הוועדה לביטחון לאומי, כנסת 25, פרוטוקול מספר 18, 2023-05-03 00:00

צביקה פוגל: מכובדיי, לילה לא שקט עבר על חלק מתושבי מדינת ישראל

צביקה פוגל:  גרתי בעבר באזור, שירתי בעבר באזור, אני דיברתי עם חלק מהתושבים שם הבוקר והתחושות שם הן תחושות מאוד קשות

צביקה פוגל:  לא כיף ללכת לישון בלילה עם רקטות ולקום לבוקר עם רקטות, והילדים לא זוכים שם, לצערנו, לשגרת חיים נורמלית

צביקה פוגל:  אני מקווה שאנחנו נדע לשנות את המציאות הזאת, אבל חשבתי שנכון, לפחות הבוקר, לפחות להזכיר ולהיות שותפים, למה שעובר על התושבים

צביקה פוגל:       אני רוצה להזכיר לכולנו דבר שאני מניח שכולנו נסכים עליו, אבל חשוב להזכיר אותו, שנטייה מינית וזהות מגדרית, לא אמורים להוות איזה שהוא גורם להתעמרות שלטונית מסוג כל שהוא

צביקה פוגל:  נדמה לי שכולנו יכולים להסכים על העניין הזה, וכשאלה דברי הפתיחה וכשזו גם דעתי הפרטית, אז קיבלנו לפני משהו כמו חודש, נדמה לי, באפריל, משהו כזה, את הבקשה לקיים את הדיון הזה, לא היה שום ספק שנקיים אותו

צביקה פוגל:       הבקשה הוגשה על ידי חברת הכנסת מירב כהן, יחד עם עוד שבעה חברים נוספים, סך הכול שמונה אנשים שהגישו את הבקשה לדון בנושא העלייה במקרי אלימות כלפי קהילת הלהט״ב

צביקה פוגל:  חשבתי שיהיה ממש לא נכון לדחות את זה עוד, כי נדמה לי שאוטוטו, מתקיים מצעד הגאווה

צביקה פוגל:  אז על אחת כמה וכמה חשוב לדבר על זה

צביקה פוגל:  המטרה של הדיון הזה היא לגבש המלצות שנעביר מפה, מהוועדה, אל הגורמים המוסמכים, לאיך לנהוג ומה נכון לעשות בתקופה הקרובה, כדי לאפשר לחברי הקהילה הגאה להנות מאותו שקט שמגיע לכל אחד מאיתנו כתושב

צביקה פוגל:       אז אנחנו נאפשר למירב להציג את הבקשה שלה, אנחנו נאפשר לכל אחד פה להביע את דעתו, נכבול את זה בלוח זמנים, כי בסופו של דבר בשעה 10:58, אני מנצל את סמכותי ודופק עם הפטיש על השולחן, כי בשעה 11:00 אנחנו צריכים להיות במליאה ואין לי כוונה לאחר את ההגעה למליאה

צביקה פוגל:  אז שיהיה לנו דיון מוצלח, חברת הכנסת מירב, בבקשה

מירב כהן: אז קודם כל תודה רבה לך כבוד היושב ראש, על הנכונות לקיים את הדיון הכול כך חשוב הזה, ותודה לשותף שלי לדרך, יוראי

מירב כהן:  בחודשים האחרונים אנחנו עדים לעלייה דרסטית, מאוד מדאיגה, של מקרי אלימות כלפי חברי קהילת הלהט״ב

מירב כהן:  אגב, האלימות במדינה היא במצב מטריד מאוד באופן כללי

מירב כהן:  אנחנו יודעים על 81 נרצחים, יש בפנים חברה ערבית, נשים ובאמת הרבה מאוד מקרי אלימות

מירב כהן:  אבל אנחנו גם רואים עלייה, אם אנחנו מסתכלים למשל על חודש מרץ האחרון אל מול חודש מרץ אשתקד, על פי נתוני האגודה, זו עלייה של 400%, זאת אומרת שיש פה מגמה קשה

מירב כהן:       אני רק רוצה לתת ככה כמה דוגמאות כדי להבין עד כמה אלה פשעי שנאה לכל דבר ועניין

מירב כהן:  לנפץ חלון של בית מגורים של זוג גאה שתלה דגל גאווה בחלון ביתו, לשבור תריס של בית שבו גר זוג להט״ב, לרסס כתובת ׳כהנא חי׳ על מרכז של הקהילה הגאה בתל אביב, זריקת ביצים על אנשים, לחטוף לאנשים דגלים כשהם צועדים איתם

מירב כהן:  עכשיו, זה לא צמח משום מקום, אוקיי? אני חושבת שיש פה גם ברקע אמירות להט״בופוביות של נבחרי ציבור

מירב כהן:       אני חושבת שעצם העובדה שחוק האפליה בשירותים הופיע בהסכמים הקואליציוניים של הממשלה, גם אם החוק הזה לא עבר ואני מקווה שהוא גם לא יעבור, אני חושבת שעדיין יש לו משמעות גם מבלי שהוא עובר, כי אנחנו רואים שהמסר הזה עובר ויש לזה נזק אדיר

מירב כהן:  כפי שציינת כבוד היושב ראש, בחודש יוני יתחיל חודש הגאווה, ב-1 ביוני יש כבר את מצעד הגאווה בירושלים וזה ישטוף את כל המדינה עם מצעדי גאווה גדולים ומכובדים

מירב כהן:  אני דואגת

מירב כהן:       אני חושבת שהמשטרה צריכה להיערך לזה ביתר שאת, שלא נראה מקרה אלימות נוספים, אנחנו עוד עם הטראומה הקשה של רצח שירה בנקי, זיכרונה לברכה

מירב כהן:  ואני מאוד מאוד מודאגת

מירב כהן:  בעיקר כאשר אני שומעת על תיקים שנפתחו לאנשים שביצעו עבירות ובכל זאת התיקים נסגרו

מירב כהן:  אני הייתי שמחה מאוד לשמוע על העניין הזה

מירב כהן:  זו בטח לא הדרך לייצר הרתעה, וחייבים להתייחס אל המקרים האלה כאל פשעי שנאה לכל דבר ועניין, זה לא צומח משום מקום

מירב כהן:       כמובן שבראייה ארוכת טווח הפתרון הוא חינוך לסובלנות ולהכרה באחר, אבל כאן, מבחינתי, אנחנו חייבים לספק לאנשים האלה הגנה, כי לא יכול להיות שאנשים לא יחיו בביטחון בארצם שלהם

מירב כהן:  אז תודה רבה על קיום הדיון החשוב הזה, תודה לכל חברי הכנסת שבחרו להגיע ולקחת חלק בדיוק ואני מקווה שנצא מכאן עם מסקנות אופרטיביות ופשוט נציל חיים

מירב כהן:  תודה

צביקה פוגל: לפני שנעבור להתייחסויות של הגורמים המקצועיים, אני מבקש מחברי הכנסת לומר את דברי הפתיחה שלהם

צביקה פוגל:  אני מזכיר לכם שיהיו לכם גם דברי סיכום, אז לא לסכם כבר עכשיו

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה אדוני היושב ראש, חבר הכנסת פוגל, על הנכונות שלך לקיים את הדיון הזה בטווח קצר ותודה רבה לשותפתי חברת הכנסת מירב כהן

יוראי להב-הרצנו:  מאיר כהן ואפרת, תודה רבה על הנוכחות שלכם

יוראי להב-הרצנו:  אנחנו כולנו עדים לעלייה החדה באלימות כנגד הקהילה הגאה בתקופה האחרונה, בפרט במדינת ישראל ביחס לשנה הקודמת

יוראי להב-הרצנו:  ואדוני, חרף דברי הפתיחה שלך אני חושב שצריך להגיד את האמת

יוראי להב-הרצנו:  והאמת היא שההסטה הפרועה מגיעה ממסדרונות הממשלה, על ידי שרים מספסלי הממשלה, על ידי חברי כנסת בכירים בקואליציה

יוראי להב-הרצנו:       יש לנו שר אוצר שמתגאה בהיותו הומופוב גאה

יוראי להב-הרצנו:  יש לנו שר שאחראי על הביטחון האישי, והוביל בעצמו את מצעד הבהמות מול מצעד הגאווה בירושלים

יוראי להב-הרצנו:  יש כאן אנשים בקואליציה שמכינים רשימות שחורות של להט"בים כדי להזהיר את הציבור מפניהם, שמדברים על החרמה של להט״בים מבתי עסק במדינת ישראל בחוק, שמדברים על מניעה של טיפול רפואי מחברות וחברי הקהילה הגאה, יש לנו שר מורשת שכתב מדריך לזיהוי של טרור להט״בי והדרכים שלפיו להיאבק בו

יוראי להב-הרצנו:       המשמעות הישירה של דברי ההסתה היא פגיעה ואלימות קשה נגד חברי הקהילה הגאה, ולא פחות מכך, פגיעה בתחושת הביטחון של כל אחד ואחת מאיתנו

יוראי להב-הרצנו:  אני מצפה מהמשטרה שתיאבק בצורה נחושה וללא פשרות באלימות הזאת, שכפי שחברתי ציינה, מדובר בפשעי שנאה ללא יוצא מן הכלל, ושום דבר חוץ מטיפול נחוש ועקבי באלימות הזאת, לא יחזיר את תחושת הביטחון

יוראי להב-הרצנו:  דבר אחר, הוא להתיר את הדם של חברות וחברי הקהילה הגאה בישראל

יוראי להב-הרצנו:       ובהקשר הזה, מאחר ומדובר בדיון שבו אנחנו נבקש דין וחשבון על האופן שבו אתם מתמודדים עם התופעה הזאת, אז אשמח לשמוע ממשטרת ישראל מה הם הנתונים שיש לכם

יוראי להב-הרצנו:  אני מניח שיש לכם איזה שהוא מעקב על פשעי השנאה שמתרחשים במדינה, ובתוך פשעי השנאה, אני מניח שאתם מסווגים את הפשעים כנגד להט״בים באופן ספציפי, אז אשמח להבין איזה נתונים יש לכם? האם גם אתם מזהים עלייה בפשעי השנאה נגד הקהילה הגאה?      השאלה השנייה שאני ארצה לדעת לגביה, היא איזה צעדים המשטרה עשתה ועושה על מנת למגר את התופעה של פשעי השנאה הללו? האם חסרים לכם אולי משאבים או כלים, מהכנסת או מהממשלה, על מנת לפעול ביתר נחישות כדי לטפל בנושא? כשאני מדבר על נתונים אז אני מתייחס לכמה תיקים נפתחו? כמה תיקים נסגרו? יושבים כאן אנשים שחוו ממש לאחרונה פשעים כנגדם בגלל היותם להט״בים, והתיקים נסגרו, האם הם נפתחו מחדש?      אנחנו נשמח להבין כמה פושעים הועמדו לדין? כמה כתבי אישום הוגשו? כמה תיקים נפתחו ונסגרו? אנחנו לא הולכים להסיר את עיננו מהאירוע, כי כל דבר אחר פשוט יהיה להסיר את תחושת הביטחון ולהתיר את הדם, ואני חושב שכולנו צריכים לפעול ביתר נחישות בנושא הזה, אז תודה רבה

צביקה פוגל: תודה רבה לחבר הכנסת יוראי להב הרצנו

צביקה פוגל:  חברת הכנסת אפרת רייטן מרום, בבקשה

אפרת רייטן: קודם כל תודה רבה על הדיון הזה, ולחבריי וחברותיי היקרים

אפרת רייטן:  אני מוכרחה לומר שאני מלאה זעם, באמת מלאה בזעם

אפרת רייטן:  כי כשאני רואה בחוץ את הקמפיין האבסורדי והמביך ומעצבן, של אזרחים סוג ב׳

אפרת רייטן:  ואני שומעת ורואה את מצבם להט״בים במדינת ישראל, אז אני שואלת עד כמה ה- Gaslighting יכול להיות מטורף? המציאות שלנו היא כבר מטורפת ואנחנו חיים במציאות מקבילה

