הוועדה לפיקוח על הקרן לאזרחי ישראל, כנסת 25, פרוטוקול מספר 11, 2023-05-14 00:00

לימור סון הר-מלך: בוקר טוב לכולם

לימור סון הר-מלך:  כ"ג באייר, תשפ"ג

לימור סון הר-מלך:  אנחנו פותחים את ישיבת הקרן לאזרחי ישראל, להקצאה השנתית

לימור סון הר-מלך:  הדיון היום יתקיים בתוכניות שקשורות לתנועות הנוער

לימור סון הר-מלך:  אני רוצה לקרוא משהו שככה נכתב, שלחו אליי מועצת תנועות הנוער

לימור סון הר-מלך:  אז את נימוקי השופטים בהענקת פרס ישראל למועצת תנועות הנוער, אז אלו הדברים שנאמרו שם

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שזה אולי יסביר יותר מכל את החשיבות של הדבר הזה

לימור סון הר-מלך:  באמת כך הם ידעו להגדיר את זה מאוד מאוד יפה: "תנועות הנוער היוו נדבך משמעותי בהקמת המדינה

לימור סון הר-מלך:  ומאז ואילך הן מוסיפות לתרום לחברה בכלל ולבני הנוער בפרט, בנושאים רבים ומגוונים

לימור סון הר-מלך:  בראש ובראשונה חיזוק אהבת הארץ, עידוד דו קיום, סובלנות, צמצום פערים חברתיים, טיפוח מנהיגות, אחריות ומעורבות"

לימור סון הר-מלך:  אז אני חושבת שזה באמת ככה ההגדרה הכי טובה

לימור סון הר-מלך:  ידעו השופטים לנמק את החשיבות של תנועות הנוער

לימור סון הר-מלך:  אני מאוד שמחה וגאה שהקרן לאזרחי ישראל שותפה למפעל הזה של תנועות הנוער

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שזה אולי עוד הדבר כמעט האחרון שנשאר לנו פה שהוא משהו שבאמת כולנו בקונצנזוס, שכולנו סביבו

לימור סון הר-מלך:  שכולנו מבינים את החשיבות של הדבר הזה

לימור סון הר-מלך:  וכולם מבינים כמה זה מספר לנו על דור העתיד שלנו

לימור סון הר-מלך:  תמיד באופן אישי מאוד מרגש אותי לפגוש מדריכים בתנועות הנוער

לימור סון הר-מלך:  זה אחד הדברים בעיניי הכי מרגשים שיש

לימור סון הר-מלך:  כי לראות באמת אנשים שלקחו על עצמם שליחות

לימור סון הר-מלך:  ממקום שרואים באמת את הצורך והחשיבות ולתת לזה מענה ולהקדיש זמן וכוחות וכוחות נפש הרבה פעמים

לימור סון הר-מלך:  ולפגוש את הדבר הזה אין משמח מזה

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שזו הבשורה שלנו, גם ברמת ההשפעה

לימור סון הר-מלך:  אז אנחנו באמת מאוד מאוד שמחים וגאים על זה שהוועדה שלנו שותפה לפרויקט הזה של קידום תנועות הנוער

לימור סון הר-מלך:      תפתח את הוועדה אתי וייסבלאי והיא תיתן לנו איזה שהיא סקירה של ה-ממ"מ על פעילות, בנושא פעילות תנועות הנוער והתקצוב שלהם

לימור סון הר-מלך:  תודה רבה

אתי וייסבלאי: תודה רבה

אתי וייסבלאי:  אפשר להעלות את המצגת? תודה

אתי וייסבלאי:       שלום לכולם, בוקר טוב

אתי וייסבלאי:  שמי אתי וייסבלאי, ולבקשת יושבת ראש הוועדה אני אציג בקצרה מידע ונתונים על תנועות הנוער והרכבם

אתי וייסבלאי:       קודם כל נתחיל עם הקונטקסט

אתי וייסבלאי:  מערכת החינוך הבלתי פורמלית בישראל והמקום של תנועות הנוער בתוכה

אתי וייסבלאי:  כמו שכולכם מכירים, מערכת החינוך הבלתי פורמלית, מערכת מקיפה, רחבה מאוד

אתי וייסבלאי:  פועלת לצד מערכת החינוך הפורמלית, משלימה את פעילותה

אתי וייסבלאי:  היא כוללת מגוון גדול של גופים, תנועות נוער, ארגוני נוער, רשויות מקומיות, מתנ"סים, ארגוני ספורט ופנאי, צהרונים וקייטנות

אתי וייסבלאי:  וקיימת באמת הסכמה רחבה בכלל הגופים על החשיבות של שירותי החינוך הבלתי פורמלי בהרבה מאוד היבטים

אתי וייסבלאי:  במיוחד לאוכלוסיות מוחלשות

אתי וייסבלאי:  ויש להם תרומה מאוד חשובה לצמצום פערים

אתי וייסבלאי:       למשרד החינוך יש אחריות כוללת על שירותי החינוך בישראל, לרבות שירותי החינוך הבלתי פורמלי, באמצעות מינהל, חברה ונוער במשרד החינוך

אתי וייסבלאי:  אבל אין חובה חוקית לספק שירותי חינוך בלתי פורמלי

אתי וייסבלאי:  מבחינת משרד החינוך החובה החוקית שלו זה הנושא של חובת פיקוח בנושא של צהרונים וקייטנות

אתי וייסבלאי:  העסקת מנהל יחידת נוער ברשויות המקומיות, שזה יש חובה על הרשויות המקומיות להעסיק מנהל יחידת נוער במימון חלקי, יש להגיד, של משרד החינוך

אתי וייסבלאי:  ויש החלטות ממשלה, יותר ויותר רבות בשנים האחרות, שמדגישות את הנושא של חינוך בלתי פורמלית

אתי וייסבלאי:  למשל החלטה 550 והחלטה 279 לחברה הבדואית

אתי וייסבלאי:  החלטות שנוגעות ליוצאי אתיופיה ועוד

אתי וייסבלאי:  חשוב להגיד שבשנים האחרונות המעורבות של משרד החינוך בכל הנוגע לשירותי חינוך בלתי פורמליים היא הולכת וגדלה

אתי וייסבלאי:  גם בהיבט של מסגרות משלימות וגם בהיבט של החלטות ממשלה

אתי וייסבלאי:       משרד החינוך תומך בפעילות החינוך הבלתי פורמלי במגוון ערוצים: מבחני תמיכה, שזה משהו שנתמקד בו יותר

אתי וייסבלאי:  קולות קוראים, העברת תקציבים ישירים לרשויות מקומיות ולמתנ"סים, הסכם זרוע מבצעת

אתי וייסבלאי:  בשנת 2018, שזו הפעם האחרונה שבדקנו, התקציב - - -     

מיכאל ביטון: אתי, את בעצם אומרת נתונים שלא הופיעו בדוח המקורי

אתי וייסבלאי: זה מופיע, זה בעצם מה שעשיתי פה זה סינטזיה של שני דוחות

אתי וייסבלאי:  אחד שמתייחס בכללי לחינוך הבלתי פורמלי

מיכאל ביטון: אה, שניים

אתי וייסבלאי: כן

אתי וייסבלאי:  יש גם את הדוח השני

מיכאל ביטון: יש לנו את תנועות הנוער

אתי וייסבלאי: אני אביא רק באמת את עיקרי הדברים

אתי וייסבלאי:  אז בשנת 2018, יש דוח משנת 2020 על הנושא של חינוך בלתי פורמלי ודיפרנציאליות ותקצוב החינוך הבלתי פורמלי והנושא הזה מופיע בו

אתי וייסבלאי:  שבסך הכל בשנת 2018 היה תקציב 1

אתי וייסבלאי: 75 מיליארד ש"ח בסך הכל, שזה כ-3% מתקציב משרד החינוך באותו זמן

אתי וייסבלאי:  אני לא חושבת שזה השתנה הפרופורציות

אתי וייסבלאי:  גם זה גדל וגם זה גדל, כך שזה לא השתנה

אתי וייסבלאי:  ורוב התקציב הזה יועד לתוכניות משלימות

אתי וייסבלאי:  כלומר, בתי ספר של החופש הגדול וצהרוני ניצנים

אתי וייסבלאי:  ואם מסתכלים רק על מה שהוא לא תוכניות משלימות, אז זה פחות מ-1% מתקציב משרד החינוך

אתי וייסבלאי:  וחלק גדול מזה מיועד לתנועות הנוער

מיכאל ביטון: פחות מ-1%

אתי וייסבלאי: כן, פחות מ-1%, שבהם נתמקד כאן

אתי וייסבלאי:       אז כמו שאמרתי, תנועות הנוער הם אחד מהערוצים החשובים להשתלבות של ילדים ובני נוער בפעילויות חינוך בלתי פורמלי

אתי וייסבלאי:  על פי סקר האקלים החינוכי של משרד החינוך, שזה התקיים לאחרונה בשנת 2018, פורסם בשנת 2019, זה היה המיצ"ב

אתי וייסבלאי:  28% מהתלמידים בחינוך היסודי ו-31% מהתלמידים בחינוך העל יסודי משתתפים בפעילויות תנועות נוער וארגוני נוער

אתי וייסבלאי:  וכמו שאנחנו רואים כאן, בכל שכבות הגיל יש פערים בין החינוך העברי לחינוך הערבי

אתי וייסבלאי:  בחינוך העברי ההשתתפות בתנועות הנוער הרבה יותר גדולה

אתי וייסבלאי:       גם בתוך החינוך העברי, תלמידים מבתי ספר שהרקע החברתי כלכלי של התלמידים שלהם יותר חזק משתתפים בפעילויות תנועות נוער וארגוני נוער, הרבה יותר מתלמידים מבתי ספר מרקע חינוכי חלש

מיכאל ביטון: בדקתי את "סך הכל" של זה, וזה לא מגיע ל-100%

מיכאל ביטון:  למה? 43, 32, 17

אתי וייסבלאי: לא, אתה לא

אתי וייסבלאי:  אנחנו מסתכלים, ה-100% פה זה מי שלא משתתפים בפעילויות תנועות נוער

אתי וייסבלאי:  זאת אומרת, מה שמוצג פה זה אחוז המשתתפים בפעילויות תנועות נוער מתוך כלל התלמידים באותה קטגוריה

אתי וייסבלאי:  כלומר, מתוך תלמידים ברקע חברתי כלכלי חלש כ-21% מתלמידי החטיבה העליונה משתתפים בפעילויות תנועות נוער

אתי וייסבלאי:  קרוב ל-80% לא משתתפים

מיכאל ביטון: אני לא הבנתי

מיכאל ביטון:  יש אחוז השתתפות בתנועות נוער

מיכאל ביטון:  ואותו את מפרקת לפי מעמדות: נמוך, בינוני, גבוה

אתי וייסבלאי: מה שמראים פה זה בעצם כמה מתוך תלמידים באותה קטגוריה משתתפים בפעילויות תנועות נוער

אתי וייסבלאי:  זה לא החלוקה של המשתתפים בפעילויות נוער לפי קטגוריה, לכן זה מצטרף ל-100%

אתי וייסבלאי:  כלומר, ה-100% אז סך הכל התלמידים באותה קטגוריה ומתוכם מציגים פה רק את אותם תלמידים שמשתתפים בפעילויות תנועות נוער

אתי וייסבלאי:  כך שזה לא אמור

מיכאל ביטון: אז זה יוצא אחוז גבוה של השתתפות בתנועת נוער

מיכאל ביטון:  43, 32, 17

מיכאל ביטון:  זה 90% תנועת נוער ביסודי

מיכאל ביטון:  זה לא נכון

מיכאל ביטון:  זה לא נכון, זה לא יכול להיות

אתי וייסבלאי: מתוך התלמידים, מתוך התלמידים שנמצאים באותה קטגוריה מצב חברתי כלכלי נמוך, גבוה, בינוני, ה-37% משתתפים בפעילויות של תנועות נוער והיתר לא משתתפים בתנועות נוער

אתי וייסבלאי:  אי אפשר לחבר את כולם ביחד

מיכאל ביטון: משתתפים בתנועות

אתי וייסבלאי: כן

מיכאל ביטון: זה מהמעמד הגבוה

אתי וייסבלאי: כן

מיכאל ביטון: ומהבינוני עוד 26 ומהנמוך עוד 21?     

אתי וייסבלאי: כן

מיכאל ביטון: אז זה יוצא כאילו 90% הולכים לתנועת נוער

מיכאל ביטון:  זה לא הגיוני

לימור סון הר-מלך: למה? בחטיבה עליונה זה לא הגיוני?     

מיכאל ביטון: לא הגיוני

מיכאל ביטון:  היא אמרה קודם שאחוז ההשתתפות בתנועות זה 20%, 30%

יוראי להב-הרצנו: מיכאל, זה מתוך 300%

מיכאל ביטון: לא יודע, אני לא יודע

יוראי להב-הרצנו: 43% מתוך 100%

מיכאל ביטון: זה לא מסתדר

מיכאל ביטון:  מתמטיקה אין פה

יוראי להב-הרצנו: שאלה: אפשר לראות איזה שהוא גרף לינארי לפי שנים? זאת אומרת, אנחנו רואים מגמה של עלייה בהשתתפות בתנועות נוער? ירידה בהשתתפות בתנועות נוער? כי יש פה, אני רואה שיש פה התפלגות של 2018

יוראי להב-הרצנו:  אפשר לראות את זה בחתך של 5 שנים? להצביע על איזה שהיא מגמה?     

אתי וייסבלאי: אז הנתון הזה מופיע במסמך שלי לשנת - - -     

לימור סון הר-מלך: יש נתון כזה

לימור סון הר-מלך:  יש גרף כזה, שהוא מראה כן עלייה די תלולה

יוראי להב-הרצנו: בהשתתפות?      

לימור סון הר-מלך: כן

יוראי להב-הרצנו: איזה יופי

מיכאל ביטון: הכללית

מיכאל ביטון:  אבל לא בטוח במעמדות

לימור סון הר-מלך: אולי מועצת תנועות הנוער, יש לכם את הגרף הזה?      

קריאה: בטח לא פה

מיכאל ביטון: עמוד 3 בדוח המקורי שלך

מיכאל ביטון:  כל זה אותו גרף, לא?      

לימור סון הר-מלך: אתם יכולים אולי כן להגיד לנו נתונים על זה?     

אתי וייסבלאי: יש נתונים לאורך זמן שאני חושבת שכן מצביע על עליה

מיכאל ביטון: לא, לא, אני לא שאלתי לאורך זמן

מיכאל ביטון:  אני עדיין רוצה להבין את תרשים 1

מיכאל ביטון:  עמוד 3 בדוח המקורי שלך

אתי וייסבלאי: אני אנסה להסביר, כן

אתי וייסבלאי:  בעצם בכל קטגוריה מוצג שיעור התלמידים שנמצאים בתנועות נוער

אתי וייסבלאי:  מתוך התלמידים באותה קטגוריה

מיכאל ביטון: שהולכים לתנועות נוער

אתי וייסבלאי: לא, מתוך כלל התלמידים שהשתתפו בסקר באותה קטגוריה

מיכאל ביטון: כלל התלמידים? אז יוצא, אז אם זה כלל התלמידים, אז נמוך פלוס בינוני, פלוס גבוה, מעל 90% הולכים לתנועת נוער ביסודי?     

אתי וייסבלאי: כל קטגוריה נמדדת בנפרד

אתי וייסבלאי:  כלומר, מתוך התלמידים בחטיבה העליונה שלומדים בבית ספר שהמדד החברתי כלכלי של האוכלוסייה שלהם, מדד הטיפוח, הוא גבוה, הוא גבוה, 37% הולכים לתנועות נוער והיתר לא הולכים לתנועות נוער

אתי וייסבלאי:  וככה מתוך התלמידים בחטיבת הביניים ומתוך התלמידים ביסודי בכל אחד מהמעמדות החברתיים כלכליים

לימור סון הר-מלך: אבל תראה, הנתונים האלה דבר אחד הם מראים באופן מובהק

מיכאל ביטון: כן, ברור

לימור סון הר-מלך: כשהסוציו-אקונומי נמוך לא מגיעים, באחוזים מאוד מאוד קטנים

לימור סון הר-מלך:  ואולי התפקיד שלנו לעודד את הדבר הזה בדיוק

מיכאל ביטון: נמוך לא מגיעים

מיכאל ביטון:  וזה תלוי ב-50% תשלומי הורים

מיכאל ביטון:  וגם יש לדעתי חוסר של תנועות נוער ברשויות חזקות סוציו-אקונומית

מיכאל ביטון:  שהרשות חזקה סוציו-אקונומי

מיכאל ביטון:  הרי נמוך או גבוה זה האם האדם, ההכנסה של המשפחה, או האם הרשות שהוא נמצא בה? עשיתם את זה לפי?     

אתי וייסבלאי: פה מדובר במדד פיתוח של בית הספר

מיכאל ביטון: בית ספר, אז הוא יותר אינדיבידואלי

מיכאל ביטון:  אבל על שתי הבעיות האלה, שזה מעל 50% תלוי בתשלומי הורים ושזה סוציו-אקונומי הולך ופוחת ההשתתפות, רשות חזקה סוציו-אקונומי גם משקיעה בתנועת נוער יותר וגם גודל ההשתתפות גבוה

מיכאל ביטון:  זה נתון שלישי שלא מופיע בכלל פה

מיכאל ביטון:  זה להידפק שלוש פעמים נקרא

יוראי להב-הרצנו: מה שלא פוסח על אף אחת מהשכבות הסוציו-אקונומיות זה שבחטיבת הביניים יש צלילה שמשתקמת בתיכון

יוראי להב-הרצנו:  למה? בכל שלושת השכבות

יוראי להב-הרצנו:  זאת אומרת, את רואה גם בגבוה, גם בבינוני וגם בנמוך

יוראי להב-הרצנו:  כשמגיעים לכיתה ז' יש השתתפות פחותה, משמעותית, שלאחריה משתקמת קצת בתיכון

יוראי להב-הרצנו:  מה קורה בשלב הזה שפתאום תלמידים לא מגיעים?     

מיכאל ביטון: חטיבות ביניים זה עם בעייתי

מיכאל ביטון:  זה עם מבולבל

מיכאל ביטון:  כי חטיבת ביניים זה דור - - -     

לימור סון הר-מלך: בדיוק, זה שלב כזה שאנשים גם מחפשים את עצמם

לימור סון הר-מלך:  בדיוק

לימור סון הר-מלך:  זה השלב

לימור סון הר-מלך:  אני יכולה להסביר את זה ברמה האישית

מיכאל ביטון: זה אנשים שעוד עובדים על הזהות האישית שלהם

יוראי להב-הרצנו: בתור מי שהכי קרוב לגיל הזה פה

לימור סון הר-מלך: בשלבים האלה קצת יש משהו שמתייצב בשלב חטיבה

יוראי להב-הרצנו: דווקא הייתי מצפה שהם ימצאו את עצמם בתוך תנועות הנוער

יוראי להב-הרצנו:  שם הם במסגרת פחות פורמלית

מיכאל ביטון: היית מצפה שבית ספר יהיה תנועת נוער

מיכאל ביטון:  בית הספר היה צריך להיות תנועת נוער

מיכאל ביטון:  ולא עושים לא בגרות ולא לומדים כלום

מיכאל ביטון:  אז אפשר להשתולל

לימור סון הר-מלך: אני אומרת, מההיכרות שלי את הסיפור הזה, זה שבאמת יש איזה שהוא שלב שאנשים, יש גיל צעיר שזה די מובן מאליו, הולכים אוטומטית

לימור סון הר-מלך:  יש את השלב הזה שאדם מתחיל לנסות להתחבר, בדיוק

לימור סון הר-מלך:  שאלות מי אני, מה אני

לימור סון הר-מלך:  ואז יש איזה שהיא התייצבות באמת בשלבים של חטיבה עליונה, ששם אנשים כבר יותר

לימור סון הר-מלך:  ולכן אני חושבת שאפשר להסביר את זה באופן הזה, את הגרף הזה

אתי וייסבלאי: מה שעוד חשוב להגיד שבעצם הנתון הזה הוא משנת 2018

אתי וייסבלאי:  כי הפעם האחרונה שמשרד החינוך בדק את הנושא הזה במיצ"ב הוא בשנת 2019

אתי וייסבלאי:  ומאז הנושא הזה לא נבדק, למרות שסקר האקלים של המיצ"ב ממשיך

אתי וייסבלאי:  אני חושבת שזה משהו שיהיה חשוב להמשיך ולבדוק אותו

לימור סון הר-מלך: נכון, אני מסכימה

אתי וייסבלאי: במיוחד על רקע מה שעברנו בשנים האחרונות, מה שעברו בני הנוער, הקורונה

לימור סון הר-מלך: דרך אגב, מיכאל, אולי הנתון שצריך כן אולי לעורר אותנו זה תקציב משרד החינוך לתנועות הנוער ב-2022 היה 99

לימור סון הר-מלך: 5 ו-2023 הוא 90 מיליון

לימור סון הר-מלך:  זאת אומרת, יש ירידה

מיכאל ביטון: הפערים גדלים והתקציב יורד

לימור סון הר-מלך: כן

לימור סון הר-מלך:  זה משהו שאולי כן אנחנו צריכים לתת את הדעת

מיכאל ביטון: אמרתי לך, אתה בונה בניינים כדי להפעיל אותם

לימור סון הר-מלך: לכן אנחנו מחפשים את הפתרונות, אתה יודע, לנצח את הכל אי אפשר

מיכאל ביטון: אבל לא צריך לתת פרס על הורדת תקציב

מיכאל ביטון:  משרד החינוך צריך לתת

לימור סון הר-מלך: לא, לכן אני אומרת, זה משהו שאנחנו צריכים אולי כן

מיכאל ביטון: צריך לתת לפחות את, אנחנו צריכים להתנות תן לפחות את התקציב שהיה בשנים קודמות

מיכאל ביטון:  ואנחנו ניתן לך עוד

מיכאל ביטון:  אבל אתה מוריד את התקציב לפעילות ורוצה עוד תוספת לבניינים? אני חושב שצריך לדרוש מינימום שיישאר התקציב הקודם ועליו להוסיף בניינים

לימור סון הר-מלך: זה יהיה אחת מההמלצות שלנו

מיכאל ביטון: אם את מסיימת, אתי, יש לי שלוש שאלות

אתי וייסבלאי: רגע, אז אני אמשיך ואדבר באמת על הנושא של תנועות הנוער והתקציבים שלהם

אתי וייסבלאי:  נתמקד עכשיו

אתי וייסבלאי:       אז בסך הכל, הפעם האחרונה שמשרד החינוך ערך אומדן מקיף של תנועות הנוער היה בשנים 2014-2015 ואז נמצאו כ-250,000 חניכים בתנועות הנוער

אתי וייסבלאי:  כיום להערת המשרד יש כ-350,000 חניכים

אתי וייסבלאי:  אם אנחנו מסתכלים על נתוני סניפים, שזה משהו שקיבלנו ממשרד החינוך למען הדיון

אתי וייסבלאי:  אנחנו כיום יש כ-1,800 סניפים

אתי וייסבלאי:  280 מתוכם הוקמו בשלוש שנים האחרונות

אתי וייסבלאי:  יש סניפי תנועות נוער ב-95% מהרשויות המקומיות בישראל

אתי וייסבלאי:  245 רשויות בסך הכל

אתי וייסבלאי:  אנחנו רואים פה פיזור גיאוגרפי רחב, שיש בעצם סניפי תנועות הנוער כמעט בכל הרשויות המקומיות וכל המחוזות

מיכאל ביטון: הנתון הזה הוא קצת בעייתי, כי זה שיש בכל הרשויות משהו זה יכול להיות תנועת נוער אחת ויכולים להיות בה 30 ילדים

מיכאל ביטון:  זאת אומרת, זה לא מבטא חוסר של תנועת נוער ברשות מקומית

מיכאל ביטון:  מספיק שתהיה תנועה אחת עם מעט ילדים יהיה כתוב כאן שהם 95%

מיכאל ביטון:  ואנחנו מדברים על זה שאם יש ישוב של 20,000 אז יש שם דתיים, חילוניים, חרדים

