הוועדה המיוחדת לטיפול בשורדי השואה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 9, 2023-05-08 00:00

מירב כהן: בוקר טוב לכל המשתתפים והמשתתפות בדיון שלנו בוועדה למען שורדי השואה

מירב כהן:  זה דיון שני

מירב כהן:  זאת אומרת, עשינו המון דיונים בנושא התקציב

מירב כהן:  עוד לפני שהתקציב אושר בממשלה, הקדשנו זמן של דיוני הוועדה לעניין תקציב המדינה

מירב כהן:  כי מי שמכיר את הליך התקציב, הדברים הגדולים והשינויים המג׳וריים, קורים בתקציב בממשלה

מירב כהן:  לאחר מכן הוא מגיע גם לכנסת ואפשר לעשות תיקונים, אבל על פי רוב הם יותר מינוריים

מירב כהן:  לכן, היה חשוב לנו להקדיש זמן לדיונים בנושא התקציב כאן בוועדה, עוד לפני שזה אושר בממשלה

מירב כהן:      לצערי, אף אחד מאלה שהזמנו מהשרים או מסגני השרים, לא טרחו להגיע לדיונים הקודמים

מירב כהן:  והתוצאה העגומה הייתה, שבתקציב המדינה אין שום תוספת לשורדי השואה

מירב כהן:  וזה במציאות שבמה תמיד, כל ממשלה הכניסה משהו כדי לצמצם את הפער ואת העוני בקרב שורדי השואה

מירב כהן:  תמיד, אני מסתכלת אחורה ותמיד היה משהו

מירב כהן:       גם אם לא הצליחו לפתור את כל הבעיות, תמיד הוסיפו משהו בכדי לצמצם את העוני והפעם זה לא קרה

מירב כהן:  אני אומרת את זה בכאב, כי אנחנו עדיין חיים במציאות שבה יש סדר גודל של 40 אלף שורדי שואה במדינת ישראל שחיים בעוני

מירב כהן:  אז בעצם, יש לנו כרגע הזדמנות לנסות להכניס עוד תיקונים כל שהם במסגרת דיוני התקציב בכנסת

מירב כהן:  כי זה צריך להגיע עד סוף החודש הנוכחי להגיע לאישור בשלוש קריאות, ואנחנו נעשה כל שביכולתנו על מנת לדחוף תוספות למען השורדים והשורדות במסגרת הדיונים בכנסת

מירב כהן:       אני מודה לך חבר הכנסת בליאק, על שהגעת

מירב כהן:  אתה גם חבר בוועדה הזו אבל גם חבר בוועדת הכספים, אז המטרה של הוועדה הזאת היום היא למפות את כל הצרכים, ולייצר לחברי הכנסת סוג של תפריט מתומחר

מירב כהן:  לדוגמה: אם תצליחו להביא לנו 200 מיליון שקלים, ניקח את זה לחולים הסיעודיים

מירב כהן:  אם תצליחו להביא לנו 50 מיליון שקלים, ניקח את זה לביקורי בית

מירב כהן:  ממש לייצר תפריט, כדי שהם ידעו מה אנחנו יכולים לעשות עם הכסף

מירב כהן:       אנחנו בעצם הלוביסטים של שורדי השואה באירוע

מירב כהן:  ברור? אנחנו צריכים לבוא לחברי ועדת הכספים, ואתה ביניהם, לאחר שנייצר היום דיון מסודר ונבוא עם תפריט

מירב כהן:  אם אנחנו רוצים להגדיל את המענק השנתי, אז זה 300 מיליון

מירב כהן:  אם יש לכם רק 50 מיליון, לפחות תנו לי את זה לביקורי בית

מירב כהן:  פשוט לייצר להם חלופות מתוקצבות, מסודרות, כתובות וסדורות, בתקווה שזה יעזור לנו להביא הישגים למען השודים בדיוני התקציב

מירב כהן:  זו המטרה של הדיון היום, זה יהיה מאוד מאוד ממוקד

ולדימיר בליאק: אני אהיה פה עד השעה 10:00, כי אחרי זה אני אכן צריך לעבור לוועדת כספים

ולדימיר בליאק:  אני רק אומר שלדיוני התקציב בוועדת כספים יש דינמיקה

ולדימיר בליאק:  לפעמים אנחנו גולשים לשעות הקטנות של הלילה ואז נוצרות כל מיני הזדמנויות להתקדם ואז חשוב שזה יהיה לי בסל, כדי שברגע הנכון אפשר יהיה לשלוף את זה

מירב כהן: בדיוק, אז מה שאני רוצה היום זה לצאת מהדיון עם מסמך, שיהיה לכל חברי הכנסת בוועדת הכספים

מירב כהן:  כך שהם יודעים בשעות הקטנות האלה, יש לי 50 מיליון שקלים אז אכניס לפה וכו׳

מירב כהן:  צר לי שהגענו לדינמיקה הזו, שאני הולכת כמו קבצנית לחברי כנסת ומבקשת מהם שיביאו כמה פירורים לשורדי השואה, אבל זה עדיף מכלום

מירב כהן:  כי בדיונים בממשלה, ששם יכולנו להביא פתרון מערכתי, הפסדנו, הם לא הביאו

ולדימיר בליאק: אם אנחנו בממשלה הזאת אז הכוח שלנו כחברי אופוזיציה הוא לנסות ולעזור

מירב כהן: אני רק אגיד למען הפרוטוקול, הרבה אנשים באים אליי ואומרים לי: ״מה הסיפור? תגמרו עם הסיפור הזה של שורדי שואה עניים, כמה כסף כבר צריך?״ אז צריך לא מעט כסף, סדר גודל של שישה או שבעה מיליארד שקלים בשנה אם רוצים להשוות את כל התנאים של שורדי השואה, כך שכולם יקבלו קצבה חודשית

מירב כהן:  היום הרי, למה יש שורדי שואה עניים? כי יש כאלה שמקבלים קצבה חודשית שיכולה להגיע גם ל-12 אלף שקלים, היא לרוב סביב ה- 6,000 שקלים

מירב כהן:       ויש לי כאלה שמקבלים סיוע רק פעם אחת בשנה

מירב כהן:  זה היה 4,000 שקלים, אני העליתי את זה כשרה והיום זה כמעט 7,000 שקלים, הבאנו להם עוד כספים מהעולם אבל זה לא מספיק

מירב כהן:  וזו הבעיה שלי

מירב כהן:  הקבוצה הזו שמקבלת סיוע רק פעם אחת בשנה, זה בגדול, באופן גס, אותם עולים מברית המועצות שעלו בשנות ה-90, ללא פנסיה וללא עברית, התקשו למצוא פה עבודה, והם אלה שחיים בעוני עד היום

מירב כהן:       זו הקבוצה, היא מאוד מאובחנת, 40 אלף אנשים, אנחנו יודעים איפה הם נמצאים ומה הפרטים שלהם ואנחנו גם יודעים איך לעזור להם, זה עניין תקציבי

מירב כהן:  אז זה באופן גס

מירב כהן:  אז המטרה היום היא לצאת עם אותו תפריט, ואין בעיה, חבר הכנסת בליאק, גם אם אתה יוצא, אני אכין את המסמך לכל חברי ועדת הכספים, וכל דבר שתצליחו להביא לנו, הרי זה מבורך

מירב כהן:       לפני שאני מתחילה לרדת לפרטים ואל אותו התפריט שעליו אני מדברת, אני רק רוצה לתת תשובה לפרוטוקול, היו פה דיונים ועלתה השאלה מצד ארגוני החברה האזרחית, מי אחראי על מה? כי לקחו את המשרד לשוויון חברתי ופירקו אותו לארבעה חלקים

מירב כהן:  היום יש את החלק של שורדי שואה, שהוא תחת משרד ראש הממשלה ויש חלקים אחרים, שנשארו תחת המשרד לשוויון חברתי

מירב כהן:  אז על פי תשובת השר שיקלי, מתאריך ה- 15 במרץ, נושאי מרכז הארגונים, הנצחה והשבת רכוש, עדיין במשרד לשוויון חברתי

מירב כהן:       היתר, נמצא תחת משרד ראש הממשלה

מירב כהן:  עוד נכתב באותה תשובה, שמרכז הארגונים אמור לעבור למשרד ראש הממשלה, לא ברור מתי, אז סליחה שעדיין אני משאירה אותך באפלה, בסדר? אבל אנחנו נמשיך לעקוב אחרי הנושא הזה

מירב כהן:  אז זאת תשובה שהייתי חייבת

מירב כהן:  אני עוברת עכשיו למיפוי צרכים, אני אתחיל עם הצרכים הגדולים שאני מזהה ואחר כך אנחנו נפתח את זה לארגוני החברה האזרחית, כי משרדי הממשלה כן הציגו בדיונים מה יש להם בתקציב, ובעצם הם לא קיצצו, אבל לא הביאו תוספת

מירב כהן:       אז אנחנו נתחיל עם ארגוני החברה האזרחית ואז משרדי הממשלה יגיבו

מירב כהן:  אז אני אתחיל עם הדברים הכי גדולים, שאני מזהה כהכי אסטרטגיים במשימה הזו, של צמצום העוני בקרב שורדי שואה

מירב כהן:  דבר ראשון- הגדלת המענק השנתי: כפי שהסברתי קודם, המענק השנתי מגיע לאותם אנשים ש- 70% מתוכם חיים עם הבטחת הכנסת

מירב כהן:       כשהיינו בממשלה שלנו, הגדלנו אותו ב- 300 מיליון שקלים בשנה, זה הביא בין 2,500 ל-3,000 שקלים תוספת

מירב כהן:  זאת אומרת שזה העלה את המענק מ-4,000 ל-6,500 שקלים, ועכשיו, עם כל המדדים והעדכונים זה הגיע כמעט ל- 7,000

מירב כהן:  אפשר להמשיך להעלות את זה, כל כסף שנביא לשם יעזור

מירב כהן:  אנחנו יכולים להעלות את זה ב- 1,000 שקלים, אנחנו יכולים להעלות את זה ב- 2,000 שקלים, כל תקציב שנביא לשם יעזור

ולדימיר בליאק: מה היקף האוכלוסייה שם?      