אפרת רייטן:       ככל שנמשיך ונשמע ביטויים נוראיים שממש הופכים את הלהט״בים במדינת ישראל, Per say, לאזרחים סוג ב׳, ואנחנו נמשיך ונשתוק לדבר הזה, אז אנחנו נותנים את ידנו לפגיעה אנושה, ובאמת זו פגיעה אנושה שיכולה לעלות במחיר של חיי אדם ונפש, עד כדי כך

אפרת רייטן:  אם יש כאן אנשים ואוכלוסיות שצריכות לצעוק ולזעוק, זה האנשים שאנחנו יושבים עכשיו ומדברים על הזכויות שלהם ועל המעמד שלהם

אפרת רייטן:  ועד היום המעמד של האזרחים האלו הוא אינו שווה

אפרת רייטן:       כשאנחנו מסתכלים על מספר מקרי האלימות, כולנו כבר קיבלנו את הנתונים ותכף בטח נשמע אותם גם פה

אפרת רייטן:  וכן גם על מה שאנחנו שומעים, על היחס של המשטרה, שיכול להיות שבודקים את הדברים, אבל כשאני שומעת שנסגרים תיקים למרות שיש סרטונים, ולמרות שרוצים לפתוח את התיק, אז מה קורה כאן? כשאני שומעת על עומר בר לב, השר לשעבר, שהיו לו הנחיות ברורות, הנחיות לבצע סיווג על העברות על מנת לבצע מעקב על סוגי העברות השונות ולפעול למיגורן בצורה הנכונה ביותר

אפרת רייטן:       האם ההנחיות האלה מתבצעות? האם אתם מסווגים את הדברים כפי שהורה השר לשעבר? יש כמויות של התבטאויות, שגם עם נתניהו שנכנס עכשיו לתפקידו וטען ימים ספורים אחרי הבחירות, אחרי שאבי מעוז אמר שהוא הולך לבחון את האמצעים המשפטיים לבטל את מצעד הגאווה

אפרת רייטן:  ומיד ראש הממשלה אמר שהסטטוס קוו לא ישתנה

אפרת רייטן:       זה מאוד יפה ששומעים קול אחד קטן שאומר שהסטטוס קוו לא ישתנה, אבל מאז, רק כמה דוגמאות שאספנו הבוקר: היה לנו את הרשימות השחורות, רק לפני כמה ימים הייתה האמירה שלו על יושב ראש הכנסת: ״התמלאתי בושה וכאב שמכריזים לעיני כל העולם על יושב ראש הכנסת ובן זוגו, כאילו שמדובר בנורמה יהודית אותנטית ומקובלת״

אפרת רייטן:  רק עכשיו, כשהוא דיבר וראיתי שגם יצאה הוראה, על שיוני הטפסים של הורה אחד והורה שתיים

אפרת רייטן:       וגם השר סמוטריץ׳: ״מעניין את הסבתא שלי הומואים״; ״מסיבת הדבקה עצומה שהתחילה את הגל הזה של הקורונה״

אפרת רייטן:  מה זה? גם אם לא משנים פסיק בחוקים שלנו, ברור שהלך הרוח, ברור שהתפיסות האלה, החשוכות, המפלות והמסיתות, יהיו להן תוצאות בשטח

אפרת רייטן:  ואחר כך אנחנו מתפלאים למה זורקים אבנים? למה תולשים דגלים? למה אנשים מקבלים קללות וכל מיני דברים כאלה ביום יום? זה הלך הרוח

אפרת רייטן:  ככה זה משתקף

אפרת רייטן:       ומפה ועד להעביר חוקים איומים כמו שקרה במדינות אחרות שאנחנו לא רוצים להיות כמוהן, לא כמו הונגריה ולא כמו פולין, שיש אזורים שלמים שהם נקיים מהומואים, הדרך יכולה להיות קצרה מאוד

אפרת רייטן:  אז אנחנו מקיימים את הדיון הזה ושוב תודה לך אדוני היו״ר שאתה מקיים את הדיון הזה

אפרת רייטן:  הדברים האלה חייבים להיאמר ברור, חייבים להיות על השולחן, אסור לטאטא אותן, מפני שבסוף זו דרך לאלימות

אפרת רייטן:  אנחנו בעד שיוון, זה צריך להיות ה-א׳ ב׳, כתבנו את זה במגילת העצמאות שלנו

אפרת רייטן:  שיווין זכויות גמור, וכאן זה מתחיל

אפרת רייטן:  תודה רבה

צביקה פוגל: תודה רבה לחברת הכנסת אפרת רייטן מרום, ובבקשה, חבר הכנסת מאיר כהן

מאיר כהן: תודה רבה אדוני היושב ראש

מאיר כהן:  הישיבה הזאת לא תשנה לא את דעתו של אבי מעוז ולא את דעתו של סמוטריץ, לא תשנה

מאיר כהן:  הם חיים בתוך הקהילה שלהם

מאיר כהן:  אבל הקולות הליברליים שלנו הם הרבה יותר חזקים מהם, גם פה בכנסת

מאיר כהן:  אנחנו צריכים לחלק את הנושא הזה לשני מישורים

מאיר כהן:  מישור אחד בכנסת, שברור לנו מה אנחנו עושים וברור למחאה, ולראות דגלים של הקהילה בתוך המחאה, אין דבר שיותר משמח אותי מזה, כי זה חלק מהניסיון לשנות את פניה של המדינה הזאת

מאיר כהן:       והמישור השני זה המישור של המשטרה, חברה, אני מקבל דיווחים מה קורה בפריפריה בפגיעה בלהט״ב

מאיר כהן:  חשבתי, כמי שניהל בית ספר כל כך הרבה שנים, ושם עברנו את זה, תלמידים שלי לשעבר חיים בתוך הפריפריה ומנהלים משפחות של הקהילה והכל בסדר, שהיום מרגישים את עצמם בנסיגה מוחלטת

מאיר כהן:  ושם, אדוני, זה חלקה של המשטרה

מאיר כהן:       ולכן השאלות שהופנו לשאלה הן השאלות

מאיר כהן:  יוראי, אנחנו יכולים לאסוף נתונים כמה שאנחנו רוצים, אבל כשמישהו שובר את התריסים בתל אביב לזוג להט״בים והם מתראיינים כשהם בוכים, והתמונה היא מאוד קשה

מאיר כהן:  כשאני ראיתי את זה, אני חייב להגיד לך שהרגשתי איום ונורא

מאיר כהן:  לראות זוג שצריך תוך כמה שעות לחפש לו דירה

מאיר כהן:  ולראות את הפרחח העבריין הזה חוזר אל הרחוב לקחת את הדברים והמשטרה אומרת: ״כן, הוא בא לקחת את הדברים שלו״

מאיר כהן:       וזה הסיפור שלכם, ואני יודע, אתם לא בחזקת נאשמים כאן

מאיר כהן:  אני יודעת שאתם מתוחים על כל הארץ ואני יודע שאתם עובדים כל כך קשה

מאיר כהן:  אבל חבר'ה, בתוך כל העבודה הקשה יש רגעים בהם אתה צריך להגיד: ״פה אני נותן עדיפות״

מאיר כהן:  כי אחרת החיים של בני הקהילה יהיו קשים במדינה הזאת

מאיר כהן:  אז אנחנו נעשה את מה שאנחנו עושים

מאיר כהן:  אדוני היושב ראש, אני מציע שהחלטת ההמשך, אתה יכול לקבל את זה אבל את סוברני ואני מכבד אותך, תהיה שהמפכ״ל מגיע לפה ביחד עם נציגי הקהילה, אצלך, ואם אכן השר לביטחון לאומי רציני, שיבוא להגיד את דברו כאן

יוראי להב-הרצנו: אגב, זה כאילו דיון של האופוזיציה אבל - - -      

מאיר כהן: זה דיון של כל המדינה

מאיר כהן:  כמו שאמרה אפרת על מה שקורה בהונגריה

מאיר כהן:  אני מכיר אנשים שגרים בהונגריה שאמרו לי שלפני שנה לא חשבו שזה יקרה

מאיר כהן:  כולם אמרו, מה פתאום, זה לא יקרה

מאיר כהן:  גם פה אנחנו צריכים לשלב ידיים, הליברליות פה בכנסת, המחאה בחוץ ואדוני היושב ראש, זאת ועדה מאוד מאוד חשוב, אז לקרוא למי שצריך ושהוועדה תטיל על המשטרה, על המפכ״ל ועל השר, להציג מתווה של פתרון תוך שבוע שבועיים, לא יותר

מאיר כהן:  תודה אדוני

יוראי להב-הרצנו: מצער שאין פה חברי קואליציה, למעט יושב הראש

צביקה פוגל: מה זה למעט?      

יוראי להב-הרצנו: אתם הרי יודעים שיש גם בקואליציה אנשים שתומכים בזה

אפרת רייטן: אנחנו צריכים אותם פה

צביקה פוגל: אנחנו פה

אפרת רייטן: לא אתם

אפרת רייטן:  אתה כאן

צביקה פוגל: תאמיני לי אפרת, שאני מייצג אותם

אפרת רייטן: לא, הם צריכים לבוא גם

יוראי להב-הרצנו: זה מאוד מצער

צביקה פוגל: את צודקת

אפרת רייטן: יש חשיבות גדולה לבוא ולראות

אפרת רייטן:  כי באמת לא מדובר באופוזיציה וקואליציה, מדובר בנושא חשוב

צביקה פוגל: אני מקבל את ההערה והיא תועבר למי שצריך

צביקה פוגל:  לפני שאנחנו עוברים לגורמים הרשמיים, יש פה מישהו מהנוכחים שהוא לא רשות והוא לא גורם רשמי, שרוצה לומר משהו לפתיחה? בבקשה, שם וכתובת

עודד יצחק נוראני: אני עודד, זה בן הזוג שלי פליפה

עודד יצחק נוראני:  אנחנו הותקפנו בערך לפני שבוע וחצי או שבועיים בדירה שלנו

עודד יצחק נוראני:  יש שכן שהטיל עלינו אימה והטריד אותנו הרבה זמן לפני התקיפה הזאת

עודד יצחק נוראני:  עד שזה הגיע לנקודת רתיחה שבה הוא החליט שהוא לא מסוגל יותר לחיות ליד זוג להט״בים, ואפילו מרגיש מאוים מזה שגרים לידו זוג Gays

עודד יצחק נוראני:  זה היה בוקר נורמלי ורגיל, בלי שום התגרות, לא שזה מצדיק משהו

עודד יצחק נוראני:  הבחור ניפץ לנו את התריסים, הכריז שהוא רוצה להרוג אותנו, שהוא שונא Gays, זה גם מצולם ומתועד

עודד יצחק נוראני:  אמר שהוא שונא Gays, לא סובל Gays ומעוניין להרוג אותנו, מעוניין לרצוח אותנו

עודד יצחק נוראני:      בנקודה הזאת הבחור נעצר ושוחרר אחרי יומיים, כשבסופו של דבר הוא הפר את צו ההרחקה שהוטל עליו, את המגבלות שהוטלו עליו, שלוש פעמים

עודד יצחק נוראני:  בפעם הראשונה הוא שוחרר אחרי 40 דקות, בתואנה שהוא הגיע לקחת חפצים שלו

עודד יצחק נוראני:  אני אציין פה לחברה מהמשטרה, הבחור לא פתח את הדלת לשוטרים במשך זמן רב, זאת אומרת, 10 דקות לקח לשוטרים לדפוק לו על הדלת והוא סרב לפתוח כשהם לקחו אותו לניידת הוא ניסה לברוח מהשוטרים ובסוף שוחרר אחרי 40 דקות

עודד יצחק נוראני:       בבירור שלי מול המשטרה, התקיפה שלנו מוגדרת כסכסוך שכנים, לא כפשע שנאה

עודד יצחק נוראני:  זאת אומרת שרצח שירה בנקי אמור להיות סכסוך בין חרד לחילונית או סכסוך בין אנשים ברחוב

מאיר כהן: זה בדוק? בדקת את זה?      