מיכאל ביטון:  אמורים להיות שם כמה תנועות והיקף השתתפות של ילדים

מיכאל ביטון:  אז השיעור הזה הוא לא כל כך חזק

מיכאל ביטון:  כי מספיק שתהיה תנועה אחת עם 20 ילדים יהיה כתוב שיש תנועת נוער

מיכאל ביטון:  וזה בעייתי

מיכאל ביטון:  צריך לבדוק את החוסן של כל רשות

מיכאל ביטון:  כמה באמת מיוצגת לפי הזהויות שיש שם

מיכאל ביטון:  כמה תנועות יש והאם הן חזקות ושיעור ההשתתפות

אתי וייסבלאי: זה באמת ברמת הרשות המקומית

אתי וייסבלאי:       התמיכה של משרד החינוך בפעילויות תנועות נוער היא באמצעות מבחן תמיכה יעודי, כתקנת תמיכה

אתי וייסבלאי:  שקובעת תנאי סף קריטריונים על פעילויות

אתי וייסבלאי:  מבחן התמיכה הזה ייחודי בכמה היבטים שהם ייחודיים לתנועות נוער

אתי וייסבלאי:  קודם כל הוא מגדיר אותה כהתארגנות של בני נוער ו-65% מהחניכים מודרכים על ידי מדריכים צעירים

אתי וייסבלאי:  פעילות מבוססת על אידיאולוגיה מגובשת

אתי וייסבלאי:  קיום מבנה דמוקרטי, גם ברמת הסניף, גם ברמה ארצית, כך שבני נוער משתתפים בעצם בהחלטות שקשורות לתנועה בכל הרמות

אתי וייסבלאי:  והגדרה של עצמאות מוגברת של תנועות הנוער, כך שעד 20% מהסניפים במבנים של בתי ספר

אתי וייסבלאי:       מבחני התמיכה של משרד החינוך קובעים גם את חלוקת התקציב לסעיפים ולמרכיבים שונים בפעילות של תנועות הנוער

אתי וייסבלאי:  אם מסתכלים, אז ברוב סעיפי התמיכה ההקצאה היא לא דיפרנציאלית

אתי וייסבלאי:  כלומר, היקף התמיכה ברוב הסעיפים לא קשור בקריטריונים גיאוגרפיים או כלכליים חברתיים של התנועה

אתי וייסבלאי:  בעצם רק 10% מהתמיכה בתנועות הנוער היא קשורה בקריטריונים דיפרנציאליים

מיכאל ביטון: זה אולי הנתון הכי חמור באירוע

מיכאל ביטון:  כי יודעים את הפערים ולא שינו את שיטת התקצוב

אתי וייסבלאי: תקציב משרד החינוך לתנועות הנוער, כמו שנאמר כאן, בשנת 2022 היה כ-127 מיליון שקלים

אתי וייסבלאי:  זה התקציב המאושר

אתי וייסבלאי:  שכולל גם תוספות תקציביות שאושרו במהלך השנה, כולל כספים קואליציוניים, שבשנת 2022 ו-2021 היו כ-20 מיליון ש"ח

אתי וייסבלאי:  תקציב הבסיס של התקנה באותן שנים היה כ-99 מיליון ש"ח

אתי וייסבלאי:  וכמו שיושבת הראש אמרה מידע שהוועדה קיבלה מהמשרד אומר שבשנת 2023 תקציב הבסיס צפוי להיות 90 מיליון

אתי וייסבלאי:  וגם לא בטיוטות שהיו של החלטות לגבי חלוקת כספים קואליציוניים לא היה אזכור לתנועות הנוער

לימור סון הר-מלך: אז רגע, רגע, רגע

לימור סון הר-מלך:  בואו, זה לא מדויק

לימור סון הר-מלך:  היום יש תוספת של, עכשיו אני מבינה, ל-90 מיליון האלה יש תוספת של 14

לימור סון הר-מלך: 3 מיליון לתקנת תנועות הנוער בתקציב

לימור סון הר-מלך:  וזה תקציב קואליציוני

לימור סון הר-מלך:  אוקיי? אז זהו

לימור סון הר-מלך:  לא, עכשיו אני פשוט

מיכאל ביטון: תהיה תוספת

לימור סון הר-מלך: תהיה תוספת

מיכאל ביטון: בספר התקציב זה לא מופיע

לימור סון הר-מלך: מה? זה מופיע

מיכאל ביטון: לא

מיכאל ביטון:  זה אולי קואליציוניים לא פורסמו עדיין

מיכאל ביטון:  הקואליציוניים לא פרסם

לימור סון הר-מלך: שנייה, רגע, רגע, רגע

לימור סון הר-מלך:  אני אראה לך

מיכאל ביטון: לא אמרו, עכשיו בממשלה הם מחליטים על הקואליציוני, הבוקר

לימור סון הר-מלך: הנה, זה אחד מהסעיפים

מיכאל ביטון: בקואליציוניים

לימור סון הר-מלך: מכינות אופק, תנועות נוער

מיכאל ביטון: מצוין

מיכאל ביטון:  לא, זה בקואליציוני, אבל זה לא בספר תקציב שפורסם לכנסת

מיכאל ביטון:  לאן ייעדו את הכספים

מיכאל ביטון:  רק לוודא שאכן נראה את זה בוועדת כספים, שנראה את הסכום הזה, את ה-14 האלה

אתי וייסבלאי: משרד החינוך מעריך שהתמיכה של המשרד מכסה פחות מ-10% מעלות פעילות תנועות הנוער

מיכאל ביטון: עוד פעם את המשפט הזה

אתי וייסבלאי: הערכה של משרד החינוך היא שהתמיכה של המשרד, התקציב הזה הוא מכסה פחות מ-10% מעלות הפעילות של התנועות

מיכאל ביטון: אבל בדוח שלך כתבת 30%

אתי וייסבלאי: זה בדיקה שערכנו במסגרת מסמך לפני כמה שנים

אתי וייסבלאי:  והיא לא נערכה שוב

אתי וייסבלאי:  והנתון של משרד החינוך הוא שההערכה שלו כ-10%

מיכאל ביטון: זה יותר עצוב

מיכאל ביטון:  אבל הפער הזה גדול מידי בין הדוח שלך למספר הזה

אתי וייסבלאי: לא קיבלנו ממשרד החינוך נתון אחר

מיכאל ביטון: אבל הדוח שלכם כתבתם אותו עכשיו

מיכאל ביטון:  ואת הנתון הזה את מביאה עכשיו

אתי וייסבלאי: הנתון הזה ציינו במסמך שזה ממסמך קודם שבדקנו את זה, אני חושבת שזה היה בשנת 2015

מיכאל ביטון: אז יכול להיות שהולך ויורד חלקו של משרד החינוך בתנועות נוער

אתי וייסבלאי: אני חושבת שכן

מיכאל ביטון: אם את אומרת שבדוח העבר זה היה 30% לפי מה שכתבת

מיכאל ביטון:  ועכשיו זה 10%

אתי וייסבלאי: אם מסתכלים על הגידול במספר החניכים אז בהחלט כנראה שרואים שחיקה בתקציב

מיכאל ביטון: אז אנחנו הולכים לבנות בניינים למשהו שפעם מימן 30% מתנועות הנוער ועכשיו הוא מממן רק 10%? לפי משרד החינוך

מיכאל ביטון:  הוא אומר את זה

מיכאל ביטון:  שהוא מממן 10% מתנועות הנוער

מיכאל ביטון:  מעלות ההפעלה

אתי וייסבלאי: 10% מעלות חניך, פעילות של חניך בתנועות נוער

מיכאל ביטון: נו, אז הוא רוצה בניין לפרויקט שהוא מעורב בו ב-10%? אני לא מכיר תוכנית חינוכית של משרד החינוך שהוא מעורב בו ב-10% שהוא רוצה בניינים בשבילה

מיכאל ביטון:  לא שמעתי על דבר כזה, באמת

מיכאל ביטון:  זה לא הגיוני מה שקורה פה

מיכאל ביטון:  אם היה, אם היינו יכולים, לימור, לתת את הכסף הזה לילדים, שייכנסו להגדיל ב-50% את תקציב תנועות הנוער, היה יותר טוב

אתי וייסבלאי: השאלה אם לא לייצר תעדוף

מיכאל ביטון: לא, אני אומר, אתה רואה שילדים עניים לא הולכים

מיכאל ביטון:  רשויות עניות לא חזקות

אתי וייסבלאי: כי הם לא יכולים להרשות לעצמם

מיכאל ביטון: נכון

מיכאל ביטון:  50% תשלומי הורים והוא מעיד, המשרד, שבכסף הזה הוא מכסה רק 10% מעלות הפעילות

מיכאל ביטון:  איך אתה רוצה שיהיו תנועות נוער אם אתה נותן רק 10% ואתה רוצה בשביל זה בניין? אני לא מכיר פרויקט של משרד החינוך, שהיקף ההשתתפות שלו בעלות ההפעלה זה 10%, שהוא בונה בניין

מיכאל ביטון:  אני לא מכיר דבר כזה

מיכאל ביטון:  שיגידו לי, יש פה נציג משרד החינוך?      

לימור סון הר-מלך: כן, יש

מיכאל ביטון: כן

מיכאל ביטון:  אתה נציג? יש לך תוכניות שאתה משתתף ב-10% ואתה בונה להם בניינים? תן לי דוגמה

אמיר רימון: אמיר רימון, מינהל, חברה ונוער

אמיר רימון:  אנחנו חושבים שאחד החסמים המרכזיים להגעה לתנועות הנוער מלכתחילה זה זה שאין תשתיות

מיכאל ביטון: התשתית

מיכאל ביטון:  ולא זה שההורים צריכים לשלם 50% מהכסף

מיכאל ביטון:  זה לא חסם, שהרוב על הגב של ההורים

מיכאל ביטון:  זה לא חסם? כמה עולה ילד בתנועת נוער בשנה? אתה יודע?      

אמיר רימון: ההערכה שלנו שעלות של ילד בשכבה הצעירה הוא 2,500 שקלים, כולל כל המפעלים

מיכאל ביטון: 3,000

לימור סון הר-מלך: להורים?     

אמיר רימון: לילד

מיכאל ביטון: לילד, לשנה

לימור סון הר-מלך: שההורים מוציאים, 2,000?     

מיכאל ביטון: כן, כן, כן, 3,000 שקלים

לימור סון הר-מלך: מה פתאום

מיכאל ביטון: כי את בפרויקט שאולי מישהו מסבסד, העירייה או מישהו

מיכאל ביטון:  הממוצע זה 3,000 שקלים לחניך בתנועת נוער

מיכאל ביטון:  תיכון ויסודי

מיכאל ביטון:  נגיד ויש 4 ילדים בבית שמרוויח שכר מינימום, 10,000 שקלים בחודש

מיכאל ביטון:  הוא צריך 4 ילדים לשלם 3,000 שקלים

מיכאל ביטון:  לא חוגים, לא כלום, רק תנועת נוער

מיכאל ביטון:  1,000 שקלים בחודש

מיכאל ביטון:  הוא צריך להוציא 10% מההכנסה שלו, אם זה 5,000 שקלים, שני הורים 10,000 הכנסה חודשית

מיכאל ביטון:  1,000 שקלים רק מההכנסה שהילדים שלו יהיו בתנועות נוער

מיכאל ביטון:  עוד לא חוגים, עוד לא אבחון פסיכו-דידקטי

יוראי להב-הרצנו: אוכל

מיכאל ביטון: עוד לא שיעור, כלום

מיכאל ביטון:  ואתה אומר שהחסם זה הבניין

אמיר רימון: החסם המרכזי היום זה, כן, תשתיות לפעילות

יוראי להב-הרצנו: מה זה אומר?     

אמיר רימון: שתנועת נוער רוצה להפעיל ברשות מקומית פעילות ואין לה איפה

אמיר רימון:  אין לה איפה

אמיר רימון:  היא פועלת לפעמים בפארק, היא פועלת לפעמים בבית ספר שמארח אותה

אמיר רימון:  והדבר הבסיסי, לפני שהילד יוצא לסמינר, לטיול

יוראי להב-הרצנו: זה אתה כמשרד החינוך אומר

יוראי להב-הרצנו:  כי התלמידים אומרים אני לא רוצה להגיע כי אני הולך לפארק? ההורים לא רוצים לשלוח?     

אמיר רימון: כן

אמיר רימון:  גם הורים לא רוצים לשלוח

לימור סון הר-מלך: רגע, רגע, שנייה, שנייה

לימור סון הר-מלך:  לא, אתה מדבר, רגע, פעילות שוטפת, אני לא מדברת, ה-3,000 האלה מגיעים ממחנות קיץ, מחנה?     

מיכאל ביטון: בוודאי

מיכאל ביטון:  מה, ילד עני יגידו לו בוא כל השנה לפעילות, לטיול אתה לא בא?     

לימור סון הר-מלך: לא, זה סבבה

מיכאל ביטון: זה מה שאנחנו רוצים?     

לימור סון הר-מלך: אוקיי, בואו נראה

מיכאל ביטון: יש פה עדות שלך, אתי, שיש תנועת נוער שכמעט כולה בבתי ספר

מיכאל ביטון:  אני מניח שזה ערבית, אני לא יודע למה לא כתבת את זה

מיכאל ביטון:  יש לך משפט פה בדוח, שיש תנועת נוער

מיכאל ביטון:  "עם זאת, בתנועה אחת כל הסניפים ממוקמים בבתי ספר"

אתי וייסבלאי: זה מתוך הדוח של, האומן של רמה

מיכאל ביטון: איזה תנועה? יש פה מועצת תנועות הנוער?     

קריאה: כן

רועי תשובה: אני לא מכיר תנועה כזאת

מיכאל ביטון: חבר'ה, אי אפשר

רועי תשובה: ממתי הדוח הזה?     

מיכאל ביטון: אי אפשר לעשות דיון על דוח שפעם אחת זה 10% ו-30%

מיכאל ביטון:  זה נתון שאי אפשר

רועי תשובה: אני אגיד מה הנתון

רועי תשובה:  אני חושב שאני מבין מאיפה הטעות הזאת נובעת

רועי תשובה:  באומדן של 2015 עוד היו בנות בתיה, נכון?      

אתי וייסבלאי: בתיה, זהו

רועי תשובה: זהו

רועי תשובה:  הם פעלו בבתי ספר, בגלל זה הם כבר לא נחשבים תנועת נוער היום, משרד החינוך לא מכיר בהם כתנועת נוער, אלא כארגון נוער

רועי תשובה:  מכיוון שהם לא עמדו בתנאי הזה שמקסימום 20% פועלים בתוך בתי ספר

רועי תשובה:  נכון להיום בוודאות אין שום תנועה כזאת

רועי תשובה:  זה מבוסס על נתון מ-2015

מיכאל ביטון: לא יודע

מיכאל ביטון:  יש הבדל בין 30% ל-10%

מיכאל ביטון:  יש הבדל בין משפט כזה, אם הוא אמיתי או לא

מיכאל ביטון:  אנחנו לא יכולים, אנחנו שאלנו

מיכאל ביטון:  אתה מועצת תנועות הנוער?     

רועי תשובה: כן

מיכאל ביטון: כתוב כאן שהגיעו בתוך שנתיים שלוש קרוב ל-50-60 מבנים לתנועות נוער, ממפעל הפיס

רועי תשובה: לא

לימור סון הר-מלך: רגע, רגע, זה לא מדויק מה שאתה אומר

רועי תשובה: כתוב שמפעל הפיס בנה מבנים לנוער

רועי תשובה:  לא כתוב שמפעל הפיס בנה מבנים לתנועות הנוער

לימור סון הר-מלך: רגע, רגע, מועדוני נוער זה לא מבני נוער

לימור סון הר-מלך:  מועדוני נוער זה משהו אחר

מיכאל ביטון: אבל אתם לא יכולים להגיד לנו כמה מבני פיס, מועדוני נוער, משמשים תנועת נוער? אין לכם data?      

רועי תשובה: לא, אין לנו

מיכאל ביטון: בני עקיבא יודע כמה מבני פיס שלו ותנועות נוער?     

קריאה: אין לי נתון מדויק

מיכאל ביטון: כמה סניפים?     

קריאה: אבל אני יכול להגיד ביישובים, תופעה ביישובים ומושבים, היום שהוזכר פה מקודם חוק הנוער

קריאה:  מגיע מבנה ממפעל הפיס, יתנו אותו קודם כל לנוער המקומי

קריאה:  תנועת הנוער תישאר בקרוואן הדלוח, כי הנוער הוא לפני

מיכאל ביטון: לא תמיד, לא תמיד

קריאה: בישובים אפשר לראות

לימור סון הר-מלך: זה שיש נוער זה לא אומר שזה תנועת נוער

מיכאל ביטון: אנחנו נתנו את מבנה הפיס לצופים ולנוער

מיכאל ביטון:  הם עדיין בונים תנועות נוער? מועדוני נוער?     

קריאה: הם בונים לדעתי ברשויות חזקות

קריאה:  אני יכול להגיד בירושלים, בירושלים או בתל אביב

נדב אלישיב: אם יורשה לי רגע להגיד משהו, נדב אלישיב

לימור סון הר-מלך: טוב, אז תקשיבו, תקשיבו

לימור סון הר-מלך:  באמת נראה לי ככה זה מתחיל לגלוש לא לדיון שלנו, דרך אגב

לימור סון הר-מלך:  ומפעל הפיס יהיו בדיון הבא, היום

לימור סון הר-מלך:  ואז באמת את כל השאלות האלה נוכל לשאול, להפנות אליהם

מיכאל ביטון: אבל מה שיהיה עצוב, שהמשפט פה בדוח שלה, זה שמפעל הפיס לא יודע להגיד מה הבניינים שלו שהולכים לתנועות נוער

מיכאל ביטון:  ותנועת נוער לא יודעת להגיד מה הולך לפיס

מיכאל ביטון:  ומשרד החינוך לא יודע

מיכאל ביטון:  ושר האוצר, שמחליט על מפעל הפיס לא יודע להגיד לפיס שיביא לו דוח מה הלך לתנועות נוער

מיכאל ביטון:  זה בלוף

מיכאל ביטון:  יש פה בלוף

מיכאל ביטון:  כולם מבלפים אותנו

מיכאל ביטון:  אי אפשר לעבוד ככה

מיכאל ביטון:  כמה סניפים יש לבני עקיבא? כמה?      

קריאה: 400

מיכאל ביטון: אתה לא יכול שמישהו יישב יומיים ויגיד האם הוא יושב במועדון פיס או לא?     

קריאה: אפשר לבדוק את זה

מיכאל ביטון: אז למה אתם לא נותנים תשובות? הם שאלו את זה מהדיון הראשון

מיכאל ביטון:  מה, מישהו מסתיר פה משהו? אז תגידו

קריאה: לא ביקשו

מיכאל ביטון: תגידו כמה מועדוני נוער של הפיס הלכו לתנועות הנוער

מיכאל ביטון:  כמה עוד ילכו? שנדע

מיכאל ביטון:  אנחנו רוצים לבנות לכם בניינים

מיכאל ביטון:  מישהו בנה לכם

מיכאל ביטון:  אנחנו רוצים נתון

מיכאל ביטון:  מה קרה?     

נדב אלישיב: אבל הנתון הוא, חשוב לציין, נבנו 56 מבנים ב-23 רשויות

נדב אלישיב:  יש כמה רשויות שבנו לא רק אחד

מיכאל ביטון: בשלוש שנים

נדב אלישיב: בחמש שנים

מיכאל ביטון: אבל עברו 30 שנה מאז שהוא בונה מועדוני נוער

נדב אלישיב: נכון, נכון

מיכאל ביטון: אז תגיד לי את כל ה-30 שנה כמה רשויות

מיכאל ביטון:  לא רק חמש שנים

נדב אלישיב: קודם כל, גם לדבר הזה יש תנודתיות

נדב אלישיב:  לא תמיד המבנה שנבנה לאותה מטרה כל השנים הוא משמש את אותה מטרה

מיכאל ביטון: בני עקיבא זה התנועה, עם הנוער העובד, הכי גדולים

מיכאל ביטון:  יש להם 400 סניפים

מיכאל ביטון:  הוא ביומיים יודע כמה מועדוני פיס יש לו

מיכאל ביטון:  היינו מצפים מכם להגיד לנו

רועי תשובה: השאלה שאנחנו נשאלנו הייתה כמה מבנים חסרים

רועי תשובה:  אני יכול להגיד לך

מיכאל ביטון: על החוסר אין ויכוח

רועי תשובה: השאלה כמה, פעילות תנועות הנוער, סניפי תנועות הנוער פועלת נכון להיום במבנים שאי פעם נבנו על ידי הפיס לא נשאלה

רועי תשובה:  אם תישאל

מיכאל ביטון: נשאלה, נשאלה, לא היית

רועי תשובה: פה זה לפחות אני לא הבנתי

מיכאל ביטון: נשאלה כמה פעמים

קריאה: לא, את משרד החינוך, לא אותנו

קריאה:  אותנו לא שאלו

אתי וייסבלאי: אני רק אסיים בנושא של התמיכה של רשויות מקומיות בפעילויות תנועות הנוער, שהן באופן משמעותיות

אתי וייסבלאי:  אז רשויות מקומיות, הן כמו שאמרנו, משרד החינוך מכסה רק חלק

אתי וייסבלאי:  רשויות מקומיות ותשלומי הורים מכסים את השאר

מיכאל ביטון: לא, את צריכה להיות מדויקת

מיכאל ביטון:  כתוב אצלך רשויות מקומיות 10%

אתי וייסבלאי: אכן

מיכאל ביטון: 10% משתתפים ברשויות

מיכאל ביטון:  אבל את לא כותבת שרשויות עשירות נותנות יותר לעומת עניות, לתנועת נוער

מיכאל ביטון:  זה לא חוכמה לספר ש-10%

מיכאל ביטון:  כמה עשירות נותנות וכמה עניות נותנות? את תגלי שמעט מאוד

לימור סון הר-מלך: זה אחת מהמלצות הוועדה, שהמצ'ינג יהיה 5%

מיכאל ביטון: זה לבניין

מיכאל ביטון:  אבל אם הרשות המקומית לא עוזרת?     

לימור סון הר-מלך: אתה אומר על פעילות?     

מיכאל ביטון: היא לא עוזרת בכלל בפעילות, אז למה ניתן לה בניין? למה ניתן בניין לרשות שלא עזרה בכלום? ולמה להפיל על רשות העלייה כל כל הרבה עלויות? אבל בואו תגידו לפחות, פה זה אי שוויון

מיכאל ביטון:  הרי עושים פה פרויקט לצמצם את אי השוויון

מיכאל ביטון:  לתת הזדמנות למי שלא קיבל

מיכאל ביטון:  יושבת הראש, אם את מדמיינת את סניפי בני עקיבא והצופים כבית המדרש של הלל הזקן, הלל הזקן עוד קפוא בגג

מיכאל ביטון:  הוא קפוא כי עולה לו 3,000 לשלם

מיכאל ביטון:  ולפעמים אין לו גג

מיכאל ביטון:  ולפעמים אף אחד לא רוצה להתאמץ בשבילו ולא לגלות לנו את הנתונים, למי יש גגות רציניים ולמי אין

מיכאל ביטון:  אז להגיד לנו 10% רשות מקומית זה לא אומר לנו כלום

לימור סון הר-מלך: לכן אני אומרת אנחנו נצטרך לראות איך אנחנו מייצרים תעדוף ולא רק תעדוף, אלא גם את האפשרות שהמועצות המקומיות גם ישקיעו איזה שהוא חלק בפעילות

מיכאל ביטון: אולי דיפרנציאלי

מיכאל ביטון:  אולי רשות עשירה שתממן 15% מהבניין

מיכאל ביטון:  ורשות ענייה רק 5%

לימור סון הר-מלך: אז אני חושבת שאנחנו מדברים כרגע בשלב הזה על איזה שהוא תעדוף גם למי אנחנו מאפשרים ואיך אנחנו

לימור סון הר-מלך:  וזה גם ייכנס כחלק

לימור סון הר-מלך:  אני מסכימה

לימור סון הר-מלך:  אני רק חושבת שאנחנו חושבים על הדברים האלה

מיכאל ביטון: אני מסכים איתך

לימור סון הר-מלך: אנחנו דנים עליהם

מיכאל ביטון: אבל אי אפשר לקבל החלטות בסביבה של העדר תמונה שלמה

לימור סון הר-מלך: אני מסכימה איתך

מיכאל ביטון: והכל על השולחן

לימור סון הר-מלך: מסכימה איתך

לימור סון הר-מלך:  מפעל הפיס צריך להביא את הנתונים

לימור סון הר-מלך:  ואנחנו מקווים שבאמת נצליח שהם יגיעו עם הנתונים האלה ואז באמת נקבל גם תמונה יותר רחבה ביחס לדבר הזה

אתי וייסבלאי: באמת אין אפשרות לדעת כמה רשות מקומית, כל רשות מקומית מקדישה לחינוך בלתי פורמלי בלי ממש ללכת לאותה רשות מקומית ולבדוק ולשאול אותה

לימור סון הר-מלך: וזה לא נעשה הבדיקה הזאת?     