מירב כהן: 117 אלף אנשים היו כשאני העליתי את המענק

מירב כהן:  לצערי הסטטיסטיקה אכזרית, אז יש היום פחות

מירב כהן:  40 נפטרים ביום

מירב כהן:  אז זה הסדר גודל, נגיד 100 אלף איש, רובם עולי ברית המועצות אבל יש גם יוצאי ארצות ערב ואיראן

מירב כהן:  דבר שני- קיזוז קצבאות: זה נושא שאין עליו הרבה מידע ואני לא יודעת להגיד את העלות התקציבית שלו, אולי הרשות לשורדי השואה שפה תחכים אותנו

מירב כהן:  זה נושא שמאוד כואב לשורדי השואה ולבני משפחותיהם ואני אסביר אותו רגע בפשטות

מירב כהן:  שורדי השואה מקבלים כרגע כסף מגרמניה, אם הסכום לא מגיע לרף מסוים, אז ממשלת ישראל עושה matching ומוסיפה כדי להגיע לקצבה בגובה מסוים

מירב כהן:       אם גרמניה מביאה יותר כסף, אז ממשלת ישראל משלימה פחות, ואז רואה השורד בתלוש שלו, שממשלת ישראל לקחה לו את הכסף שהוא קיבל מגרמניה

מירב כהן:  וזה גם פוגע בהם כלכלית, אבל גם נורא מקומם, מעליב ומעצבן

מירב כהן:  והיו על זה הליכים משפטיים וכן הלאה

מירב כהן:  אני לא יודעת כמה עולה ביטול הקיזוז הזה ואני גם אסביר שהטענה של אגף התקציבים אמרה, שאנחנו לא רוצים לייצר מצב לא שוויוני, בו יש שורדי שואה שמקבלים קצבה מאוד גדולה כי הם מקבלים גם מישראל וגם מגרמניה, ויש כאלה שלא מקבלים בכלל

מירב כהן:       אני אמרתי, בסדר גמור, אז תיקחו את הכסף שנחסך שמקבלים מגרמניה ותנו אותו לשורדים שאין להם, תייצרו משק סגור

מירב כהן:  חסכנו כסף כי גרמניה הביאה יותר? אל תיקחו את העודפים לקופה הכללית של האוצר, תתנו את זה לשורדים אחרים, עם זה אני בסדר גמור

מירב כהן:  אבל הם לא עושים את זה, הם לוקחים את הרזרבות ומכניסים את זה לכיסוי הגירעון הכללי של האוצר, וזה לא בסדר

מירב כהן:       אני מעריכה, ואני אומרת את זה בזהירות, שזה סדר גודל של 90 מיליון שקלים, משהו כזה, שהממשלה פשוט חוסכת כי גרמניה מביאה יותר כסף

מירב כהן:  הבנת? המדינה מקבלת ומכניסה את זה לקופת האוצר

מירב כהן:  אז זה גם משהו שאפשר לשחק אתו, יש שם כמה עשרות מילוני שקלים

מירב כהן:  דבר שלישי- סוגיית הועדות הרפואיות: יש היום 18 אלף ועדות רפואיות בשנה, בממוצע

מירב כהן:       מה זה ועדה רפואית? מעבר לקצבה של שורד השואה, אם יש לו בעיות רפואיות, הוא צריך להתייצב או לשלוח מסמכים לוועדה רפואית שקובעת לו אחוזי נכות

מירב כהן:  ככל שאחוזי הנכות גבוהים יותר, כך הוא מקבל קצבה גבוה יותר

מירב כהן:  אנחנו בעולם שבו גיל הממוצע של השורדים הוא 86

מירב כהן:  אם אנחנו יכולים לצמצם את הבירוקרטיה שם, והחשיבה שהצגתי כאן בדיוני הוועדה הייתה, שלפחות את אחוזי הנכות ברמות הנמוכות נעשה מדרגה אחת

מירב כהן:       אל תביאו אנשים בשביל שיעלו מ-25% נכות ל-40% נכות, תחסכו את זה מהם

מירב כהן:  הם גם מבוגרים, הסבירות שהם הגיעו לרמה הזאת היא כמעט ודאית, כך שמחיר הטעות פה הוא שולי

מירב כהן:  אנחנו מאמינים שאם נעשה את זה, אנחנו יכולים לעזור להרבה מאוד שורדים, ל-27 אלף שורדים, אם אנחנו נאחד את כמות הוועדות הרפואיות, ובעצם, כולם יגיעו אוטומטית ל-49% סיעוד, ואז תהיה עלייה ממוצעת לקבצה החודשית שלהם של כמעט 600 שקלים, שזה גם משהו, זה גם עוזר

מירב כהן:       זה יפחית את מספר הוועדות הרפואיות מ-18 אלף בממוצע לכ-12 אלף, זאת אומרת שנחסוך שליש מהוועדות האלה, והעלות התקציבית של זה מוערכת בכ-18 מיליון שקלים

מירב כהן:  זה גם משהו

מירב כהן:  אם אנחנו יכולים לתת לאנשים קצבת נכות מבלי לגרור אותם בתהליך הבירוקרטי, אז זה גם טוב

מירב כהן:  אז אלה שלוש דוגמאות לסעיפים תקציביים שאפשר להביא, וזה מודולרי

מירב כהן:  תביאו להגדלת המענק השנתי 100 מיליון שקלים? ניקח 100 מיליון, רק תביאו משהו

מירב כהן:  גם הוועדות הרפואיות, כל דבר שאפשר להפחית שם

מירב כהן:       אני פשוט זורקת רעיונות

מירב כהן:  חוץ מזה, יש דברים שעוזרים לזקנים בכלל וגם לשורדי השואה בפרט, כי מה לעשות? הם גם זקנים

מירב כהן:  הממשלה הזאת לא הביאה כלום, לא לזקנים, לא לשורדי שואה ולא לכלום

מירב כהן:  אז יש דברים שגם אפשר לעשות לטובת הזקנים בכלל, שזה גם מבורך: יש מודל לקצבת זקנה דיפרנציאלית, אבל זה יקר, זה מיליארדים

מירב כהן:       יש הבטחת הכנסה, שאנחנו העלנו אותה ב-600 שקלים וזה גם עזר מאוד לשורדי שואה, אבל זה גם יקר, אם הם לא הביאו את זה בממשלה זה יהיה קשה להביא את זה בכנסת

מירב כהן:  יש המון דברים, גם קצבת הסיעוד יכולה לעזור להם

מירב כהן:  יש בעיה קשה של אנשים שהם סיעודיים, שמטופלים בבית, ואז כשהמצב שלהם מתדרדר והם חייבים לעבור למוסד סיעודי אז לוקחים להם את קצבת הסיעוד

מירב כהן:       למה? כי הם עוברים ממבחן הכנסה של ביטוח לאומי למבחן הכנסה של משרד הבריאות, כי המוסד הגריאטרי מפוקח על ידי משרד הבריאות

מירב כהן:  ואז קורה משהו אבסורדי, שהמצב הרפואי של אותו אדם התדרדר, ההוצאות שלו גדלו, והמדינה לוקחת ממנו את הכסף

מירב כהן:  גם זה משהו שפוגע מאוד בשורדי השואה ובזקנים בכלל

מירב כהן:  גם את זה אנחנו נכתוב לך ונביא לכולם תמחיר של זה, צריך בשביל זה תקציב, כן? צריך בשביל זה כסף

מירב כהן:       אז זרקתי כמה רעיונות, אנחנו נעלה הכול בכתב עוד היום ונשלח לכם את זה כתוב לדיוני התקציב

מירב כהן:  אני עכשיו רוצה ברשותכם, לפתוח את זה לארגוני החברה האזרחית, ולאחר מכן אנחנו ניתן את זכות התשובה למשרדי הממשלה, אלא אם כן יש פה משרד ממשלתי שחשוב לו להגיד משהו בפתיח

מירב כהן:  אם לא, אני אתחיל עם ארגוני החברה האזרחית

מירב כהן:  נתחיל עם אבי רוזנטל, מנכ״ל מרכז הארגונים

מיקי רוזנטל: את נגעת ברוב הבעיות, כי ניצולי שואה הם גם זקנים וזקנים הם ניצולי שואה

מיקי רוזנטל:  והאמת היא שהיה צריך לסייע לכולם, זה דבר אחד

מיקי רוזנטל:  הנושא של ועדות ודברים כאלה, גליה נמצאת פה, היא מכירה את זה יותר טוב ויודעת מה לעשות

מיקי רוזנטל:  העניין הוא שאנחנו מתמודדים פה עם גיל ממוצע שהוא 87, אנחנו מתמודדים עכשיו עם נושא של פנסיות מרומניה, גם השרה לשעבר מירב כהן הייתה מעורבת בזה

מיקי רוזנטל:  אנחנו קיבלנו 8,000 פניות, הוצאנו מכתב ל- 22 אלף יוצאי רומניה, היום יש 17 אלף ומשהו, זה היה לפני שנתיים

מיקי רוזנטל:       חלק גדול מהם, מאחר וראינו את הלחץ שיש עלינו, אמרנו שאנחנו מטפלים בילידים עד שנת 1932

מיקי רוזנטל:  ואמרנו לנו: ״מה, יש עד 32?״ מתברר שעד היום הוצאנו יחד עם הרשות, בערך 1,400 אישורים של ניצולי רומנים בישראל, בלי להיכנס לפרטים האחרים, ואחרים שמתקשרים אומרים: ״מה, זה יכול להיות שיש כל כך הרבה מבוגרים עד שנת 1933? אתם עובדים עלינו יחד עם ממשלת רומניה״

מיקי רוזנטל:  זה לא ככה

מיקי רוזנטל:  אנחנו נמצאים בזה שהוצאנו ל-1,400, לצערנו, עד שאנחנו גומרים את התהליך חלק מהם כבר - - -      

מירב כהן: אבל תמקם אותנו על דיוני התקציב

מירב כהן:  מה אתה צריך?      