עודד יצחק נוראני: בוודאות

עודד יצחק נוראני:  מוגדר כסכסוך שנים, לא כפשע שנאה ולא כתקיפה אגב

עודד יצחק נוראני:  זה מוגדר כנזק במזיד לרכוש

עודד יצחק נוראני:  זאת אומרת, לטענת המשטרה, מי שהותקף פה זה התריס

עודד יצחק נוראני:  לצורך העניין, בפעם השנייה שהוא הפר את צו ההרחקה המשטרה לא הגיעה, בפעם השלישית שהוא הפר את צו ההרחקה המשטרה הגיעה וסירבה לעזור לנו, וגם זה מתועד

עודד יצחק נוראני:  השוטר עזב את המקום והשאיר אותנו אתו, כשהוא בעצם עוקב אחרינו, מתיישב מולנו ומצלם אותנו, שזו הפרה בוטה של צו ההרחקה

עודד יצחק נוראני:  בפעם הקודמת שדבר כזה קרה, זה ששליסל שוחרר מהמאסר שלו ויומיים לאחר מכן רצח מישהי

עודד יצחק נוראני:       כאן מדובר במישהו שהכריז שהוא רוצה להרוג הומואים

עודד יצחק נוראני:  מה צריך לקרות? גופה? אני בן אדם שחונך על ידי איש צבא ואחות, בבית הזה כאן, נאמרים דברים, נאמרי דברים על יד חברי כנסת, ולמרות שאין פה אופוזיציה גם חברה מהקואליציה, אתם נושאים באחריות על זה שהדברים האלה נאמרים פה

עודד יצחק נוראני:  בין כותלי הבית הזה קוראים לי פדופיל, סוטה מין, אנס וזה אפילו הגיע לכך שראש הזהות היהודית במשרד ראש הממשלה גם מכריז עליי כסוף העם היהודי

עודד יצחק נוראני:       ביום הזיכרון האחרון אני הייתי עם תיק ומזוודה, זז בין דירות של חברים, כי אין לי ביטחון בבית שלעצמי

עודד יצחק נוראני:  כי לא סמכתי על המשטרה שתגיע לעזור לנו

עודד יצחק נוראני:  אז הסתובבנו ברחובות, מדירה של חבר לדירה של חבר, ביום הזיכרון, במקום להתייחד עם החברים שלי שנפלו

עודד יצחק נוראני:  ואני סוף העם היהודי

עודד יצחק נוראני:  אני והבן זוג שלי סוף העם היהודי

עודד יצחק נוראני:  לא

עודד יצחק נוראני:  הם סוף העם היהודי

עודד יצחק נוראני:  לא ייתכן מצב כזה, ויש לכם אחריות לא לתת לזה לקרות יותר

עודד יצחק נוראני:  אלה דברים שלא יכולים להיאמר יותר

עודד יצחק נוראני:       איך שאנחנו מתנהגים בבית הזה, בסופו של דבר, הרוחות הרעות שנזרעות פה, הופכות להוריקן ברחובות, ובסופו של דבר אנשים אמיתיים נפגעים מזה

עודד יצחק נוראני:  יש לזה קהל, הם מצביעים לכם, אלה המצביעים שלכם

צביקה פוגל: עודד, תודה רבה על הגילוי ועל ההתייחסות

צביקה פוגל:  דברים שנאמרים מהלב שלך ונכנסים ללב שלנו

עודד יצחק נוראני: בוודאי שזה מהלב שלי

עודד יצחק נוראני:  אני יכול להגיד לך שאנחנו כבר עזבנו את הבית ומצאנו לעצמנו דירה, אבל לא יכול להיות מצב שבו אנשים צריכים לארוז מטלטלין וללכת להסתובב ברחוב כשהם יודעים שהמשטרה לא תעזור להם

צביקה פוגל: עודד, אני מבטיח לך שהדברים נכנסו גם ללבנו

עודד יצחק נוראני: תודה

צביקה פוגל: עוד מישהו שהוא לא מהגורמים הרשמיים רוצה לומר משהו? בבקשה

צביקה פוגל:  שם וכתובת

שובל חכמון: שלום לכולם, אני שובל חכמון

שובל חכמון:  אני בן 26

שובל חכמון:  נולדתי וגדלתי בחדרה ובארבע וחצי השנים האחרונות אני מתגורר בתל אביב

שובל חכמון:  אני קורבן התקיפה שבה זרקו אבנים לחלון וניפצו אותו בגלל שהיה שם דגל גאווה

שובל חכמון:  לפני שאציג את מקרה התקיפה שלי אני אשמח לשתף אתכם בחוויה האישית שלי בתור נער הומוסקסואל

שובל חכמון:  כשאני מסתכל אחורה על הילדת שלי ומנסה לדלות רגעים יפים מימי החטיבה והתיכון, זכרוני מיד מעלה בי את כל אותם רגעים שהשאירו בי חותם

שובל חכמון:       רגעים שלצערי נחקקו אצלי כרגעי חולשה, קושי ובושה

שובל חכמון:  במשך כל תקופת החטיבה שלי, לא זכור לי יום אחד שבו הלכתי לבית הספר בלי חשש ופחד ממה שיקרה היום, מאיפה תגיע צעקת ההומו הבאה במסדרון, הדחיפה, ההתלחשויות מאחורי הגב במהלך השיעור

שובל חכמון:  נכון, היית ילד חריג בנוף של חדרה

שובל חכמון:  שיחקתי עם הבנות, גידלתי פוני וכן, גם הייתי הומו

שובל חכמון:  הייתי הומו עוד לפני שבכלל ידעתי שאני הומו

שובל חכמון:  וכך עברו להן שנים בפחד, הסתתרות והסתגרות חברתית

שובל חכמון:       הייתי נשאר בהפסקות בכיתה כי ידעתי שברגע שאצא לחצר ישר מישהו יקלל אותי, ולא היו לי כבר את הכוחות להתמודד עם זה

שובל חכמון:  לא רציתי

שובל חכמון:  לא רציתי להיות הומו, שונה אחר ומוזר

שובל חכמון:  רציתי שיאהבו אותי כמו של ילד רוצה, רציתי קצת שקט

שובל חכמון:  אבל עם הזמן, עם בשלות עצמית עמוקה מאוד ובעזרת מסגרות כמו ׳איגי׳, ׳האגודה׳ ואפילו הרשת החברתית, למדתי להכיר נוער בגילי שחווה את אותה מצוקה, הבנתי שאין בושה בלהיות מי שאתה והחלטתי להפסיק להתנצל ולחיות בשביל עצמי

שובל חכמון:       יצאתי מהארון בגיל 15 וגם שם זה לא נגמר

שובל חכמון:  עוד חריטות ׳הומו׳ על השולחן, עוד נסיעה באוטובוס כשמאיימים על חיי, אבל למדתי לפתח עור של פיל

שובל חכמון:  נרוץ כמה שנים קדימה

שובל חכמון:  השתחררתי בכבוד מצה״ל, עברתי לתל אביב ואל הדירה שאותה שכרתי הצטרפו שני שותפים, האחד הומו והשנייה לסבית

שובל חכמון:  דירה הכי גאה שיש

שובל חכמון:  כיאה לדירה גאה, החלטנו לתלות דלת גאווה מהמרפסת שלנו, שנהפך לסימן ההיכר של הדירה שלנו ושל השדרה

שובל חכמון:  במשך ארבע שנים, כל מי שעבר בשדרה ראה את הדגל מתנופף בגאווה

שובל חכמון:  ארבע שנים

שובל חכמון:       בגשם, בשמש בברד ובסופות והדגל עמד איתן

שובל חכמון:  עד לתאריך 27 במרץ 2023, יום שני

שובל חכמון:  במהלך אחת ההפגנות ובזמן שאני בביתי, אני שומע את אחת ההפגנות עוברת לי מתחת לבית ושומע פתאום רעשים מוזרים מהמרפסת

שובל חכמון:  אני מגיע לשם ורואה חבורה של נערים שמטפסים לי על המרפסת ומנסים לתלוש את הדגל שלי

שובל חכמון:  פתחתי את החלון ומשכתי את הדגל פנימה, והם בתגובה שלחו לעברי מטר קללות, שמאלני בוגד, הומו מסריח

שובל חכמון:  זרקו עליי את פחית השתייה שהחזיקו וברחו

שובל חכמון:       במשך שעה ישבתי בבית בחושך רועד וחרד

שובל חכמון:  כשהגיע השוטר שהזמנתי למקום הוא שאל אותי אם אני רוצה לפתוח תלונה, שאלתי איך זה יעזור, הוא לא ידע לענות לי

שובל חכמון:  הוא משך בכתפיים ואני ביקשתי ממנו לנסות למצוא את אותה חבורה של נערים

שובל חכמון:  באותו ערב החלטתי שהדבר הכי טוב שאני יכול לעשות כתגובה למעשה, זה לתלות דגל גאווה נוסף לצד זה שהושחת

שובל חכמון:  לא עבר שבוע ובמוצ״ש לאחר מכן, בזמן ההפגנות, אני שומע מהחדר שלי צעקות שמגיעות מהרחוב

שובל חכמון:       אני אחסוך מכם את הקללות שנאמרו שם, אבל מיד לאחר מכן נשמעו שני בומים מצמררים

שובל חכמון:  רצתי לסלון, ראיתי את השותף שלי רועד מפחד ואת שני החלונות שלנו מנופצים

שובל חכמון:  מסתבר שחבורה נוספת של נערים ניסתה לטפס על המרפסת ולהוריד את הדגל, ואחרי שהשותף שלי ניסה לעצור אותם הם זרקו לעברו שתי אבנים וניפצו לנו את החלונות

שובל חכמון:  מיד הוצאתי את הטלפון, התקשרתי למשטרה והתחלתי לתעד

שובל חכמון:  למשטרה לקח כרבע שעה להגיע

שובל חכמון:       רבע שעה שבמהלכן אני והשותף שלי נכנסים להתקף חדרה, מכבים את האורות בדירה, מסתתרים מאחורי הספה בסלון ומחכים להגנה

שובל חכמון:  בזמן שאנחנו שומעים עוד קריאות: שמאלנים ובוגדים מתחת לבית שלנו, של כל אותן חבורות שמסתובבות בשדרה

שובל חכמון:  כשהשוטר הגיע הוא תמך בהמלצת השכנים שלנו להוריד את הדגל מהמרפסת ואף ייעץ לנו לישון במקום אחר

שובל חכמון:  וכך היה

שובל חכמון:  אני ושותפי ברחנו מהבית והתפצלנו לחברים שונים, הדגל ירד ולא חזר עד היום

שובל חכמון:       פתחנו תיק והעברנו חומרים מצולמים למשטרה בהם ניתן לראות בבירור את הפורעים, אך המשטרה סגרה את התיק לאחר 10 ימים והשאירו את הביטחון שלנו מופקר

שובל חכמון:  במשך כל הזמן שאני גר בתל אביב, מעולם לא הרגשתי כזה חוסר ביטחון בבית שלי

שובל חכמון:  חוסר הטיפול של המשטרה במקרה נותנת אישור לא רשמתי לפגיעה בקהילת הלהט״ב באופן מובהק

שובל חכמון:  רק בחודש האחרון, אחרי סגירת התיק שלי, שמענו על מקרה נוסף שבו תקפו זוג Gays בביתם, שכן שלהם שאיים עליהם שבר להם את התריס

שובל חכמון:       ומה קרה? הוא נלקח למעצר קצר שבסופו שוחרר הביתה, וזוג ה- Gays נאלצו לעבור לדירת מסתור

שובל חכמון:  ועוד השבוע, שמענו על מקרה נוסף, של זריקת אבנים לביתו של גבר הומוסקסואל בתל אביב, תוך גידופים והשמצות