אתי וייסבלאי: זה נעשה על ידי מבקר המדינה שבדק כמה רשויות מקומיות בודדות בשנת 2010, במסגרת הדוח שלו

אתי וייסבלאי:  ומצא הבדלים ומצא שאין קריטריונים ברורים

אתי וייסבלאי:  כלומר, כל רשות מקומית עושה איך שהיא רואה לנכון

אתי וייסבלאי:  ועד כמה שאני יודעת אין שינוי מאז

אתי וייסבלאי:  ובאמת מבקר המדינה כבר אז קרא לקבוע תבחינים שוויוניים לתמיכה בתנועות נוער על ידי הרשויות המקומיות

לימור סון הר-מלך: אולי זה באמת רעיון

לימור סון הר-מלך:  או שכן יהיה דיפרנציאלי

מיכאל ביטון: חייב להיות דיפרנציאלי

מיכאל ביטון:  חייב להיות דיפרנציאלי

מיכאל ביטון:  אם רוצים צדק זה דיפרנציאלי

אתי וייסבלאי: ובעצם, כמו שנאמר פה, הנושא של מועדוני נוער של מפעל הפיס, שרשויות מקומיות יכולות להשקיע את תקציבי מענקי הפיתוח שהם מקבלים ממפעל הפיס בבניית מועדוני נוער לצד צרכים אחרים של הרשות, לפי באמת, כל רשות לפי סדר העדיפויות שלה

אתי וייסבלאי:  והנתון שקיבלנו ממפעל הפיס הוא שמאז שנת 2018 הוקצו תקציבים ל-56 מועדוני נוער ב-23 רשויות מקומיות

אתי וייסבלאי:  תקציב כולל של 90 מיליון ש"ח

אתי וייסבלאי:  שאנחנו לא יודעים, ובעצם מפעל הפיס לא יכול היה להגיד לנו כמה מתוך זה הלך לתנועות נוער וכמה מתוך זה לצרכים אחרים

אתי וייסבלאי:  הפעם היחידה שמשרד החינוך התכוון להקצות תקציבים למבנים של תנועות נוער באמצעות רשויות מקומיות היה בשנת 2019

אתי וייסבלאי:  אז יצא קול קורא ייעודי, אבל בסופו של דבר הוא לא יצא אל הפועל

מיכאל ביטון: יצא קול קורא לבינוי, על ידי משרד החינוך

מיכאל ביטון:  אז מה, התכוונתם לממן את זה, לא? או שאתם מוציאים קול קורא?     

קריאה: לא, היה קול קורא של משרד החינוך ומשרד השיכון ביחד

קריאה:  ואז התחילו כל סבבי הבחירות ומאז זה תקוע

מיכאל ביטון: מי פה נציג המשרד, משרד החינוך?     

לימור סון הר-מלך: אמיר

מיכאל ביטון: הוצאתם קול קורא לבינוי

מיכאל ביטון:  זאת אומרת שתקצבתם בינוי

אמיר רימון: אנחנו לא תקצבנו

מיכאל ביטון: מה קרה לתקציב הזה?     

אמיר רימון: לא היה כסף

מיכאל ביטון: הממשלה מוציאה קול קורא כשאין לה כסף?     

אמיר רימון: מדינת ישראל הייתה במערכות בחירות

אמיר רימון:  החשב אז חייב ועדת חריגים וועדת החריגים לא אישרה את הכסף

מיכאל ביטון: אבל היה כסף

אמיר רימון: היה כסף שלא יצא בסוף

מיכאל ביטון: כמה כסף היה?     

אמיר רימון: 5 מיליון

מיכאל ביטון: ולמה אתם לא שמים אותו עכשיו בפרויקט הזה?     

אמיר רימון: אני אבדוק את זה

לימור סון הר-מלך: את כל הדיון הזה ב-13:00

לימור סון הר-מלך:  יש דיון היום ב-13:00

לימור סון הר-מלך: איתם, עם תנועות הנוער

מיכאל ביטון: לא, אני פה עם משרד החינוך אני מדבר

מיכאל ביטון:  משרד החינוך פה תקצב את הפרויקט ולא מעמיד את הכסף עכשיו

מיכאל ביטון:  ואם הוא ידע לעשות קול קורא ולשים כמה שקלים

אתי וייסבלאי: אבל מישהו שם מסמס את הדבר הזה

מיכאל ביטון: הוא צריך לשים גם עכשיו את התקציב

מיכאל ביטון:  ולגבי הפיס, אולי אפשר לבנות איתם שותפות

מיכאל ביטון:  אם ממשיכים לבנות מועדוני נוער ואנחנו נגיד לכם מה שתבנו לתנועות נוער יחד איתנו

מיכאל ביטון:  אולי נגדיל את כמות הבניינים

מיכאל ביטון:  זה חלק מהמטרה אני חושב לבדוק איתם

לימור סון הר-מלך: טוב

לימור סון הר-מלך:  תודה רבה חבר הכנסת מיכאל ביטון

מיכאל ביטון: אנחנו כל השבת קוראים את הדוחות האלה

מיכאל ביטון:  כתוב צורכי ציבור מותר בשבת

לימור סון הר-מלך: אני עבדתי קשה בשביל לא לקרוא אותם

לימור סון הר-מלך:  התאמצתי מאוד לא לקרוא אותם בשבת

מיכאל ביטון: את צודקת, אני לא באמת קראתי כל השבת

לימור סון הר-מלך: טוב

לימור סון הר-מלך:  יש עמותה שהיא חביבה עליי במיוחד, שבאמת עושים שם מלאכת עבודת קודש באופן שבאמת אין מילים להגדיר עד כמה

לימור סון הר-מלך:  והעמותה הזאת בראשה עומדת שירי קניגסברג לוי

לימור סון הר-מלך:  קוראים לעמותה הזאת "ים של חברים" למי שעוד לא הכיר

לימור סון הר-מלך:  לעמותה הזאת יש 45 סניפים

לימור סון הר-מלך:  נכון? שירי, תתקני אותי בכל הארץ

שירי קניגסברג לוי: מעל 40, כן

לימור סון הר-מלך: והעמותה הזאת פשוט נאבקת בנושא של החרמות והאלימות בבתי הספר

לימור סון הר-מלך:  ובאמת באמת זה דבר מופלא

לימור סון הר-מלך:  אני זכיתי לפגוש את אחד מהתלמידים שעבר שם ולא השאיר עין יבשה כשהם הגיעו לפה לאחת הוועדות

לימור סון הר-מלך:  זה נכון שאברי גלעד אמר שאם הוא היה יכול לבחור בשרת חינוך אז את היית שרת החינוך של מדינת ישראל

לימור סון הר-מלך:  נכון שירי? את מכירה את הנתון הזה?     

שירי קניגסברג לוי: שמעתי את זה גם

שירי קניגסברג לוי:  בואי נגיד, זה לא הכיוון שלי

לימור סון הר-מלך: לא, אני יודעת

שירי קניגסברג לוי: אבל אני יכולה להגיד לך שבאמת אנחנו מאוד מאוד מתמקדים בעשייה היום יומית הזאת

שירי קניגסברג לוי:  וכמות הפניות שאנחנו מקבלים ביום הולכת וגדלה

שירי קניגסברג לוי:  וזה כל כך מעציב

שירי קניגסברג לוי:  כי כל פעם שאני חושבת, את יודעת, אי אפשר להיות מופתעת לא רק מעומס הפניות, מהתוכן של הפניות

שירי קניגסברג לוי:  מאכזריות, ממה שילדים עוברים

שירי קניגסברג לוי:  זה עולה כל הזמן שלב

שירי קניגסברג לוי:  ואני חושבת שזה, קטונתי, אבל אני חושבת שצריך לטפל בדבר הזה לפני מבנים ולפני בניינים ולפני, לטפל דווקא באותם ילדים שלא מגיעים לתנועות נוער

שירי קניגסברג לוי:  ואני מקבלת ים, ים של הודעות בסגנון הזה

שירי קניגסברג לוי:  כי החרם שהם חווים בבתי הספר ממשיך גם לתנועות הנוער ואפילו לפעמים מתעצם

שירי קניגסברג לוי:  אז הם לא הולכים

שירי קניגסברג לוי:  ואז הם מגיעים למפגשים של ים של חברים

שירי קניגסברג לוי:  אבל א', לא כולם כמובן

שירי קניגסברג לוי:  ואני חושבת שזה משהו שצריך באמת באמת לטפל מהשורש

שירי קניגסברג לוי:  ממש ככה

לימור סון הר-מלך: אז שירי, בואי תספרי לנו על "ים של חברים" קצת, על הפעילות שלכם

שירי קניגסברג לוי: הבת שלי עברה חרם כשהיא הייתה בכיתה ז', לפני שלוש שנים

שירי קניגסברג לוי:  וכשאני אומרת שהיא עברה חרם, אני אגיד לכם במלוא הכנות, שאני מדברת על התעללות

שירי קניגסברג לוי:  במשך שנה שלמה הילדה הזאת עברה חרם על ידי ארבע בנות מהשכבה

שירי קניגסברג לוי:  התעללות, מפגיעה פיזית וקללות והשפלות

שירי קניגסברג לוי:  וכשאני אומרת שנה שלמה, צריך להבין בכלל כשאנחנו מדברים על חרם ואנחנו מדברים על תקופות, זה לא שניתנים לילדים הללו ימי חסד

שירי קניגסברג לוי:  שעה של חסד לא ניתנה לבת שלי

שירי קניגסברג לוי:  שעה

שירי קניגסברג לוי:  הילדות האלה היו מחכות לה כל יום כשהיא יורדת מההסעה ועד שהיא עולה אליה בסוף היום

שירי קניגסברג לוי:  ולאט לאט הילדה שלי הלכה ונבלה

שירי קניגסברג לוי:  ואין דבר יותר קשה כאמא, באמת שאין דבר יותר קשה מלראות את הדבר הזה

שירי קניגסברג לוי:       ונפל לי האסימון בסוף השנה הזאת, כמובן שהיא עברה בית ספר, כי הקורבן הוא זה שעובר מסגרת

שירי קניגסברג לוי:  חלילה שיהיה פה איזה חוק שמגן עליהם, שקצת מרתיע את המחרימים והבריונים

שירי קניגסברג לוי:  אבל כשהיא עברה בית ספר היינו בטוחים באמת שפתחנו דף חדש וזה מאחורינו

שירי קניגסברג לוי:  אבל אז הגיעו התקפי חרדה, שהייתי בטוחה שהבת שלי מפסיקה לנשום

שירי קניגסברג לוי:  ברמה כזאת

שירי קניגסברג לוי:  מי ידע מה זה התקפי חרדה בכלל? הבת שלי לא יצאה מהבית

שירי קניגסברג לוי:  לא מאמינה באנשים עד היום, והיא בכיתה י"א

שירי קניגסברג לוי:  ההשלכות הן כל כך הרסניות

שירי קניגסברג לוי:  כל כך הרסניות

שירי קניגסברג לוי:  ואנחנו לא צריכים לחכות לילד הבא שישים קץ לחייו

שירי קניגסברג לוי:  אנחנו צריכים לעקור ולעצור את זה

שירי קניגסברג לוי:  ואז באמת הבנתי את גודל התופעה

שירי קניגסברג לוי:  ופרסמתי איזה שהוא פוסט, והוא כל כך היה ויראלי וקיבלתי מבול של הודעות שלא ציפיתי להן, מכל כך הרבה הורים שהילדים שלהם לבד ומוחרמים

שירי קניגסברג לוי:  ולא לקחתי דף ועט ורקמתי תוכנית שאני הולכת להציל את העולם

שירי קניגסברג לוי:  זה באמת קרה, דבר הוביל לדבר

שירי קניגסברג לוי:  ובאמת פתחתי קבוצה בפייסבוק שהתחילה מ-10 אנשים ששם בעצם רציתי שהורה יכתוב אני שירי, אני גרה במושב גהה, יש לי ילד בם 10, הוא לבד

שירי קניגסברג לוי:  מה התחביבים שלו

שירי קניגסברג לוי:  והורים אחרים ייכנסו וייווצרו חיבורים

שירי קניגסברג לוי:  והיום אנחנו כמעט 37,000 איש בקבוצה הזאת

שירי קניגסברג לוי:  שבאמת הורים מבלי להתבייש

שירי קניגסברג לוי:  כי הם הגיעו באמת לקצה

שירי קניגסברג לוי:  הם הגיעו למצב שהם נכנסים לקבוצה וכותבים "אני אמא של גיא

שירי קניגסברג לוי:  הוא לבד

שירי קניגסברג לוי:  אני מחפשת לילד חברים"

שירי קניגסברג לוי:  עכשיו, מצד אחד הקבוצה גדלה ומשמח אותי שיש מענה

שירי קניגסברג לוי:  מצד שני, זה קורע את הלב

שירי קניגסברג לוי:  כל הסיפורים, כל המקרים, אין לזה סוף

שירי קניגסברג לוי:       ובאמת, עם הזמן הבנתי שצריך לפתוח סניף בכל עיר

שירי קניגסברג לוי:  כי אני רוצה שהחברות הזאת לא תהיה לוגיסטיקה מורכבת

שירי קניגסברג לוי:  שילד ירד עם כדור למטה ויחכה לו חבר

שירי קניגסברג לוי:  ובאמת אנחנו פותחים מידי יום סניפים, בהתנדבות מלאה של אנשים מדהימים

שירי קניגסברג לוי:  ואנשים באמת מגיעים אחת לשבוע, פעמיים בשבוע

שירי קניגסברג לוי:  יש לנו גם פעילויות ארציות

שירי קניגסברג לוי:  אבל אנחנו לא מגיעים לכולם

מיכאל ביטון: אז זו יוזמה מאוד משמעותית

מיכאל ביטון:  אבל זה תנועת נוער? מה הסטטוס של הדבר הזה?     

לימור סון הר-מלך: לא, לא

שירי קניגסברג לוי: אנחנו עמותה

לימור סון הר-מלך: אנחנו מנסים לראות איך אנחנו, אנחנו בעצם מנסים להביא איזה שהן תוכניות שאפשר אולי לראות איך משלבים אותם בתנועות הנוער

מיכאל ביטון: כן

מיכאל ביטון:  אבל אז למה לא נשמע את "אחריי" ואת "השומר החדש"?      

לימור סון הר-מלך: אנחנו הזמנו את כולם

מיכאל ביטון: את כל ארגוני הנוער, ניתן להם במה להגיד את העשייה שלהם

מיכאל ביטון:  אם אנחנו נותנים למישהו אחד

מיכאל ביטון:  זה נשמע מדהים וראוי, אני לא חושב - - -     

לימור סון הר-מלך: בגלל שיש פה משהו חברתי, אז אנחנו רוצים

מיכאל ביטון: אני חושב שזה מפעל אדיר ושאפו על העשייה

מיכאל ביטון:  כל הכבוד לך

לימור סון הר-מלך: רגע, אבל שנייה חבר הכנסת מיכאל ביטון

לימור סון הר-מלך:       אני רוצה לשמוע, ספרי לנו על הפעילות

לימור סון הר-מלך:  מי מפעיל את זה, איך זה עובד? כי יש להם ברוך השם הרבה מאוד הצלחות

לימור סון הר-מלך:  עכשיו תביני, אני רוצה שכן תסבירי, כדי שאנשים יבינו

שירי קניגסברג לוי: אז קודם כל, יש לנו באמת בראש כל סניף מוביל, שזה בהתנדבות מלאה, יש לנו לנועה, שמנהלת איתי את ים של חברים, יש לנו קבוצה עם כל המובילים, ששם אנחנו באמת מעלים תכנים ומשתפים תכנים

שירי קניגסברג לוי:  והתייעצויות

שירי קניגסברג לוי:  ואנחנו מביאים גם אנשי מקצוע שיעבירו הרצאות ויתנו להם מענה

שירי קניגסברג לוי:  כי בסופו של דבר מדובר בהתנדבות

שירי קניגסברג לוי:  אנחנו שמים לב, התחושה הזאת של ילד שמגיע למקום שבו כולם חוו את מה שהוא

שירי קניגסברג לוי:  יש כאן תחושת הצלחה ויש כאן איזה שהוא טון של חרדות ושל פחדים יורדים להם ברגע שהם מגיעים למקום שהם יודעים שיקבלו אותם כמו שהם

שירי קניגסברג לוי:       אני יכולה להגיד שגם במקביל אני באופן אישי מעבירה סדנאות והרצאות בבתי ספר לתלמידים

שירי קניגסברג לוי:  ושם אני שמה לב שברגע ששמים להם מראה מול הפרצוף ומדברים איתם בכנות ומסבירים להם את המשמעות ונותנים להם להיות בצד השני, גם אם זה לחמש דקות, זה עושה את העבודה בצורה אחרת לגמרי

שירי קניגסברג לוי:  זה כל כך משמעותי להעביר לילדים האלה תכנים ובאמת להראות להם מה קורה בזמן השני

לימור סון הר-מלך: אבל אי אפשר, אני לא מצליחה, זה ממש לא מכבד

לימור סון הר-מלך:  כן? סליחה

שירי קניגסברג לוי: אז אני אומר, וזה מגיע גם לתנועות נוער

שירי קניגסברג לוי:  ופה הנקודה הכי חשובה

שירי קניגסברג לוי:  ילדים או שלא הולכים לתנועת הנוער

שירי קניגסברג לוי:  אם קודם חבר הכנסת דיבר על השוויון, שאני כל כך מתחברת לזה

שירי קניגסברג לוי:  אין פה שוויון

שירי קניגסברג לוי:  לא יכול להיות שוויון עד שלא יעקרו מהשורש את הבעיה הזאת

שירי קניגסברג לוי:  ילדים לא הולכים לתנועת נוער כי אותה קבוצה שמחרימה בבית הספר אותה קבוצה שמתעללת - - -     

לימור סון הר-מלך: השאלה אם אפשר לתת, שנייה

לימור סון הר-מלך:  למה כינסתי את הישיבה הזאת? כי אני חשבתי על כיוונים של התמודדיות חברתיות שקיימות בתוך החברה

לימור סון הר-מלך:  דרך אגב, המיקוד היה אלימות, חרמות

לימור סון הר-מלך:  וזה, בגלל זה כינסנו את הוועדה הזאת

לימור סון הר-מלך:  וחשבתי איך בעצם אפשר בתוך תנועות הנוער, שאתם תיכנסו ותהפכו להיות חלק

לימור סון הר-מלך:  צוות הדרכה

לימור סון הר-מלך:  הדרכות לצוותי הדרכה

לימור סון הר-מלך:  בסוף אין להם כלים לזהות, לראות

לימור סון הר-מלך:  איך מגיבים, איך מתמודדים עם הדבר הזה

לימור סון הר-מלך:      אני זוכרת, הייתה לי איתך שיחה

לימור סון הר-מלך:  ואחד הדברים שאת אמרת ודיברת עליהם זה באמת מול ההורים

לימור סון הר-מלך:  הקושי של ההורים להתמודד עם הסיטואציה הזאת

לימור סון הר-מלך:  ואני, עוד פעם, בגלל שאנחנו פה בתוך מסגרת שהוגדרה לתנועות הנוער, אז אני כן הייתי רוצה שאם תוכלי לחשוב איך באמת יכול להיווצר איזה שהוא קשר בין צוותי הדרכה לים של חברים נגיד

שירי קניגסברג לוי: קודם כל, אנחנו באמת ישבנו וכתבנו תוכנית מאוד מאוד מסודרת של 10 מפגשים, שבאמת בנויה על מה שאני חווה מול הילדים האלו

שירי קניגסברג לוי:  אני יכולה להגיד שגם כמורה בכובע השני שלי אני יודעת מה החשיבות של באמת לתת כלים למדריכים, שלפעמים הם גדולים בסך הכל בשנה שנתיים מהחניכים

שירי קניגסברג לוי:  אני אומרת אם בבתי הספר לפעמים צוותי ההוראה לא מצליחים לתת מענה, אז על אחת כמה וכמה בתנועות נוער, מדריכים שהם צעירים ולפעמים אבודים בעצמם

שירי קניגסברג לוי:  ויש כאן את המקום הכל כך חשוב לתת להם

לימור סון הר-מלך: שירי, זה צד אחד

לימור סון הר-מלך:  מהצד השני, אני שמעתי כבר כל כך הרבה חניכים שמדברים על זה שהדמות היחידה שעמדה שם וראתה אותם וספרה אותם והבינה וידעה לראות את המצוקה זה היה המדריך

לימור סון הר-מלך:  היחידה

לימור סון הר-מלך:  הוא עבר, הם עברו מול כל, את כל שרשרת החינוך שם

לימור סון הר-מלך:  הם הגיעו, ובנקודה הזאת אני שמעתי כל כך הרבה עדויות

לימור סון הר-מלך:  את אומרת ברור שאפשר להעתיק את החרם גם לתנועות הנוער הרבה פעמים

לימור סון הר-מלך:  אבל הרבה פעמים הנקודה הזאת שהייתה דמות שראתה

לימור סון הר-מלך:  והרבה פעמים הדמות שראתה זה דווקא הדמות הזאת

לימור סון הר-מלך:  זה דווקא המדריך הזה שבא והוא מכוונן להסתכל ולראות

שירי קניגסברג לוי: אני יכולה להגיד לך שבאופן אישי, הילדים שלי הולכים לתנועת המושבים, אצלנו פה במושב

שירי קניגסברג לוי:  והבן הקטן שלי, למשל, הייתה, לא משנה, ככה משהו בקבוצה

שירי קניגסברג לוי:  וללא ספק, אני יכולה להגיד לך שהמדריך עשה שם עבודה מדהימה

שירי קניגסברג לוי:  אני, אין ספק

לימור סון הר-מלך: אין ספור סיפורים כאלה, דרך אגב, אין ספור

שירי קניגסברג לוי: דווקא מהמקום הזה שזה לא בית ספר ולא כיתה

שירי קניגסברג לוי:  חד משמעית הוא עושה עבודה מדהימה

שירי קניגסברג לוי:  אבל עדיין זה לא אומר שהם לא זקוקים לכלים הפרקטיים

לימור סון הר-מלך: לגמרי, אני מסכימה

לימור סון הר-מלך:  לגמרי

שירי קניגסברג לוי: של מה אני עושה כשיש בקבוצה שלי אפילו את הניצוצות

שירי קניגסברג לוי:  לא להגיע למקום הזה

שירי קניגסברג לוי:  כי חרם זה כדור שלג שמתגלגל כל כך מהר ואי אפשר לעצור אותו

שירי קניגסברג לוי:  ולפעמים, קשה לי להגיד את זה, אין דרך חזרה בכלל

לימור סון הר-מלך: נכון

שירי קניגסברג לוי: אין דרך חזרה

שירי קניגסברג לוי:  ובגלל זה, ככל שנקדים, והילדים היום כשהם בכיתה ד', יגיעו לתנועות נוער עם תוכנית כבר מבוססת, אז זה מה שהם יכירו וזה מה שם ידעו והמדריכים יקבלו את הכלים המעשיים האמיתיים הנכונים

שירי קניגסברג לוי:  בעיניי זה יכול להיות סיפור הצלחה

אמיר רימון: למדריכי הנוער יכול להיות תפקיד משמעותי כל כך

אמיר רימון:  גם במניעה האקטיבית

לימור סון הר-מלך: אז אני עוד רגע אני רוצה לפנות אליך

לימור סון הר-מלך:  כי באמת זה תחום בפני עצמו שהרבה פעמים אין כלים להתמודד איתו

לימור סון הר-מלך:  ואנחנו ראינו את זה ממש לאחרונה, שממש הגיעו אלינו הרבה מאוד תלונות של בני נוער ומדריכים שאמרו אנחנו לא יודעים איך להתמודד עם הנושא הזה

לימור סון הר-מלך:  מגיעים החניכים, אחרי שמתוך הסניף היה שם אירוע של אובדנות

לימור סון הר-מלך:  אבל עוד רגע, אנחנו עם אסון כזה

לימור סון הר-מלך:  כן, שירי, סליחה

לימור סון הר-מלך:  אני מאוד מסכימה אבל עם הדברים שאת אומרת

לימור סון הר-מלך:  שבאמת הרבה פעמים צריך לקבל כלים

לימור סון הר-מלך:  וזה באמת, אני חושבת שזו הסיבה שבחרתי שתהיי כאן היום

שירי קניגסברג לוי: אני רואה את זה גם במערכת החינוך

שירי קניגסברג לוי:  זה לא בושה להגיד שגם הורים לפעמים יש להם מוטיבציה בשמיים

שירי קניגסברג לוי:  הם מרגישים שמשהו מתרחש מתחת לאף, הם רוצים להושיט יש

שירי קניגסברג לוי:  הם לא תמיד יכולים

שירי קניגסברג לוי:  חלקם לא רוצים, אבל חלקם גם לא תמיד יכולים

שירי קניגסברג לוי:  וזה בדיוק אותו דבר בתנועות נוער

שירי קניגסברג לוי:  צריך באמת לתת כלים אמיתיים, לא סיסמאות

שירי קניגסברג לוי:  לא עוד משפט שיהיה תלוי "האחר הוא אני" - כי את זה הבנו

שירי קניגסברג לוי:  צריך מה אני עושה כמדריך

שירי קניגסברג לוי:  נתקלתי ב-א', ב', ג', אני רוצה לתת א', ב', ג'

שירי קניגסברג לוי:  וזה משהו שהוא מאוד מאוד חסר, מאוד

שירי קניגסברג לוי:  כי האופי הקבוצתי של מה שקורה בבתי הספר, אין מה לעשות, אותם מעמדות, לצערי הרב, מגיעות לתנועות הנוער

שירי קניגסברג לוי:  פונים אלינו כל כך הרבה

שירי קניגסברג לוי:  אפילו אני מקבלת פניות מתנועות נוער

שירי קניגסברג לוי:  שזה מאוד מאוד מרגש אותי

שירי קניגסברג לוי:  שירי, באמת, יש לנו כך וכך, בואי תני לנו עצה

שירי קניגסברג לוי:  אבל זה צריך להיות משהו הרבה יותר רציני מלענות על הודעה במסנג'ר

שירי קניגסברג לוי:  אנחנו מדברים פה על ילדים

לימור סון הר-מלך: טוב

לימור סון הר-מלך:  לגמרי, אני מסכימה לגמרי

לימור סון הר-מלך:  שירי, תודה רבה, ממש

לימור סון הר-מלך:  תודה רבה קודם כל על פועלך המדהים

יוראי להב-הרצנו: לך יש איזה רעיון יצירתי להכליל את הפעילות המדהימה הזאת בתוך הכספים האלה?     