מיקי רוזנטל: בתקציב, אם אנחנו מדברים על תקציב כללי, אז כמו שאמרת, יש 150 אלף ניצולי שואה, בערך 40 אלף מהם צריכים לקבל סיוע

מיקי רוזנטל:  אם זה להגדיל את המענקים החד פעמיים שלהם, ואם זו הנקודה שאמרת, שבן אדם, כמה שהוא נהיה במצב יותר קשה לוקחים לו את כל הכסף, זה לא רק את קצבת הביטוח הלאומי אלא את כל הקצבאות, ואז הוא נופל למעמסה על המשפחה

מיקי רוזנטל:       בעיקר כאלה שאין להם את הקוד של משרד הבריאות, שבמקרה שלהם בכלל, זה עולה, לא 12 אלא 20 או 25 אלף, והמשפחות לא מסוגלות להתמודד עם זה

מיקי רוזנטל:  מבחינת מרכז הארגונים של ניצולי השואה, אנחנו נמצאים בתוך התקציב של השוויון חברתי, אנחנו מקבלים תמיכות על פי תבחינים של החשב הכללי, והבעיה המרכזית היא התזרים

מיקי רוזנטל:  עד שמאשרים את התקציב, אנחנו היום נמצאים בחודש מאי ועדיין לא יודעים מה התקציב שלנו ומה הן הפעולות שאושרו

מיקי רוזנטל:  קיבלנו מקדמה, ואנחנו מגלגלים, עד שיחליטו ועד שנקבל

מירב כהן: זה מבחינתי דיון אחר, אבל בסדר

מירב כהן:  תודה רבה לך

מירב כהן:  אורלי סיון, עמותת ׳אביב׳, בבקשה

אורלי פרומן: בוקר טוב

אורלי פרומן:  כיום יש במדינה כ-110 אלף ניצולי שואה מקבלי מענק שנתי

אורלי פרומן:  וקשרו ביחד גם יוצאי צפון אפריקה ממרוקו, אלג׳יר ועיראק, עם יוצאי ברית המועצות

אורלי פרומן:  אנחנו טוענים שהיה נכון לעשות הפרדה, בגלל שיוצאי ברית המועצות + יוצאי תוניס וחלק מיוצאי לוב, אם הם היו עולים לפני 1953, אז בגלל הרדיפה שלהם, סוג הרדיפה שהם עברו, שהיא בעיקר בריחה, אז היה מגיע להם קצבה, והסיבה שמונעת מהם לקבל קצבה היא בעיקר שנת העלייה לארץ

אורלי פרומן:       ופה יש אבסורדים מאוד מאוד גדולים

אורלי פרומן:  יכולים להיות שני אחים, יהודים, שעברו בדיוק את אותו הסיפור, אבל אחד מקבל ואחד לא מקבל

אורלי פרומן:  יכול להיות מקרה של ניצול שואה מגרמניה שהגיע לארץ בשנת 1935, לפני המלחמה, שיקבל קצבה, ומצד שני אדם מפולין שברח מזרחה, שהעביר את כל המלחמה בברית המועצות ואחר כך גם לא הצליח לעלות לארץ, שלא יקבל קצבה

אורלי פרומן:  לכן אנחנו חושבים, שעבור אותה קבוצה, שזה בערך 55 אלף אנשים, של יוצאי ברית המועצות + תוניס ולוב, מתוך ה-110

אורלי פרומן:       צריכים לחלק את הקבוצה של המענק השנתי לשניים, לעשות את ההפרדה הזאת ולהכיר באותם ניצולי שואה שאילו היו עולים לארץ לפני 1953 היו יכולים לקבל קצבה

אורלי פרומן:  מכיוון שאנחנו מדברים פה על אוכלוסייה של אנשים קשישים, חלקם חולים, חלקם סיעודיים - - -      

מירב כהן: רגע, לא הבנתי את זה עד הסוף

מירב כהן:  גליה היא המומחית לזה במדינת ישראל, אבל רגע, שאני אבין

מירב כהן:  בגדול, מי שממעגל ראשון מקבל, לא משנה מתי הוא הגיע, ומעגל שני, מקבל רק אם הוא הגיע לפני 1953, נכון? אז לאיזה קבוצה מובחנת את מתייחסת?      

גליה מאיר אריכא: עיקר הקבוצה שאנחנו מדברים עליה כמעגל שני היא יוצאי ברית המועצות

גליה מאיר אריכא:  תוניס ולוב לא נמצאים בתוך המעגל השנתי, הם מקבלים תגמולים כי הם מוכרים בגין עבודות, וילדים שהתלוו לעבודות

גליה מאיר אריכא:  אז אנחנו מדברים בעיקר על יוצאי ברית המועצות

גליה מאיר אריכא:  רוב הקבוצה שאנחנו מדברים עליה של לפני 1953 שמקבלת תגמולים, כבר רובה אובחנה כמעגל ראשון בגלל, להזכירך, הרחבות שעשתה גרמניה, שהכירה בבולגריה וברומניה כגטו פתוח

גליה מאיר אריכא:  אז אפשר לומר ש - - -         

מירב כהן: תדעי לך שזה אחד הדברים מהקדנציה שלנו שאני הכי גאה בהם

גליה מאיר אריכא: זה מאוד משמעותי, כי מעבר להטבות שניתנו על ידי גרמניה, אנחנו ברשות, מסווגים אותם כמעגל ראשון, וזה מקנה להם הטבות נוספות, שניתנות למעגל ראשון, וזה מאוד משמעותי

מירב כהן: אז כמה יש לי שם היום במענק השנתי? 110 באמת?      

גליה מאיר אריכא: לא, במענק השנתי יש 100

מירב כהן: זה מה שחשבתי

גליה מאיר אריכא: 45 ו-55

גליה מאיר אריכא:  ואנחנו לא חושבים שנכון להבחין בין יוצאי מרוקו ועיראק ולעשות את ההבחנה בתוך הקבוצה, כולם מקבלים את המענק השנתי

גליה מאיר אריכא:  ואם רוצים להוביל איזה שהוא צעד סיוע, זה כמובן מבורך, ואני מקווה שכל הצעדים שלך יקודמו, אז היינו רוצים לראות שזה ניתן לכל הקבוצה

מירב כהן: אוקיי, עוד משהו אורלי?      

אורלי פרומן: לא

מירב כהן: אוקיי

מירב כהן:  יאיר סמוליאנוב, ׳לובי המיליון׳

יאיר סמוליאנוב: בוקר טוב, טוב להכיר שגם בקומה אחת של הכנסת יש אולמות

יאיר סמוליאנוב:  אני אגע בכמה נקודות

יאיר סמוליאנוב:  הסוגייה הראשונה היא הגדלת הקצבה השנתית, מירב את נגעת בה גם

יאיר סמוליאנוב:  אני חושב שיש כאן אמירה שהיא יותר מהעניין של בכמה לעלות

יאיר סמוליאנוב:  עצם זה שאנחנו מדברים על זה שבכמה וכמה ממשלות לשעבר, בכל פעם הייתה עלייה, זו מבחינתי אמירה כללית שאומרת: ״אנחנו רוצים להגדיל, אנחנו מבינים שיש כאן בעיה וקשה למצוא מקורות תקציביים״

יאיר סמוליאנוב:       הכול ברור, אני חושב שיש לזה חשיבות ואני פונה על זה גם לחבר הכנסת בליאק, גם אם יגדילו עכשיו ב-200 או 300 שקלים, זה ימשיך את המגמה

יאיר סמוליאנוב:  יגידו: ״אוקיי, אנחנו מתקדמים הלאה״

יאיר סמוליאנוב:  ברגע שיעצרו את זה, יהיה הרבה יותר קשה להתניע את זה מחדש, בגלים

יאיר סמוליאנוב:  כי כרגע אפשר להגיד שהממשלה הקודמת הגדילה, אם עכשיו בתקציב הדו שנתי לא יגדילו את הקצבה, יהיה קשה יותר לעשות את זה בעוד שנה או שנתיים

יאיר סמוליאנוב:  לכן אני אומר, הסכום פחות חשוב

ולדימיר בליאק: אנחנו מדברים על הקבוצה של ה-100 אלף, נכון?      