שובל חכמון:  זה מפחיד וזה אבסורד, מה שקורה במדינה שלנו

שובל חכמון:  הקהילה הגאה היא לא הפקר

שובל חכמון:  אנחנו חלק מהאזרחים במדינה הזאת

שובל חכמון:  אנחנו בצבא, אנחנו בבתי הספר, אנחנו בבתי החולים, בכנסת ובישיבות

שובל חכמון:  אנחנו בתל אביב, בחדרה, בחיפה ובאילת

שובל חכמון:       תמיד היינו ותמיד נהיה, ומגיע לנו לחיות בכבוד ובביטחון

שובל חכמון:  התעלמות המשטרה מהתלונות הללו, חוסר ההתייחסות של חברי הכנסת שלנו שהבטיחו, שקהילת הלהט״ב לא תיפגע במהלך כהונתם, כל אלה, מחזקים את אותם ההומופובים ומכניסים נוער וצעירים להט״בים עמוק לארון

שובל חכמון:  לאף אחד לא מגיע לחיות בפחד במדינה שלנו, ברחובות שלו או בבית שלו

שובל חכמון:  אף נער או נערה לא אמורים לפחד לצאת מהכיתה בהפסקות כדי שלא ישפילו אותם

שובל חכמון:       אי אפשר לשתוק על זה

שובל חכמון:  כולי תקווה שנתעורר כחברה ושנבחרי הציבור וכוחות הביטחון שלנו יתעוררו ויטפלו בחומרה בכל גילוי להט"בופוביה, שהוא

שובל חכמון:  ההסתה כנגד הקהילה תיפסק בעיקר על ידי אנשים שיושבים בעמדות כוח שלנו, כי אין לזה מקום בחברה שלנו

שובל חכמון:  אפשר ללמוד לחיות ביחד, חרף אמונותינו ותפיסות העולם השונות שלנו

שובל חכמון:  תודה לכולם

צביקה פוגל: תודה לך שובל על הגילוי ועל הכנות

צביקה פוגל:  זה חשוב לשמוע את הדברים האלה

צביקה פוגל:  אנחנו נעבור למשטרת ישראל

צביקה פוגל:  אני מבקש להבהיר מראש שאתם לא פה על תקן נאשמים אלא על תקן של משתפי פועלה ביחד איתנו כדי לראות איך אנחנו כן יכולים לשנות את התחושה הבלתי אפשרית הזאת

צביקה פוגל:  בבקשה

רחל צברי: שתדעו קודם כל שאנחנו ממש ממש לא אדישים למה ששמענו כאן, נתחיל בזה

רחל צברי:  אנחנו לא מתכוונים להיכנס כאן באופן פרטני לכל תיק, במקרה ספציפי, לפעמים הדברים שאתם מעבירים הם לא בדיוק מדויקים

רחל צברי:  התיק שלכם כן סווג כתיק של להט״ב, יש לנו סיווג כזה

רחל צברי:  אני אתן לרועי, מהחקירות, להתייחס ואחר כך אני אגיד עוד כמה דברים

רועי בורלא: טוב, שלום לכולם ובוקר טוב

רועי בורלא:  דברים קשים, פעם אחת כאזרח וכאב לילדים ופעם שנייה כאיש משטרה

רועי בורלא:  אני משרת במשטרת ישראל כ-16 שנים

רועי בורלא:  את כולן בתור קצין חקירות

רועי בורלא:  אני אתחיל אולי מהסוף, הלוואי והייתה לנו האפשרות, ואני לא מדבר על אפשרות של המשטרה, אלא גם על תמונת ראיות ועל מצב חקירה, לפצח כל תיק עד תומו ולפתור אותו

רועי בורלא:  כי מגיע לכל אחד ואחד לקבל את המענה המיטבי כשמישהו מבצע נגדו עבירה, כשהוא הוא היא נפגעי עבירה

רועי בורלא:       תיק חקירה נפתח מתלונה, מדיווח, מתמונה, מצילום ומטופל בהתאם לחומרת העברה, בהתאם לחומרת הפגיעה בנפגעי העבירה ובסופו של דבר גם בסיכויי העבריין להיתפס

רועי בורלא:  כלומר, כשקצין חקירה צריך להתמודד מידי יום עם אינספור תלונות ותיקים שנפתחים, וטוב שנפתחים, וכמה שיפתחו יותר אז יותר טוב כי זה מראה על אמון

רועי בורלא:  אבל בסופו של דבר צריך לבחון כל תיק לגופו ולבדוק מה האפשרויות שלו בתוך אותו תיק

רועי בורלא:  אנחנו לא מסתכלים מי נפגע העבירה

רועי בורלא:       אוי לנו אם נסתכל מי נפגע העבירה

רועי בורלא:  וגם סינונים או פילוחים, מה שביקשה חברת הכנסת רייטן, אני אנסה לעשות את זה מסודר ולתת מענה לכולם, נעשים לצורך הבנת מפת העברות ולטובת טיפול וכולי

רועי בורלא:  ויש דברים שאנחנו יכולים לעשות ודברים שאנחנו לא יכולים לעשות

רועי בורלא:  ואולי דבר הראשון שאנחנו לא יכולים לעשות זה לסווג פשעי שנאה

רועי בורלא:  כי עם כל הכאב, כשאנחנו מקבלים תלונה אנחנו בעצם רואים רק חלק מהתמונה, ומי שקובע בסוף את ההגדרה של פשע שנאה זה בית המשפט, שמרשיע בעבירה, זה לא אנחנו

רועי בורלא:       מה שכן, לבקשתך גברתי, היום תיקי חקירה יכולים להיות מסווגים בהקשר של הקהילה, בשני אופנים

רועי בורלא:  כרקע ונסיבות, יש לנו רקע ונסיבות של הקהילה הגאה, שהוא מאוד כללי

רועי בורלא:  אבל זה אומר שיכול להיות באמת פשע להט"בופובי, בעגה שמדוברת כאן, ויכו להיות גם אירוע של אלימות במשפחה בתוך הקהילה שהוא לא רלוונטי לשנאת הקהילה

רועי בורלא:  לכן קשה מאוד לעשות את הפילוח הזה, אלא אם אנחנו עושים פילוחים של עבירות וכולי

אפרת רייטן: אלא אם כן זה דגל גאווה - - -      

רועי בורלא: ברשותכם, תרשו לי

רועי בורלא:  גם ככה הקורונה עשתה לי מהמוח קווץ׳ ואני מתקשה להחזיק כאן עכשיו

מאיר כהן: ברשותך, רועי

מאיר כהן:  היות ואני צריך ללכת אני רוצה להגיד מילה אחת, סליחה שאני מפריע לך

מאיר כהן:  היינו בדיון די דומה לפני הרבה מאוד שנים, באלימות נגד נשים

מאיר כהן:  הגיעה המשטרה ואמרה את מה שאתה אומר

מאיר כהן:  היום, כשאישה מוכה נכנסת אל תוך תחנת המשטרה, כולם עוצרים את נשמתם ונותנים לה עדיפות

מאיר כהן:  זה הסיפור

מאיר כהן:  הסיפור הוא לא בלשנות את כל תורת הלחימה ואת כל תורת הטיפול במשטרה

מאיר כהן:       השינוי הוא בזה הוא שמפכ״ל, מפקד מחוז ומפקד מרחב צריכים להגיד לשוטרים שלהם שכאשר מגיע מישהו ואומר שהוא מהקהילה, והכו אותו או עשו כך וכך, צריך לעצור את נשמתכם ולתת לזה דחיפות, זה העניין

מאיר כהן:  הוא לא בשינוי, כי אנחנו לא נגמור עם זה

מאיר כהן:  תודה

רועי בורלא: תודה על הדברים

רועי בורלא:  כמו שאמרתי, תיק מטופל בהתאם לחומרת העבירה, מידת הפגיעה והאפשרות למצות את החקירה

רועי בורלא:  אדוני צודק ב-100%, שכשמדובר כרגע בסכנת חיים נותנים לזה עדיפות ולא משנה מי נמצא בצד השני, מי זה שחייו או חייה בסכנה כרגע

רועי בורלא:  ואני לא מקטין בדבריי אף אחת מהתחושות

רועי בורלא:  יש פה אנשים שהתחבאו מאחורי ספה, אני לא מקטין

רועי בורלא:       אני מסתכל בתמונה קצת יותר רחבה

רועי בורלא:  את מה שנוגע למדיניות המפקדים אני אשאיר למפקדיי, אני מדבר מטעם החקירות, ברמה המקצועית

רועי בורלא:  אז פעם אחת זה רקע ונסיבות

רועי בורלא:  פעם שנייה, מאז שנת 2022, אנחנו יכולים לסווג תיקי חקירה תחת מניע להט״ב

רועי בורלא:  ברגע שמדובר במניע להט״ב, זה ברור יותר גם לחוקרים שמדובר בעבירה שבוצעה בהקשר של קהילת הלהט״ב ולא נמצאה בתוך קהילת הלהט״ב

אפרת רייטן: וזו ההנחיה של עומר בר לב?     

רועי בורלא: בוודאי, ובהקשר לזה אני יכול לומר שתוך כדי שחבריי פה דיברו אני בדקתי את התיקים

רועי בורלא:  התיקים בחקירה והם לא סגורים ולכן אני לא יכול להרחיב עליהם אבל הם מסווגים נכון, הם מסווגים להט״ב

רועי בורלא:  אגב, התיק שלכם חברים יקרים נמצא כבר בעיון התביעות, הוא ממש לא הולך לשום מקום, וגם העבירות שמוזנות בו, הן אולי הוצגו לכם בשטח באופן אחר ואני לא יודע מה היה שם ולכן קשה לי להתייחס, אבל לא מדובר בסכסוך שכנים אלא איומים והיזק לרכוש, ומתייחס לזה במלוא הרצינות והתיק הזה מוצב ועבר לתביעות

רועי בורלא:       שובל, התיק שלכם נמצא בחקירה אבל אני אתייחס לדברים שנאמרו

רועי בורלא:  לא כל צילום, לצערי, הוא ברמת מוביל חקירתי שאפשר לפצח

רועי בורלא:  התיק הזה אכן נסגר לאור תמונת ראיות מסוימת

רועי בורלא:  אני מזכיר שוב, יושב קצין חקירות וצריך לקבל החלטה כרגע, מה הוא יכול לעשות עם התיק, ובשלב שהתיק הזה נסגר, ואני לא נכנס לשיקול הדעת של הקצין הממונה, כי הוא אחראי והוא יודע לעשות את עבודתו

רועי בורלא:  התיק הזה נסגר לאור תמונת ראיות באותה עת

רועי בורלא:       ואכן, הייתה פנייה למשטרה ואז נוצר איתך גם קשר והובהר שיש גם ראיות נוספות, שיש עוד צילומים

רועי בורלא:  שיש צילומים מאיזה שהוא אתר או מאיזה פורום או משהו כזה

רועי בורלא:  אנחנו לא יכולים לראות כל פוסט ולהיות בכל פורום

רועי בורלא:  אני מזמין אתכם, הרשמיים והלא רשמיים, ככל שיש, אתם רואים דברים? תפנו את זה אלינו, אנחנו נשמח

רועי בורלא:  זה בדיוק שיתוף הפעולה שלנו

רועי בורלא:  ועובדה שברגע שהתברר שישנן ראיות נוספות התיק מיד נפתח והוא כרגע נמצא בחקירה

רועי בורלא:  אף אחד לא חושב פעמיים, ״אוי, עותק תיק לטיפול״

רועי בורלא:       להפך, שמחים שיש עוד הזדמנות למצות חקירה עד תומה, ולא משנה מי נפגע העבירה

רועי בורלא:  ואני אומר את זה פה בלב שלב וחד משמעית, תיק חקירה שאפשר למצות אותו, ימוצה

שובל חכמון: שאלה, ברשותך

שובל חכמון:  לפני שסגרתם את התיק בפעם הראשונה, החומרים שהועברו אליכם זה חומרים של צילום גם מעובר אורח שהיה במקום, שאפשר לראות שם את האנשים, וגם צילומים של מצלמת אבטחה ששם בוודאות רואים גם את הפנים של אותם תוקפים

שובל חכמון:  אחרי שהועברו אליכם הצילומים עם הפנים של תוקפים שמראים מי היה בחבורה, אז נסגר התיק

שובל חכמון:  רק לאחר פרסום סרטוני ה- TikTok Live של אנשים שככל הנראה קשורים לאירוע, רק לאחר מכן פניתם לשותף שלי במטרה של לפתוח מחדש את התיק

שובל חכמון:       הוא פנה אליכם ואז אתם יצרתם אתו קשר, לא משנה

שובל חכמון:  איך אני יכול לדעת שגם עכשיו כשהחקירה נפתחה, ממש ביום יומיים האחרונים, איך אני יכול לדעת שזה לא ייסגר עוד פעם כי צילומי ה- TikTok לא מעידים על שום דבר? איך אני יכול לדעת שהפעם יתפסו את אותם אנשים כשיש ממש תמונת פנים שלהם עוד מתחילת החקירה?      