לימור סון הר-מלך: תאמין לי שזה משהו שאני כבר - - -     

קריאה: אנחנו נציג ואנחנו מקווים שנמצא פתרון

לימור סון הר-מלך: מהרגע הראשון אני חושבת על זה

לימור סון הר-מלך:  אבל דרך אגב, אני חשבתי את הדבר הזה אולי לעשות סינכרון שלו עם לאו דווקא תנועות הנוער, אלא יותר, כי אני דיברתי עם שירי

לימור סון הר-מלך:  ושירי אמרה שהמצוקה, אחת המצוקות הגדולות זה דווקא מול ההורים

לימור סון הר-מלך:  שההורים, להורים אין כלים איך להתמודד עם הדבר הזה

לימור סון הר-מלך:  ובסוף הם לא יודעים מה לעשות עם עצמם, אז בוודאי שהם לא יודעים מה לעשות עם הילד שלהם

לימור סון הר-מלך:  אז אני דווקא חשבתי על סנכרון מול מוקד מצוקה כזה שנותן מענה להורים

יוראי להב-הרצנו: מעניין

לימור סון הר-מלך: אבל אני אגיד, מאוד יכול להיות שמה שקרה עכשיו, קודם כל, אני רציתי להציף את זה

לימור סון הר-מלך:  שהדבר הזה צריך לקרות

לימור סון הר-מלך:  החיבור הזה בין תנועות הנוער

לימור סון הר-מלך:  אני רואה פה את העיניים שלכם ואת הפנים שלכם

לימור סון הר-מלך:  החיבור הזה בין תנועות הנוער ל-"ים של חברים" וכדוגמתו, ל-"כנפי דרור", כל אלה

לימור סון הר-מלך:  צריך להיות סינכרון כזה, אוקיי? כי באמת באמת, זה בדיוק, איך היא אמרה? זה לא משפטים, זה לא עכשיו בואו נעשה חודש נצבע את הסניף

לימור סון הר-מלך:  זה לא

לימור סון הר-מלך:  צריך למדריכים היום, במיוחד שאנחנו בדור שבאמת התופעות של נידוי וחרמות ואלימות וכל הדברים האלה הם כל כך נפוצים ולצערנו הולכים וגדלים, גם בגלל אוקיי? אז אני חושבת שבאמת אנחנו צריכים לתת על זה את הדעת ולראות איך אנחנו כן משלבים

לימור סון הר-מלך:      היה לי חשוב לקיים את הדיון הזה רק אפילו ברמה של להציף את זה ולראות איך באמת מוצאים לזה מענה

אמיר רימון: אנחנו נשמח להתייחס ולהגיד אולי

לימור סון הר-מלך: שירי, תודה רבה רבה

לימור סון הר-מלך:  באופן כללי על כל מה שאת עושה נועל המפעל המדהים הזה

לימור סון הר-מלך:  הייחודי הזה, שהדבר אולי הכי מדהים שהוא צומח מתוך יוזמה אישית

לימור סון הר-מלך:  כאילו, בלי להסתכל ימינה ושמאלה, רגע מאיפה? אלא יש צורך להירתם ולהגיד הנני

לימור סון הר-מלך:  מרשים ביותר

מיכאל ביטון: תודה רבה לך

לימור סון הר-מלך: תודה רבה

יוראי להב-הרצנו: ממש כך

לימור סון הר-מלך: בהצלחה

שירי קניגסברג לוי: תודה

שירי קניגסברג לוי:  אני רוצה רק עוד משפט אחד, ברשותכם, אחרון

שירי קניגסברג לוי:  אם יש משהו שאני מבינה, ושוב, אין מה לעשות, אני בשני כובעים

שירי קניגסברג לוי:  האמת שאני ב-10 כובעים, אבל נדבר על הכובעים הרלוונטיים

לימור סון הר-מלך: אז הבנו שכבר שרת החינוך אנחנו צריכים לחלום למישהו, לכיוון אחר

שירי קניגסברג לוי: אני גם אמא לילדה שחוותה

שירי קניגסברג לוי:  ואני גם מורה לחינוך מיוחד כבר 18 שנים ואני נתקלת בכל

שירי קניגסברג לוי:  אם יש משהו שבאמת באמת הבנתי, וכולם צריכים להבין את זה גם, זה שילדים ומדריכים ומורים והורים צריכים שיגידו להם הלכה למעשה מה אני עושה א', ב', ג'

שירי קניגסברג לוי:  זאת הסיבה, באמת, שפיתחתי את המודל שאני כבר התחלתי להעביר אותו בבתי הספר והוא עובד

שירי קניגסברג לוי:  כי ילד צריך לדעת, אני עכשיו נתקל בסיטואציה, אני רואה ילד במצוקה חברתית

שירי קניגסברג לוי:  מה אני עושה באמת? לא מה אמרו לי עם הסיסמאות, לעשות יום ללא אלימות

שירי קניגסברג לוי:  הדברים האלו, איך אני אתבטא בצורה נעימה ומנומסת? זה סתם

יוראי להב-הרצנו: זה לא עובד

שירי קניגסברג לוי: זה סתם

שירי קניגסברג לוי:  אני לא אוהבת את הדברים האלה

לימור סון הר-מלך: אני מסכימה מאוד

שירי קניגסברג לוי: אני יודעת

שירי קניגסברג לוי:  אני מקבלת את כל המקרים בערימות

שירי קניגסברג לוי:  אני יודעת שמה שבאמת צריך זה די עם סיסמאות

שירי קניגסברג לוי:  בואו נתחיל לעשות

שירי קניגסברג לוי:  זה בתנועות נוער, זה בבתי הספר

שירי קניגסברג לוי:  זה בכל מקום

שירי קניגסברג לוי:  והלוואי, הלוואי שבאמת נצליח להתקדם כמה וכמה צעדים בעניין הזה, כי בנתיים המצב עגום

שירי קניגסברג לוי:  המצב קשה, יותר ממה שמדמיינים

לימור סון הר-מלך: כן

לימור סון הר-מלך:  לצערנו הרב באמת

לימור סון הר-מלך:  טוב, נקווה שבאמת גם ההצפה של הדברים ואני באמת רואה בזה חשיבות מאוד מאוד גדולה בלהציף את הדברים ולדבר אותם ועוד פעם ועוד פעם ועוד פעם

לימור סון הר-מלך:  ואני פגשתי אותך בוועדה ולא הייתי יודעת על קיומך אלמלא הייתי פוגשת אותך פה בוועדה לזכויות הילד

לימור סון הר-מלך:  ובאמת, הדבר הזה ככה מאוד מאוד נגע לי וראיתי בו באמת בשורה, במה שאת עושה

לימור סון הר-מלך:  ולכן אני חושבת שככל שנציף את הדברים יותר ונדבר אותם יותר, אני מאמינה שגם אנחנו נזכה לראות את המודעות לדבר הזה הולכת וגדלה וממילא גם הטיפול בדבר הזה

לימור סון הר-מלך:       טוב, תודה רבה לך

לימור סון הר-מלך:  תודה

לימור סון הר-מלך:       מייסד ויושב ראש "כנפי דרור" שייקה אל עמי

לימור סון הר-מלך:  תודה רבה

שייקה אל עמי: שלום

לימור סון הר-מלך: ספר לנו על המפעל המדהים שלכם

שייקה אל עמי: אני אספר

שייקה אל עמי:  אני רוצה לומר, קודם כל כמובן אני מצטרף לדברים של חברתי, של שירי

שייקה אל עמי:  אכן מדובר פה באמת נגע חברתי אולי עמוק מאוד ויותר משמעותי ויותר מה שנקרא בעצם מחלים את החברה שלנו

שייקה אל עמי:  אני בא הנה אבל לא רק בשם עמותת "כנפי דרור" אלא גם יושבת איתי אפרת, בחברה למתנ"סים

שייקה אל עמי:  אנחנו חושבים שאנחנו באים פה כדי להציע תיקון

שייקה אל עמי:  אנחנו חושבים שעם הנגע החברתי הזה אפשר להתמודד

שייקה אל עמי:  עוד לפני שאני אציג את המצגת, אני כבר אשמח אותך הבוקר, ואני אגיד שאנחנו כבר נציג פה איזה שהוא מודל והתחלנו כבר בפיילוטים וכמובן היישוב המוביל בפיילוט שלנו, החברה למתנ"סים, לא באופן מפתיע, ירוחם

שייקה אל עמי:  עם תנועות הנוער כמובן

שייקה אל עמי:  זה חלק מהעניין, עם עבודה מאוד משמעותית עם תנועות הנוער ועם כולם

שייקה אל עמי:  אבל בוא נציג אולי את הדברים

שייקה אל עמי:       אז עד שתעלה המצגת אני אומר כמה דברים

שייקה אל עמי:  עמותת "כנפי דרור" הקמתי בשמו של בני, שאיבדנו אותו לפני כשנה

שייקה אל עמי:  רקע דומה

שייקה אל עמי:  הוא כבר היה מבוגר, הוא היה בן 23

שייקה אל עמי:  אבל יש שיעור של נועם חורב שמדבר על כך שילד שעבר חרם הוא אף פעם לא מחרים, הוא רק לובש בגדים של מבוגר

שייקה אל עמי:  אנחנו מבינים שהסיפור הזה, אנחנו כמה דברים למדנו על תופעת החרם

שייקה אל עמי:  אחד, זה הנפוצות שלה

שייקה אל עמי:  אני חושב שבנתונים שהוצגו כאן בוועדה לזכויות הילד לפני, מדברים על כך במחלקת המחקר של מבקר המדינה, 1 ל-5 ילדים, 1 ל-6 ילדים, 1 ל-4, אפשר להתווכח, זה לא כל כך משנה

שייקה אל עמי:  המשמעות ש-1 ל-5 ילדים שעובר חרם זה משמעות היסטרית מבחינת מה שנקרא כאילו הנפוצות של התופעה

שייקה אל עמי:       יש עוד שני מאפיינים שהם לא פחות משמעותיים: אחד, וזה חלק מהעניין, הילדים, מה שנקרא חלק גדול מהילדים לא מספר

שייקה אל עמי:  ילדים לא מספרים לחברים שלהם

שייקה אל עמי:  מה שנקרא חברים רואים, אבל גם לא מספרים

שייקה אל עמי:  ילדים לא מספרים להורים כי הם לא רוצים לערב אותם

שייקה אל עמי:  ילדים לא מספרים למורים, כי הם לא חושבים שלמורים יש כלי בכלל לפתור את העניין הזה

שייקה אל עמי:  הייתי אומר שילד גם לא מספר לעצמו

שייקה אל עמי:  ילד איכשהו מתמודד או מנסה להתמודד

שייקה אל עמי:  ילד מדחיק

שייקה אל עמי:  איך שהוא מה שנקרא צולח

שייקה אל עמי:  והתופעה השלישית היא מה שאמרתי

שייקה אל עמי:  השריטה שהתופעה הזאת משאירה בנפש, שוב, ילד שעובר חרם הוא אף פעם לא מחלים, הוא רק לובש בגדים של מבוגר

שייקה אל עמי:  לצערי, בשנה האחרונה נפגשתי עם מאות אנשי חינוך

שייקה אל עמי:  אנשים בכלל, מכל המינים והסוגים

שייקה אל עמי:  כמות הסיפורים שאני שומע על אנשים מבוגרים, שכבר היום מצליחים בחיים

שייקה אל עמי:  וכשאתה נוגע בנקודה הזאת בחיים שלהם אתה פשוט רואה איך הדמעות נקוות

שייקה אל עמי:  לצערי, יש גם מקרים שבהם גם הנפש לא מכילה

שייקה אל עמי:  איפה שהוא משהו שפותח את זה

שייקה אל עמי:  - - - גם היה, יש מניות בעניין הזה

שייקה אל עמי:  וכמו לצערי את הבן שלי, כאשר משהו שב ונוגע בנקודה הזאת

שייקה אל עמי:  לצערי את בני איבדנו

שייקה אל עמי:  אבל מה שלמדנו מהשנה האחרונה, שכמו שאמרתי, את התופעה הזאת אפשר לתקן

שייקה אל עמי:  היא נגע חברתי

שייקה אל עמי:       אני רוצה עד שתעלה המצגת, אז בכל זאת מה שנקרא, לפני שאני אציג את המודל אני רוצה לספר סיפור קטן

שייקה אל עמי:  משום שפרטי הסיפור הזה בא ואומר מה אפשר לעשות

שייקה אל עמי:  אולי אני אתחיל מהסוף

שייקה אל עמי:  יש לנו תוכנית פעולה חברתית לאומית, עם החברה למתנ"סים

שייקה אל עמי:  תוכנית מה שנקרא שאנחנו גם בדרך איתה עכשיו לשר החינוך

שייקה אל עמי:  אני שב ואומר, עם הנגע הזה של חרם והדרה אפשר להתמודד

שייקה אל עמי:  בסך הכל בסופו של דבר הוא עניין של תודעה קהילתית, של נורמה קהילתית, של יכולת מה שנקרא התערבות קהילתית

שייקה אל עמי:       אולי נתחיל בסרטון?                 

שייקה אל עמי: לפני שאפרת תתחיל מה שנקרא כאילו להציג את המודל עצמו

שייקה אל עמי:  אני רוצה לספר מה שנקרא סיפור, מה שנקרא, הייתי אומר כדי להצביע על מה אנחנו רוצים, בעצם מבקשים לעשות

שייקה אל עמי:  קיץ, מכירים את צומת גילה בירושלים? שלושה ארבעה ילדים עומדים שם, בעצם לוקחים את כל מי שיודע, גוש עציון, דרום הר חברון, כל מי שרוצה, עומדים בצומת גילה, לוקחים טרמפ

שייקה אל עמי:  שלושה ילדים עולים לרכב של הרב של היישוב עתניאל, רב ראם הכהן

שייקה אל עמי:  בדרך ליישוב הרב ראם הכהן שומע אותם מאחורנית מספרים על חרם שהם עושים, ילדים בכיתה ו', על ילד שהם עשו, על חרם שהם עושים על ילד אחר בכיתה, ביישוב

שייקה אל עמי:  לא אומר להם כלום

שייקה אל עמי:  מגיעים ליישוב, נפרד מהם לשלם

שייקה אל עמי:  מגיע זמן תפילת ערבית ביישוב

שייקה אל עמי:  הימים הם ימי ספירת העומר

שייקה אל עמי:  תלמידי רבי עקיבא, כן נהגו, לא נהגו כבוד זה בזה

שייקה אל עמי:  הרב מרים את היד, מסתכל מה שנקרא, מסתובב אחורנית

שייקה אל עמי:  ואומר תגידו, בשביל מה אנחנו סופרים פה את ספירת העומר? מה הטעם? אם דבר כזה קורה פה אצלנו בקהילה שלנו, חרם

שייקה אל עמי:  ילדים בכיתה

שייקה אל עמי:  מה הטעם? כל היישוב גועש וסוער, כל הילדים מתייעצים איתו יום למחרת

שייקה אל עמי:  כל חדר מורים יומיים למחרת

שייקה אל עמי:       שתי תובנות לגבי הסיפור

שייקה אל עמי:  אני מספר אותו כמו סיפור חסידי

שייקה אל עמי:  אחד, מה שהבנתי בהתחלה

שייקה אל עמי:  מה הרב ראם הכהן אומר? חברים, זאת לא בעיה של הילדים

שייקה אל עמי:  כמובן שיש פה ילד שנפגע

שייקה אל עמי:  אם הדבר קורה אצלנו, אם ילדים עושים חרם, זו בעיה שלנו כקהילה

שייקה אל עמי:       סיפרתי את הסיפור הזה לפני חודשיים

שייקה אל עמי:  אנחנו עובדים עם כל תנועות הנוער, אנחנו עושים מה שנקרא, יש לנו כמה ישובים שהתחלנו פיילוט

שייקה אל עמי:  בין השאר בירושלים

שייקה אל עמי:  נפגשתי עם כל מדריכי הצופים בירושלים

שייקה אל עמי:  אני מספר את זה למדריכי הצופים

שייקה אל עמי:  פתאום הם אומרים לי תגיד, אתה לא מבין שיש פה עוד משהו? שמעת פה על, אני יודע מה? ילד שלוקח, מה שנקרא הורה שלוקח ילדים לחוג בפסגת זאב

שייקה אל עמי:  שמעת פעם מה שנקרא שהילדים יספרו אחד לשני כשהורה שומע על כך שאתמול פרצו למכולת של לוי? אם ילדים מספרים את זה בספסל האחורי של הרב, לא משנה, עכשיו תרגמו את זה לכל קהילה

שייקה אל עמי:  זאת אומרת שמבחינת הילדים אין פה בעיה בכלל

שייקה אל עמי:  זה שלנו

שייקה אל עמי:  אין הווה אמינא שהמבוגר יתערב

שייקה אל עמי:  כי מה הוא יתערב? זה שיח שלנו

שייקה אל עמי:  יותר נחמד, לא נחמד - זה שלנו

שייקה אל עמי:       חברים, כל המהלך שאנחנו צריכים לעשות פה כולנו זה מהלך לאומי חברתי

לימור סון הר-מלך: יש לזה לגיטימציה כאילו

שייקה אל עמי: שישרטט את הקו האדום הזה, כמו שעשינו בעבר על ההטרדה המינית

שייקה אל עמי:  כמו שכשהיינו ילדים עשו לנו מה שנקרא לפרחי הבר

שייקה אל עמי:  לשרטט את הקו האדום הזה, שזה לא

שייקה אל עמי:  שהקהילה תיקח על זה אחריות

שייקה אל עמי:  שבתי הכנסת, שהרבנים ייקחו על זה אחריות

שייקה אל עמי:  שכל אנשי החינוך, שהקהילה על כל מעגליה תיקח על זה אחריות מצד אחד

שייקה אל עמי:  ומצד שני, אנחנו גם נייצר יכולות התערבות תוך כדי

שייקה אל עמי:  כאשר קורים דברים, בסוף הזה המעגל

שייקה אל עמי:  לשמחתי, מעבר לסיפור, יש את החברה למתנ"סים, שמסוגלת לתת מה שנקרא בעצם להיכנס פה לזירה ולייצר מה שנקרא ניהוליסטי וזה בעצם המהלך שאנחנו מבקשים להציע פה

שייקה אל עמי:  אם כבר הגענו לסרטון

לימור סון הר-מלך: מבקשים רק להמתין רגע לאישור של הלשכה המשפטית, בגלל שאולי יש פה בעיה?     

יוראי להב-הרצנו: למה יש פה בעיה?     

תמר בנתורה: אני רק אוודא רגע

מיכאל ביטון: מה קרה? זה חברה ממשלתית והיא מופיעה כספק רשמי של מדינת ישראל, החברה למתנ"סים

יוראי להב-הרצנו: אז מה הבעיה להקרין?     