מירב כהן: כן, הם היו 117 בקדנציה שלנו, אבל הקבוצה קטנה לצערי

יאיר סמוליאנוב: נקודה שניה שאני רוצה להעלות, שאני מודה שניסיתי לעשות הרבה חישובים תקציביים והיה לי קשה להגיע למספר

יאיר סמוליאנוב:  אבל חוץ מהסיפור של המענק החודשי אל מול המענק השנתי, אנשים שמקבלים מענק חודשי מקבלים עוד כל מיני הטבות

יאיר סמוליאנוב:  קצבאות לאלמנים ולאלמנות, תקציבים של לימודים לילדים, זאת אומרת, לדרגה ראשונה וכדומה, הבנתי גם שעניין של מצבות, כל מיני דברים כאלה

יאיר סמוליאנוב:  אני מודה שלא הצלחתי להגיע להבנה של כמה כסף זה דורש, אבל אני חושב שאם האמירה היא שאנחנו רוצים לעשות פה תיקון לעוול, אז אנחנו משווים את כל הדברים מסביב ו - - -      

מירב כהן: אתה בעצם אומר שגם אם לא משווים את הקצבה אז לפחות את התנאים מסביב?      

יאיר סמוליאנוב: נכון

מירב כהן: אתם יודעים להגיד כמה זה עולה?      

גליה מאיר אריכא: אני לא יודעת אם את זוכרת, אבל בהרבה נושאים, כמו נושא הארנונה שרצינו לגעת בו, רצינו להשוות לקבוצה לכל מקבלי המענק השנתי

גליה מאיר אריכא:  כיום רק מי שמקבל הבטחת הכנסה מקבל את ההנחה ומי שלא, הוא מקבל כ-׳אזרח ותיק׳, אבל לא את ה-66% שמקבל ניצול השואה

גליה מאיר אריכא:  אז רצינו להשוות את זה, והאמת היא שמדובר בעלויות תקציביות מאוד מאוד גבוהות, אני לא זוכרת במדויק אבל זה היה סעיף תקציבי מאוד גדול שעמד על הפרק

גליה מאיר אריכא:       וזה עניין של סדרי עדיפויות, כי הועלו פה גם עוד נושאים לא פחות חשובים, כן? אני כן יכולה להגיד שיש שני נושאים שאנחנו עכשיו מנסים לקדם והם רלוונטיים גם לאוכלוסייה הזו

גליה מאיר אריכא:  הנושא הראשון זה נושא הסיעוד

גליה מאיר אריכא:  בהמשך להסכם עם גרמניה שנחתם בתקופתך, שהגדיל את אוכלוסיית הזכאים לסיעוד

גליה מאיר אריכא:  אותם אלה שנמצאים ברמה שלוש, חמש, חמש וחצי, מקבלים היום תוספת של 1,200 שקלים בחודש

גליה מאיר אריכא:  כרגע מתנהלים מגעים כדי להגדיל את אותה תוספת

גליה מאיר אריכא:  אני לא יכולה להגיד לכם אם באמת - - -      

מירב כהן: כבר אז הייתה אמירה שיבוא המשך

גליה מאיר אריכא: הייתה אמירה, אז כבר עכשיו מציבים את המטרה, בהמשך גם לעליית המחירים של שעות סיעוד בביטוח הלאומי, אז זה גם מהלך שהוא מתבקש

מירב כהן: זה עדיין הצוות עם לואיזה אולשר?     

גליה מאיר אריכא: אני לא זוכרת את השמות, אנחנו בדרג יותר נמוך

מירב כהן: תודה לחבר הכנסת בליאק, אני אעשה שיעורי בית ואתן לך מסמך עם תפריט ואעקוב אחרי הביצוע

גליה מאיר אריכא: עוד נושא שמגיע גם לאוכלוסייה הזו הוא נושא התמיכות שאנחנו מעניקים

גליה מאיר אריכא:  מדובר בהיקף של 23 מיליון שקלים והיינו רוצים להגדיל את הסכום לנושא של הנגשת בתים והתאמות דיור

גליה מאיר אריכא:  שזה נושא שאנחנו מכוונים אותו בעיקר למקבלי הבטחת הכנסה מבין מקבלי המענק

מירב כהן: רגע, יאיר, אנחנו קטענו אותך ותכף נחזור אליך, לא שכחתי

מירב כהן:  אבל בנושא הנגשת בתים

מירב כהן:  אני עושה הרבה פניות ציבור, ואני לא נתקלת בהרבה אנשים שרוצים שיבואו אליהם לשפץ להם את הבית

מירב כהן:  יש לכם פניות?      

גליה מאיר אריכא: יש לנו פניות

גליה מאיר אריכא:  בזמנו היה פרויקט משותף, של Matching, זוכרת שאתם במשרד לשוויון חברתי הקצתם מיליון שקלים, ביחד עם משרד הבינוי והשיכון

גליה מאיר אריכא:  בהתחלה זה הופעל על ידי המשרד לשוויון חברתי, אבל כשזה עבר אלינו, ואנחנו מקבלים פניות אל משרד המידע, והקריטריון הוא רק כשמקבלים הבטחת הכנסה או נזקק נצרך, אז אנחנו הפננו אותם למשרד השיכון, יש לנו טבלה מסודרת

מירב כהן: ויש פניות? כמה שיפוצים היו השנה? יש Waiting list? אני פשוט שואלת כדי לדעת אם צריך לשים שם עוד כסף

גליה מאיר אריכא: אין Waiting list, אנחנו לא יצאנו בפרסום כי הכסף נגמר

גליה מאיר אריכא:  ועכשיו הפכנו למסלול של תמיכות

גליה מאיר אריכא:  לתמוך בעמותות שהן מבצעות את הפרסום שלהן, כמו הקרן לרווחה לנפגעי השואה, כמו עמותת לתת, אני מציינת שמות של עמותות שמגישות אלינו בקשות וכמובן שיש תנאים שצריך לבדוק וכולי, אבל אלו עמותת שפועלות בשטח ואנחנו נתמוך בפעילות שלהן

מירב כהן: אז אם נשים שם כסף, יהיו אנשים שייהנו מזה? יש לזה ביקוש? כי אני זוכרת שזה ממש לא הלך

מירב כהן:  עקבתי אחרי זה שנתיים וזה לא עבד טוב

גליה מאיר אריכא: אני מבינה שכן

גליה מאיר אריכא:  תשמעי, זה עולם ומלואו

גליה מאיר אריכא:  יש נושא של התקנת דברים, יש נושא של שיפוץ בבית

מירב כהן: אז כמה כסף יכול להיות אפקטיבי שם?      

גליה מאיר אריכא: יש לנו טבלאות

מירב כהן: אני שנייה עושה פאוזה

מירב כהן:  יאיר, תסיים את הדברים שלך ואז נעבור בחזרה אל הרשות

יאיר סמוליאנוב: רק כדי לסגור את הנקודה הזאת לפני שאמשיך לנקודה הבאה, אני חושב שהשאלה פה בסוף היא האם אנחנו מסתכלים על מדיניות, אידיאולוגיה ואג׳נדה? כי אז בודקים איך מוצאים וכדומה

יאיר סמוליאנוב:  או האם אנחנו משאירים את האפליה כמו שהיא? ואני חושב שבהקשר הזה, אם אומרים שאין סיבה שרק מי שמקבל קצבה חודשית יקבל את ההטבות הנלוות ואילו מי שלא מקבל קצבה חודשית לא יקבל את ההטבות הנלוות, אז זו גישה שדורשת סעיף תקציבי קטן יותר מאשר תקציב להשוואת מענק חודשי לכולם, אך היא עדיין משמעותית מאוד

יאיר סמוליאנוב:       אני אגע בקצרה בעוד נקודה אחת

יאיר סמוליאנוב:  יש לנו בשבועות הבאים בוועדה דיונים שמתקשרים להנגשה שפתית לדוברי רוסית

יאיר סמוליאנוב:  גם בשירותים ממשלתיים וגם בשירותים פרטיים

יאיר סמוליאנוב:  בגלל שאנחנו פה בדיון תקציבי אני רק אעלה בקצרה שתי נקודות: האחת, היא היכולת להגדיל את תרגום אתר ׳כל זכות׳ לשפה הרוסית

יאיר סמוליאנוב:  אחרי שיחה עם אתר ׳כל זכות׳, תורגמו בעצם שליש מהעמודים שקשורים לשורדי שואה, וצריך בערך עוד 250 שקלים על מנת לתרגם לרוסית את כל העמודים שקשורים לניצולי השואה, אפשר להגיד שזה באמת כסף קטן

מירב כהן: בעוד כמה דפים מדובר?     