עודד יצחק נוראני: אפשר גם שאלה ברשותך?      

צביקה פוגל: עודד ושובל, אבל בואו לא נהפוך את זה עכשיו לשיח שלכם מול המשטרה

עודד יצחק נוראני:  אמרת שהתיק מסווג להט״ב

רועי בורלא: אני עוצר אתכם רבותיי, התיק בהליך כרגע

עודד יצחק נוראני: לא, אני שואל אותך משהו אחר

עודד יצחק נוראני:  הוא שוחרר, ואני יכול להגיד לך שהוא בהתרסה העלה סרטונים סרטוני ל- TikTok , ממועדונים של הקהילה הגאה ביום העצמאות

עודד יצחק נוראני:  זאת אומרת, יש בן אדם שהכריז שהוא רוצה להרוג, אומרים שהוא ניסה לתקוף, אומרים שהוא משוחרר ומסתובב ברחובות ומעלה ל- TikTok סרטונים מתריסים ממועדונים של הקהילה הגאה ואתה אומר לי שזה הועבר למחלקת תביעות

עודד יצחק נוראני:  מה יהיה במחלקת תביעות? אני לא יודע

עודד יצחק נוראני:       בטח בתוך נפגע עבירה, אף אחד לא אמר לי מה קורה

עודד יצחק נוראני:  אגב, גם לא טרחו לזמן אותי לתחנה ולהביא לי את צו ההרחקה, היות והשוטרים מסרבים לאכוף את צו ההרחקה כי אני לא מחזיק בו

עודד יצחק נוראני:  שזו שערורייה בפני עצמה

עודד יצחק נוראני:  אפילו לא רצו לברר במחשבים הקטנים שהם מחזיקים, אם יש צו הרחקה או אין, בגלל שלא נשאתי עליי את צו ההרחקה

עודד יצחק נוראני:       עכשיו, כשבחור עוקף אחריך למסעדה ואתה בדירת מסתור, והשארת את הצו שלך בדירת המסתור שאתה מסתתר בה, אתה מצפה מהשוטר גם לראות את תמונת המצב של זוג שמרגיש נרדף ולא לסרב לעזור לו כי הצו לא עליו פיזית, ושוטר סירב לעזור לנו והשאיר אותנו עם התוקף, שעקב אחרינו

עודד יצחק נוראני:  ואז זימנו אותנו בשעה 02:00 בלילה, להגיע לתחנת המשטרה ולהגיש עוד תלונה

עודד יצחק נוראני:  זו לא עבודה משטרתית, זה שולחים אותי לעשות עבודה

רועי בורלא: תראו, אני לא יכול להיכנס לכל אירוע, אני לא יודע מה היה בכל אירוע, אני לא טיפלתי באירועים האלה וזה גם לא נכון שאתייחס לזה

רועי בורלא:  אני מבין ומקבל את הדברים שלך, אם צריך לבדוק, אז צריך לבדוק

רועי בורלא:  אבל אני לא יכול להתייחס כרגע למה עשה או לא עשה בדיוק השוטר בשטח או מה עשתה או לא עשתה יחידת החקירות באותה העת

רועי בורלא:  אני יכול לדבר על מדיניות

רועי בורלא:  אני מקבל את הביקורת

רועי בורלא:  הדברים שאמרת, כל תשובה שאשיב לגבי מה התקבל ומה לא או מה היה באיכות הראיות, עשויה להיות פגיעה בחקירה ולכן אני לא יכול להתייחס לזה כרגע

רועי בורלא:       אני יכול לומר שהתמונה שאני ראיתי והתמונה שאתה רואה כרגע היא לא ב-100% אותה התמונה

רועי בורלא:  אני רוצה לסכם ולומר את הדבר הבא

רועי בורלא:  אנחנו חוקרים התנהגויות פליליות

רועי בורלא:  הרבה פעמים המרחק בין התנהגויות לא מוסריות ואיומות, לא עומדות בקנה אחד עם עבירות פליליות, בכל מה שאנחנו עושים אנחנו צריכים להיות מוסמכים בחוק, אנחנו מוגבלים לפי חוק ולפי דיני הראיות

רועי בורלא:  אנחנו לא יכולים לערב בין התנהגויות לא מוסריות ואיומות שלא צריכות להיות בכלל בעולם הזה, לבין חקירה פלילית מקצועית ועניינית

רועי בורלא:       עכשיו, אני גם מבחין בין חקירה עניינית ומקצועית לבין חוסר רגישות שיכול להיות שקיים במקרה כזה או אחר, זה יכול להיות

רועי בורלא:  ובשביל זה חברתי נמצאת פה, שתפקידה זה לעסוק בעולם הזה, של איך לקדם ואיך למנוע חוסר רגישות ואיך להגביר את אמון הציבור, אנחנו על זה

יוראי להב-הרצנו: רב פקד בורלא, אני כן רוצה לשאול אותך לגבי המדיניות

יוראי להב-הרצנו:  כי הדברים שנשמעים פה זה דברים שהם בעיניי, מזעזעים

יוראי להב-הרצנו:  ולא מדובר פה בחוסר רגישות, מדובר בפשעים

יוראי להב-הרצנו:  ובעניין המדיניות יש לי שתי שאלות שעדיין לא קיבלתי עליהן מענה

יוראי להב-הרצנו:  אני רק רוצה לראות שהבנתי נכון את מה שקיבלתי לגביו מענה, כי אם יש צורך בקידום חקיקה אנחנו נקדם אותו

יוראי להב-הרצנו:  האם פשעי שנאה, כולל סיווג של להט״בים, זוכים לעדיפות ביחס לחקירות אחרות שלא מוגדרות כפשעי שנאה או פשעים נגד להט״בים? זה דבר ראשון

יוראי להב-הרצנו:       דבר שני, אני אשמח לקבל נתונים לגבי כמה תיקים נפתחו שמסווגים כתיקים להט״בים, כמה מתוכם נסגרו מבלי שהוגש כתב אישום או מבלי המלצה שלכם להגשת כתב אישום? כמה עבריינים עומדים בתיקים להט״בים בשנה האחרונה? אני אשמח לקבל את הנתונים האלה

יוראי להב-הרצנו:  מבחינת המדיניות וההשלכות של המדיניות לפי היישום שלכם

יוראי להב-הרצנו:  כי בשני המקרים האלה לא מדובר בחוסר רגישות אלא בפשעים, לפחות לפי הבנתי, לפי ספר החוקים של מדינת ישראל

רועי בורלא: לפי ספר החוקים של מדינת ישראל, יש פה עוונות

רועי בורלא:  פשע כשלעצמו בשיח החברתי שלנו

רועי בורלא:  ויש הרבה דברים שהם פשע אבל לא מוגדרים כפשע בחוק

רועי בורלא:  יש פה עבירות מסוגים שונים

רועי בורלא:  לצערי, ויכול להיות שצריך לתקן את החוק

רועי בורלא:  ויש הרבה מאוד תיקוני חקיקה שאני חושב שכולנו חושבים שצריכים להיות

רועי בורלא:  כמו למשל, וזה אני יכול לומר פה, מדיון אחר שקשור להדרת נשים מהמרחב הציבורי שלקחתי בו גם חלק, שאנחנו מצטרפים לתפיסה שצריך להוסיף לנסיבה המחמירה של 144 (ו) לחוק העונשין, גם נסיבה מגדרית, כי זה לא קיים ולכן אי אפשר לפלח את העברות הללו

רועי בורלא:       עכשיו, לגבי פשע שנאה

רועי בורלא:  אני לא יכול כמשטרה להגדיר פשע שנאה, בטח לא כשמוגשת תלונה

רועי בורלא:  בסוף מי שמגדיר ומי שיקבע אם זה היה פשע שנאה זה בית המשפט, ולכן, לדבר על מדיניות בתוך פשעי שנאה זה לא המקום שלי ואני לא יכול להשיב

רועי בורלא:  אדוני ביקש נתונים, אני יכול לומר דבר כזה

רועי בורלא:  באמת התבקשתי בזמן אפס לחפש את הנתונים ועשיתי את זה ובדקתי

רועי בורלא:  אז כשאני מסתכל, ואני מסייג מראש ואומר, אי אפשר ללמוד מנתונים גולמיים, סטטיסטיקה ותופעה, אלא אם עושים פה עבודת חקר מעמיקה, וכרגע זה לא מה שאני מציג פה

אפרת רייטן: אבל קיבלתם את הנייר של ה - - - ?      

רועי בורלא: קיבלנו את הנייר

רועי בורלא:  קיבלנו את הסקר וקראנו אותו

רועי בורלא:  לא תמיד הנתונים מתורגמים, בין היתר אולי בגלל אמון הציבור ובגלל חוסר בהגשת תלונות, אבל גם הרבה פעמים, כי אני שומע פה את הדברים הכואבים

רועי בורלא:  ובסוף, כשזה מקבל ביטוי בתיק חקירה אז העברות הן במידת חומרה, מבחינת ענישה, היא לא חמורה כמו

רועי בורלא:  כשגברתי אומרת סיווג, אני מתייחס לסיווג אצלנו, הפנימי, לכן - - -      

אפרת רייטן: אבל אני מדברת על סוג העבירה

רועי בורלא: סוג העבירה

רועי בורלא:  אני יכול לומר שב-2021, ושוב, עוד לא היה מניע של להט״ב, היה רק רקע ונסיבות הקהילה הגאה, זה משהו שהוא התאחר

רועי בורלא:  אז היו 12 תיקים

רועי בורלא:  אחד עדיין נמצא בחקירה, 11 נגנזו

רועי בורלא:  כשבדקתי תיקים שנגנזו, לא בדקתי את כל התיקים, אני אומר בהגינות, אבל בהחלט רואים דיווח שמגיע אדם לתחנה ואומר: ״בדרך לפה הייתה חבורת נערים״ - אני מנסה ככה מזיכרוני - ״ואיימו עליי וקיללו אותי״

רועי בורלא:  אין איפה, מי ומתי

רועי בורלא:       זאת אומרת, אין שום מוביל חקירתי שאפשר להתקדם אתו כדי להגיע באמת לאיזה שהוא מיצוי חקירה

רועי בורלא:  השחתת רכוש

רועי בורלא:  של דגל גאווה או שלט על הדלת

רועי בורלא:  אגב, גם תיקים הפוכים

רועי בורלא:  הגיע מתלונן ואמר: ״אני תליתי דגל נגד הגאווה ומישהו בא וחיבל לי בשלט״

רועי בורלא:  זה גם נכנס בסיווג הזה, אבל זה על רקע

נעמה לזימי: אני רק רוצה להשלים שאלה על מה שיוראי העלה, כי זה חשוב

נעמה לזימי:  סליחה על האיחור, יצאתי מחיפה ב- 06:00 בבוקר, אבל מה לעשות, פקקים בישראל

נעמה לזימי:  בדצמבר 2021, השר לביטחון פנים דאז, עומר בר לב הוריד הנחייה למשטרה לעשות מעכב אחרי פשיעה על בסיס נטייה מינית, גזע ופרמטרים אחרים

רועי בורלא: אז אני אשיב

רועי בורלא:  מאז 2022, אנחנו יכולים לרשום כמניע בתוך הניהול הפנימי של התיקים שלנו, מניע להט״ב

רועי בורלא:  מניע להט״ב, כלומר, זה מבוסס על עצם היותו      

נעמה לזימי: למרות זאת אין את הנתונים כמו שיוראי ביקש?     