מיכאל ביטון: לא, אני לא יודע

שייקה אל עמי: זאת המצגת של החברה למתנ"סים

קריאה: הוא לא קטין, חבר'ה, הוא בן 23

שייקה אל עמי: כן, אכן

מיכאל ביטון: באישור ההורים

מיכאל ביטון:       (מוצג סרטון)         

אפרת אטרה: טוב, אי אפשר להישאר אדישים לשייקה ולסרטון

אפרת אטרה:  אני אתן לכם שניונת להתאושש

אפרת אטרה:       בעצם החברה למתנ"סים, אני מניחה שכולם פה סביב השולחן מכירים, חברה ממשלתית

אפרת אטרה:  זרוע ביצוע של משרד החינוך ושל שאר משרדי הממשלה

אפרת אטרה:  בעצם אימצנו את כנפי דרור וכתבנו ביחד, בעקבות הסיפור של שייקה ושל חגית, בעצם כתבנו מודל איך אנחנו רואים לנכון להתמודד עם התופעה הזאת

אפרת אטרה:  ובעצם גם מה ששירי אמרה וגם בעצם מכל הניסיון שלנו אנחנו באים ואומרים רגע, זה לא רק לטפל בילד שהיום עושים עליו חרם

אפרת אטרה:  אלא צריך פה את כל הקהילה, את כל תנועות הנוער, את ההורים, את המורים, את רבני הישובים ואת בתי הספר ואת ועדי ההורים ואת כולם

אפרת אטרה:  ובעצם החברה למתנ"סים, כחברה ממשלתית, שיושבת, מפעילה כ-190 מרכזים קהילתיים ב-150 ערים בעצם רוצה להרים את הדגל ולהוביל תוכנית ארצית שתילחם בתופעה הזאת

אפרת אטרה:  לא רק בשלב של הטיפול הנקודתי והמוקד, שגם עליו נדבר עוד מעט, אלא בתוכנית מתכללת, רחבה, מקיפה, שבעצם בא ואומר היישוב לוקח אחריות

אפרת אטרה:       שייקה אמר, התחלנו עם פיילוט של חמישה ישובים, בקטנה

אפרת אטרה:  כדי כרגע למדוד את עצמנו ולראות איך אנחנו זה

אפרת אטרה:  אז באמת, בני בירוחם, אנחנו בפריצה מטורפת

אפרת אטרה:  אנחנו עובדים עכשיו בירוחם, בחולון, בטבריה, במעלה אדומים ובירושלים

אפרת אטרה:  אלה חמשת הישובים שלקחנו לנו כפיילוט

אפרת אטרה:  ובעצם, אם אפשר להעביר את המצגת

אפרת אטרה:       (מוצגת מצגת)     בעצם אנחנו מדברים על שני צירים מרכזיים לפעולה: ציר של הסברה ומניעה

אפרת אטרה:  אנחנו בעצם רוצים שהיישוב ייקח אחריות

אפרת אטרה:  ואנחנו מדברים על זה שהיישוב צריך להבין, כמו ששייקה אמר קודם, כמו שהיום אף ילד לא ילך ברחוב ויקטוף כלנית, או לא יישב ברכב בלי חגורת בטיחות

אפרת אטרה:  למה? כי פמפמו לנו את זה

אפרת אטרה:  זאת הסיבה

אפרת אטרה:  ואנחנו היום כולנו חוגרים וכולנו לא קוטפים את פרחי הבר, כי היו קמפיינים משנות ה-80 שהחדירו לנו את זה לוורידים

אפרת אטרה:  וזה בדיוק המצב עם החרמות

אפרת אטרה:  אנחנו רוצים שכולם יבינו שגם להוציא ילד מקבוצה, כל דבר הוא סוג של הדרה חברתית

אפרת אטרה:  הדרה חברתית זה ספקטרום מאוד מאוד רחב

אפרת אטרה:  ואנחנו רוצים קודם כל להבין, להוביל תהליך של הסברה ומניעה וגם התערבות וטיפול

אפרת אטרה:  זאת אומרת אנחנו מדברים על התערבות וסיוע בתוך מערכות הקהילה

אפרת אטרה:  לא רוצים להקים מערכות אחרות

אפרת אטרה:  אנחנו רוצים לגייס את כל המערכות הקיימות בקהילה, שידעו איך פועלים במצב שאנחנו נחשפים לאירוע, נחשפים למשפחה שעוברת איזה שהוא סיפור

אפרת אטרה:       המטרה, נראה לי שדיברנו על זה, אני אגיד את זה רגע במילה

אפרת אטרה:  אנחנו בעצם רוצים ליצור חברה שהיא מודעת ורגישה

אפרת אטרה:  על כל תופעות החרם וההדרה החברתית

אפרת אטרה:  אנחנו רוצים שהתופעה תפחת בצורה משמעותית

אפרת אטרה:  היא קיבלה המון המון לגיטימציה עם כל הרשתות החברתיות והסמארטפונים שהילדים שלנו מחזיקים

אפרת אטרה:  ואנחנו רוצים בעצם להוריד את רמת הפגיעה בילדים שלנו

אפרת אטרה:  אנחנו מדברים על לפתח יכולות ופרקטיקות במרחב הקהילתי, כשאמרתי שכולם מגויסים

אפרת אטרה:  אנחנו רוצים לתת כלים לאנשי חינוך להתמודד עם זה

אפרת אטרה:  מה קורה כשזה קורה בתוך בתי הספר, מה קורה כשזה קורה בתנועות הנוער, מה קורה כשזה קורה במועדוני הנוער

אפרת אטרה:  אנחנו רוצים שכולם יעברו את ההכשרה הזאת

אפרת אטרה:  אנחנו רוצים לתת כלים ואנחנו רוצים שיהיה סינכרון מיטבי, זה אולי הדבר המשמעותי, שיהיה סינכרון בין כל הגורמים בתוך הרשויות שיודעים רגע לתכלל את האירוע הזה

אפרת אטרה:  הרשות היא הבית

אפרת אטרה:  בסוף הילד שייך להורים שלו, אבל שייך לרשות

אפרת אטרה:  הרשות רואה אותו בבוקר, אחרי הצהריים ובלילה כשהוא במגרש

אפרת אטרה:  אנחנו רוצים להחזיר את הכלים לקהילה ולהגיד הקהילה היא זו שמטפלת

אפרת אטרה:  אנחנו מביאים את המודל, זה של הקהילה, של היישוב, של הרשות

אפרת אטרה:       אנחנו מדברים על כולם: הורים, פעילי קהילה, ילדים, בני נוער וצוותי החינוך

אפרת אטרה:  התוכנית שלנו כוללת את כולם

אפרת אטרה:  אני לא אקרא את הכל, אני רק אגיד שאנחנו מדברים גם על ידע, גם על כלים וגם על רישות

אפרת אטרה:  ואנחנו פועלים בשתי רמות: רמה אחת, רמה ארצית

אפרת אטרה:  אנחנו מדברים על ועדות היגוי ארצית שיישבו בה כל הגופים הרלוונטיים

אפרת אטרה:  אנחנו נפעל ברשתות חברתיות

אפרת אטרה:  אנחנו מדברים על הכשרות

אפרת אטרה:  אגב, מינהל חברה ונוער, חברה למתנ"סים היום היא גוף שמפעיל הכשרות רכזים, את כל הכשרות רכזי ומדריכי נוער

אפרת אטרה:  אנחנו רוצים שהמד"צים ורכזי הנוער ומדריכי הנוער, כולם בתוך ההכשרות

אפרת אטרה:  וכדי לקבל תעודת היתר הדרכה כולם יעברו את הסיפור הזה של כלים להתמודדות עם הסיפור של חרמות

אפרת אטרה:  אנחנו מדברים על אפליקציה, על הערכה ומדידה ועל מחקר שילווה את כל התהליך הזה, כדי שבאמת נראה אפקטיביות

אפרת אטרה:       ברמה המקומית, אנחנו מדברים על שתי רמות של פעולה: עם ילדים ובני נוער

אפרת אטרה:  גם הקמה של רשת שגרירים

אפרת אטרה:  אנחנו מדברים על רשת שגרירים עירונית, שהיא זו שבעצם באה

אפרת אטרה:  הם סוכני השינוי

אפרת אטרה:  על אחים בוגרים, על ילדים שעברו, שילוו ילדים שנמצאים בסיטואציות האלה

אפרת אטרה:  על בני נוער שיפעילו יזמות

אפרת אטרה:  עשינו פיילוט קטן בתוך ירושלים

אפרת אטרה:  וכמובן על מוקד שזה התערבות של טיפול בשעת חירום

אפרת אטרה:  ילד עכשיו עובר חרם, מה עושים? על הורים, פעילי קהילה

אפרת אטרה:  תהיה אמנה של כנפי דרור, שהיישוב מחויב אליה

אפרת אטרה:  על סיירת הורים בית ספרית שתפעל בנושא הזה

אפרת אטרה:  על מודל עבודה אינטגרטיבי וביחד עם משפיעני הרשת וכל הקבוצות העירוניות, היישוביות שעובדות, בעצם ניצור סינרגיה שמטפלת בתופעה

אפרת אטרה:       כמה נתונים מהרשתות החברתיות

אפרת אטרה:  נראה לי שכולם מבינים שהנושא הזה בוער ולא צריך רגע לקרוא את קטעי העיתון

שייקה אל עמי: הנה, מיכאל, תראה

שייקה אל עמי:  זה תמונות מלפני שבועיים בערך

שייקה אל עמי:  ביישוב המוביל שלנו

אפרת אטרה: אז זה במתנ"ס בירוחם

אפרת אטרה:  שגייסנו, אמרנו בואו

מיכאל ביטון: בסוף אני לא אוכל להיות בדיון מרוב ניגוד עניינים

אפרת אטרה: בואו תהיו שגרירים

אפרת אטרה:  הגיעו למעלה מ-40-50 אנשים מבוגרים שרוצים לקחת אחריות בירוחם על הסיפור הזה

אפרת אטרה:  ובעצם התחילו תהליך

אפרת אטרה:  וכמו שאמרתי, זה קורה עכשיו בחמש רשויות במקביל

אפרת אטרה:  לפני פסח נפגשנו עם מיכל ווליגר, הצגנו לה את המודל

אפרת אטרה:  נתנה את ברכת הדרך ובעצם אנחנו בכל הערוצים האפשריים מניעים את זה קדימה

שייקה אל עמי: אנחנו עכשיו בדרך למנכ"ל משרד החינוך עם מינהל חברה ונוער כדי להציג לו מה שנקרא את המודל

שייקה אל עמי:       אני רוצה לומר, לסיכום

שייקה אל עמי:  קודם כל, באמת, חשוב לומר, בסוף זה אנשים

שייקה אל עמי:  בסוף הדבר היפה בירוחם, שוב, אני לא רוצה, זה העובדה שיש שם מנהיגות יישובית שאמרה זה שלי, זה לא של משרד החינוך

שייקה אל עמי:  כאילו, אולי מה שנקרא, בסוף זה שלנו, זה אחריות שלנו

שייקה אל עמי:       אנחנו בעצם מה שנקרא כל התפיסה היא בעצם לבוא ולייצר את האחריות הזאת

שייקה אל עמי:  זה מה שעכשיו קורה במעלה אדומים

שייקה אל עמי:  המודל הזה אנחנו מתחילים לעבוד בכל ירושלים, נניח, זה מורכב יותר

שייקה אל עמי:  אין ירושלים אחת

שייקה אל עמי:  יש שכונות

שייקה אל עמי:  כל מינהל פה זה שכונה

שייקה אל עמי:  אנחנו עכשיו מה שנקרא בסדרה של מפגשים עם כל הפורום החינוך בשכונות של השכונות הגדולות, כדי שהם ייקחו אחריות

שייקה אל עמי:  כי בסוף אני צריך שייקחו על זה אחריות בגילה, בפסגת זאב, בבית הכרם זה המודל וזה מה שלאט לאט קורה

שייקה אל עמי:  זה העניין

שייקה אל עמי:  בסוף אנחנו צריכים פה שגם הרשות תגיד זה שלי, אני לוקחת אחריות

שייקה אל עמי:  גם מלמטה, לייצר את סוכני השינוי, גם בקרב ההורים, גם בקרב מדריכי הנוער

שייקה אל עמי:  שיגידו זה שלנו, אנחנו לוקחים אחריות

שייקה אל עמי:  אנחנו גם משנים תודעה, אנחנו גם משנים את הנורמה

שייקה אל עמי:  אנחנו גם לוקחים אחריות

שייקה אל עמי:  אם קורה משהו אנחנו יודעים להתערב

שייקה אל עמי:  כי בסוף ילד שעובר חרם בכיתה ה' מה הוא צריך? אנחנו מבינים שדרך מערכת החינוך כמעט בלתי אפשרי לפתור את זה

שייקה אל עמי:  אבל אם יש מכניזם אורגני בקהילה עצמה, בסוף שני ילדים אחרים

שייקה אל עמי:  כי יש איזה חוכמה מאחורנית

שייקה אל עמי:  יש איזה יכולת קהילתית שדואגת לכך ששני ילדים פשוט ידפקו לו בדלת או יזמינו אותו בווטסאפ

שייקה אל עמי:  וכמו אוויר שיוצא מבלון

שייקה אל עמי:  זה הסיפור

שייקה אל עמי:  זה נגע חברתי

שייקה אל עמי:  עם הנגע הזה אפשר להתמודד

שייקה אל עמי:  בשביל זה אנחנו פה

לימור סון הר-מלך: אפשר להתמודד

שייקה אל עמי: אז יש מחלות, יש כל מיני דברים, יש צרות

שייקה אל עמי:  עם הנגע החברתי הזה, עם היערכות לאומית נכונה, משום שהמכניזם קיים, הקהילות קיימות, המערכות קיימות

שייקה אל עמי:  מה שנקרא בסיוע ממשלתי נכון אפשר, צריך אבל גם אפשר להתמודד עם הנגע הזה

לימור סון הר-מלך: הייתם בוועדת חינוך?     

שייקה אל עמי: עוד לא

שייקה אל עמי:  אנחנו שם במהלך יוני

אפרת אטרה: אנחנו ממש בתחילת דרכינו

אפרת אטרה:  ואנחנו רוצים

לימור סון הר-מלך: כן חבר הכנסת יוראי

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה להודות לך

יוראי להב-הרצנו:  כי אני חושב שגם מה ששירי אמרה וגם ההצגה כאן, היא מרגשת, היא ממלאת באמת באוויר

יוראי להב-הרצנו:  בחמצן שכולנו צריכים

יוראי להב-הרצנו:  אני רוצה להודות לך

יוראי להב-הרצנו:  מיכאל ואני לפני שהמצגת הוצגה, התכתבנו, אמרתי איך זה מתכנס למסגרת הדיון שלנו? ואני חושב שהתרומה המרכזית של הדברים האלה היא התובנה שכדי להשקיע לדורי דורות צריך להשקיע בבני האדם ולא במבנים, שיכולים להיות אולי התרת חסם כלשהו

יוראי להב-הרצנו:  והוסללנו בגלל ההצעה שהונחה על השולחן לחשיבה על איך אנחנו משקיעים עכשיו במבנים, בקירות

יוראי להב-הרצנו:  אני חושב שדווקא ההבאה של הפעילות המרשימה והחשובה הזאת, הם מצילים חיים

יוראי להב-הרצנו:  זאת הצלת חיים

יוראי להב-הרצנו:      אם אתה רוצה להשקיע, ואת זה אני אומר לך גברתי ולאוצר, אני לא יודע אם הם כאן להקשיב

יוראי להב-הרצנו:  אבל אם אתה רוצה להשקיע לדורי דורות

יוראי להב-הרצנו:  אם אתה רוצה להותיר חותם, תשקיע בבני אדם

יוראי להב-הרצנו:  תשקיע באנשים, תשקיע בפעילות שמעצימה אותם, שמצילה אותם ולא במבנים

יוראי להב-הרצנו:  אנחנו בישראל שטופת השמש

לימור סון הר-מלך: בשביל שאפשר יהיה להשפיע, אז כן

יוראי להב-הרצנו: אז אני אומר, אנחנו נמצא כבר את הדרך המשפטית, יחד עם היועצת המשפטית הנהדרת כאן

יוראי להב-הרצנו:  אנחנו חיים במדינה שטופת שמש

יוראי להב-הרצנו:  אפשר למצוא את הפתרונות

יוראי להב-הרצנו:  אבל אם לא נשקיע בבני אדם, מבנים שייבנו יישארו ריקים

לימור סון הר-מלך: זה פופוליזם, הם לא יישארו ריקים

לימור סון הר-מלך:  אני מאמינה שהמבנים שייבנו ימולאו באנשים

יוראי להב-הרצנו: התובנה המרכזית שלי היא שצריך להשקיע, ואני מודה לך גברתי שהבאת אותם, זה שההשקעה צריכה להיות בעיקר, בעיקר, לא רק, בעיקר באנשים

אפרת אטרה: אני מודה לך

אפרת אטרה:  תודה על הדברים

אפרת אטרה:  אני רוצה רק להגיד שבאמת הסיפור שלנו הוא באמת לקחת את התשתיות הקיימות

אפרת אטרה:  אנחנו באים ואומרים הכל קיים

אפרת אטרה:  המדריכים, התנועות, המתנ"סים, הכל קיים

אפרת אטרה:  בואו רגע נפעיל את כל המערכת

יוראי להב-הרצנו: אני לא משוכנע שהכל קיים

יוראי להב-הרצנו:  אבל אני חושב שצריך להשקיע חלק ניכר מהסכומים שהקרן המדהימה הזאת מייצרת לנו גם באנשים

יוראי להב-הרצנו:  גם בפעילויות, גם בהכשרות

לימור סון הר-מלך: כן, נכון

יוראי להב-הרצנו: בסדר, זאת התובנה שלי

לימור סון הר-מלך: לא, מצוין

לימור סון הר-מלך:  אני שמחה

לימור סון הר-מלך:  זו תובנה, דרך אגב, אני הולכת, אני לא סתם אומרת להם בואו ולא סתם הבאנו אותם לכאן ולא סתם השמענו את קולם

לימור סון הר-מלך:  כי אני באמת, זה חלק מהאני מאמין של תפיסות העולם האישיות שלי

לימור סון הר-מלך:  שהדבר הזה צריך להיות מטופל ולהיות על השולחן ולהיות אולי בראש סדרי העדיפויות שלנו

לימור סון הר-מלך:       רק אני כן רוצה לומר משהו

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד משהו

לימור סון הר-מלך: כן, בבקשה

מיכאל ביטון: שייקה, כשנכנסתי אני כמעט לא זיהיתי אותך

מיכאל ביטון:  ואני, ניהלנו מתנ"סים לפני 20 שנה ולא ידעתי את כל מה שעברת, כל הצער הזה

מיכאל ביטון:  ואני רוצה להודות לך ולרעייתך

מיכאל ביטון:  שאתם עושים מעשה כזה, של תיקון בחברה הישראלית

מיכאל ביטון:  וגם לשירי, שדיברה קודם

מיכאל ביטון:       והעובדה, יושבת הראש, שהבאת את הדברים, אני חושב שזה יהיה פספוס אם זה יהיה רק לרומם את הנושא באופן כללי

מיכאל ביטון:  ואני חושב שאנחנו צריכים לשאול מחדש את היועצת המשפטית פה

מיכאל ביטון:  אין שום החלטה בחקיקה שאוסרת פעולות ופעילות

מיכאל ביטון:  החקיקה מדברת על פעילות חברתיות חינוכיות

מיכאל ביטון:  נכון? חברתיות חינוכיות וכלכליות

מיכאל ביטון:  כשהחוק אמר לנו חינוך וחברה, זה פעילות

מיכאל ביטון:  זה שהאוצר פוחד שאם נשים לאיזה שהיא פעילות פה כמה שקלים, הוא יצטרך בעצמו לשים את זה שנה הבאה - זה פחד שלו

מיכאל ביטון:  שיתמודד עם הפחדים שלו

מיכאל ביטון:  כל שכן פעילות שלא מבוססת

מיכאל ביטון:  מילא דבר שקיים

מיכאל ביטון:  תנועות נוער שימשיך לממן ולא יקצץ, שיביא את התקציב כמו שהוא

מיכאל ביטון:  וזה מבורך התוספת הקואליציונית

מיכאל ביטון:  אבל אם חרמות זה נושא שלא מטופל במדינה ואם הוועדה בונה בתים לנוער, לשים פה שניים שלושה מיליון על חרמות כפעילות אין שום חוק שאוסר עלינו את הדבר הזה

מיכאל ביטון:  אנחנו, שוב פעם, ניתן לממשלה את מה שחשוב לה, אבל לא כל תאוותה בידה

מיכאל ביטון:  נביא אג'נדה שלנו

מיכאל ביטון:  אם נשב פה שעות נביא אג'נדה שלנו

מיכאל ביטון:       והערה אחרונה, אם השקענו הרבה בלשמוע על עולם הנוער, שזה החינוך

מיכאל ביטון:  ועולם פגועי הנפש, ועולם הסביבה, שמענו הרבה אנשי מקצוע

מיכאל ביטון:  לא הקצנו זמן של מפגש או שניים לעולם שנכתב פה במפורש, עידוד תעסוקה בנגב

מיכאל ביטון:  אני מבקש שבשם השוויוניות של הקרן הזאת, יהיה פה דיון אחד או שניים על תעסוקה בנגב

מיכאל ביטון:  כי לא יתכן שאחת ממטרות הקרן הראשיות לא קיבלה התייחסות

מיכאל ביטון:  וגם שם, לא לפחד לזרוע מיזם שלא קיים, שהוא לא לשמר השקעות של האוצר

מיכאל ביטון:  שיראה לממשלה שאפשר לעשות דברים אחרת

מיכאל ביטון:       ואני רוצה לחזק אותך, ואנחנו נגבה אותך

מיכאל ביטון:  ותשימי פה 3-4 מיליון שקלים על חרמות

מיכאל ביטון:  אם זה מציל נפשות

מיכאל ביטון:  אם באמת כצעקתה, ומדינת ישראל לא יודעת לטפל בחרמות ואין סיסטם ואין מנהיגות לנושא הזה

מיכאל ביטון:  וקמים שני ארגונים כאלה והם לא רוצים תקורות ולבזבז כסף

מיכאל ביטון:  ארגון קיים, חברה למתנ"סים, אין תקורות

מיכאל ביטון:  אנחנו עושים פעילות והולכים למתנ"סים, הולכים לקהילות, לתנועות הנוער

מיכאל ביטון:  אז אסור להשאיר אותם בידיים ריקות

מיכאל ביטון:  ולא לוותר על כספי פעילות

מיכאל ביטון:  יכול להיות שנחליט כעיקרון של הקרן שמתוך סך ההשקעות עד 15% לפעילות

מיכאל ביטון:  לא נפחיד את הממשלה שנכנסת להיריון במאות מיליונים

מיכאל ביטון:  אבל לא לוותר על הדבר הזה

נדב אלישיב: גברתי יושבת הראש, אני חייב מילה אישית

נדב אלישיב:  חייב

לימור סון הר-מלך: כן, תודה רבה

נדב אלישיב: שמי נדב אלישיב, אני יושב ראש ועדת רשויות מקומיות של מועצת תנועות הנוער

נדב אלישיב:       אני עברתי חרם בכיתה ז'

נדב אלישיב:  כמעט כל כיתה ז' הייתי בחרם

נדב אלישיב:  ומה שהציל אותי זה תנועת הנוער

נדב אלישיב:  זה שהיה לי סניף של תנועת נוער, זה שהיה לי חברים, זה שהיה לי קבוצה, זה שהיה לי מדריכים - זה מה שהציל אותי

נדב אלישיב:  ואחר כך, בתור מדריך צעיר שאני שמח שכבר לא עושים את זה בתנועה, אבל הייתי ב-י' והדרכתי ח'

נדב אלישיב:  כבר לא עושים את זה

נדב אלישיב:  אבל הייתה לי חניכה שניסתה להתאבד

נדב אלישיב:  כאילו, החברות שלה סיפרו לי שהיא ניסתה להתאבד

נדב אלישיב:  ואני הייתי צריך להתמודד עם זה

נדב אלישיב:  ואני חושב שההתמודדות שקורית בתנועות הנוער, אני חושב שזה המקום הכי טוב להתמודד עם בעיות חברתיות

נדב אלישיב:  אני אומר את זה כמי שנמצא 32 שנים מחייו בנוער העובד והלומד

נדב אלישיב:  אין מקום יותר טוב בעולם הזה להתמודד עם בעיות חברתיות מאשר בתנועת נוער

נדב אלישיב:  זה נכון, גם בתנועות נוער יש בעיות חברתיות

נדב אלישיב:  קיימות גם, אותן בעיות שקיימות בחוץ, ואנחנו מתמודדים איתם

נדב אלישיב:  אבל אין מקום יותר טוב מזה

נדב אלישיב:  זה המקום הכי טוב שיש

נדב אלישיב:  ואני חושב שהמקום הכי טוב הזה, כמי שנמצא 32 שנה בתנועת נוער, חייב בית

נדב אלישיב:  חייבים בתים איכותיים וטובים לתנועות הנוער, כדי להתמודד עם הבעיות האלה

נדב אלישיב:  אי אפשר בלי זה

נדב אלישיב:  אני כשהייתי, עשיתי תואר ראשון בחינוך, הלכתי לשאול

נדב אלישיב:  עשיתי עבודת מחקר

נדב אלישיב:  הלכתי לשאול חניכים בנהריה, שהסניף שלהם במקלט וחניכים בשוהם, שהבית שלהם היה במבנה יפה כזה

נדב אלישיב:  מושקע

נדב אלישיב:  התוצאות הן חד משמעיות

נדב אלישיב:  בחיבור שלהם, ברצון שלהם לבוא לסניף

נדב אלישיב:       אני חייב, אני כאילו קוטע פה את הרצף, אבל אני חייב להגיד את זה

נדב אלישיב:  בסוף, אתם חייבים להבין

נדב אלישיב:  יש פעילות בתנועות הנוער

נדב אלישיב:  פעילות אדירה ומבורכת

נדב אלישיב:  היא חייבת בית

מיכאל ביטון: אבל אף אחד לא חולק על ההחלטה הזאת, אתה מבין? תהיה פה החלטה לממן מבנים לתנועות נוער

מיכאל ביטון:  אבל השאלות הן קשות

מיכאל ביטון:  וכשאתם לא נותנים תשובות אז אנחנו בבעיה

מיכאל ביטון:  כשאנחנו לא מקבלים תשובה שמשרד החינוך שם כסף ולא שם אותו, זה לא טוב לנו