יאיר סמוליאנוב: בעוד 280 דפים

יאיר סמוליאנוב:  הנקודה השנייה היא שיש המון ארגונים של דוברי רוסית, כל אחד מייצג ציבור שונה, של 200, 300 ו-400 אנשים, והם כולם נמצאים במצב שבו הם מחפשים מאיפה להשיג מבחני תמיכה של עשרות עד מאות אלפי שקלים בשביל לקיים אירועים ובשביל לתחזק את עצמם

מירב כהן: דווקא שם בקדנציה שלנו עשינו שינוי משמעותי

יאיר סמוליאנוב: אז בדיוק באתי להגיד שאני תוהה בהקשר הזה אם מדובר בחוסר תקציבי או בחוסר בהנגשה לאותם אנשים

יאיר סמוליאנוב:  גם בדיון אצלך, היה אדם שמייצג את ארגון ניצולי השואה של ירושלים

יאיר סמוליאנוב:  אז יכול להיות שיש פה סיפור של הנגשה, ואם כן נדבר על זה בדיונים הבאים

מירב כהן: אז תראה, את זה אני שומרת לדיון הבא כי מדובר בקריטריונים למבחני תמיכה

מירב כהן:  זה שונה, כן? גם צריך בשביל זה להגדיל את התקציב שיש במבחני התמיכה, אבל פשוט עד לאותה נקודה הגדירו את הקריטריונים ככה שהם לא עמדו בתנאי הסף ולכן הם לא קיבלו כסף

מירב כהן:  אז בזמנו, כשהייתי במשרד לשוויון חברתי אנחנו שנינו את הקריטריונים, התחיל להגיע אליהם כסף וסיכמנו שבחלוף שנה, נבחן האם יש צורך בשינוי קריטריונים נוסף

מירב כהן:  במבחן התוצאה, האם זה עבד או לא עבד והאם צריך לתקן

מירב כהן:  אז אנחנו נבחן את זה בוועדה הבאה

יאיר סמוליאנוב: בסדר גמור

יאיר סמוליאנוב:  תודה

יאיר סמוליאנוב:  משפט אחרון

יאיר סמוליאנוב:  אנחנו בסוף מדברים על זה שהממשלה הקרובה רוצה להעביר תקציב דו שנתי

יאיר סמוליאנוב:  וצריך לזכור שלהבדיל מהרבה נושאים שאנחנו מדברים עליהם, לצערנו הרב, התקציב כאן בשנה הנוספת, אם מדברים על אותה הכמות, הוא יורד

יאיר סמוליאנוב:  רק עכשיו דיברנו על זה שהתחלנו את הדיון על 110 אלף אנשים שזכאים למענק שנתית ואחר כך הבנו שאנחנו מדברים על 100 אלף

יאיר סמוליאנוב:  לכן צריך להבין שגם אם אנחנו מגדילים פה תקציב, אז יש כאן הזדמנות, לצערי, להגיע למצב שבו אנחנו לא צריכים את אותו תקציב לשנתיים, אלא אפשר פחות תקציב לשנתיים האלה

יאיר סמוליאנוב:  תודה

מיקי רוזנטל: רק הערה, אם את זוכרת את זה, הרי אצלנו חברים גם ׳חזית הכבוד׳, גם ׳דוידוב׳ וגם עוד שלושה אחרים, ובכל הכנסים שלנו יש תרגום סימולטני לרוסית, ויש קהל רוסי, קהל מטרה שאנחנו מביאים בהסעות, אם זה להבימה, ללוחמי הגטאות או למקומות אחרים

מירב כהן: נכון

מירב כהן:  תודה

מירב כהן:  אני חוזרת אלייך

מירב כהן:  אני אשמח להבין, בנושא תקציב ההטבות הנלוות שניתנות למקבלי מענק שנתי, נגיד הארנונה, כמה כסף זה עולה? כדי שנוכל להעביר להם את זה

מירב כהן:  אז אם תוכלו להעביר לנו את זה אז זה יהיה מעולה

מירב כהן:  דיברנו על הנגשת בתים, גם, כמה כסף צריך לשם? כי אני פשוט לא מכירה את היקף הביקוש

גליה מאיר אריכא: זה משהו שאנחנו נבדוק

גליה מאיר אריכא:  לי כאן כתוב שלושה מיליון, אבל אני מעדיפה לבדוק את זה

גליה מאיר אריכא:  אני רק אציין שיש לנו לאוכלוסייה הזו עוד כמה אפיקים שאנחנו מציעים להם

גליה מאיר אריכא:  אולי לא כולם במיצוי מלא, אבל יש את הנושא שאת הזכרת עכשיו, של מבחני התמיכה, ואנחנו תומכים גם במועדונים חברתיים שמופעלים על ידי דוברי רוסית

גליה מאיר אריכא:  צריך להבחין בין זה לבין הנושא של תמיכה במנגנון, שכמו שהזכיר אבי רוזנטל, זה יושב במשרד לשוויון חברתי, משם אולי צריך לעשות איזו שהיא חשיבה

מירב כהן: רגע, מה אמרת על המועדונים?     

גליה מאיר אריכא: שזה אצלנו

גליה מאיר אריכא:  אנחנו שינינו את המבחנים ואישרנו תמיכה לבקשה של דוברי רוסית

מירב כהן: ואם מתגברים את הסעיף הזה, מה יכול להיות אפקטיבי?      

גליה מאיר אריכא: אנחנו לא צריכים פה תגבור כי אנחנו נותנים לפי היקף הביצוע והיקף הביצוע הוא לא גבוה

גליה מאיר אריכא:  אבל זה נכנס, לראשונה זה נכנס

גליה מאיר אריכא:  יש לנו עוד מערכים שהם פתוחים בפני האוכלוסייה הזו, כמו מערך לטיפול בעריריים עם כל קופות החולים, שהוא כולל גם - - -      

מירב כהן: רגע, אבל תמקדי אותי בדברים שבהם אם תהיה לך תוספת של מיליון או שני מיליון, עוד שורדי שואה יוכלו לקבל שירות

מירב כהן:  איפה יש עוד ביקוש שלא מקבל מענה?      

גליה מאיר אריכא: אנחנו מסתכלים על אוכלוסיות מיוחדות

גליה מאיר אריכא:  לא כל כך הבחנו בין מענק למקבלי תגמול חודשי

גליה מאיר אריכא:  ואנחנו רוצים לשים במיקוד את הדמנטיים, שזו אוכלוסייה שתמיד נמצאת אצלנו במרכז והיינו רוצים פה להרחיב את המענה, גם על ידי הרחבת האוכלוסיות שזכאיות וגם על ידי הרחבת המענה

גליה מאיר אריכא:  אנחנו רוצים להקים - - - נוספות, שזה גם נושא שעלה פה בוועדה

גליה מאיר אריכא:  היינו רוצים להכיר בעוד מחלות סרטן נוספות ובעוד מחלות קשות נוספות

מירב כהן: זאת אומרת להכיר בזה שזה קשור לשואה?     

גליה מאיר אריכא: כן

מירב כהן: דו״ח שני?      

גליה מאיר אריכא: כן

מירב כהן: יש לך תמחור של זה?     

גליה מאיר אריכא: יש לי של חלק, לא של הכול

מירב כהן: אז אנחנו ניקח ממך את מה שיש לך

גליה מאיר אריכא: אוקיי

גליה מאיר אריכא:  אנחנו היינו רוצים להרחיב את מערך ביקורי הבית שאנחנו מבצעים

גליה מאיר אריכא:  עד היום ביצענו למעלה מ-100 אלף ביקורי בית

גליה מאיר אריכא:  זה נושא שהוא ממש חשוב, במיוחד בגלל שהאוכלוסייה הזאת הולכת ומזדקנת, לצערנו הרבה מאוד ניצולים מתקשים לצאת מהבית

גליה מאיר אריכא:  במקביל, מאוד חשוב לנו מצד אחד כן להגדיל את התמיכות, מועדונים חברתיים, חוגים קבוצתיים וגם הגדלנו את הנושא של הסעה, לתמוך בהסעות לניצולים ביציאה מהבית למועדונים

גליה מאיר אריכא:       אז מצד אחד זה, מצד שני, כן הגעה לבתים וביקורי בית, אז גם פה אנחנו נבקש הגדלה של התקציב

גליה מאיר אריכא:  חשוב לי רק לציין בנושא הסיעודיים והגדלת השעות שעליו דיברנו, אז עוד נושא שעומד על הפרק שקשור לאוכלוסיית מקבלי המענק, זה מענק שנתי מגרמניה, לשנת 2024

מירב כהן: אבל אני חושבת שזה כבר נסגר שזה יהיה קבוע

גליה מאיר אריכא: לא

גליה מאיר אריכא:  זה לא סגור

מירב כהן: הבנתי

מירב כהן:  כי בשיחות האחרונות זה היה 90% סגור

מירב כהן:  הם אמרו שה- 1,200 יורו יהפכו להיות קבועים

גליה מאיר אריכא: אנחנו מאוד מקווים, אבל אין עדיין סגירה סופית

גליה מאיר אריכא:  ועוד קבוצה שמאוד מאוד חשובה לנו היא מקבלי הרנטה מגרמניה

גליה מאיר אריכא:  שזו קבוצה מאוד מאוד קטנה שהולכת וקטנה בקצב מסחרר

גליה מאיר אריכא:  ושם אנחנו חתמנו גם על הסכם שנותן תוספות גם לקבוצה הזאת

גליה מאיר אריכא:  מה שקרה במהלך השנים זה שההסדר הישראלי התקדם וההסדר הישראלי נשאר מאחור, ולמקבלי הרנטה מגרמניה אין - - - סוציאלי, אין להם מחלות נוספות, אין להם כמעט החמרות ואין להם את כל החבילה הזאת

גליה מאיר אריכא:  אז כנגד זה גרמניה נותנת תוספות

גליה מאיר אריכא:  ואנחנו בשאיפה גם להגדיל את התוספות ושוב, גם להגדיל את הסיוע לדמנטיים בתוך הקבוצה הזו

גליה מאיר אריכא:  אז זה גם משהו

גליה מאיר אריכא:  עוד פעם, אין לי באמת מדד להגיד שוב דבר, כי אנחנו לפני השיחות איתם

קריאה: נראה לי שמחלות נפשיות זה בקבוצה הזאת

גליה מאיר אריכא: ליוצאי גרמניה

גליה מאיר אריכא:  הטקטיקה שלנו בנושא של מקבלי גרמניה, אנחנו יכולים להכניס אותם למערך שלנו, אפשר, אבל אנחנו מעדיפים לתת להם את הכסף באופן ישיר

גליה מאיר אריכא:  אפשר לעשות אולי הסדר, כבר חשבנו על זה, שהם יקבלו טיפולים נפשיים

גליה מאיר אריכא:  קודם כל, אנחנו עובדים עם ׳עמך׳ ועם ׳אלה׳, שהם גופים מדהימים, ואם מישהו צריך משהו ואנחנו נפנה אליהם הם יטפלו בלי קשר לכלום

גליה מאיר אריכא:       זה קודם כל

גליה מאיר אריכא:  דרך אגב, מבין מקבלי המענק הם זכאים לטיפולים

גליה מאיר אריכא:  ומקבלי החלטה מנהלית למשל, יוצא מרוקו ועיראק שרוצה, הם נותנים את הטיפולים

גליה מאיר אריכא:  אבל פה הגישה שלנו היא שאין זמן, זו קבוצה שבאמת הולכת ופוחתת, אז כמה שיותר כסף ישיר ומהיר

מירב כהן: קודם דיברנו על קיזוז הקצבאות, את זוכרת מה הוא הסכום שמקוזז? אני זכרתי 90 מיליון, זה ההיקף של זה, יש לכם נתונים?     

