממשק בין שני התורים, שם עיקר הבעיה

יעל הבסי-אהרוני: שזה חוזר להתחלה של הפיצול

זאב אלקין: שמשרד השיכון, לא רוצה להזדכות על מה שהוא קיבל ומעדיף להגמיש ולחפש בנרות מועמדים שהוא לא מוצא, מאשר להעביר למשרד הקליטה את התורים, אבל בסדר, אבל זה צריך לראות פה

זאב אלקין:  עמיגור אומרים שהחוויה שלהם היא שונה

כרמית סביון: ואני גם חייבת להגיד גם לגבי משרד הקליטה, אם אנחנו באמת רואים שיש מועמדים של משרד הקליטה ואין מועמדים של משרד השיכון, אנחנו כן עושים, מתקשרים למשרד השיכון, מנסים להעביר את זה וזה עובר די חלק, שיתוף פעולה מלא, זה לא מה שיוצר דירות ריקות, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם אולגה, המון דירות של משרד הקליטה יש לנו בצפון, בדרום זה מובן, הבנו למה, אבל בצפון –     

זאב אלקין: צריך להבין, זה באמת מוזר, כי אני לא מאמין שבתור, גם אם הסיוע המוגדל, בתורים של אלפי משפחות וזה התורים באזור של חיפה והקריות, לא מאמין שלא נמצאו כמה עשרות שרוצות כבר להיכנס ולקבל וודאות ולא לעבור בשכירות, אם כל הסיפור של הגדלת הסיוע, משהו פה מתפקשש בין הלקוח, לבין המדינה

יעל הבסי-אהרוני: יש דברים שמוסדרים במשרד השיכון ולא מוסדרים בנוהל של משרד הקליטה, נראה איך זה יופיע בנוהל החדש, אבל במשרד השיכון, גם יש הגבלה באמת, של סירובים, זה היה ארבע, זה הופחת לשניים, לצערנו, אבל גם הנושא של החלפת דירה הוא מוסדר במשרד השיכון ולא מוסדר במשרד הקליטה, אבל גם שם, לא מוסדר למשל, הנושא של תחזוקה, אמבטיות, מול מקלחונים שזה משהו שאנחנו נתקלנו בו במקבץ דיור

זאב אלקין: היו שם בעיות הרבה יותר גדולות, אבל אני מקווה שחלקן מטופלות, כי אני מצאתי מקרים של גביית כסף מהדיירים, על ידי אנשי תחזוקה של הבתים

יעל הבסי-אהרוני: אנחנו בהחלט נתקלים, אגב - -      

זאב אלקין: אני חושב שזה אירוע לא תקין

יעל הבסי-אהרוני: הנושא של מערכות יחסים עם מנהלי הבתים, זה באמת, הרבה אנשים חיים באיזו תחושה שעוד רגע יזרקו אותם ושהם לא יתלוננו יותר מידי ושרק יגידו תודה, אני חושבת שהנושא של סקירה אנונימית היא כן משמעותית, מההתרשמות שלי ואני בשנים האחרונות הסתובבתי בהרבה מקבצים ובתי גיל, בהקשר הזה

יבגני סובה: פעם היו שולחים פקסים ולא היו נותנים לבנאדם לשלוח פקס

יבגני סובה:  לפני עשר שנים, אני זוכר תלונות שעוד לפני שהגעתי לכנסת, היו באים אומרים, אני רוצה לשלוח פקס עם תלונה ואותו בנאדם שיושב שם, אומר לו, לא, אין פקס, אתה רוצה לך לדואר, עכשיו הוא הולך לדואר, זה חמישה שקלים עולה לשלוח פקס אז הוא לא רוצה, אז היו מגיעים למצב שאנשים רצו לקנות מדפסת עם פקס בתוך הבית, זה הזוי, זה נראה כאילו האינטראקציה בין אותו בנאדם שאחראי על כל הבניין, אמרתי זה הרבה פעמים, אני מבין שיש הרבה אנשים שבאים בתלונות ובטענות והוא נמצא שם, בניגוד אלינו, כן, הוא נמצא שם 24 שעות ולפעמים הוא אומר, אה זה סתם בא אליי ואני מכיר אותו ואל תקשיבו לו ובאותו סקר אנונימי, אותו בנאדם יכתוב דברים ואז הוא יגיד אני מכיר, אבל מצד שני גם, הוא צריך להיות יותר רגיש מכם, מהדרג המקצועי, כי הוא עובד איתם, אז הרבה פעמים, כאילו, אוקי, אתה יודע, בסדר, ספוג את זה, כאילו בוא תהיה הספוג הזה שאתה לפעמים, חשוב גם לדבר, האנשים האלה, בטח אחרי הקורונה, רוצים רק לדבר, רוצים רק לפרוס את הדברים שלהם, אז זה יתוקן, זה עוד שבוע זה יתוקן, אז יבואו ויתקנו לו את זה, כלומר, לפעמים ההקשבה הזאת, שווה יותר מאשר שאתה תשלח עכשיו שיפוצניק שיעשה לך שם משהו למעלה בזה, זה חשוב להעביר את זה לאותם אנשים, מי קובע? משרד הקליטה קובע מי האנשים שיהיו באותם מקומות, מי קובע? מינויים של מי זה?     