מיכאל ביטון:  הקרן לא נועדה להחליף את משרד החינוך

מיכאל ביטון:  הוא עשה קול קורא, שם כמה שקלים

מיכאל ביטון:  פתאום הוא בא לקרן, נעלמו הכמה שקלים? הוא ילך לבדוק לאן הם נעלמו

מיכאל ביטון:  אולי הוא יביא כמה שקלים

לימור סון הר-מלך: אבל אנחנו, מיכאל

מיכאל ביטון: אנחנו לא מטילים ספק בחשיבות של מבנים לתנועות נוער

מיכאל ביטון:  אבל אנחנו רוצים לראות שילד עני הולך לתנועות נוער

נדב אלישיב: אני רוצה להגיד משהו גם לגבי זה

מיכאל ביטון: שהרשויות שאין להן כסף בונות

מיכאל ביטון:  יש לנו הרבה שאלות שאנחנו לא מוותרים עליהם

מיכאל ביטון:  ויש לוועדה הזאת עוד מטרות

מיכאל ביטון:  יש לה מטרות של נגב ותעסוקה והכל חשוב

מיכאל ביטון:  אין יותר חשוב

מיכאל ביטון:  אני ניצול של תנועות נוער

מיכאל ביטון:  לא הלכתי לבתי ספר, מכיתה י"א

מיכאל ביטון:  בני עקיבא הציל אותי

מיכאל ביטון:  אז מישהו יסביר לי מה זה תנועת נוער? אבל אם אני אתגלגל עוד 10 שנים והגרף הזה ש-50% ומעלה תשלומי הורים ו-10% מהמימון של תנועות נוער זה מדינה

מיכאל ביטון:  והעניים לא הולכים לתנועות נוער אז מה עשינו? אנחנו רוצים לתקן את החברה

מיכאל ביטון:  התיקון הוא לא רק בניין

מיכאל ביטון:  אנחנו דווקא עושים פה העמקה

מיכאל ביטון:  אני אומר לך שיהיו פה בניינים לתנועות נוער

מיכאל ביטון:  ובזכותנו יהיה להם פאנלים ובזכותנו יהיה להם הכנסה

מיכאל ביטון:  פתאום יהיה לך 20,000 או 40,000 הכנסה שנתית מהבניין לפעילות

מיכאל ביטון:  זה קרה בוועדה הזאת

מיכאל ביטון:  אז אל תדאג כשאנחנו שואלים שאלות קשות

מיכאל ביטון:  אבל תעזרו לנו לשפר את כל מה שאנחנו רוצים

שייקה אל עמי: מיכאל, גם מה שאמרת קודם

שייקה אל עמי:  שיש עכשיו בעיה חברתית כל כך אקוטית, כל כך משמעותית, כל כך דרמטית בהוויה החברתית

שייקה אל עמי:  מכל מיני סיבות: הקורונה, הרשתות

שייקה אל עמי:  הרבה סיבות

שייקה אל עמי:  האלימות שבחוץ היא עכשיו פה

מיכאל ביטון: לא, לא חולקים

מיכאל ביטון:  אין ביניכם בכלל מחלוקת

מיכאל ביטון:  אתם לא אחד מול השני

נדב אלישיב: אין מחלוקת בינינו, לא אמרתי את זה

אפרת אטרה: אגב, במודל שאנחנו מציעים תנועות הנוער הן חלק מהעניין

אפרת אטרה:  זאת אומרת, כשאנחנו עובדים בתוך היישובים תנועות הנוער, מנהלי מחלקות הנוער

רועי תשובה: אני אשמח להגיד איך אנחנו חלק מהעניין, לפחות בחלק מהדברים

רועי תשובה:  אם כבר התבקשנו והתכנסנו

מיכאל ביטון: לא צריכים, זה לא מחלוקת

לימור סון הר-מלך: מצוין, יופי, אנחנו נשמח לשמוע

לימור סון הר-מלך:  אז בואו תאמרו

רועי תשובה: שלום

רועי תשובה:  רועי תשובה, ממועצת תנועות הנוער

רועי תשובה:       אני לא רוצה לדבר הרבה, כי נמצאות איתנו גם מי שמנהלות את התוכניות האלה

לימור סון הר-מלך: גם כן אתן תדברו

רועי תשובה: אוקיי

רועי תשובה:  אני רק אגיד כמה מילים ואני מבקש מאבישג ומנופר טיפה לפרט

רועי תשובה:  תראו, אני שמח שתנועות הנוער הן לא נפרדות מהקהילה שבהן הן פועלות והן לא יוצאות דופן

רועי תשובה:  בתנועות הנוער קיימות, קיימים הקשיים שקיימים בכל קהילה

רועי תשובה:  הילדים שהולכים לבית הספר הם הילדים שבאים לתנועת הנוער

רועי תשובה:  והם באים עם הבעיות שלהם והקשיים שלהם

רועי תשובה:  היתרון היחיד שיש לנו הוא זה שהמדריכים שלהם הם בני נוער והם מרגישים הרבה פעמים הרבה יותר פתוחים איתם

רועי תשובה:  והם מרגישים שאפשר לעשות דברים במסגרת הזאת שאי אפשר לעשות ביחד עם עולם המבוגרים

רועי תשובה:  זה יתרון גדול מאוד

רועי תשובה:       במסגרת הפעילות שלנו בתנועות הנוער אנחנו נתקלים בכל הדברים האלה: גם בחרמות ובריונות מכל הסוגים

רועי תשובה:  גם באובדנות, בקשיים שקשורים בשילוב ילדים עם מוגבלויות, בכל דבר שאיך שהוא אפשר לחשוב שהוא קושי של החברה הכללית להתמודד איתה

רועי תשובה:  אנחנו במשאבים שיש לנו מנסים למצוא את הדרכים להתמודד עם כל הקשיים האלה

רועי תשובה:  אולי, אבישג, את יכולה להרחיב קצת לגבי הנושאים שעלו פה עכשיו ואחר כך נופר בנושא הפעילות שאנחנו עושים למניעת אובדנות

אלי דיין: צהריים טובים

אלי דיין:  שמי אבישג דיין, אני עובדת עם רועי

אלי דיין:  מנהלת פרויקטים במועצת תנועות הנוער

אלי דיין:  בין היתר את התחום של חוסן ומרחב נפשי

אלי דיין:  זה תחום שהקמנו אותו כבר קרוב לפני שלוש שנים

אלי דיין:       חשוב לי להדגיש ולציין, עלו פה סיפורים ביחס לחרמות והתמודדות בתנועות הנוער עם חרמות

אלי דיין:  ידידי פה סיפר על ההתמודדות האישית שלו, כמדריך, כחניך

אלי דיין:  אנחנו לא משאירים את זה ליד המקרה

אלי דיין:  לזה שתהיה מדריכה או מדריך נורא רגיש ואינטליגנט וידע איך להתמודד עם זה

אלי דיין:  לא

אלי דיין:  זאת אומרת, זה אחלה

אלי דיין:  אם זה קורה וכשזה קורה זה מצוין

אלי דיין:  במקביל, התנועות וגם אנחנו מקיימים ומקיימות מחלקות שלמות שעוסקות במרחב בטוח ובחוסן נפשי

אלי דיין:  מקיימים הכשרות למנהלים ומנהלות, לבעלי ובעלות תפקידים בתנועות שמדברים בדיוק על הדברים האלה

אלי דיין:  שחושבים על חרמות ובריונות ומבינים מה זה המנגנון הזה שנקרא חרם

אלי דיין:  מה זה המנגנון הזה שנקרא בריונות

אלי דיין:  איך אני רואה אותו? מה נורות האזהרה? איך ממפים אותו

אלי דיין:  ואז בשלב הבא גם איך אני מתמודדת איתו

אלי דיין:  יש לנו מה שאנחנו קוראים לו נוגדי חרמות, מייבשי ביצות

אלי דיין:  כך אנחנו קוראים לזה בתנועות הנוער

אלי דיין:  בסדר? את הכלים הפרקטיים של השאלות שאני בתור מדריכה יכולה לשאול, דרך אגב, לא רק את החניכים ואת החניכות שלי, גם את עצמי

אלי דיין:  כי בתור נערה כנראה שגם אני עוברת את הדברים האלה בדיוק

אלי דיין:  הם לא פוסחים על אף אחד ועל אף אחת באף קהילה, באף אוכלוסייה

אלי דיין:  בסדר? אנחנו יודעים ויודעות את זה

אלי דיין:  אני רוצה מאוד לחזק את הדברים ששייקה אמר

אלי דיין:  גם אנחנו מסכימים ומסכימות שחרמות ובריונות הם קו אדום

אלי דיין:  ובדיוק כמו שידענו להתמודד בצורה אני חושבת די טובה עם הסיפור של מניעת פגיעות מיניות והתמודדות במקרים של פגיעות מיניות, שאגב, לא תמיד קורים בתוך התנועה

אלי דיין:  לפעמים ילדה שנפגעת בבית תבחר לספר למדריכה שלה

אלי דיין:  ואז התנועה צריכה להתמודד עם זה

אלי דיין:  וכמו שידענו ואנחנו יודעות להתמודד עם זה בצורה מאוד טובה בתנועות ובמועצה, באותו אופן לדעת להתמודד עם עם הנושא הזה

אלי דיין:  להגיד זה קו אדום

אלי דיין:  ודבר שני, להגיד כשם שהמנגנונים והפגיעות האלה קורות בתוך הקבוצה, פגיעות של חרמות ובריונות, הן גם יכולות להיות מטופלות בתוך הקבוצה

אלי דיין:  המדריך והמדריכה, ברגע שהם יקבלו כלים טובים, ויש לנו כלים טובים, איזה שאלות לשאול ולשים קו אדום ולא להתעלם ולא לוותר כשאנחנו רואות שקורים אירועים וכשנאמרה איזה מילה לעצור הכל

אלי דיין:  וזה ממש הכלים והעקרונות שאנחנו נותנות למדריכים ומדריכות בתנועות

אלי דיין:  לא להתעלם

לימור סון הר-מלך: יש תוכנית מסודרת?     

אלי דיין: אנחנו רק לפני כמה חודשים עשינו יום עיון שלם למנהלים ומנהלות בבית ברל, בשיתוף בית ברל

אלי דיין:  כן, כן, כשבעצם את כל ההכשרה שנתנו למנהלים ומנהלות הם הורידו הלאה, להכשרות בשטח, למדריכים ומדריכות

אלי דיין:  לעוד בעלי תפקידים בתנועה שיקבלו את הידע הזה

אלי דיין:  וממש יש סט כלים

אלי דיין:  עבדנו יחד עם עמותת "מצמיחים" שהיא גם עמותה שעוסקת בנושא הזה

אלי דיין:  של להצמיח, של להתמודד עם, של להישיר מבט אל תוך התופעה ולטפל בה

אלי דיין:       האמונה שלנו היא שחניכים וחניכות, מדריכים ומדריכות בתוך תנועות הנוער, מסוגלים מסוגלות להתמודד עם התופעה הזאת ברגע שהם מקבלים את הכלים והעקרונות הנכונים

אלי דיין:  וכשם שהתופעה קורית בתוך הקבוצה היא יכולה גם להיות מטופלת בתוך הקבוצה

אלי דיין:  גם במניעה וגם בטיפול

אלי דיין:  אנחנו עוסקים בעוד הרבה מישורים והיבטים של חוסן ושל פיתוח חוסן נפשי וגם של מניעת התנהגויות סיכון

אלי דיין:  אני לא יודעת אם זה המקום להרחיב עליהם

אלי דיין:  היה לי מאוד מאוד חשוב ביחס לנושא הזה של חרמות ובריונות

אלי דיין:  אנחנו ממש עובדים עליו קשה כבר ממש יותר משלוש שנים, אני רוצה להגיד

אלי דיין:  זה מטופל

אלי דיין:  התנועות לא עומדות מנגד

אלי דיין:  אין וואקום

אלי דיין:  אנחנו מאוד נשמח לשיתופי פעולה

אלי דיין:  אני רוצה שתדעו זה קורה

אלי דיין:  זה מטופל

מיכאל ביטון: זה לא עסק בתנועות נוער, זה עסק בבתי ספר, במרחבים אחרים

מיכאל ביטון:  לא צריך להתגונן, אתם עושים עבודה מעולה

מיכאל ביטון:  אבל לא להנגיד את זה מול הדברים

מיכאל ביטון:  הבעיות אולי לא בתנועות נוער של חרמות חמורות

רועי תשובה: לא, יש אצלנו את הבעיות כמו בכל מקום אחר

רועי תשובה:  אני רוצה לנצל גם את ההזדמנות

רועי תשובה:  אני לא יודע אם שירי עדיין איתנו

רועי תשובה:  אבל אנחנו בהחלט נשמח

רועי תשובה:  כל ארגון, כל גוף שחושב שתנועות הנוער יכולות להיות פלטפורמה להתמודד, לעזור

שייקה אל עמי: יש לנו שילוב מהמם

רועי תשובה: מצוין, אני שמח לשמוע

אפרת אטרה: ואני חושבת שגם ברמה הארצית אנחנו יכולים לחשוב רגע על חיבור

אפרת אטרה:  סך הכל אנחנו כולנו מינהל חברה ונוער בסוף

אפרת אטרה:  ואני חושבת שאנחנו יכולים גם ברמה הארצית לעשות חיבור

רועי תשובה: אני רוצה אולי כמה מילים, אם נופר יכולה לספר על התוכנית למניעת אובדנות שאנחנו מפעילים

נופר עזר: אהלן

נופר עזר:  נופר, גם עובדת במועצת תנועות הנוער

נופר עזר:       אני אספר לכם על תוכנית שאנחנו עושים בשיתוף היחידה למניעת אובדנות במשרד הבריאות

נופר עזר:  תוכנית שנקראת שומרי סף והיא תוכנית שככה הגיעה מהעולם גם אלינו לישראל

נופר עזר:  המטרה שלה זה להכשיר לזיהוי ומניעת אובדנות, לזיהוי נורות אדומות

נופר עזר:  ולתת את הטיפול הראשוני והפנייה נכונה

נופר עזר:       אנחנו מסיימים השנה את השנה השישית של שיתוף הפעולה עם היחידה למניעת אובדנות

נופר עזר:  ובמהלך השנים האלה, קודם כל הנושא הזה הגיע מהשטח, מתוך צורך של התנועות

נופר עזר:  גם להעלות אותו למודעות, גם לקבל את הכלים ואת ההכוונה הנכונה

נופר עזר:  במהלך השנים, עלתה החשיפה של התוכנית והצטרפו כלל תנועות הנוער

נופר עזר:  כבר בשלוש שנים האחרונות אנחנו יכולים לדבר על כלל תנועות הנוער, בכל המגזרים

נופר עזר:  אני מדברת על חברות שלא היו מדברות אובדנות

נופר עזר:  שהמילה "אובדנות" היא לא חלק מהתרבות שלהם

נופר עזר:  אנחנו מדברים על החברה הערבית, הבדואית, הדרוזית, חרדית, דתיים, חילוניים וכל השאר

נופר עזר:       כשבעצם בשלוש שנים האחרונות יש בממוצע 1,400 משתתפים שעוברים את ההכשרה הזאת בשנה

נופר עזר:  כש-70% מהם השם ש"ש

נופר עזר:  בעצם המקום היחיד להבנתי גם בעולם שמכשיר ילדים בגילאי 18 למניעת אובדנות, לזיהוי ומניעת אובדנות

נופר עזר:  וזה בהחלט מציל חיים

נופר עזר:  זה התוכנית שאני יכולה להגיד שאנחנו באמת באמת פרופר מצילים חיים הלכה למעשה

נופר עזר:  מזהים מידי שבוע אנחנו מקבלים עוד ועוד פניות של זיהוי והפניה נכונה

נופר עזר:  התוכנית הזאת בעצם יצרה מחויבות בכל תנועה לזה שיש בעלי תפקיד שאמונים על זה, מחלקת חוסן

נופר עזר:  אנשי מקצוע, פסיכולוג או עובד סוציאלי שמלווה את התנועה

נופר עזר:  דברים שלא היו קיימים בצורה הזאת נכנס לסדירויות

נופר עזר:  סך הכל שנה שישית

נופר עזר:  רצף טיפולי לכל תנועה

נופר עזר:  לכל קצוות המקרה

נופר עזר:  כל הדבר הזה מלווה במעטפת שלנו ומעטפת של פסיכולוגיות מטעם משרד הבריאות

נופר עזר:       בשנתיים האחרונות יצאנו למהלך חדשני וקיצוני, אני אגיד את זה ככה

נופר עזר:  אנחנו מכשירים בתנועות אנשי תנועות שיעבירו את ההכשרות פנים תנועתי

נופר עזר:  עד היום בעצם משרד הבריאות נתן לנו את מנחי שומרי הסף שלו

נופר עזר:  מדובר באנשי טיפול

נופר עזר:  מתוך העבודה הטובה שאנחנו עושים והאמון המשותף, יצרנו הכשרה שמבוססת על אנשי חינוך בתנועות הנוער וגם פסיכולוגים של תנועות הנוער

נופר עזר:  שהם לומדים להעביר את ההכשרה בעצמם ומעבירים אותה בתוך התנועות לכלל שנת השירות, שירות לאומי, רכזים, תנועות בוגרים

נופר עזר:  שנה שעברה סיימנו פיילוט של תשעה

נופר עזר:  השנה אנחנו מסיימים כמעט 30 מנחים, שגם בהם מדובר במנחים מהקבוצה, מכלל המגזרים והחברות

נופר עזר:  כל הדבר הזה עבר גם התאמה מאוד שפתית, גם תרבותית, גם מגזרית וגם לשפת תנועות הנוער

נופר עזר:       אנחנו מבינים יותר ויותר שלבני הנוער ולילדים הרבה יורת קל לפנות ל-ש"ש ולספר

נופר עזר:  הזיהוי של ה-ש"ש הוא הרבה יותר גדול מזיהוי של רכזים, מורים וכן הלאה

נופר עזר:  ומכאן ככה התוכנית צמחה והצליחה

נופר עזר:  ואנחנו עם פנים קדימה להמשיך ולהגדיל

נופר עזר:  ובשאיפה גם להתחיל לרדת לשכבות נמוכות יותר

נופר עזר:  לייצר איזה שהן תוכניות מותאמות גם לתיכונים ולחטיבות לזיהוי ילדים עם מחשבות או נטיות אובדניות וטיפול

אלי דיין: אם אפשר עוד משפט אחד ממש קטן?     

לימור סון הר-מלך: כן, בטח

אלי דיין: זה עלה פה מקודם

אלי דיין:       חשוב לי להגיד שביחס לסיפור המבנה וכן בית ולא בית

אלי דיין:  מאוד קשה לדבר עם ילדים וילדים על מרחב בטוח כשהדלת בשירותים בסניף לא ננעלת

אלי דיין:  המקום, המרחב הפיזי שבו ילדים וילדות, בני ובנות נוער נמצאים הוא קריטי, כי הוא מהווה את התשתית הפיזית שעליה יושבת התשתית המנטלית והנפשית שאנחנו מדברים ומדברות איתם

לימור סון הר-מלך: תודה רבה

לימור סון הר-מלך:  מרכז השלטון המקומי

הדר אליהו: צהריים טובים

הדר אליהו:  ראשית, התנצלותי, אני קצת התברברתי הבוקר, שאיחרתי

הדר אליהו:       אני כבר שעה יושבת ומקשיבה

הדר אליהו:  ואני רוצה רגע להגיד את הדברים שלי באיזה שהיא ראיה ככה יותר רחבה על כל מה שנאמר עד כה

הדר אליהו:  אם על התנועות ואם על הדוגמאות של הפעילויות המדהימות לטיפול בחרם ואובדנות

הדר אליהו:       קודם כל, אני מבינה שלפתחה של הוועדה, ההחלטה המרכזית, מבנים, נקרא לזה מבנה, חומר ונפש, פעילות

הדר אליהו:  זה מה שאני מבינה

הדר אליהו:  אני גם מבינה שאין ספק, אין ספק, זאת ההבנה שלי, חברים, מהצד, ואני לא חברה בוועדה מבחינת היכולת שלי להחליט פה, שאין ספק בחשיבות של המבנים לתנועות הנוער

הדר אליהו:  מרכז השלטון המקומי גם הוציא מכתב בנושא

הדר אליהו:  אנחנו כן הבהרנו באופן חד משמעי שאנחנו לא רואים מציאות של הרשויות שמדובר בהן 1 עד 5 מסוגלות לתת יותר מ-5% השתתפות

הדר אליהו:  אני שמעתי את העניין הדיפרנציאלי

הדר אליהו:  אני לא יודעת עד כמה הדיפרנציאליות תעזור לרשויות ב-1 עד 5

הדר אליהו:  אם זה היה 1 עד 10

לימור סון הר-מלך: לא, בדיפרנציאליות אנחנו דיברנו על הפעילות

לימור סון הר-מלך:  נכון?     

הדר אליהו: אוקיי, מעולה, מעולה

לימור סון הר-מלך: על הפעילות הזה

לימור סון הר-מלך:  ובאמת הרשויות שזה הבינוי שאנחנו מדברים עליהם אז אנחנו דורשים, ההמלצות של הוועדה יהיו באמת את המאצ'ינג להתאים

הדר אליהו: כן, אני מבינה

הדר אליהו:  קודם כל, לעניין המבנה, אני לתחושתי, אני גם רוצה להגיד את זה שוב

הדר אליהו:  אנחנו מאוד בעד

הדר אליהו:  ואני רוצה גם להבהיר למה

הדר אליהו:  מרכז השלטון המקומי, הרשויות המקומיות במדינת ישראל, את כל המבנים לחינוך הבלתי פורמלית הן בונות מהכספים שלהם, נקודה

הדר אליהו:  אוקיי? כספים שלהם, זה שלהם מכל מיני מקורות

הדר אליהו:  לא מאף אחד

הדר אליהו:  כולל שני הגרוש אבל החשובים האלה, ה-5 מיליון שהיו אמורים להגיע ממשרד החינוך גם לא הגיעו, כפי שתואר פה מכל מיני, מרוב בחירות שהיו פה או מסיבות אחרות

הדר אליהו:  ואחד מהמקורות של הרשויות המקומיות זה מפעל הפיס

הדר אליהו:  אני חוזרת ואומרת, אחד מהמקורות

הדר אליהו:  עכשיו, יש כאלה רשויות שהן ממש רוצות

הדר אליהו:  אבל מה לעשות? אם אני צריכה, אם אני ראש רשות, ואני צריכה לבנות גן ילדים או מרכז נוער, אני אבנה גן ילדים

הדר אליהו:  קודם כל, יש לי חובה כלפי המדינה

הדר אליהו:  אוקיי? כלפי התושבים שלי

הדר אליהו:  אבל החובה הזאת יושבת על פקודת העיריות וכו' וכו', לא ניכנס לזה עכשיו

הדר אליהו:       מועדוני נוער נמצאים בתוך האופציה של הרשות המקומית לבחור כדי להקצות את המשאבים שהיא מקבלת ממפעל הפיס

הדר אליהו:  יש רשויות שעושות את זה לטובת התנועות, יש רשויות שעושות את זה לטובת פעילויות אחרות שנעשות על ידי מחלקות הנוער ברשות המקומית

הדר אליהו:  גם נציין שהרבה מאוד ממחלקות הנוער עובדות בשיתוף פעולה נהדר עם תנועות הנוער

הדר אליהו:  ולא רק עם התנועות, גם עם החברה למתנ"סים

הדר אליהו:  אוקיי? זה ברמה הכללית

הדר אליהו:       אני עכשיו רוצה לדבר על הפעולות

הדר אליהו:  יש קורלציה די מובהקת בין היעדר המבנים או המבנים הראויים, לא מדברת על מבנה פה, מבנה שם, אלא בראייה רשותית, לבין היכולת או היעדר היכולת של הרשות המקומית להקצות תקציבים לטובת חינוך בלתי פורמלי

הדר אליהו:  אוקיי? זאת אומרת שיש פערים בין הרשויות

הדר אליהו:  חבר הכנסת ביטון כבר דיבר

מיכאל ביטון: זה לא רק פערים, המדינה ברחה מאחריות

מיכאל ביטון:  מתארים פה מצב של 30% שהפך ל-10% מימון מדינה לבלתי פורמלי

הדר אליהו: אני מסכימה

מיכאל ביטון: איפה כתוב בחוק שרשויות מקומיות צריכות לממן את החינוך במקום המדינה? איפה זה מופיע בחוק?     