גליה מאיר אריכא: תני לי לבדוק את זה

מירב כהן: אוקיי, אז כל הרעיונות שזרקנו פה, אנחנו נהיה איתך בקשר במהלך היום כדי להבין את התמחור של זה כדי שנוכל להציע חלופות לחברי ועדת הכספים

מירב כהן:  אוקיי, תודה רבה

מירב כהן:  אני עוברת לעמותת ׳עמך׳

מירב כהן:  דרור כאן? בבקשה

דרור קסטל: בוקר טוב

דרור קסטל:  אני אמנם יחסית צעיר ב- ׳עמך׳

דרור קסטל:  הסיפור אצלנו בעיקר זה ההפעלה של המועדונים החברתיים ושל הטיפולים עצמם

דרור קסטל:  אני מתאר לעצמי שזה לא קשור לסיפור פה היום אבל חלק מהעניין זה גם שקשה מאוד למצוא מטפלים היום, כי הסכומים שמשולמים יחסית נמוכים בהשוואה לשוק הכללי

מירב כהן: גליה, בזמנו, היינו מול החשכ״ל לעדכון התעריפים שמקבלים הפסיכולוגים ב- ׳עמך׳ וב- ׳אלה׳

מירב כהן:  מה קורה עם זה?      

גליה מאיר אריכא: זה עודכן

מירב כהן: וזה לא עוזר לכם להביא מטפלים?      

דרור קסטל: זה עודכן בהפרשי מדד

דרור קסטל:  זה בערך שישה אחוזים

גליה מאיר אריכא: זה לפי מה שביקשתם, לפי ההסכם

דרור קסטל: יש הסכם מסודר משנת 2017

גליה מאיר אריכא: אגב, אנחנו עכשיו לקראת מכרז חדש

דרור קסטל: אמור להיות מכרז חדש לקראת סוף השנה, או מתי שהוא, אני לא יודע מתי

דרור קסטל:  אבל זו הגבלה

דרור קסטל:  ככל שהתעריף יותר נמוך אז יותר קשה למצוא אנשים ויותר קשה למצוא מטפלים

דרור קסטל:  גם נושא טיפולי הבית שגליה דיברה עליו גובר מיום ליום, אלה הדברים הכלליים

מירב כהן: נושא התעריף יעלה במכרז החדש?     

גליה מאיר אריכא: זה עכשיו בדיונים

מירב כהן: אוקיי

מירב כהן:  כי זה משהו שאני שומעת כבר כמה שנים, ובאמת קשה להשיג מטפלים בתעריפים האלה, הם הולכים להם

דרור קסטל: תמיד צריך לזכור שיש את השוק בחוץ ואז צריך למשוך את האנשים, ואני אומר עוד פעם, אני אמנם צעיר ב- ׳עמך׳, אבל זה התחיל באידיאל, שלצערי הרב הוא כנראה פוחת או שכבר נגמר

מירב כהן: תודה רבה

מירב כהן:  דן מלמד

מירב כהן:  יצא? אוקיי, אם הוא ירצה לחזור אז אנחנו ניתן לו

מירב כהן:  אולגה, ארגון ׳לתת׳

אולגה ברברמן: ארגון ׳לתת׳ מסייע באופן ישיר לכ-1,450 ניצולי שואה

אולגה ברברמן:  הוזכר פה עניין השיפוצים, יש דרישה לשיפוצים, אבל הבעיה היא שאנחנו לא מצליחים למפות

אולגה ברברמן:  והעובדות הסוציאליות לא מצליחות לעשות את זה בגלל העומס

אולגה ברברמן:  אז אנחנו יודעים שיש דרישה אבל אנחנו לא תמיד מסוגלים להגיע לאנשים האלה

אולגה ברברמן:  לאנשים שאיתם אנחנו כן עובדים, אז אנחנו גם כן תמיד יודעים למפות את כל הבעיות שלהם

אולגה ברברמן:  בנוסף לזה, התמיכות שניתנות הן מיועדות לשיפוץ ו - - -      

מירב כהן: מה שאת אומרת זה: ״הם לא פונים ואנחנו לא ממפים, אנחנו לא מגיעים אליהם וממפים״

מירב כהן:  נכון?     

אולגה ברברמן: כן

אולגה ברברמן:  ברמה המדינית אנחנו לא מצליחים לעשות מיפוי

גליה מאיר אריכא: סליחה שאני מתערבת אבל רק כדי להסביר לה

גליה מאיר אריכא:  את בעצם צריכה עובדת סוציאלית שתיכנס לבית ותעשה מפרט של מה התנאים?      

אולגה ברברמן: אנחנו יודעים לעשות את המפרט, אבל לצורך העניין אם יש עכשיו ניצולי שואה נזקקים שצריכים שיפוץ בבית, ואנחנו פונים לעובדות הסוציאליות, הן לא יודעות איך לעשות את איתור הצרכים הזה

גליה מאיר אריכא: למה הן לא יודעות? יש להן את המומחיות לנושא של הנגשה

גליה מאיר אריכא:  זו מומחיות מיוחדת

אולגה ברברמן: אבל זו התשובה שאנחנו מקבלים, שהן לא מספיקות להגיע לזה

גליה מאיר אריכא: אבל אלו עובדות סוציאליות שאתן אמורות להעסיק אותן

אולגה ברברמן: לא, אנחנו פונים לרווחות קיימות

גליה מאיר אריכא: את עובדת מול לשכת הרווחה של הרשות המקומית?     

אולגה ברברמן: כן

גליה מאיר אריכא: ולא שקלתם שיהיה לכם מערך של עובדות סוציאליות משלכם? כי בזמנו, אנחנו שקלנו שלנו יהיה מערך כזה

מירב כהן: לא, היא נוגעת בנקודה שגם אני נגעתי בה קודם

מירב כהן:  אני זוכרת שנורא שמחתי, הבאתי בתקציב כמה מיליוני שקלים לשיפוצי בתים ולא היו אנשים שחיכו

מירב כהן:  עכשיו, זה לא מסתדר עם התמונות הקשות שיש, של אנשים שהבית שלהם במצב על הפנים, אז כנראה שיש קושי לאתר אותם בשטח

מירב כהן:  שהצורך קיים, אבל הם לא פונים ואנחנו לא מגיעים אליהם באופן אקטיבי

מירב כהן:  השאלה היא אם יש פה איזה Gap

אולגה ברברמן: אין לנו בעיה גם לפנות אליהם, אבל אין לנו בסיס מידע שאליו אנחנו יכולים לגשת

אולגה ברברמן:  אם תהיה לנו עכשיו רשימה של 20 אלף ניצולי שואה אנחנו נעבור אחד אחד

גליה מאיר אריכא: קודם כל, לנו יש אפשרות, אני אומרת את זה כי רצינו לצאת לדרך עם פרויקט כזה, לקחת למשל את כל מקבלי הבטחת הכנסה מבין מקבלי המענק, לעשות איזה שהוא פילוח לפי גיל ולשלוח להם מכתב

גליה מאיר אריכא:  לעשות איזה שהוא בירור, מבין העמותות שנניח יעמדו בקריטריונים, לעשות איזה שהוא דברור

גליה מאיר אריכא:  אבל השאלה היא, והיא החשובה, האם יש לכם את היכולת קודם כל לקלוט את הפניות שיהיו

גליה מאיר אריכא:       לשלוח לשם עובדת סוציאלית שתעשה מפרט ותבדוק מה צריך ואת כל התהליך שצריך לצורך הנגשה

גליה מאיר אריכא:  אין לנו בעיה להיות הדוורים לצורך העניין הזה ושתשמשו בנו, כן? אבל את אומרת שאין לך בעיה לפרסם, שהבעיה שלך היא העובדות הסוציאליות

אולגה ברברמן: לא, הבעיה היא לקבל את הגישה לנתונים הללו, זה לא קיים

אולגה ברברמן:  אין מאגר שמרכז היום את כל הנתונים של כל ניצולי השואה עם מיפוי מסודר של כל הצרכים

אולגה ברברמן:  זה לא שאין צרכים, אנחנו פשוט לא מצליחים להגיע אליהם ברמה הכללית

גליה מאיר אריכא: תראי, קודם כל אנחנו עושים ביקורי בית כל הזמן

גליה מאיר אריכא:  וגם במסגרת ביקור בית, אם אנחנו נכנסים לבית שמוזנח ושיש צורך אז אנחנו מדווחים לרשויות הרווחה