רועי בורלא: אני כרגע מציג

רועי בורלא:  אני מדבר על שנת 2021

רועי בורלא:  בשנת 2022 - 35 תיקים נפתחו, שלושה עברו לעיון תביעות פרקליטות, אם אתם רוצים לדעת מה נעשה בהן אז אני מזמין את משרד המשפטים

רועי בורלא:  שלושה עדיין נמצאים בחקירה ו-28 גנוזים, כשבארבעה מהם לא נמצאה עבירה פלילית, כלומר, לא נמצאה שם עבירה פלילית

רועי בורלא:  למרות אירוע שיכול להיות קשה עבור נפגע עבירה

רועי בורלא:  שמונה מחוסר ראיות, כלומר, בוצעה חקירה, היה חשוד, התנהלה חקירה ובסוף לא הבשיל לכדי

רועי בורלא:       והיתר זה עבריין לא נודע או שבאמת איזה שהוא אירוע שאי אפשר לקדם אותו

רועי בורלא:  ובשנת 2023, יש לנו עד כה שבעה תיקים

רועי בורלא:  מתוכם ארבעה בחקירה, שניים עברו לדיון בפרקליטות ורק אחד גנוז

רועי בורלא:  כלומר, משטרת ישראל מכירה ועושה מאמץ

רועי בורלא:  וזה בדיוק מה שאמרתי, כל תיק חקירה שמגיע, ואם יש אפשרות למצות אותו, ממצים אותו

שרן השכל: אני רוצה להגיב לעניין

שרן השכל:  אני חושבת שבתקופה האחרונה, בטח שאנחנו רואים עלייה במקרים, נכון, לא בהכרח בתלונות אבל עלייה באווירה

שרן השכל:  שהיא אווירה מאוד אנטי ומאוד אלימה כלפי הקהילה

שרן השכל:  והתפקיד שלכם, כדי לפחות להחזיר את תחושת הביטחון, הוא קריטי

שרן השכל:  ואני מבינה שיש מיעוט של תלונות שמגיעות בסוף אליכם

שרן השכל:       אבל כאשר יש מישהו מהקהילה שמתקשר במצוקה, בתקיפה, לאחר תקיפה, האם יש באמת נכונות מהשוטרים להגיע ולסייע? ובאמת עם לב פתוח לתת להם את תחושת הביטחון ולעודד אותם לבוא ולהגיש את התלונה ולנסות ולמצות את כל ההליכים, הליכי החקירה וכולי, כדי לסייע להם? אני ספציפית היום, יושב ראש הוועדה, צביקה פוגל, הבאתי את דודו מיס דובדבן לוועדה, כדי לשתף אתכם בשביל שתבינו את התחושה שבה הקהילה כרגע נמצאת

שרן השכל:  ובמקרה, דוד עבר תקיפה ממש לפני כמה ימים

שרן השכל:       ולדעתי, חשוב שהמשטרה תשמע את התחושה של אלה שהותקפו בימים האחרונים ואת התגובה של המשטרה

שרן השכל:  זה לא שהם לא הגיבו, הם אכן הגיעו אחרי מספר דקות

שרן השכל:  אבל אני אשמח ברשותך, אדוני

צביקה פוגל: אז אנחנו נחרוג מהסדר הטוב ונאפשר לדוד לדבר

דוד אדרעי: קודם כל שלום לכולם, אני דוד אדרעי, מיס דובדבן, ביום יום שלי אני שחקן

דוד אדרעי:  אני ישראלי לפני שאני להט״ב

דוד אדרעי:  זה חשוב שהמדינה והממשלה תפנים את זה

דוד אדרעי:  כי גם עכשיו, כשהגעתי לכנסת, אני גם אוריד את זה כדי שלא יפריע לחלק מהאנשים, אבל רציתי להכניס תיק עם פאה ועם בגדים ועקבים

דוד אדרעי:  זה לא איזה מטען חריג

דוד אדרעי:  לכנסת הוכנסו דברים הרבה יותר חריגים מזה

דוד אדרעי:  אבל הנה, גם האווירה בכנסת היא של להט"בופוביה, כזאת קשה שפאה מסכנה לא יכולתי להכניס

דוד אדרעי:  אני לא מתפלא שזה הגיע אליי לבית

דוד אדרעי:       כשאני עושה חזות עם הצוות שלי, וחבורת נערים עברה בסביבה, שמעה קולות, הלכה קצת אחורה, הרגליים עפות באוויר עם הרקדנים והתחילו לצעוק כל מיני קללות לאוויר

דוד אדרעי:  דברים שלא מכבדים את הכנסת כדי שאגיד אותם, אני לא רוצה, אני חושב שזה יהפוך אותי להיות כמותם ואני לא רוצה להיות כמותם, אני רוצה שזה ייגמר, השימוש במילים האלה

דוד אדרעי:  ואני גם רוצה לנסות איכשהו לתווך להם את זה, אני גם עובדת עם חינוך מיוחד כך שהקטע החינוכי נמצא אצלי

דוד אדרעי:  כשנכנסתי הביתה התחיל מטר של אבנים

דוד אדרעי:  שכל פעם הם זורקים ובורחים ושוב זורקים ובורחים

דוד אדרעי:  פניתי למשטרה, אחרי שהצוות הלך זה המשיך

רחל צברי: איפה זה קרה?     

דוד אדרעי: בקריית שלום בתל אביב

דוד אדרעי:  שזו שכונה בדרך כלל שקטה

דוד אדרעי:  עם השכנים החרדים שלי אני חי בשלום

דוד אדרעי:  אני עושה גם מופעים בחצר, הקראנו את המגילה ביחד, והמצב בדרך כלל הוא אחר לגמרי

דוד אדרעי:  לדעתי זה אפילו לא אנשים מהשכונה אלא כנראה איזו חברה שמסתובבת

דוד אדרעי:  פניתי למשטרה כשכבר לא הייתה ברירה

דוד אדרעי:  הגיע שוטר על אופנוע, שאם לא הייתי גם פונה אליו מהמרפסת אז גם לא היה מחפש אותי

דוד אדרעי:  הוא עשה סיבוב ועוד סיבוב והלך

דוד אדרעי:  הוא לא לקח עדות ולא שום דבר

דוד אדרעי:       חיכיתי שהמשטרה תחזור אליי כדי שתגיד לי מה לעשות

דוד אדרעי:  אחרי שכתבתי פוסט ב- Facebook, תייגתי את המשטרה וגם פניתי לעירייה, כי אנשים אמרו לי שהעירייה עשויה לסייע

דוד אדרעי:  וכל הכבוד לעיריית תל אביב על זה שהיא הגבירה את הסיורים ליד הבית שלי

דוד אדרעי:  רק אז ידעתי שאני צריך לבוא למשטרה ולפנות לשם הגשת התלונה

דוד אדרעי:  כי חשבתי שזה יעשה בעבודה מול השוטרים כמו שהם עושים כשמגישים תלונה ב- Tablet 

רחל צברי: לא הבנתי

רחל צברי:  ציפית שהשוטר יבוא עם ה- Tablet אליך כדי להגיש תלונה?      

דוד אדרעי: הגעת אליי, עכשיו תקפו אותי, המרפסת שלי מלאה באבנים

רחל צברי: אתה יודע שאתה יכול להגיש תלונה מכוונת?      

דוד אדרעי: אז אני מכיר את זה עכשיו

דוד אדרעי:  ואמרו לי את זה רק אחרי כמה ימים שהמשטרה שמה לב שהיא מתויגת ושאני נמצא בכל ערוץ תקשורת אפשרי

דוד אדרעי:  כנראה שהביטחון שלי לא ממש עניין את המשטרה

דוד אדרעי:  עכשיו המשטרה התחילה לעבוד, כן

דוד אדרעי:  אחרי אמנון לוי, אחרי גל״צ, אחרי כל הכתבות ב- ׳וואלה׳

דוד אדרעי:  ואחרי כל הדברים האלה המשטרה התחילה לעשות עבודה

דוד אדרעי:  רק אחרי שהעירייה הסבירה לי מה לעשות אז היה לי למי לפנות

דוד אדרעי:  ואני אשתף אתכם בעוד משהו שעכשיו הוא אופנה חדשה

דוד אדרעי:  ממש בקצרה

דוד אדרעי:  לפני חודשיים וקצת קבעתי דייט עם מישהו באמצעות אפליקציית היכרויות

דוד אדרעי:       מגיע אליי מישהו ביום שישי בערב, לסלון שלי, כדי להגיד לי שלאנשים כמוני אין זכות לחיות ושאנחנו לא צריכים להיות פה, ואז הוא איים שאם לא אפתח לו את דלת הבית הוא ידקור אותי

דוד אדרעי:  זה לא קרה לפני

דוד אדרעי:  יש אווירה קודרת

דוד אדרעי:  וסליחה שאני אומר את זה אבל ההסתה מתחילה מכאן

דוד אדרעי:  מהבית הזה, שהוא הבית של כולנו

דוד אדרעי:  כי הם מצדדים מהכנסת, מהכנסת שלנו

דוד אדרעי:  על טיפולי המרה, שהם אינקוויזיציה ואונס, נקודה

דוד אדרעי:  ומי שמצדד בדבר הזה הוא אנס

דוד אדרעי:       אנשים מגיעים בעקבות הדבר הזה לפוסט טראומה ולהתאבדויות

דוד אדרעי:  כשהאווירה מהבית הזה היום היא כזאת, אז אין פלא שאחרי זה זורקים עליי אבנים ושסימנו את הבית שלי, ובאים אנשים, מסתכלים על המרפסת והולכים

דוד אדרעי:  יש לזה סיבה, והסיבה היא האווירה מכאן, והסיבה הנוספת היא שבמשטרה מתייחסים לזה ממש בקלות דעת, כי אם המשטרה הייתה מתייחסת לזה ברגישות, אז השוטר היה מחליף איתי כמה מילים, עוד חמש דקות ומכוון אותי או להגיש תלונה מכוונת, על אף שגם עם זה יש בעיה, כי יש שם דברים שקצת לא יכולים לעבוד לכל אחד, או להגיע ולהגיש תלונה בתחנה והייתי מגיע

דוד אדרעי:       לא הייתי נאלץ לעשות כזה רעש, שלא באמת תוכנן, ושהפוסט שלי יגיע לכאלה ממדים כדי שמשטרת ישראל תתחיל לעבוד

דוד אדרעי:  וחבל לי שכנסת ישראל, מובילה את כל המהלך הזה

דוד אדרעי:  כי זה מתחיל בילדה שלא נכנסת לקניון כי היא באה עם גופייה, זה מתחיל בילדה שמנעו ממנה לשיר בסיום החוג שלה בגלל שזה לא תואם לאמונה של אדם אחד בקהל וזה ממשיך לאלימות ולכן זה נראה ככה

דוד אדרעי:  אנחנו עם אחד, צריך שיהיה פה חיה ותן לחיות

דוד אדרעי:  עכשיו אנחנו חלשים, ואם זה יימשך ככה אנחנו נתפרק

צביקה פוגל: תודה רבה על הדברים החשובים ועל הנתונים והגישה

צביקה פוגל:  אבל אני מבקש מחבריי חברי הכנסת, בואו נשמע את ההתייחסות של המומחים כי אחרת רק אנחנו נדבר

צביקה פוגל:  אני מבטיח לכם, על חשבון זמני, אוותר על דבריי ואתן לכם לדבר בסוף, בואו בינתיים נקשיב לאחרים

צביקה פוגל:  המשטרה, לא סיימתם, בבקשה

רחל צברי: אני לא מכירה את המקרה של דוד ולכן לא יכולה להתייחס

רחל צברי:  אני מזמינה אותך לרשום לי את הדברים ואני מבטיחה לבדוק מה היה ואיך

רחל צברי:  אבל אני רוצה להגיד משהו, זה נשמע כאילו שוב ושוב המשטרה לא עושה וזה לא נכון, בואו נדבר על מה שהמשטרה כן עושה