אולגה דדון: של איש אחזקה ואימהות בית?     

יבגני סובה: בדרך כלל זה אם בית, או אב בית

זאב אלקין: מי שקובע זה היזם, הוא מעסיק שלו וגם בבתי גיל הזהב זה החברה המפעילה

יבגני סובה: אם הוא מקבל תלונות על בנאדם והוא רוצה להחליף, אני מניח שכדאי גם ליזם להיות שקט, שיהיה לו ראש שקט שבנאדם שהוא הביא זה לא אחד שהיה צריך להכניס לו משרה, אלא מישהו שבאמת יתחשב ומישהו שבאמת יבין את האנשים האלה

אולגה דדון: אחרי שראינו כמה ימי הולדת הם חוגגים לאותם קשישים וכל מה שקרה בקורונה ועכשיו בתקופת המלחמה, אני מקווה שזה נגמר, הם באמת לוקחים את זה בצורה שהרבה מעבר

יבגני סובה: כן, אתם מזהים מגמת שיפור?     

אולגה דדון: אנחנו מזהים מגמת אכפתיות מאוד מאוד גבוהה

יחיא כמאל: ברגע שיש תלונות על אב בית, או אם בית שמתייחסים לא קשורה עם הקשישים, הקשישים יודעים להגיע אליהם, קרה מקרה בנהריה, פיטרנו אם בית שלא התייחסה יפה לקשישים, במקרה זה אין הנחות לאף אחד, עניין יחס

יבגני סובה: טוב, אני מקווה

יחיא כמאל: אבל איפה שיש תלונות, אנחנו נכנסים לזה

זאב אלקין: אוקי, טוב, בסדר גמור, עוד מישהו רוצה להעיר משהו?     

יבגני סובה: אני קיבלתי פנייה של אנשים שמבקשים לקבל נוסח החוק, שעל בסיס החוק הזה, בכלל יש הסכם לגבי דיור סוציאלי, שתבינו לאיזה רמה של פניות אני מקבל, שאני צריך עכשיו להקשיב לבנאדם, על בסיס איזה חוק, בכלל אנשים האלה חיים בתוך המקבץ הזה, מקבלים את מה שמקבלים וכאילו, אני מפנה אותו לאתר כל זכות, אבל שם זה לא מתורגם לרוסית, אז כאילו - - -     

יעל הבסי-אהרוני: כי אין שום נוהל, אדוני, אין נוהל

יבגני סובה: יש החלטות, מה זאת אומרת?     

יעל הבסי-אהרוני: נכון, אבל אם היה נוהל - - -     

יבגני סובה: יש ממשלה

זאב אלקין: לא, אין

יעל הבסי-אהרוני: אין חוק, אין נוהל

זאב אלקין: יש הסכמים, יש הסכמים עם חברות

יעל הבסי-אהרוני: אבל אי אפשר להפנות אדם פרטי, לחפש בחוזים שלא מפורסמים ובמכרזים שלא מפורסמים, אבל נניח, גם אם הם היו מפורסמים, זה פתרון לא סביר, אגב, זו טענתי גם בעניין משרד השיכון, המכרז - - -     

יבגני סובה: לא, המדינה שהיא קובעת, על סמך מה?     