גליה מאיר אריכא:  צריך כל הזמן לעמוד בקשר עם הניצולים

גליה מאיר אריכא:  אנחנו לא נוהגים להטריד את הניצולים בקשר לנושא שאין לנו איך לסייע בו, אבל אם יש משהו קונקרטי שעומד על הפרק, ואנחנו נעשה איזה שהוא פילוח שהוא סביר, לא נפנה עכשיו ל-200 אלף איש ולא תהיה לנו יכולת לשפץ להם את הבית

גליה מאיר אריכא:  אבל פילוח שאתם יכולים לעמוד בקצה שלו ולתת את המענה, אז זה משהו שבהחלט אפשר לדבר עליו

מירב כהן: אז זה יהיה חיבור מצוין

מירב כהן:  אני גם מזכירה שיש את המוקד של הרשות לשורדי שואה, שרק מידי יום יש אלפי פניות

מירב כהן:  לפעמים בן אדם מתקשר על אוכל אבל הוא גם צריך שיפוץ לבית, אז אם אפשר לחבר אז זה יהיה מעולה

מירב כהן:  אוקיי יופי

מירב כהן:  זה יהיה חיבור טוב

מירב כהן:  עוד משהו שרצית להוסיף? אתן לוקחות את זה מכאן, כן? תחליפו טלפונים, מה שנקרא

אולגה ברברמן: כן

אולגה ברברמן:  בנוגע להנגשת בתים

אולגה ברברמן:  היום התמיכה שיש היא לא תומכת רק בהנגשת בית

אולגה ברברמן:  לדוגמה, אם רוצים רק לשים ידיות אחיזה אז זה משהו שהוא לא מתאפשר, כי זה משיפוץ כללי

אולגה ברברמן:  אז צריך לתת מענה לדברים ולצרכים נקודתיים

אולגה ברברמן:  אני חושבת שגם תקציב למענה גמיש יותר, כמו מזגן או מוצרי חשמל שמתקלקלים וצריך להחליף, אלה דברים שלא נכנסים תמיד תחת השם של שיפוץ

מירי מאיר שטטרמן: אני רוצה רגע להוסיף

מירי מאיר שטטרמן:  אני מירי, נעים מאוד

מירי מאיר שטטרמן:  למוצרים שאנשים צריכים ולסיוע חומרי יש לנו תקציב מאוד יפה

מירי מאיר שטטרמן:  אז פשוט צריך להפנות אותם לרווחה

מירי מאיר שטטרמן:  אולי עדיף לכם להיכנס במה שלא נותנים, אבל דווקא מבחינת סיוע חומרי יש לנו תקציב מאוד יפה

מירב כהן: נראה לי שאתן צריכות לפתוח קבוצת WhatsApp של סיוע לשורדי שואה, ופשוט לסנכרן אותה

מירב כהן:  לא באמת

מירב כהן:  אני זוכרת שכשהגעתי למשרד לשוויון חברתי, גיליתי שהמוקד של משרד הרווחה ושל הרשות לניצולי שואה הם באותו בניין

מירב כהן:  אחד מעל השני

מירב כהן:  והיו מלא דברים שהם לא מסונכרנים

מירב כהן:  היו פניות לרשות על תנורים, משרד הרווחה נותן תנורים והרשות לא, אז צריך לראות איך מאחדים כאן כוחות

מירב כהן:  כי לפעמים זה רק עניין של סנכרון

מירב כהן:  אבל איך עושים את זה? איך אנחנו מוודאות שזה באמת קורה?     

גליה מאיר אריכא: תראי, לנו יש את מבחני התמיכה שלנו וכמובן ככל שיתקבל ביצוע אז אני גם מאמינה שיתקבל הכסף

גליה מאיר אריכא:  היא מדברת על סל נוסף, שזה לא שיפוץ

גליה מאיר אריכא:  המבחנים שלנו מיועדים כדי באמת להיכנס לבית של ניצול ולראות מה הוא צריך, אם זה להרחיב אמבטיה, להרחיב פתחים ולשבור קירות

גליה מאיר אריכא:  היא מדברת על איזה שהוא סל גמיש ובו לתת להם רק אביזרים

גליה מאיר אריכא:  רק אסלה, רק מעקה

גליה מאיר אריכא:  אז זה משהו שאו שיש לו מענה במשרד הרווחה או - - -      

מירב כהן: יש מענה של משרד הרווחה?      

מירי מאיר שטטרמן: יש מענה

מירי מאיר שטטרמן:  יש לנו רשימה

אולגה ברברמן: אבל יש את המעקה עצמו, וצריך גם את המתקין, ופה יש לנו את הפער

גליה מאיר אריכא: אני מודה שגם עניינתי את ועידת התביעות בנושא הזה, זה משהו שאולי גם ועידת התביעות תרצה להיכנס אליו אבל אני לא מוסמכת להגיד בשמם

מירב כהן: אז תראו, קודם כל אני כבר מבקשת שאנחנו נעשה דיון ממוקד על השיפוצים

מירב כהן:  תדברו ביניכן ותראו אי אתן יכולות לסנכרן את המערכת כך שנוכל לקבל את המקסימום

מירב כהן:  ונעשה גם דיון ספציפי על הנושא של שיפוצים, כי זה לא רק עניין של כסף ואני אומרת את זה בוודאות

מירב כהן:  אני כבר הבאתי לזה כסף וזה לא עבד כמו שצריך בגלל בעיית הסנכרון בין העברת המידע על הזכאים לבין הביצוע, הייתה שם בעיה

מירב כהן:  אז אני גם אבקש דיון על זה, בסדר? אני עוברת למשרדי הממשלה, מוריה או משה מהמשרד לשוויון חברתי, אתם רוצים להגיד משהו? אוקיי

משה שמיר: אני משה, מנהל אגף תקציבים מהמשרד לשוויון חברתי, אני אחראי על תחום התמיכות

משה שמיר:  אז באמת, רוב הנקודות שהועלו פה הן באמת בתחום האחריות של הרשות לניצולי השואה

משה שמיר:  אני אגיד כמה נקודות קטנות

משה שמיר:  יש אצלנו כמה מבחני תמיכה, אחד שקשור לפיצויים ואחד שקשור להנצחה

משה שמיר:  ובתחום ההנצחה, דיברת על כל מיני כנסים ואירועים, אז לנו יש כל קורא של הנצחת שואה, שמיועד לכל מיני פעילויות של הנצחה

משה שמיר:       נכון, הוא לא מיועד כדי לתת מענה לניצולים ולעשייה של מפגש חברתי אלא להנצחה

משה שמיר:  גם שינינו את מבחני התמיכה לנושא של עקורים ושל דור שני ושלישי

משה שמיר:  אז לתחומים האלה יש מבחני תמיכה שהמשרד מפרסם פעם בשנה, באזור אוקטובר, והם יכולים לתת מענה ולעזור לפחות לחלק מהנקודות האלה

משה שמיר:  גם אם זה לא משהו שקורה באופן רשמי בתקציב, אנחנו כל הזמן משתדלים להגדיל עוד קצת את סכום התמיכות

משה שמיר:       למרות שהכספים שהמשרד מקבל מהאוצר, גם חיצוניים וגם מהחברה לפירוק והשבה, מצטמצמים

משה שמיר:  אנחנו עדיין משתדלים לשמור וגם להגדיל כל שנה את הסכום אפילו בעוד קצת, כדי לתת מענה לכמה שיותר גופים וכדי לתת מענה דווקא לגופים הקטנים שלא מקבלים סכומים של מיליונים, לעמותות שממש חיות על הסכומים הקטנים האלה

משה שמיר:       בנוסף, בדומה לממשלה הקודמת, גם עכשיו אנחנו פועלים ביחד עם הרשות על מנת להביא החלטת ממשלה נוספת, שמאגמת המון משרדי ממשלה לנושא של תיעוד עדויות, כדי שבאמת נוכל לשמור על ההיסטוריה

מירב כהן: אוקיי

מירב כהן:  אני אעבור למירי ממשרד הרווחה, תרצי להוסיף עוד משהו?     

מירי מאיר שטטרמן: אני רק רוצה לומר שהמטרה שלנו היא גם באמת לעבות את השירותים הקיימים, אני יודעת שראש המנהל ביקש את התוספות ואני לא יודעת עדיין מה התקבל, אבל הוא ביקש עבור כלל האזרחים הוותיקים ובפרט על ניצולי השואה, אז כאמור, לעבות את השירותים הקיימים שלנו וגם להגיע לכמה שיותר אנשים

מירי מאיר שטטרמן:  כמו שאמרת, אנחנו יודעים שהגיל עולה, והמשמעות היא יותר אנשים שהם מרותקי בית ואנשים שספונים בבית

מירי מאיר שטטרמן:  שירות בבית הוא יותר יקר, וכל שקל שנקבל אנחנו נעשה כל שביכולתנו על מנת - - -      

מירב כהן: תראי, אני אצא מכאן עם מסמך עלויות

מירב כהן:  נגיד, שלושה מיליון שקלים על שיפוץ בתים

מירב כהן:  גם נעשה דיון על סנכרון מערכות וגם נציע להם חלופות

מירב כהן:  כי מה שקורה בליל התקציב זה שפתאום מגיעים לאיזה הסדר וכל ח״כ יכול לבקש כספים קואליציוניים למטרה מסוימת, אז אני רוצה פשוט שיביאו את זה אלינו, לשורדי השואה

מירב כהן:  אז אם יש לך משהו ממוקד תעבירי לנו, בסדר? יש פה את נציגת משרד הבריאות? תרצי להוסיף משהו?     