רחל צברי:  התחושה של האלימות ששוררת כרגע ברחובות היא דבר שגם אנחנו ערים לו, חיים ונושמים אותו

רחל צברי:  וזו אלימות שהיא לאו דווקא ספציפית לקהילה הלהט״בית ויותר קשורה לרוח התקופה

רחל צברי:       חברי הקהילה זימנו מפגש עם המפכ״ל שאמור היה להיות ביום ראשון ונדחה לתאריך ה-21 במאי, ושם הם באמת יעלו את דו״ח הלהט"בופוביה, ידברו על כל הנושאים הספציפיים וגם הוא יוכל להעביר את המדיניות שלו

רחל צברי:  בטח ובטח בנושא ההיערכות למצעדי הגאווה

רחל צברי:  אני אגיד שאני מחטיבת קהילות ואני ראש תחום הקהילה הלהט״בית מזה כשנה ושמונה חודשים, כמעט שנתיים

רחל צברי:  זה שיש חטיבת קהילות, זו אמירה

רחל צברי:  זה שיש ראש תחום לקהילה הלהט״בית, זמינה 24/7, יעידו כאן החברים, זאת אמירה

רחל צברי:  יש שינוי

רחל צברי:       אנחנו עושים המון

רחל צברי:  במהלך השנה ושמונה חודשים העברנו מעל 140 הרצאות והכשרות לשוטרים בנושאים של היכרות עם הקהילה הלהט"בית ובדרכים לפעול שם בצורה הנכונה ביותר עם הרגישות הראויה

רחל צברי:  תבינו שהרבה מהדברים קורים מבורות מקצועית

רחל צברי:  שוטרים לא הכירו את הקהילה

רחל צברי:  לא כל אחד ראה טרנסג׳נדר, לא כל אחד יודע מי ומה ולא כל אחד יודע איך להתייחס

רחל צברי:  היום חלק גדול מאוד מהשוטרים יודע, אבל צריך לקחת בחשבון שמדובר בתהליך ותהליכים לוקחים זמן

רחל צברי:       את חלק מההרצאות אני מעבירה, את חלקן העביר שוטר טרנסג׳נדר

רחל צברי:  יש לנו שני שוטרים טרנסג׳נדרים, אחד מהם פעיל מאוד ועושה הרצאות בקרב השוטרים, משתף את החוויה האישית שלו תוך כדי התייחסות לדגשים וזה עובר אחרת, והרבה פעמים אנחנו גם עושים את ההרצאות משותפות, וזה נותן את החוויה המלאה ומעביר את המסר בבירור

רחל צברי:  גם גיוס לכוחות המשטרה של עובדים טרנסג׳נדרים זאת אמירה

רחל צברי:  כי היינו צריכים לעשות המו שינויים במערכת

רחל צברי:       כי כמו שאתם יודעים, המערכות הארגוניות הגדולות קצת מתקשות עם שינויים, ובכל זאת זה נעשה והתאמנו את הכול על מנת לאפשר להם להרגיש בנוח

רחל צברי:  אם זה במקרים של שוטרים טרנסג׳נדרים שמקבלים טיפול הורמונלי, אז הבאנו את הטיפול עד למכללה בבית שמש כדי שלא יפספסו לימודים ויוכלו לקבל את הטיפול במרפאה

רחל צברי:  אם זה להתאים את בוחן בר-אור, שזה בוחן כושר שהם עושים

רחל צברי:  מה עושה שוטר טרנסג׳נדר שנמצא בהליך? באיזה בוחן הוא נבדק? של הנשים? של הגברים?      עשינו ועדה מיוחדת, הבאנו את השוטרים ושאלנו מה הם חושבים והם נתנו את הרעיונות שלהם, הרי כל אחד נמצא בשלבים אחרים

רחל צברי:  אם זה בטפסים של לשכת הגיוס, שהעירו לנו שלא יכול להיות שנדרשים לכתוב שם אב ושם אם שונה להורה מספר אחד והורה מספר שתיים, במספרים, אפילו לא שניים ושתיים

רחל צברי:  ההוצאות, כמו שדיברתי, יש לנו מש״ק לקהילה הלהט״בית שנמצא בתקן מלא בתל אביב

רחל צברי:  זה פיילוט, במידה ונראה שהוא אכן מביא את התפוקות כמו שצריך אז אנחנו רוצים גם להרחיב את זה ליתר התחנות בתל אביב וגם לערים אחרות

רחל צברי:       זה משאבים וזה תהליך שבו הכול לוקח זמן, לכן צריך לראות שזה באמת עונה על הצרכים

רחל צברי:  אנחנו עושים גם בסוף כל שנה תחנה קהילתית, שם בודקים מה המשטרה עושה למען הקהילה, כל מיני מיזמים ופרויקטים

רחל צברי:  השנה נכנס הנושא של הלהט״ב, מה תחנת המשטרה עומדת לעשות בתחום הזה? האם השוטרים שלה הוכשרו? האם יש דגל גאווה בכניסה? האם יש איזה שהוא תקנון או משהו שפותח את הדלת לקהילה הלהט״בית ומראה שאנחנו נגישים ויודעים לתת שירות? אם זה סקר עמדות שעשינו

רחל צברי:       עמדנו בשמש בשלושה מצעדי גאווה גדולים כדי להבין ולחוש את הקהילה, פענחנו בעיקר את ההיגדים של חברי הקהילה

רחל צברי:  מה אתם הייתם רוצים שהמשטרה תשנה? ואחד הדברים שנאמרו שם זה שהמשטרה לא מכירה מספיק את הנוער הלהט״בי, אז אני רצה מבית גאה אל השני כדי ללמוד על הקהילה ועל הנוער, כולל הכשרת הורים ומה אומרים

רחל צברי:  ואנחנו עושים הכשרות לקציני נוער

רחל צברי:  אני מעבירה הרצאה בהכשרה של מחלקי משפחה, יש שם עו״סים, ועוסקים שם גם בנושא של עבירות מין כלפי הקהילה

רחל צברי:       הרגישות שצריך, נוהל חיפוש: איך מחפשים? מה קורה אם אתה לא יודע מה לעשות? יש סיטואציות שמעלים, בהן שוטר ממש לא יודע מה ואיך לעשות, ואני אומרת לו להפעיל שיקול דעת

רחל צברי:  לפעמים הרגישות צריכה לבוא על הנוהל הכתוב, ואם יש בעיה תתקשר בכל שעה ואני אגיד לך מה לעשות, חשוב לפעמים להבין מאיפה אותו אדם שעומד מולך מכוון, יכול להיות שהוא חווה איזו שהיא תקיפה מינית, יכול להיות שלמרות שהוא עשה את כל ההליך הוא עדיין לא מסוגל ששוטר יעשה עליו חיפוש והוא מבקש שוטרת, אז לתת ששוטרת תעשה את זה

רחל צברי:       הנהלים הם שחור ולבן אבל פעמים רבות צריך להפעיל שיקול דעת ואני תמיד זמינה למענה

רחל צברי:  יש לנו לוח שנה קהילתי שבו מצוינים כל האירועים השנתיים של הקהילה הלהט״בית, יום הנראות הטרנסית, יום ההבנה, יום הזיכרון, מצעדי הגאווה כמובן ועוד

רחל צברי:  שוטרים רואים את זה

רחל צברי:  שומר מסך שעולה במשך שבועיים לקראת חודש הגאווה ומציף את השוטרים במידע על הקהילה, על החתכים ועל הרגישות

רחל צברי:  יש לנו פנקסי כיס לשוטרים, זה משנה שעברה אבל זה תקף גם השנה, אבל החכמנו והעלנו אותו לדיגיטלי, שהוא לא יצטרך להסתובב עם זה, למרות שגם זה זמין

רחל צברי:       נמצא בנייד עשה ואל תעשה ואם אתה לא יודע, תשאל

רחל צברי:  יש סרטון שאנחנו מעלים עכשיו לקראת מצעד הגאווה

רחל צברי:  של איך לפנות, באיזו רגישות, איך לא להוציא מהארון, מה צריך לשאול ובעיקר מה לא צריך לשאול

רחל צברי:  אני יוצאת לאישורי תוכניות של מפקדי המחוז בתל אביב ובירושלים, לסיורי שטח, ואומרת את הדברים שלי לקצינים ולמתדרכים

רחל צברי:  ״שימו לב, תדגישו לשוטרים

רחל צברי: ״ דף תדריך לפעילים, עבדתי עם ינון ואעבוד אתו גם השנה, דיברתי אתו כבר

רחל צברי:  הכנתי דף מובנה לפעילי הלהט״ב כדי שידעו מה המשטרה שואלת בדרך כלל כשבאים לבקש אישור על קיום של אירוע גאווה, על מנת שיגיעו מוכנים

רחל צברי:       זה מראה על רצינות ועל שליטה

רחל צברי:  ״אני יודע מה עומד להיות באירוע שלי״

רחל צברי:  יותר קל למשטרה לדעת אם האירוע בשליטה וכמה כוחות להקצות, והשיח נהיה באמת פתוח

רחל צברי:  בשנה שעברה הבאנו שני נציגים, אחד של האבטחה ואחד של המבצעים, על מנת שיסבירו איך נקבעים קריטריונים בקביעה של אבטחת אירוע

רחל צברי:  שיעור שבועי שעולה לשוטרים ביוני, שיש בו למעשה את כל ההרצאה שלי בצורה מובנית שעומדת בפני עצמה ואפשר גם להבין אותה

רחל צברי:       ריענון לפני חודש הגאווה

רחל צברי:  זהו בגדול

רחל צברי:  אני חושבת שתהליכים לוקחים זמן

רחל צברי:  כן יש לנו קשב

רחל צברי:  אני עובדת עם אביה, שנמצאת כאן, מהמרכז לדיווח

רחל צברי:  והיא יודעת שבכל תלונה שנכנסת או דיווח שהיא מתלבטת אם צריך לגשת למשטרה או אם אותו מדווח חושש לגשת למשטרה

רחל צברי:  אנחנו מקבלים את התלונה או את התיק שנסגר, אני בודקת, מבקשת מענה ומעבירה לה את המענה

רחל צברי:       אם יש בעיה כזו לטרנסג׳נדר שחווה חוויה לא טובה בפעם הקודמת שהוא הגיע לתחנת משטרה, כי צחקו, או לעגו, או לא טיפלו והוא לא קיבל את השירות כמו שצריך, אז אנחנו מתאים שאותו טרנסג׳נדר יגיע לתחנה וייפגש עם חוקר שכבר מחכה לו ויודע איך לפנות ויעניק לו את השירות בצורה אחרת ומקצועית יותר

רחל צברי:  זאת אומרת שיש שינויים

דוד אדרעי: השאלה היא מה קורה עם אלה שלעגו קודם? הם נשארים בתפקידם והכל בסדר?     

רחל צברי: יכול להיות שזה קרה גם מבורות מקצועית

רחל צברי:  אל תשכחו שהשוטרים הם חלק מהאוכלוסייה הכללית

רחל צברי:  אוקיי? הדבר האשון שאנחנו אומרים זה: ״אל תביאו את הדעה האישית שלכם לעבודה

רחל צברי: ״ להגיד לך שזה קורה ב-200%? לא

רחל צברי:  וזה מה שחשוב

רחל צברי:  יש מגזרים שונים שמקבלים את זה מאוד מאוד אחרת

דוד אדרעי: - - - כדי שהוא באמת יהיה מקצועי ולא יביא את הדעה האישית שלו לעבודה?      