זאב אלקין: יש מכרז וכתוצאה מזה יש הסכם וזה מה שמחייב את החברות מול המדינה

זאב אלקין:  עכשיו הנקודה היא שעל חלקים מההסכמים האלה, יש בכלל הם חסויים בגלל שיש שם סכומים, דווקא ההסכמים של משרד השיכון, פחות רלוונטי, כי שם זה נוסחאות אחידות, פה בגלל שזה הסכם נפרד עם כל יזם, אז זה בכלל חלק חסוי, כמה מדינה משלמת לכל יזם

יבגני סובה: כן, אבל אתה כשר, שר השיכון, או שר הקליטה, אתה פועל על סמך תקנות שהם בעצם מאפשרות לך –     

זאב אלקין: לא

יבגני סובה: אלא מה?     

זאב אלקין: על סמך מכרז, הסכם

יבגני סובה: אתה כשר, יכול ליזום, למשל, משא ומתן עם יזם, היזם בא בונה לך ואתה מסדר לאנשים, אלא מה?     

זאב אלקין: אם אני כשר יזום משא ומתן עם יזם מסוים, אז אני ייפגש עם גופים רלוונטיים במקום אחר, אבל אני מוצא - -      

יבגני סובה: לא אתה, המשרד

זאב אלקין: המשרד מוציא מכרז, במסגרת התקצוב שיש לו, יש תנאיי מכרז, יש זוכים למכרז הזה, אחרי שיש זוכים למכרז, המשרד חותם איתם הסכם, שכמובן, קיבל אישור של חשב המשרד, היועץ המשפטי של המשרד וכולם

יבגני סובה: וזה לא מעוגן בשום חקיקה?     

יעל הבסי-אהרוני: וזה במקרה של בתים לקשישים, לא מוגן בשום-     

זאב אלקין: אני אמרתי שאנחנו כוועדת משנה נגיש - - -     

יבגני סובה: לא, רגע שנייה, סיוע בשכר דירה, מה זאת אומרת? זה מעוגן לפחות בחוק התקציב

רן מלמד: לא, לא, לא, לא

זאב אלקין: לא, לא, גם לא, גם לא

רן מלמד: גם בנוהל של משרד השיכון

רן מלמד:      נוהל פנימי של משרד השיכון

יעל הבסי-אהרוני: אבל יש נוהל

יבגני סובה: לפחות יש נוהל

זאב אלקין: אותו דבר, מה זה מכרז, זה נוהל

יעל הבסי-אהרוני: לא, א', רמת הנגישות של זה היא אחרת, כמשפטנית יש לזה חוזה ומכרז, יש להם משמעות משפטית שונה לגמרי, אם מישהו לא עומד בהוראות נוהל ואני אמורה להיות הנהנית ממנו, יש לי עילת תביעה, כלפי המדינה, אם מישהו לא עומד בהוראות חוזה שנחתם, בין המדינה לבין צד שלישי, אני צריכה להוכיח שזה חוזה לטובת צד ג' ואז לתקוף, בעולם המשפט הפרטי שהוא לא מיועד לאזן את היחסי הכוח, זאת סיטואציה שעבור דיירים, משפטית ואני מייצגת דיירים, לא פעם, יעידו פה חברותיי שפוגשות אותי לפעמים, זאת סיטואציה שמשפטית היא סיטואציה שגויה מהיסוד, זאת אומרת, חייב להיות נוהל

יבגני סובה: התחלת להגיד, שבמסגרת הוועדה

זאב אלקין: אני אמרתי שאנחנו דיברנו, רן הציע את עזרתו שאנחנו אולי נוביל פה, כחברי וועדת משנה, ביחד, אני אשמח אם תצטרף, תיקון לחוק זכויות הדייר הציבורי כדי להכניס פנימה דיירים בבתים מהסוג הזה, גם של משרד השיכון וגם של משרד הקליטה - - -     

רן מלמד: החוק רשום במקור על תמר גוז'נסקי

זאב אלקין:  עכשיו ההתאמות, כי בחוק זכויות הדייר הציבורי הם לא קיימים

יבגני סובה: כמו המפלגה הקומוניסטית     

זאב אלקין: לפני כמה שנים טיפלו בזה

רן מלמד: ב-98 העבירה אותו

יבגני סובה: אז גם יאשימו אותנו שאנחנו קומוניסטים, אלקין וסובה

זאב אלקין: כל עוד שמדובר על דיור ציבורי זה בסדר

יבגני סובה: אני אשמח, אם זה במסגרת הוועדה, אני אשמח, אין שום בעיה

זאב אלקין: בסדר גמור, אני אציע לך להצטרף, אנחנו נדבר, נחשוב על תהליך כזה

זאב אלקין:  בלי שום קשר ופה אני רוצה לסכם כדי שבאמת יהיו לנו כלים להמשיך לעבוד, הדברים שביקשנו מכם מבחינת המידע, אחד, זה הסכם מסטר עם היזמים כדי להבין, מה הזכויות שמגונות שם, שנית, זה התוספת עכשיו, הבנתי שיש דבר כזה, זה הסכם טיפוסי עם הדייר, אני מניח שזה גם מסטר קבוע, מן הסתם ואתם אומרים שיש גם עותק מתורגם אז בכלל, כאילו, זה טוב