הדר אליהו: נכון

הדר אליהו:  וזאת הנקודה הבאה שלי

הדר אליהו:  מה שקרה זה שמדינת ישראל לאורך שנים, סליחה על המילה, הפקירה את החינוך הבלתי פורמלי

הדר אליהו:  והתקציבים רק הולכים וקטנים, אוקיי? והחינוך הבלתי פורמלי הוא לא רק התנועות, הוא לא רק הארגונים, הוא לא רק מה שקורה בחברה למתנ"סים

לימור סון הר-מלך: אנחנו מדברים עכשיו אבל על התנועות

לימור סון הר-מלך:  בסדר?     

הדר אליהו: אני יודעת, אני יודעת

לימור סון הר-מלך: כן

לימור סון הר-מלך:  אז תתייחסי

לימור סון הר-מלך:  לא, כי פשוט הזמן שלנו

לימור סון הר-מלך:  כן

מיכאל ביטון: לא, אבל זה חשוב, סליחה

מיכאל ביטון:  אבל עמדת רשויות מקומיות בשולחן הזה היא חשובה

לימור סון הר-מלך: היא מאוד חשובה, אבל זה לא הדיון

מיכאל ביטון: והיא צריכה להשמיע את דברה

לימור סון הר-מלך: לא, לא, לא

מיכאל ביטון: הרשויות המקומיות לא מחליפות את הממשלה, עם כל הכבוד לכם

מיכאל ביטון:  היא צריכה להשמיע את קולה עד הסוף

לימור סון הר-מלך: אין בעיה

לימור סון הר-מלך:  יש דיון - - -     

מיכאל ביטון: כל החקיקה פה בכנסת רשויות צריכות להכניס לממשלה

לימור סון הר-מלך: חבר הכנסת מיכאל ביטון, הדיון הזה זה לא הנושא

מיכאל ביטון: זה כן הנושא

לימור סון הר-מלך: זה לא הנושא

לימור סון הר-מלך:  כי יש דיון היום בשעה 13:00, אולי, לא יודעת אם אתה מתכנן להיות או לא

מיכאל ביטון: אני מתכנן להיות

לימור סון הר-מלך: אבל אז שם היא תצטרך להשמיע את הדברים האלה

מיכאל ביטון: אבל אף אחד לא עצר פה דוברים אחרים

מיכאל ביטון:  והיא מייצגת 260 רשויות מקומיות

לימור סון הר-מלך: כן, אבל יש מישהו שאנחנו, שאני רוצה לשמוע

מיכאל ביטון: והיא צריכה להגיד את דברה עד הסוף

לימור סון הר-מלך: אין לי בעיה

מיכאל ביטון: והיא לא צריכה להחליף את הממשלה

לימור סון הר-מלך: לא, אני מסכימה

לימור סון הר-מלך:  זה נאמר, זה די ברור

לימור סון הר-מלך:  אני רק ביקשתי שהיא תתייחס - - -     

הדר אליהו: אני רוצה רגע להתייחס

לימור סון הר-מלך: סליחה

לימור סון הר-מלך:  פה אנחנו מדברים על תנועות, הדיון הוא על תנועות הנוער

לימור סון הר-מלך:  אני אשמח אם היא תתייחס, אם תתכנסי לנושא

הדר אליהו: אוקיי

הדר אליהו:  אז ראשית, אני מתנצלת, הבהירה לי הבחורה שניגשה אליי על ההבחנה בין הפגישה עכשיו לאחר כך

הדר אליהו:  עכשיו תוכניות, אחר כך מבנים

הדר אליהו:  אני כן אגיד ככה ואתייחס לתוכניות שהוצגו פה והתוכניות של התנועות

הדר אליהו:       תנועות הנוער יודעות את העבודה, נקודה

הדר אליהו:  אני חושבת שלהיכנס לעניין הזה זה באמת חבל על הזמן

הדר אליהו:  הן יודעות את העבודה

הדר אליהו:  האם רק הן יודעות את העבודה? התשובה היא לא

הדר אליהו:  אבל הן עושה עבודה מעולה

הדר אליהו:  יש פה את החברה למתנ"סים, יש את העמותה ששמענו

הדר אליהו:  ומה שקרה פה, שכביכול, סליחה רגע, שכאילו הייתה פה התגוננות

הדר אליהו:  לא זאת הייתה הכוונה

הדר אליהו:  אני רוצה רגע להדגיש משהו דרך זה

הדר אליהו:  יש עוד גופים שעושים עבודה מדהימה במדינת ישראל בתחום החרם והאובדנות

הדר אליהו:  אוקיי? ואני חושבת שהשאלה שצריכה לשבת לפתחה של הוועדה היא שאלה הרבה יותר רחבה

הדר אליהו:  אוקיי? האם הוועדה הזאת מעוניינת לתת חלק מהתקציב לטובת פעילויות ולהגדיר שהפעילויות הן לטובת חרם ואובדנות

הדר אליהו:  זה אחד

הדר אליהו:  זה לתפיסתי, זאת גם ההצעה שלי

הדר אליהו:  שתיים, יש פה הבחנה מאוד ברורה

הדר אליהו:  בתפיסה שלי אני רואה פה תוכנית רשותית ותוכנית לא פחות חשובה, תוכנית ארגונית

הדר אליהו:  יש משהו מאוד חשוב לשמור על המקום העצמאי של ארגון

הדר אליהו:  גם מחלקות הנוער ברשויות המקומיות עושות את הדברים שלהם ויש להם את הדברים שהן עושות בשיתופי פעולה

הדר אליהו:  אותו דבר לתנועות, אותו דבר לארגונים, אותו דבר למתנ"סים

הדר אליהו:  אז גם יש פה איזה שהיא החלטה שצריכה להתקבל, ואני מקווה שהיא תתקבל, שיהיה חלק מהתקציב לפעולות

הדר אליהו:  חלקו שיוגדר, כמובן לפי מה שהוועדה, היועצת המשפטית תאשר, לטובת חרם ואובדנות

לימור סון הר-מלך: זה לא היועצת המשפטית

הדר אליהו: אני לא יודעת איך זה עובד

לימור סון הר-מלך: זה מה שהוועדה תחליט

הדר אליהו: אני לא יודעת איך זה עובד, אני אומרת את דעתי

הדר אליהו:  אני לא רוצה ליפול בלשוני

הדר אליהו:  ומה שחשוב פה לעשות את ההבחנה בין תקציבים שיהיו ספציפיים, להבין שיש פה הבחנה בין משהו שהוא רשותי לבין משהו שהוא ארגוני נקרא לו, ולשיקולכם מה שיותר חשוב

הדר אליהו:  אני חושבת שהכל חשוב

הדר אליהו:  אני לא רוצה להקטין בשום דבר

הדר אליהו:  אני נמצאת במצב, ואני אומרת את זה, ואני אומרת את זה לפרוטוקול

הדר אליהו:  כנסת ישראל זורקת לנו פירור, אני כבר לוקחת אותו

הדר אליהו:  אוקיי? לאן שתזרקו אותו אני אקח אותו

הדר אליהו:  כי אני באותה מידה יכולתי לשבת פה ולהגיד חברים, לא, אני לא מוכנה מבנים לתנועות הנוער

הדר אליהו:  אני רוצה מבנים לרשויות המקומיות

הדר אליהו:  כל רשות מקומית תבחר למה היא רוצה לטובת החינוך הבלתי פורמלי

לימור סון הר-מלך: בשביל זה את לא חברת כנסת

לימור סון הר-מלך:  אוקיי

הדר אליהו: לא, לא, הכוונה שלי, אבל אנחנו בחרנו

הדר אליהו:  מרכז השלטון המקומי - - -     

לימור סון הר-מלך: אוקיי, בסדר

הדר אליהו: שנייה, אני לא אומרת את זה כהתרסה

הדר אליהו:  אלא בגלל שהמצב כל כך קשה, כדי להבהיר לכם - - -     

לימור סון הר-מלך: אוקיי, הבנו

הדר אליהו: - - - עד כמה הפערים קשים מאוד

לימור סון הר-מלך: גדולים, כן

הדר אליהו: בכלל מדינת ישראל הדירה את רגליה

לימור סון הר-מלך: נכון

לימור סון הר-מלך:  אנחנו את הנתונים האלה לצערנו הרב, אני מסכימה איתך

הדר אליהו: קל להתפאר בנוער, אבל לא באמת להשקיע בו

הילה זהבי: אפשר להוסיף כמה מילים? אני גם ממרכז השלטון

לימור סון הר-מלך: לא, לא, לא, רגע

לימור סון הר-מלך:  אנחנו עוברים לזום

לימור סון הר-מלך:  אופק ראשון, מי שנבחרה להדליק משואה ביום העצמאות האחרון

לימור סון הר-מלך:  הנערה שנלחמת ונאבקת וריגשה את כולנו בחרמות

לימור סון הר-מלך:  ואופק, אני מבינה שחן, אחותה, אופק, יש לך?      

אופק ראשון: אין לי קול

לימור סון הר-מלך: אוקיי, אז חן, בואי תני לנו את ראשי הפרקים של אופק

חן ראשון: כן

חן ראשון:  טוב, אז קודם כל, אנחנו מתנצלות, אופק מרצה בהרבה בתי ספר בזמן האחרון והלך לה הקול

חן ראשון:  אחרי כמה הרצאות של יום שישי

חן ראשון:  אני אספר קצת

חן ראשון:  אופק עברה חרם מאוד קשה בכל היסודי שלה, מכיתה א' ועד כיתה ו'

חן ראשון:  חרם שכלל גם, בהתחלה זה התחיל כמובן כחרם פאסיבי

חן ראשון:  לא כל כך ידענו, לא הבנו מה קורה

חן ראשון:  לאט לאט זה הלך והתגבר, עד שהגיע לאלימות פיזית

חן ראשון:  היא שברה יד

חן ראשון:  אלימות מילולית

חן ראשון:  אזעקת אופק, שעל שמה זה ההרצאה היום, שכל הזמן היו קוראים אזעקת אופק ובורחים בכל פעם שהיא ניסתה להתקרב לילדים בבית הספר

חן ראשון:  זה גרם לה ממש להרגשה של להיות שקופה

חן ראשון:  פשוט להיות שקופה

חן ראשון:  והמחיר של זה הוא מחיר מאוד מאוד כבד, שהיום היא מאובחנת עם פוסט טראומה כתוצאה מהחרם הזה

חן ראשון:  זה לא רק כותרת

חן ראשון:  לפוסט טראומה יש השלכות על כל תחומי החיים שלה ושלנו כמשפחה

חן ראשון:  יש לזה המון השלכות

חן ראשון:       אופק לא הייתה בתנועות נוער, לצערנו

חן ראשון:  היא לא יכלה ללכת לתנועות נוער, כי כל החברים המקובלים כמובן הם אלה שנמצאים שם והיא לא יכלה להתקרב, לא לתנועות נוער, לא לחוגים המבוקשים שהיו פה בשכונה שלנו

חן ראשון:  אבל אני חושבת שקודם כל אחרי שהיא התפרסמה מאז כמובן יש לה את סיירת החרם, שהיא מפקדת סיירת החרם של הצינור

חן ראשון:  ופונים אלינו עשרות, אם לא מאות, כל יום, הורים, ילדים, סבתות שדואגות לנכדים שלהם

חן ראשון:  שלא יודעים מה לעשות

חן ראשון:  אנחנו קורסות מעומס

חן ראשון:  אני בטוחה ששירי מבינה אותנו ויודעת

חן ראשון:  גם היא במקום הזה

חן ראשון:  קורסות פשוט מעומס של פניות, כי אין לאנשים לאן לפנות

חן ראשון:       אנחנו מסכימות עם חבר הכנסת מיכאל ביטון שאמר אין מספיק תקציב

חן ראשון:  אין בכלל, לדעתי, לדבר הזה

חן ראשון:  אין פרוטוקול נורמלי בבתי הספר

חן ראשון:  אופק מנסה להיפגש עם חברי כנסת ושרים כדי לקדם חקיקה ואני מקווה שבעזרת השם זה באמת ייצא לפועל

חן ראשון:  אבל אני כל כך שמחה שהיוזמה הזאת של תנועות הנוער רוצים לקחת את הנושא הזה ולעשות איתו, באמת לקדם אותו

חן ראשון:  שוב, אני אומרת, צריך תקציב גם לתחום הזה

חן ראשון:  חייב תקציב לתחום הזה

חן ראשון:  זה מגפה של ממש

חן ראשון:  זה מגפה יותר גרועה מהקורונה

חן ראשון:  1 ל-5 ילדים במדינה הזאת נפגע

חן ראשון:  זה פגיעות לטווח הרחוק

חן ראשון:  זה פגיעות שעולות בחיים של ילדים

חן ראשון:  ילדים מתאבדים

חן ראשון:  אנחנו לא תמיד שומעים עליהם

חן ראשון:  משפחות נהרסות

חן ראשון:  הורים מתגרשים בגלל זה, ילדים מאובחנים עם דיכאון, עם פוסט טראומה, עם חרדות, עם אנורקסיה, עם בולימיה

חן ראשון:  אני לא רוצה להגיד לכם מה אנחנו בשטח רואים ושומעים

חן ראשון:  כל הרצאה של אופק מאות ילדים שבאים אליה ובוכים ומספרים לה

חן ראשון:  כמובן שיש לזה גם השלכות טובות שאחר כך היא מקבלת הודעות שילדים אחר כך הולכים ועוזרים לילדים אחרים

חן ראשון:  ומישהו שכתב לה בהרצאה האחרונה שיש באמת ילדה מוחרמת בכיתה והוא הלך וישב לידה, כי סוף סוף הוא הבין מה זה אומר חרם

חן ראשון:  ילדים לא מבינים

חן ראשון:  עדיין המודעות בחיתולים, בחיתולים

חן ראשון:  אנחנו צריכים להתחיל את זה מהגן

חן ראשון:  גננות פונות אליי

חן ראשון:  גננות

חן ראשון:  שאומרות חן, זה מתחיל עכשיו

חן ראשון:  מה אני עושה? מורים לא יודעים מה הם עושים

חן ראשון:  הפרוטוקול היום, אם יש בכלל כזה, לא נראה לי שיש

חן ראשון:  מה שעושים היום זה להשעות ילדים ליומיים, שלושה, את הילדים המחרימים, שזה פרס בשבילם

חן ראשון:  בזמן שהם מוחרמים הם לא עושים כלום, יושבים בבית, רואים טלוויזיה וחוזרים לכיתה

חן ראשון:  והילד המאוים והקורבן נשאר שם

חן ראשון:  הדבר היחיד שקורה היום זה שמוציאים את הילד המוחרם

חן ראשון:  הוא זה שצריך ללכת לחפש בתי ספר

חן ראשון:  הוא זה שצריך עם המצב הנפשי שלו וחוסר הביטחון להיכנס לכיתה חדשה

חן ראשון:  להתמודד עם מורים חדשים

חן ראשון:  הוא זה שצריך לעבור עיר

חן ראשון:  שההורים שלו צריכים לעבור דירה, שההורים שלו צריכים להשקיע בכספים בפסיכולוגים

חן ראשון:  והיום אין פסיכולוגים בקופה

חן ראשון:  זה רק ללכת ולשלם פרטי

חן ראשון:       הוא זה שנופל בין הכיסאות, הוא והמשפחה שלו

חן ראשון:  אנחנו נפלנו בין הכיסאות

חן ראשון:  אנחנו

חן ראשון:  אבא שלי קיבל התקף לב בתקופה הזאת

חן ראשון:  אופק הייתה מאושפזת בבית חולים, על כיסא גלגלים, במשך חודש

חן ראשון:  כי היא לא יכלה לעמוד על הרגליים כתוצאה מהנזק הנפשי שנוצר לה

חן ראשון:  אמא שלי התמוטטה

חן ראשון:  אין היום, אין היום, אין

חן ראשון:  זה אנחנו, זה שירי, זה כנפי דרור

חן ראשון:  אנחנו מחזיקים את זה

חן ראשון:  אנשים פרטיים

חן ראשון:  אנחנו, כן, אני מקווה שאנחנו נעשה שיתוף פעולה ביחד ונתחבר עם כנפי דרור, עם ים של חברים, עם סיירת החרם

חן ראשון:  כולנו ביחד צריכים לעשות עם זה משהו גדול ולהרעיד את המדינה הזאת

חן ראשון:  ולקבל תקציבים, כי זה יותר גרוע מהקורונה

חן ראשון:  1 ל-5

חן ראשון:  1 ל-5 ילדים

חן ראשון:  בבקשה

חן ראשון:  בואו נעשה עם זה משהו, זה דבר ראשון

חן ראשון:       דבר שני, אנחנו מודות לכם שתנועות הנוער רוצים להתגייס לדבר הזה

חן ראשון:  ואמנם ילדים מוחרמים לא מגיעים לתנועות הנוער

חן ראשון:  אבל אנחנו רוצים שתנועות הנוער יגיעו אליהם

חן ראשון:  בואו נעשה ביחד שהם יצאו לבתי הספר

חן ראשון:  יש לנו, אנחנו ושירי ביחד נראה לי אלפים ביום, שאנחנו יכולים להפנות לתנועות הנוער

חן ראשון:  פונים אלינו נגיד ילדים מתנועות הנוער, סתם לדוגמה, בחריש

חן ראשון:  אז נפנה לחריש

חן ראשון:  נעשה שיתוף פעולה

חן ראשון:  תנועות הנוער ייפגשו עם הילדים, עם המשפחה, יעשו איזה פעילות ביחד

חן ראשון:  ירימו לו

חן ראשון:  נעשה איזה משהו ביחד

חן ראשון:  ומעבר לזה, צריך לעשות כמובן הרבה הדרכות ולתת כלים

חן ראשון:  עם כל התפניות האלה שאנחנו כותבים ומרימים

חן ראשון:  זה גם משהו שמאוד חשוב

חן ראשון:       וכמו שכבר אמרנו, בבקשה, בואו נעשה חקיקה שלא תוציא את הילדים המוחרמים מהכיתות, שתוציא את הילדים המחרימים

חן ראשון:  הם גם צריכים טיפול, הם גם צריכים עזרה

חן ראשון:  אנחנו צריכים לעשות אם זה משהו

חן ראשון:  זה לא יתכן

חן ראשון:  מה שקורה פה היום אין לכם מושג

חן ראשון:  אני חושבת שאנחנו ושירי וכנפי דרור יכולים לבוא ולספר לכם סיפורים מפה ועד, לא יודעת, אתם תשבו ותבכו

חן ראשון:  פשוט תשבו ותבכו, לשמוע מה אנחנו עוברים ומה אנחנו שומעים

חן ראשון:  בבקשה

חן ראשון:       מעולה, בואו נשקיע במבנים, בתקורות, אבל גם צריך להשקיע באנשים ולעשות שיתוף פעולה ביחד עם תנועות הנוער

חן ראשון:  נתחיל בזה לפחות וננסה ביחד לעשות עם זה דברים גם יותר גדולים בהמשך

לימור סון הר-מלך: חן, תודה רבה רבה על הדברים

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שלמי שעוד נשאר איזה שהוא ספק על החשיבות של לטפל בדבר הזה, אז עכשיו אין לו שום ספק

לימור סון הר-מלך:  תודה רבה

לימור סון הר-מלך:  ממש תודה רבה

לימור סון הר-מלך:       ואופק, יש משהו שאת היית רוצה, אפילו משפט להגיד שלא נאמר?     

אופק ראשון: אני, האמת, הייתי רק רוצה שכאילו, סליחה

מיכאל ביטון: שומעים אותך

מיכאל ביטון:  שומעים, הכל טוב

לימור סון הר-מלך: שומעים מצוין

מיכאל ביטון: דברי בלחש, שומעים אותך

אופק ראשון: שמשהו יקרה, שמשהו ישתנה

אופק ראשון:  אני חושבת שיש המון ילדים שנופלים בין הכיסאות ופשוט לא רואים אותם

אופק ראשון:  ואז הם שמים קץ בעצמם לנושא הזה

אופק ראשון:  לכאב שלהם

מיכאל ביטון: תודה, מקסימה

מיכאל ביטון:  תודה רבה

לימור סון הר-מלך: תודה רבה, ממש

לימור סון הר-מלך:  הלוואי שמשהו ישתנה

לימור סון הר-מלך:  תודה רבה

לימור סון הר-מלך:  כן, משרד הרווחה, ענבר זיתון

ענבר זיתון: צהריים טובים, שלום לכולם

ענבר זיתון:  ענבר זיתון, ממינהל מוגבלויות, משרד הרווחה

ענבר זיתון:       אז באמת אני יושבת פה ואני שומעת את כל הדברים

ענבר זיתון:  ואני רוצה להוסיף נדבך על עוד נדבך על עוד נדבך, ובאמת בשנים האחרונות אנחנו רואים יותר את אוכלוסיית הקצה שהופכת להיות השגרה והנורמה

ענבר זיתון:  שזה אומר הנוער בסיכון, ילדים עם מוגבלות

ענבר זיתון:  שאם אנחנו מדברים על חרם והדרה, אז איפה זה, על אחת כמה וכמה, שם אותם

ענבר זיתון:       אנחנו כמשרד הרווחה עובדים בשיתוף פעולה עם משרד החינוך בכל מה שקשור לתנועות הנוער

ענבר זיתון:  בנוסף לזה אנחנו גם נותנים תמיכות לארגונים שמפעילים פעילויות שמשלבות ילדים עם וללא מוגבלות

ענבר זיתון:  הצופים, כנפיים של קרמבו, הנוער העובד והלומד וכו'

ענבר זיתון:  אבל אנחנו רואים יותר ויותר אירועי קצה

ענבר זיתון:  רואים יותר ויותר אלימות

ענבר זיתון:  יותר ויותר הדרה של ילדים עם מוגבלות, של נוער בסיכון

ענבר זיתון:  ואני חושבת שאנחנו צריכים באמת לשים פה דגש על כמה כיוונים

ענבר זיתון:  דיברו פה על הכשרות

ענבר זיתון:  הכשרות באמת למדריכים

ענבר זיתון:  צריך לזכור שאם אנחנו כאנשים מבוגרים הרבה פעמים לא יודעים איך להתמודד עם אירועי קצה או איך לתת תחושה של השתתפות מלאה לילד עם מוגבלות בקהילה, אז על אחת כמה וכמה כשאנחנו מדברים על בני נוער, כשהם מדריכים בכיתות י', י"א, י"ב

ענבר זיתון:  אז חייבת להינתן ההכשרה כמו שדובר פה, אבל גם להוסיף לזה עוד נדבך של הדרכות קבועות וליווי מקצועי של אנשי מקצוע בעבודה השוטפת

אפרת אטרה: מהצד השני אני חייבת לדייק את זה

אפרת אטרה:  מצד שני, יש לנערים ולנערות האלה יש להם יתרון

ענבר זיתון: נכון, מסכימה

אפרת אטרה: כי הרבה פעמים יש איזה שהוא חיבור שגם איש מקצוע ורמות של אמון ובניית אמון שגם איש מקצוע לא מצליח לעשות

ענבר זיתון: נכון

ענבר זיתון:  ולכן אנחנו דווקא כן רואים את המדריכים האלה כאיזה שהוא שופר באמת במקום הכי נכון לתת את הכלים לילדים ולצעירים

ענבר זיתון:  אבל גם הם צריכים את הכלים בעצמם

ענבר זיתון:  והם יכולים להיעזר בליווי המקצועי הזה

ענבר זיתון:  כי כמו שהם נותנים את הכלים, אנחנו מאמינים שגם הילדים קולטים את הכלים האלה

ענבר זיתון:  ובעצם התנועות האלה הן פלטפורמה מבחינתנו לצמיחה במיומנויות, בכישורים לחיים עצמאיים ולחיים טובים עבור הילדים עם המוגבלות והנוער בסיכון

ענבר זיתון:  ולכן ההדרכות וההכשרות והליווי המקצועי לאורך כל הפעילות השופטת היא סופר משמעותית

ענבר זיתון:       עלה פה הנושא של שינוי עמדות

ענבר זיתון:  הנושא של העבודה עם המשפחות, עם האוכלוסייה הכללית

ענבר זיתון:  אנחנו כמנהל מוגבלויות מובילים הרבה מאוד פלטפורמות לשינוי עמדות כלפי אוכלוסייה של אנשים עם מוגבלות ואלה פלטפורמות מאוד מאוד חשובות שתופסות נפח מאוד משמעותי בעבודת הרשויות הרבה פעמים, באגפים של שירותים חברתיים

ענבר זיתון:  וצריך לחשוב באמת איך עושים את החיבור

ענבר זיתון:  והחיבור הזה למחלקות לשירותים חברתיים ולמשרד הרווחה, בין אם מדובר בנוער בסיכון או בין אם מדובר בנער/ה עם מוגבלות

ענבר זיתון:  חייב להיות רפרנט

ענבר זיתון:  חייב להיות איש מקצוע שיושב ברשות, שהוא עושה את החיבור

ענבר זיתון:  עובד סוציאלי שהוא עושה את החיבור לרווחה

ענבר זיתון:  כי אם אנחנו הרבה פעמים גם תנועות הנוער עצמן מדווחות שהן נתקלות בסיטואציות מורכבות, פגיעות מיניות, אלימות מאוד מאוד קשה

ענבר זיתון:  הרבה פעמים המענה שיודעים עליו זה לאו דווקא המענה הנכון, כמו ישר ללכת למשטרה

ענבר זיתון:  יש הרבה פעמים גורמי מקצוע במחלקות לשירותים חברתיים ברווחה שיודעים לתת את תוכנית הטיפול המתאימה ביותר

ענבר זיתון:  שגם תיתן את ההכלה הרגשית שהילד כל כך זקוק לה

ענבר זיתון:  בין אם זה נער בסיכון או ילד עם מוגבלות

ענבר זיתון:  וגם למשפחה, חשוב להגיד את זה, שגם המשפחה צריכה את המעטפת

ענבר זיתון:  וזה משהו שהמחלקה לשירותים חברתיים ומשרד הרווחה יודעים לתת

אפרת אטרה: אני יכולה להתייחס?     