מירי כהן: מירי כהן, מנהלת קשרי ממשל במשרד הבריאות

מירי כהן:  אני יכולה להתייחס לגבי הנתונים שיש לנו

מירי כהן:  כי מה שיש לנו מוגדר כפעילות ספציפית, אז אין לנו עבורו תקציבים ייעודיים

מירי כהן:  אני רק אומר שלפי חוק טיפול בחולי נפש, אנחנו צריכים לדווח לכנסת לגבי שורדי שואה, ואני רוצה רק לתת את הנתונים לגבי שורדי שואה שמטופלים במערכת בריאות הנפש

מירי כהן:       זה נושא שחשוב לדעת ומדובר בנתונים ממש עדכניים, מחודש מרץ

מירי כהן:  משרד הבריאות עשה בתחילת שנת 2022, מיפוי של כל שורדי השואה שמטופלים במערכת בריאות הנפש

מירי כהן:  הוא עשה ראיונות ותשאול בכל המוסדות של מערכת בריאות הנפש ומול בני המשפחות

מירי כהן:  אז היו ברשימה 865 איש, אני מדברת על שנת 2000

מירי כהן:  נכון להיום, מתוכם 797 נפטרו

מירי כהן:  זה אומר שיש לנו היום רק 68 איש שנמצאים בחיים מבין אלה שהיו ברשימה

מירי כהן:  אני חושבת שהנתון הזה אומר המון

מירי כהן:       זה אומר שאם אנחנו רוצים לטפל, אז חלון הזמן שלנו לתת להם את הטיפול הראוי הוא מאוד מאוד קצר

מירי כהן:  אלה האנשים שרשומים אצלנו במערכת

מירי כהן:  אני גם אומר לכם כך: 14 ניצולי שואה נמצאים בשיקום פסיכיאטרי, שלושה ניצולים באשפוז פסיכיאטרי, ארבעה ניצולים בהוסטלים לניצולי שואה, שני ניצולים במגורים טיפוליים ו-45 ניצולים בטיפול בקהילה

מירי כהן:       יש לנו את כל המיפוי באופן מאוד מסודר

מירי כהן:  באיזה הוסטלים וכולי, הכול

מירי כהן:  כלומר, כאן, עבור ההוסטלים, אנחנו לא צריכים הסיוע, אבל אם רוצים לתת סיוע נפשי אבל גם אחר, אגב, אנחנו יודעים שנושאים כמו דיכאון ובדידות בגיל המבוגר הם דבר מאוד קריטי וגם שיעורי האובדנות שאנחנו רואים, הם בכלל הכי גבוהים באוכלוסייה המבוגרת

מירי כהן:  אז לגבי התאבדויות, אני לא מאמינה שיש לנו פילוח של ניצולי שואה, אבל אני חושבת שההשקעה כאן בתמיכה נפשית ובשירות פסיכולוגי היא קריטית

מירי כהן:       ואני רואה את זה בכל נושא, שאנחנו מגיעים לשם בגלל המצוקות הנפשיות

מירי כהן:  בגלל המשבר שיש במערכת בריאות הנפש, אז יש בעיה

מירי כהן:  ואני מדברת לא רק כמשרד הבריאות אלא גם כמשרד החינוך, מאוד קשה להשיג היום פסיכולוגים לשירות הציבורי

מירי כהן:  אין בעיה של מחסור בפסיכולוגים במדינה, אלא יש בעיה של מחסור בפסיכולוגים בשירות הציבורי, וזה אגב גם משליך למה שנאמר כאן

מירי כהן:       כי מכיוון שיש תורים כל כך ארוכים במערכות בריאות הנפש, אז כולם הולכים לשירות הפרטי, פסיכולוגים, פסיכיאטרים וכולי, כי זה הרבה יותר משתלם

מירי כהן:  ולכן, אם יינתן כאן מענה במסגרת הזו ולא יצטרכו לחכות בתורים הארוכים וכולי, אז אני חושבת שגם עשינו מצווה ודבר מאוד חשוב

מירב כהן: יש לך הערכה תקציבית?     

מירי כהן: אני לא יודעת למקד כמה, אבל לדעתי העמותות יכולות

מירי כהן:  כי שוב, אנחנו יכולים לתת להם את הטיפול במערכת בריאות הנפש, אבל הם יחכו בתורים כמו כולם

מירי כהן:  לפי תורים ולפי כל מיני מדדים אחרים

מירי כהן:  אז אני הייתי אומרת שכן צריך להשקיע בהם, ודווקא העמותות זה פתרון טוב כי זה מסלול עוקף שמביא אותם לעמוד ישר לתחילת התור

מירי כהן:  אני לא חושבת שיש כאן זמן לחכות

גליה מאיר אריכא: אבל זה המצב כיום

גליה מאיר אריכא:  אנחנו נותנים טיפול רפואי לניצולי שואה, ככלל, הם מקבלים דרך קופות חולים ויש לנו הסכמי שיפוי עם קופות החולים

גליה מאיר אריכא:      נושא שהוא מיוחד ונפרד זה הנושא הנפשי, שאיתו יש לנו התקשרויות נפרדות, עם ׳עמך׳ ועם ׳אלה׳, והניצולים לא מוגבלים מבחינת הטיפול ולא מחכים בתורים

גליה מאיר אריכא:  ויותר מזה, אני מזכירה לך, מירב, שעשינו איזו שהיא רפורמה בנושא הזה ואם בעבר היה צריך לעבור In tech, שזה תהליך שלוקח לפחות חודש חודשיים, אז אנחנו שינינו את זה והיום כל ניצול מקבל קודם כל 10 טיפולים

גליה מאיר אריכא:  יש לו ולעמותה 10 טיפולים לעשות In tech, אז זה מיידית, הטיפול מיידי

מירי כהן: תשמעי, אני אומרת את זה לחיוב

מירי כהן:  אני רק התייחסתי לבעיה שנאמרה כאן קודם בהעסקת מטפלים בשירות הציבורי, כי כולם בורחים לשירות הפרטי

מירי כהן:  יש כאן איזה שהוא חסם שלא מאפשר להשיג מטפלים, ואני רואה אותו בכל מקום, כמו שאמרתי, לא רק במשרד הבריאות אלא גם במשרד החינוך, כי פשוט כולם הולכים לשוק הפרטי

מירי כהן:  ואם יש חסם והוא מה שגורם לאנשים לחכות לתורים וכולי, אז אני אומרת שזו הזדמנות לעבודה מול העמותות

מירב כהן: אז תגידי שוב את המספרים

מירב כהן:  בכמה זה ירד?      

מירי כהן: מ-865 איש בזמן בו זה מופה, ל-68 איש שמטופלים היום במסגרות

מירי כהן:  אנחנו נעלה את זה

מירב כהן: תוך כמה זמן?      

מירי כהן: 23 שנה

מירי כהן:  זה משמעותי

מירי כהן:  יש בזה לכאורה היגיון, כי זה בכל זאת אנשים מבוגרים ועברו 23 שנה וכולי

מירי כהן:  אבל אני אומרת שאם אנחנו, כמדינה, רוצים לתת לשורדי השואה את המקסימום שאנחנו יכולים וגם צריכים לתת להם את זה, אז חשוב שבאמת נעשה את זה הכי ממוקד שאפשר

מירי כהן:  ואני אשלח את הנתונים האלה לוועדה

מירב כהן: אני אשמח

מירב כהן:  תודה רבה

מירב כהן:  אני חושבת שעברנו על כל משרדי הממשלה

מירב כהן:  האם יש פה ארגון או גוף שלא נתתי לו לדבר והוא מעוניין להוסיף? אגב, היה לנו גם בזום את גיטה קויפמן, שורדת השואה

מירב כהן:  שלום לך, אני שולחת לך נשיקות מרחוק, אנחנו לא מצליחים לשמוע אבל לפחות כיף לראות אותך

מירב כהן:      אז אני מסכמת ברשותכם

מירב כהן:  מה שאנחנו נעשה זה נרכז את סך הרעיונות שעלו פה ונביא לחברי ועדת הכספים, נגיד, ליאור, אריאלה, משהו כמו בערך 10 Bullets , פשוט, אנשים שלא מבינים כלום

מירב כהן:  אתם רוצים לעזור? הנה שלושה מיליון לשיפוץ בתים

מירב כהן:  50 אלף? לתרגום

מירב כהן:  ממש תפריט

מירב כהן:  ונשתדל להביא להם את זה כמה שיותר מהר, היום או מחר, כדי שכבר יהיה להם את זה ב- Check list ונעקוב אחרי זה

מירב כהן:      יש לנו את יושב ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גפני, שזה נושא שמאוד בליבו, ויש בו רצון טוב והרבה עניין בנושא הזה

מירב כהן:  אנחנו נפנה אליו ואני מקווה שבשיתוף פעולה נצליח להשיג משהו

מירב כהן:  ואני מבקשת בנפרד, שנקיים דיון בנושא סוגיית שיפוץ הבתים, בראייה רחבה

מירב כהן:  זאת אומרת, איך מגיעים לקהל היעד? מה זה בדיוק שיפוץ בית? האם אפשר לעשות רק התקנה של המוצר ולא דבר אחר? איך בדיוק משיגים את המוצר? מי בדיוק מרכיב? שנוודא שכל הרכיבים נמצאים, ובעיקר, שכל משרדי הממשלה וארגוני החברה האזרחית שמתעסקים בנושא הזה, יהיו מסונכרנים וידעו איך הם יכולים להיעזר אחד בשני

מירב כהן:      אז זהו, אני מודה לכם על הדיון הזה

מירב כהן:  זה היה דיון מיוחד בנושא התקציב, אנחנו נשוב ונתכנס בשבוע הבא

מירב כהן:  תודה לכל מי שהגיע