זאב אלקין:  זה הדבר השני, לראות עד כמה הזכויות שמופיעות בהסכם, מול היזם, מופיעות אחר כך בהסכם עם הדייר, בשביל שהדייר יידע מה חייבים לספק לו, כי כאן בדיוק הפער הזה שדיברת עליו

זאב אלקין:  הדבר השלישי שבקשנו מבחינת המידע זה מידע יותר מפורט, על הפרויקט של קרקע חומה, כאילו את כל ההתגלגלות שם, מה תוקצב, כמה נגשו וזכו במכרז, רשמתי ירידה מול מה שתוקצב וכמה מאלה שזכו במכרז, בסופו של דבר, הגיעו לגמר וגם איזשהם תובנות, אם אתם רוצים לכתוב למה - - -     

רן מלמד: אדוני, אולי שווה לנסות עוד משהו אחד שהוא אולי ברמת חקיקה, יכול להיות שלא וזה בגלל הנושא של הצד השלישי שהועלה פה ובצדק, אולי אפשר להגיע למצב שבו הדיירים, אם הם נאלצים לתבוע את היזם, יוכלו לקבל סיוע משפטי חינם על זה, מהאגף לסיוע משפטי במשרד המשפטים

יעל הבסי-אהרוני: לדעתי הם זכאים, אבל - -     

רן מלמד: אני לא בטוח שהם זכאים על זה

זאב אלקין: שווה לבדוק את זה

רן מלמד: אני חושב שאולי זה שווה לבדוק

זאב אלקין: שווה לבדוק, כן

זאב אלקין:  אבל אני לא בטוח שצריך בשביל זה תיקון

רן מלמד: כן, אני גם לא בטוח, אני אנסה לעשות בדיקה על זה

זאב אלקין: אוקי, אז זה המידע הזה, עוד מידע שביקשנו זה סך העלות של התשלומים ליזמים של מקבצי דיור שמשרד הקליטה משלם בשנה, אם יש פערים משנה לשנה, אז תנו כמה שנים אחורה, אבל אני מניח שהם לא דרמטיים הפערים האלה, עד כאן זה בקשות מידע נוסף אלינו

זאב אלקין:  הצענו לכם לעשות סקרי שביעות רצון שנתיים, בקרב הדיירים, אנונימי, בשפתם, אני חושב שבכל זאת יהיה למשרד ולעמידר כלי כמותי של בקרת איכות, בנושאים הבסיסיים של תפקוד של כל דבר כזה, כולל שביעות רצון מאם-אב בית, שביעות רצון מאיש תחזוקה, שביעות רצון מקצב טיפול הליקויים וכן הלאה, הדברים הבסיסיים שיש

זאב אלקין:  אני חושב שזהו, זה הדברים המרכזיים, אני כבר מראש אגיד ואומר ואמרתם פה בצדק שהרבה נושאים, דווקא במקומות כאלה, עולים מתוך מגע בשטח, אתה יכול אפילו לא לתאר לעצמך, מה סוגי הבעיות שעולות ולכן, אנחנו גם כוועדת משנה, כשנסיים עם נושאי רוחב, נצא לכמה סיורי שטח, דווקא עם הדגש, על המקומות האלה, כן, בתי גיל זהב ומקבצי דיור, דווקא נוח, כי באותה עיר, יש גם כאלה, גם כאלה, בדרך כלל, ברוב הערים אז אפשר לכסות את המודלים השונים, בסיור אחד ואנחנו נתארגן, בהמשך הכנס הזה, דיברתי על זה גם שהייתה ישיבה של וועדה גדולה, שנתנו את התוכניות שלנו קדימה, שאנחנו נשלב גם ביקורי שטח מהסוג הזה

זאב אלקין:  תודה רבה, הישיבה נעולה