לימור סון הר-מלך: ממש מילה

לימור סון הר-מלך:  כן?     

אפרת אטרה: אני רוצה רק להגיד שבישובים שהתחלנו את הפיילוט יושבים בשולחנות העגולים כולם: הרווחה, השפ"ח, תנועות הנוער, מחלקות הנוער, כולם

ענבר זיתון: נכון, נכון, זה הכי חשוב

אפרת אטרה: בכל רשות אנחנו באים ואומרים אתם תחליטו מי מוביל את זה

אפרת אטרה:  אז באחת הרשויות השפ"ח לקח את זה וברשות אחרת הרווחה לקחה את זה

אפרת אטרה:  אבל זה בדיוק מה שאני אומרת

אפרת אטרה:  לקחת את כל המנגנונים הקיימים ופשוט לגייס אותם לטובת הדבר הזה

אפרת אטרה:       אבל אני רוצה להגיד שגם הרווחה וגם השפ"ח הם לגמרי חלק מהמודל שאנחנו מביאים לתוך הרשויות

ענבר זיתון: מעולה

ענבר זיתון:  כי אנחנו גם למדנו במהלך העבודה השוטפת שלנו שמשרד אחד לא יכול לעבוד, או ארגון אחד לא יכול לעבוד בפני עצמו

אפרת אטרה: לגמרי

אפרת אטרה:  ברור לגמרי

ענבר זיתון: חייבים פה החיבורים וחייבים פה שיתופי הפעולה

ענבר זיתון:  ואם לא היו החיבורים

אפרת אטרה: זה בדיוק המודל שאנחנו מדברים עליו

שייקה אל עמי: קהילה היא קהילה, היא הקהילה

שייקה אל עמי:  בסוף זה שינויים קהילתיים

אפרת אטרה: בדיוק, זה מה שאנחנו אומרים, הקהילה לוקחת אחריות

אפרת אטרה:  זה בדיוק זה

אפרת אטרה:  הקהילה לוקחת אחריות, זה בדיוק זה

אפרת אטרה:  כל אנשי המקצוע ברשות לוקחים אחריות

ענבר זיתון: נכון

ענבר זיתון:  ואנחנו כמשרד הרווחה, אתם יכולים גם לראות את החוק החדש לשירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות

ענבר זיתון:  הוא לחלוטין מדבר על השתתפות מיטבית ומלאה בקהילה

ענבר זיתון:  איך אנחנו מגייסים את הקהילה כדי לאפשר באמת לאנשים עם מוגבלות וילדים עם מוגבלות להשתלב באופן מיטבי והכי טוב שהם יכולים, למיצוי הפוטנציאל המקסימלי שלהם

ענבר זיתון:  אז החיבורים האלה הם סופר משמעותיים

שייקה אל עמי: לכן המודל שלנו מדבר מצד אחד על זה שהרשות לוקחת אחריות

שייקה אל עמי:  באמת כאילו במובן הזה, מלמעלה, מראש עיר

שייקה אל עמי:  זה לא משנה

שייקה אל עמי:  הוא יודע לייצר את השולחן העירוני

שייקה אל עמי:  ומצד שני, בסוף אנחנו צריכים סוכני שינוי

שייקה אל עמי:  את כל הרבנים, את כל מנהיגי הקהילות, מה שנקרא מדריכי תנועות הנוער

שייקה אל עמי:  הם בעצם סוכני השינוי

שייקה אל עמי:  זה המודל שלנו

לימור סון הר-מלך: טוב

לימור סון הר-מלך:  תודה רבה

לימור סון הר-מלך:  אז בואו נסכם את הישיבה הזאת

הילה זהבי: אפשר להוסיף כמה מילים?     

לימור סון הר-מלך: כן

לימור סון הר-מלך:  רק תציגי את עצמך

לימור סון הר-מלך:  אבל יש לך דקה

הילה זהבי: הילה זהבי, כלכלנית, מנהלת תחום תקציב במרכז שלטון מקומי

הילה זהבי:       חרמות זה אכן מטרה חינוכית וזה עונה למטרות החוק

הילה זהבי:  והמפגש בתנועות הנוער באמת ימנע את זה, אנחנו מבינים את זה מאוד

הילה זהבי:  ולכן צריך להשקיע בתנועות הנוער

הילה זהבי:  אני רוצה שתקחו כדוגמה את הרשות לביטחון קהילתי שהייתה בעבר הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול

הילה זהבי:  היום היא נותנת תמיכות לרשויות המקומיות החלשות במאה אחוז תקצוב

הילה זהבי:  קחו את זה כדוגמה

הילה זהבי:  שם באמת יש נושאים משיקים

הילה זהבי:  יש שם מניעת אלימות, כל הנושאים של האלכוהול, של זנות

הילה זהבי:  הנושאים הקשים ביותר, שגם פה עם עלו

הילה זהבי:  מניעת אובדנות

הילה זהבי:  נושאים משיקים

הילה זהבי:  שם מתקצבים רשויות חלשות במאה אחוז תקצוב

הילה זהבי:  אז אפשר ללמוד מהדברים האלה אני חושבת

הילה זהבי:  אפשר ללמוד מזה

מיכאל ביטון: כן

מיכאל ביטון:  יש בעוונותינו הדיפרנציאליות, זאת אומרת ההוגנות במימון רשויות, היא במשרד הדתות, הכי עמוקה

מיכאל ביטון:  70% מענקים לרשויות עניות מהמדינה ו-30% העיריות נותנות שירותי דת

מיכאל ביטון:  ברשות חזקה, המדינה נותנת רק 30% והעשירות מממנות 70% שירותי דת

מיכאל ביטון:  למה דווקא בדתות? דווקא דתות נהיה הכי צדק? הסיבה היא שמישהו היה צריך את זה

מיכאל ביטון:  צריך את זה פוליטית

הילה זהבי: אז פה מדברים על יותר גרוע

הילה זהבי:  על 10% שהמדינה שמה

לימור סון הר-מלך: מיכאל, אני מנסה לשאוף לנתונים ואתה מכניס פופוליזם

מיכאל ביטון: לא, אני אומר יכלו לעשות, לא, זה לא קשור

מיכאל ביטון:  זה לא קשור בכלל

מיכאל ביטון:  את לא הבנת

מיכאל ביטון:  את לא הבנת מה אמרתי

הילה זהבי: בעניין המקצועי אני מכירה את הכל

מיכאל ביטון: למה הצליחו לעשות דיפרנציאליות בדתות? כי רצו לחזק גם רשויות עניות וראו שאין להם כסף לשירותי דת

לימור סון הר-מלך: הבנתי

מיכאל ביטון: אז עשו משהו חזק

מיכאל ביטון:  פה 10% מהמדינה לבתי פורמלי ורובו לא דיפרנציאלי

מיכאל ביטון:  כמה? 10% ממנו דיפרנציאלי אמרת? שרובו לא מוקצה על בסיס דיפרנציאלי

מיכאל ביטון:  רוב התקנות

לימור סון הר-מלך: היא אמרה שאין קריטריונים

מיכאל ביטון: אז איך אתה רוצה להגיע לשוויון הזדמנויות?     

לימור סון הר-מלך: כן, סליחה

הילה זהבי: אז רק להוסיף שבאמת ה-10% האלה הם בדיחה

הילה זהבי:  אין את זה בשום משרד ממשלתי היום

הילה זהבי:  אני לא מכירה 10% ממשרד ממשלתי שמתקצב היום את הרשויות המקומיות

הילה זהבי:  גם בשירותי הדת, כמו שנאמר פה לפי חבר הכנסת

הילה זהבי:  והוא צודק

הילה זהבי:       צריך להגדיל גם את כל העוגה

הילה זהבי:  אין ספק שצריך להשלים את החוסרים גם בבינוי וגם בהפעלות

הילה זהבי:  לבדוק את החוסרים ולהשלים אותם כמו שצריך

הילה זהבי:  זה הכל

הדר אליהו: אפשר שאלה לחברה למתנ"סים? יש פה שאלה מאוד חשובה

הדר אליהו:  האם הפיילוט הזה יכול להיות בכל הרשויות המקומיות? רגע, שאני אבהיר לקהל

הדר אליהו:  אני יודעת את מבינה אותי

הדר אליהו:  האם זה דרך החברה למתנ"סים כחברה ארצית, זרוע ממשלתית

הדר אליהו:  או רק לרשויות שיש להן מתנ"ס של החברה למתנ"סים? כי אנחנו יודעים שלפחות מחצית לא עובדת עם החברה למתנ"סים

אפרת אטרה: אז אני אגיד

אפרת אטרה:  קודם כל את הפיילוט שהתחלנו, התחלנו עם כסף של גיוס המונים שהתחיל כדי להניע

אפרת אטרה:  החברה למתנ"סים בהסכם זרוע ביצוע מחויבת לפעול בכל הרשויות במדינת ישראל, ללא שום קשר אם יש מתנ"ס או אין מתנ"ס וזו הבקשה

הדר אליהו: בפרויקט הזה?     

אפרת אטרה: בהחלט

מיכאל ביטון: אם הוא ימומן על ידי ממשלה

הדר אליהו: כמובן

מיכאל ביטון: לא על ידי מקורותיה

אפרת אטרה: נכון

הדר אליהו: כמובן

אפרת אטרה: אם זה יתוקצב על ידי הממשלה אנחנו נפעיל את זרועות הביצוע בכל 260 רשויות במדינת ישראל, כזרוע ביצוע

שייקה אל עמי: ולזה צריך לחתור, ל-260 רשויות שמפעילות מה שנקרא את התוכנית הזאת

לימור סון הר-מלך: אנחנו בזום עם רוני קמאי, נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית

לימור סון הר-מלך:  היא תדבר מעמדה של מדריכה

לימור סון הר-מלך:  כן? היי רוני

רוני קמאי: אני רוני, מכיתה י', ואני באמת מדריכה 16 בנות מכיתה ד'

רוני קמאי:       עלה פה הרבה על איך הגענו לחינוך ומזהים את זה איך בתור מדריכים, מה אנחנו אמורים לעשות עם המידע

רוני קמאי:  אני חושבת, כיתה ד' זו השנה הראשונה בצופים

רוני קמאי:  אז זו הכיתה שהכי קל לגייס ואני יכולה להגיד שהדבר הראשון שהיה לי כמטרה זה לגייס את כל הבנות מהכיתה, גם אלה שלפעמים פחות מעורבות בתוך המפגשים החברתיים

רוני קמאי:  ואלה שאולי הן הילדות היותר שקטות

רוני קמאי:  ואני חושבת שמה שחסר כרגע בתנועה, כתמיכה מתוך בית הספר גם, זה ההכשרות של מה שאני עושה אחרי שאני מזהה

רוני קמאי:  כי בסופו של דבר, אני גדולה מהחניכות שלי ב-6 שנים

רוני קמאי:  הייתי במצב שלהם, אני זוכרת את היום שבו הרגשתי אולי טיפה לבד

רוני קמאי:  אולי לא חלק מהכיתה

רוני קמאי:  ואני חושבת שבתור מדריכה שהייתה שם לא כזה מזמן, יש לנו את המענה הכי מדויק

רוני קמאי:  כי הם מסתכלים עלינו כאחים גדולים

רוני קמאי:  אני ראיתי את המדריכים שלי כשהייתי חניכה כאחים גדולים

רוני קמאי:  הייתי פונה אליהם בבעיות וכך הם מרגישים

רוני קמאי:  החניכות שלי מרגישות הכי בנוח לפנות אליי לגבי כל נושא

רוני קמאי:  כן צריך להקצות עוד יותר הכשרות של מה אני עושה במידה ואני מזהה שהחניכה שלי לא הוזמנה ליום הולדת כיתתית

רוני קמאי:  או איך אני מתמודדת עם זה שאני רואה שהן מתחלקות לקבוצות ותמיד יש את האחת שנשארת לבד

רוני קמאי:  כשאני מדריכה בכיתה ד', יש לי את היכולת לשלוט בזה

רוני קמאי:  אני באמת מרגישה שאני משנה להן את המציאות בזה שאני קובעת מי בקבוצה עם מי

רוני קמאי:  ובזה שאני יודעת שיש יום הולדת אז אני יכולה לרשום להורים היי, יש יום הולדת ככה וככה

רוני קמאי:  ואז ההורים מודעים למה שקורה

רוני קמאי:  אני קצת מגשרת בין ההורים לבין הילדים

רוני קמאי:  אבל ברגע שזה הופך לגיל יותר מאוחר, אין הכשרות ואין בעצם גבול שאומר לי מה אני יכולה לעשות ומה אני לא יכולה לעשות

לימור סון הר-מלך: זה נושא יותר מורכב ככל שהגיל עולה

רוני קמאי: בדרך כלל עם כל העמותות שדיברו פה על הכלים ועל איך לעשות את זה, זה לפי דעתי משהו שצריך להיות מושרש בתוך התנועות, בשיתוף עם התנועות

רוני קמאי:  איזה סמינר שהמדריכים יעברו, איזה שהיא הכשרה של המדריכים, בכל התנועות בארץ, יעברו

רוני קמאי:  של מה אני עושה במצב

לימור סון הר-מלך: יש לכם כאלה איזה שהם הכשרות, הדרכות? איך זה נקרא?     

רוני קמאי: שנת ט' בצופים, נגיד, שנה שעוברים את ההדרכה

לימור סון הר-מלך: אני הייתי כקומונרית היה לנו סל"כ

לימור סון הר-מלך:  סמינריון להכשרה

רוני קמאי: יש סוג של הכשרה

רוני קמאי:  לפני שאתה הופך למדריך יש קורס, לדוגמה בצופים, יש קורס בחוות הצופים, של חמישה ימים, שאתה בעצם לומד עוד יותר הדרכה

רוני קמאי:  אבל צריך איזה שהיא התייחסות יותר ספציפית למצבים סיכוניים, איך אני מזהה את זה

רוני קמאי:  כאילו, אני יכולה להגיד שפשוט ברגע שאנחנו, ברגע שבני נוער מבינים שהמטרה לחנך את הילדים, כי בסופו של דבר תנועות נוער זה נוער מחנך נוער

רוני קמאי:  וברגע שנוער מקבל את הכלים לבוא ולחנך נוער, ואפילו בנוסף לסמינרי ההדרכה שכבר ככה קיימים, עוד איזה שהוא סמינר ביחד עם ער"ן או היו פה תנועות מדהימות שדיברו קודם

רוני קמאי:  הכשרה בכמה שלבים פשוטים אפילו באיך להכווין את הילדים לשם

רוני קמאי:  שאני אהיה הגורם המקשר בין הילד לבין העמותה

לימור סון הר-מלך: תודה רבה

מיכאל ביטון: יפה

מיכאל ביטון:  מאיפה את רוני?     

רוני קמאי: מכפר יונה

מיכאל ביטון: כפר יונה

לימור סון הר-מלך: כפר יונה

לימור סון הר-מלך:  אה, אז אנחנו שכנות

מיכאל ביטון: מדהים

לימור סון הר-מלך: תודה רבה רבה על הדברים

לימור סון הר-מלך:       טוב, אז בואו נתכנס

לימור סון הר-מלך:  אז לא בכדי ביקשתי לקיים את הישיבה היום בנושא תוכניות ייחודיות למען ילדינו, לטובת הדורות הבאים

לימור סון הר-מלך:  תוכניות שמתמקדות במאבק בחרמות, אלימות ברשת

לימור סון הר-מלך:  אלימות באופן כללי

לימור סון הר-מלך:  אז באמת נחשפנו היום לסיפורים מאוד מרגשים וחשובים

לימור סון הר-מלך:  שמענו על מספר תוכניות שיכולות ממש

לימור סון הר-מלך:  ואני לא אומרת את זה, זה ממש להציל חיים, חד משמעית

לימור סון הר-מלך:  באמת יש חשיבות מאוד גדולה להשקיע בתוכניות הייחודיות האלה

לימור סון הר-מלך:       אני מקווה שאכן, אני חושבת שאולי הדבר הטוב שקרה פה זה שנוצר פה, יכול להיווצר פה איזה שהוא חיבור בין תנועות הנוער

לימור סון הר-מלך:  אני חושבת שהסינכרון הזה בין תנועות הנוער לבין אותן תוכניות, אני חושבת שיכול להביא הרבה ברכה וטוב

לימור סון הר-מלך:  אנחנו נשקול אם וכמה אולי באמת לייעד לטובת תוכניות כאלה ואחרות שמדברות במאבק הספציפי הזה

לימור סון הר-מלך:       אז באמת שמענו עד כמה תנועות הנוער מביאות תוכניות יצירתיות וחדשניות שמבוססות ומנוהלת על ידי אנשי חינוך

לימור סון הר-מלך:  אבל אני גם את הקול הזה שמעתי, קצת בווליום יותר נמוך, אבל שככה אין פה תחרות ואנחנו מבינים שהכל חשוב

לימור סון הר-מלך:  ולצערנו הרב, בסוף אנחנו היריעה היא קצרה וצריך לראות איפה שם באמת, לאן אנחנו לוקחים ולאן אנחנו מייעדים את הדברים

לימור סון הר-מלך:  זה באמת התפקיד של הוועדה הזאת, בעזרת השם שתהיה לנו את הדעת הנכונה והמחשבה הנכונה איך ללחלק את ההקצאה הזאת

לימור סון הר-מלך:       חשוב לי לומר שכן, דיברתם על זה שגם כדי שאנחנו בסוף כדי שנוכל להכיל את כל התכנים החשובים והיקרים האלה, צריך שיהיה מבנה, צריך שיהיה בית

לימור סון הר-מלך:  והמרחב הפיזי והמבנה הם מאוד מאוד קריטיים לטובת התשתית הנפשית הזאת

לימור סון הר-מלך:  ולכן אנחנו שמחים שהקרן תביא איתה את הבשורה המשמחת לתנועות הנוער

לימור סון הר-מלך:  היה לי מאוד חשוב שהדיון הזה יקרה, כי אני באמת חושבת שאי אפשר לזה בלא זה

לימור סון הר-מלך:  אני שמחה לשמוע ככה להתעדכן על זה שהדברים שדרשנו בוועדות הקודמות ביחס שלא יהיה שינוי, לפחות אם לא להעלות את התקציבים של תנועות הנוער, של הפעילות של תנועות הנוער, לפחות לא להוריד

לימור סון הר-מלך:  אז אני מאוד מאוד שמחה לשמוע על כ-14 מיליון שקלים תוספת לתנועות הנוער שנכנסה בחוק ההסדרים

לימור סון הר-מלך:  לאישור הממשלה והישיבה כנראה ממש ברגעים אלו

מיכאל ביטון: לא, אבל זה לא בחוק ההסדרים

לימור סון הר-מלך: כן, הוא כן נמצא בחוק ההסדרים

מיכאל ביטון: תקציב קואליציוני בחוק הסדרים? לא, לא

לימור סון הר-מלך: זה הנתון שקיבלתי

מיכאל ביטון: תוספת תקציבית קואליציונית

לימור סון הר-מלך: תוספת

לימור סון הר-מלך:  לא משנה

לימור סון הר-מלך:  אבל זה חלק מהסכמים קואליציוניים

מיכאל ביטון: אבל אנחנו נראה את זה בתקציב המתוקן שיונח בפני הכנסת

מיכאל ביטון:  זה אמור להגיע תקציב מתוקן עם התוספת הזאת

מיכאל ביטון:  בוועדת כספים

לימור סון הר-מלך: אז קודם כל, זה כבר בשורה טובה

מיכאל ביטון: כן, זה טוב

לימור סון הר-מלך: אנחנו שמחים על זה שבאמת לפחות לא הייתה הפחתה

לימור סון הר-מלך:  ולא רק שלא הייתה הפחתה, יש פה 5 מיליון תוספת

מיכאל ביטון: 14 אמרת

לימור סון הר-מלך: 14

לימור סון הר-מלך: 300

לימור סון הר-מלך:  והיה 99, וירד ל-90

מיכאל ביטון: אה, ביחס לעבר

לימור סון הר-מלך: כן, ביחס לשנה קודמת

מיכאל ביטון: ב-2019 היה 110 רק שתדעי

לימור סון הר-מלך: נכון, אז זהו, אני אומרת

לימור סון הר-מלך:  2019 זה היה הכי גבוה שלהם

מיכאל ביטון: ב-2019 היה 110

לימור סון הר-מלך: כן, נכון

לימור סון הר-מלך:  אבל בסדר

לימור סון הר-מלך:  אנחנו לאט לאט יהיו עוד תוספות במהלך השנה?     

קריאה: היו

לימור סון הר-מלך: אה, היו עוד תוספות

לימור סון הר-מלך:  אוקיי

לימור סון הר-מלך:  אז באמת אני רוצה להודות לכל מי שטרח והגיע והשמיע

לימור סון הר-מלך:  ואני חושבת שחלק מאוד מאוד משמעותי בלשנות תפיסה ותודעה, גם ברמה קהילתית וארצית - זה קודם כל הדברים, להציף אותם, לדבר אותם

לימור סון הר-מלך:  אנחנו יודעים כמה בסוגיה של אובדנות כמה השיח והדיבור יכול ממש להציל חיים

לימור סון הר-מלך:  אז אני מאוד שמחה ומברכת על הוועדה הנוכחית ועל התכנים שעלו פה

לימור סון הר-מלך:  ותודה רבה

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד משהו

לימור סון הר-מלך: כן, חבר הכנסת

מיכאל ביטון: לא

מיכאל ביטון:  פשוט בדף שלכם כתוב בסוף תגובות ח"כים

מיכאל ביטון:  אנחנו עושים בעיות לאורך הדיון, אז זה לא, מדלגים על השלב הזה

מיכאל ביטון:  תגובות חברי כנסת

מיכאל ביטון:  דרשתי את התנועות נוער, האם הוא עלה או ירד מהאוצר

מיכאל ביטון:  וביקשת בסעיף 3 פירוט ההצעות שעמדו בפניכם בקביעת המטרות להקצאה

מיכאל ביטון:  לא קיבלנו את זה עד היום וגם לא פרוטוקולים

מיכאל ביטון:  וגם לא פרוטוקולים של הדיונים, איך הוחלט

לימור סון הר-מלך: לא, לא, אין בעיה

לימור סון הר-מלך:  הפגישה הבאה זה בדיוק

מיכאל ביטון: הבקשה שלי שיהיה פה דיון על תעסוקה בנגב

מיכאל ביטון:  כי אם הכל נדון, אז הנושא הזה גם חייב להיות נדון

מיכאל ביטון:  גם אם נקצה לו מעט או כלום, אבל לפחות שיקבל מעמד של דיון

מיכאל ביטון:  כי כל שאר הנושאים קיבלו פה דיון יסודי, וזה מפלה את התחום הזה שנכלל בפירוש בחוק

לימור סון הר-מלך: כן

לימור סון הר-מלך:  טוב

לימור סון הר-מלך:  אני מודה לכולם

מיכאל ביטון: תודה רבה