רחל צברי: אנחנו עובדים על זה

רחל צברי:  להגיד לך שזה יקרה ב-200%? יש פערים

רחל צברי:  עוד פעם, השוטרים הם חלק מהאוכלוסייה

רחל צברי:  אני רוצה להגיד משהו

רחל צברי:  הייתי בהרצאה של קורס מש״קים, שהם בעצם מפקדים של שיטור קהילתי תחת טריטוריה מסוימת של הקהילה, הם מכירים את הקהילה ונותנים להם מענה

רחל צברי:  אחד ממי שהיה שם היה המש״ק של שכונת מאה שערים, אוקיי? הוא ישב כל ההרצאה ואני חשבתי שהוא הולך לבוא אליי בסוף ההרצאה, והוא באמת ניגש אליי, ואתה יודע מה הוא שאל? הוא ביקש: ״אני בטוח שיש אנשים בקהילה הלהט״בית במאה שערים, אני בטוח שהם בחיים לא יפנו למשטרה ובטוח שהם צריכים אולי סיוע ממשלתי

רחל צברי:  חברי אותי בבקשה למישהו מהארגונים של הקהילה בירושלים, שיכל להגיד לי ובמידה ויש מישהו שזקוק לסיוע משטרתי, אני אבוא עד אליו, אני אבוא על אזרחי, אני אפגש אתו במקום דיסקרטי

רחל צברי: ״ רבותיי, מדובר בשוטר מקצועי שיודע שהוא צריך לתת את הטיפול המקצועי ביותר, גם אם זו לא הדעה הרווחת אצלו בבית וזה לא משנה

מירב כהן: אבל מה שהכי צורם בעיניי, עזבי, יש את הסיבוב הזה

מירב כהן:  אבל לפי תפיסת עולמי, אישה מוכה, ערבי שנרצח או זוג להט״ב שמאיימים על חייו, מבחינתי כולם אותו הדבר

מירב כהן:  כולם בני אדם וכולם זכאים בדיוק לאותה הגנה

רחל צברי: זו גם התפיסה של המשטרה, אחד מערכי המשטרה זה מתן שירות שוויוני

מירב כהן: מה שהכי צורם אבל זה שבסוף, יושבים פה אנשים שאומרים לך: ״הוא עכשיו עוקב אחריי, אני בסכנת חיים עכשיו״

מירב כהן:  וכולם יודעים מזה, זה מתועד והוא בכל זאת מסתובב חופשי

מירב כהן:  בסוף, אם אני מזקקת את מה שהכי צורם וחורה לי זה זה

מירב כהן:  יודעים על אנשים, צילמו אותם, ראו אותם, הוציאו נגדם צוו הרחקה והם הפרו אותו והסכנה היא ממש ממש ברורה, והם בחוץ, זה מטריף, בדיוק החלק הזה

מירב כהן:       הסיווג של התלונות, הדרכות השוטרים ושאר הדברים, הכול מאוד חשוב וזה חלק מתהליך שהוא מבורך והוא גם ייקח זמן, יש לנו גם מערכת חינוכית שאנחנו צריכים לשפר, ברור

מירב כהן:  אבל בסוף, כשיש סכנה ממשית לחיים של בן אדם, כולם יודעים מזה וגם יודעים מי הגורם המאיים, איך הוא עדיין מסתובב חופשי? זה מטריף

עודד יצחק נוראני: אני עברתי דירה לחלק אחר של תל אביב, כי אני יודע שאין משטרה שתגן עליי

צביקה פוגל: חברים

צביקה פוגל:  אני מבין את הצורך לשאול את השאלות ולקבל תשובות

צביקה פוגל:  אבל אם אנחנו נתקוף אחד את השני, גם לא נשמע, גם לא נקבל תשובות וגם נבזבז את הזמן

צביקה פוגל:  מירב, את זיקקת ואנחנו שמענו, עכשיו בואו ניתן לרועי לענות

צביקה פוגל:  יש לנו גם את משרד המשפטים שאני רוצה להעלות אותם, כי הם עלו תוך כדי הדיון וחשוב לשמוע גם את ההתייחסות שלהם

צביקה פוגל:  אם לא נשמע את הדברים האלה אז נשמע רק את עצמנו ואת עצמנו אנחנו יכולים לשמוע גם לא בדיון הזה, אז בואו נעצור וניתן לאנשים לדבר

צביקה פוגל:  רועי, בבקשה

רועי בורלא: אני רוצה להשיב לעניין השאלה איך אדם כזה מסתובב חופשי, כי אני שומע את זה כבר שנים

רועי בורלא:  השאלה הזו היא קודם כל פונקציה שתלויה בשלב

רועי בורלא:  על מה אנחנו מדברים? האם אנחנו מדברים על זה שהוא מסתובב חופשי בשלב החקירה? האם אנחנו מדברים על שיקול דעת של הקצין הממונה שהחליט או לא החליט להשאיר במעצר? האם אנחנו מדברים על החלטת בית משפט אם לשחרר או אם לחלופה? הרבה פעמים בתקשורת, וצריך גם את זה לומר, אומרים: ״שוחרר״

רועי בורלא:       כשיכול להיות שקצין משטרה שחרר אותו בתום חקירה, יכול להיות שבית המשפט שחרר אותו על אף בקשת המשטרה להשאיר ויכול להיות שמדובר גם בחלופת מעצר כזו או אחרת, כי אני מזכיר לכם שהחוק מחייב את בית המשפט וגם אותנו, תמיד לבחון חלופת מעצר שתאיין את עילת המעצר

רועי בורלא:  לכן, להציג את זה באופן כה של אדם שמסתובב חופשי, ואני לא נכנס למקרה הספציפי הזה כי אני לא יודע מה היה שם ומה הייתה סיבת השחרור שלו

רועי בורלא:  אם בית המשפט שחרר אותו או אם קציר החקירה שחרר אותו

עודד יצחק נוראני: אבל יש כאן תנאים מגבילים שהופרו

רועי בורלא: תן לי רגע לסיים

רועי בורלא:  גם הנושא הזה של אכיפת תנאים מגבילים היא גם פונקציה של מה בית המשפט עושה, של מה עושה המשטרה

רועי בורלא:  אי אפשר להתייחס לזה באופן כוללני, צריך לבדוק כל הליך לגופו, כל מקרה לגופו ומה זה אומר שהוא שוחרר

רועי בורלא:  ובגלל שאני לא יודע מה היה שם גברתי, אז אני לא יודע להשיב על זה ספציפית

מירב כהן: אני חושבת שהנושא של המסוכנות צריך להיות בראש סדר העדיפויות

מירב בן ארי: אבל זה לא שלו בכלל

רועי בורלא: גברתי, תרשי לי, אני נציג המשטרה

רועי בורלא:  אני רוצה להבטיח שאני ישבתי גם בדיונים שנגעו למשבר הכליאה

רועי בורלא:  שב״ס נאלץ לשחרר שיחוררים מנהליים כי אין מקום להכניס עצורים ואסירים לבתי המעצר ובתי הסוהר

רועי בורלא:  ואחד הדברים שאני אומר פה זה שאנחנו לא נכנסים לשיקול דעתו של הקצין הממונה בשטח, ואם הוא חושב שיש מסוכנות, הוא יעצור

רועי בורלא:  ואם הוא חושב שאפשר לאיין את המסוכנות בתנאים מסוימים, אז יכול להיות שהוא נדרש לחלופת מעצר, והאמינו לי שקשה הרבה יותר לקצין ממונה לחפש חלופת מעצר ולהתמודד עם דעת קהל והרבה פעמים גם עם דעת מפקדים ולקבל את ההחלטה האמיצה של לא לכלוא אדם מאחורי סורג ובריח, ואני לא מדבר על המקרה הזה כי אני לא יודע מה היה שם

רועי בורלא:  לכן, אני חוזר ואומר, התשובה לשאלה של איך אדם מסתובב חופשי זו תמיד שאלה של מתי, באילו נסיבות ומי הוא מקבל ההחלטה

יוראי להב-הרצנו: לכן אולי זה המשפט החשוב

יוראי להב-הרצנו:  שעל כן חשוב לסווג

יוראי להב-הרצנו:  וזאת המשמעות והנפקות בהגדרת פשע - - -      

רועי בורלא: אבל זה בדיוק העניין, יוראי

צביקה פוגל: אנחנו פה בשביל לשמוע את הנתונים ובסוף להגיש המלצות

צביקה פוגל:  ואם בהמלצות שלנו ייכלל הצורך להגדיר פשע שנאה או פשע להט״בי, אז אנחנו נמליץ על זה, בשביל זה אנחנו פה

יוראי להב-הרצנו: - - - הוא נכון

יוראי להב-הרצנו:  כי ההבדל בין פשע פלילי שבו אדם ניסה לגנוב מאדם רכוש ולא הצליח, אז הוא ילך לבית השני ויגנוב רכוש

יוראי להב-הרצנו:  מדובר במוטיבציות אחרות לחלוטין, אדם שפגע בלהט״בים רוצה לפגוע רק בלהט״בים

צביקה פוגל: רועי, אל תהיה כמונו, תקשיב

צביקה פוגל:  אנחנו רגילים להיכנס אחד אל הדברים של השני כי אנחנו מקשיבים לעצמנו

צביקה פוגל:  בוא, אנחנו רוצים לשמוע אותך

רועי בורלא: אני מתנצל

צביקה פוגל: זה בסדר גמור

צביקה פוגל:  אנחנו מודים לך ולרחלי על האומץ לבוא לפה ולדבר על הנושאים האלה

נעמה לזימי: אתה יודע שאנחנו גם גוף מפקח בכנסת, מה לעשות? זו המציאות

צביקה פוגל: אני יודע

גלעד קריב: למה זה ציון לשבח? כפי שהמשטרה נתנה ציון לשבח - - -      

נעמה לזימי: כנראה שגם זה עוד מעט לא יהיה ברור מאליו, שרשויות באות לדבר עם הוועדות, כי זה אם מתאים או לא מתאים

צביקה פוגל: חברי הכנסת, עוד משהו?     

מירב בן ארי: הוא עושה עבודה מדהימה ב - - - שוטרים

מירב בן ארי:  העניין הוא שאם רוצים מדיניות, אז היה צריך לבוא לפה ראש אג״מ, ולהגיד מה היא המדיניות של המשטרה בפשיעה כלפי הקהילה הגאה

מירב בן ארי:  רחלי עושה עבודה מדהימה, מכשירה שוטרים, מנגישה, מביאה, מהפנקסים האלה שראינו גם בביקורים של הוועדה, ועד גישה לאוכלוסייה בשיטור קהילתי

מירב בן ארי:  אבל כמדיניות, שמי שרוצה להתעסק בפשיעה כזו ולהתעסק בה כפשיעה חמורה, צריך מישהו שקובע מדיניות

צביקה פוגל: חברת הכנסת מירב בן ארי, את צודקת

צביקה פוגל:  היה פה לפניכם חבר הכנסת מאיר כהן, והמליץ לקיים לזה דיון המשך, ותתנו לנו את הקרדיט שהקשבנו לאחרים ובואו נקשיב לעוד אנשים שיש להם מה לומר

נאור שירי: אני רק מזכיר שמדיניות המשטר נקבעת על ידי השר, כפי שהוא התעקש לתקן בחקיקה לפני כניסתו לתפקיד

נאור שירי:  ולכן, אם אנחנו מקיימים דיון על מדיניות, אז אני חושב שמן הראוי שהשר יהיה פה

צביקה פוגל: השר מגיע לפה ביום רביעי בשעה 09:00 בבוקר

נאור שירי: יש לי הרגשה שהוא יישאר 10 דקות וילך, אבל בסדר

קריאה: לא, הוא אמור להיות לכל אורך הדיון

צביקה פוגל: חברי הכנסת, חבריי היקרים

צביקה פוגל:  אנחנו מבזבזים את הזמן של אנשים שיש להם מה להגיד

צביקה פוגל:  חברת הכנסת שרון ניר, אני מאפשר לך

שרון ניר: תודה רבה, וסליחה שאני ככה נכנסת תוך כדי, אני פשוט צריכה להיות במקום אחר במקביל אבל היה לי חשוב מאוד להיות בדיון הזה

שרון ניר:  כאחת שעוסקת מעל לשבע שנים באוכלוסייה הלהט״בית

שרון ניר:  הייתי יועצת המנכ״ל לענייני מגדר ועסקתי בזה רבות, ואחרי זה גם לימדתי בנושא שיווין מגדרי, על כל המשמעויות שלו באוניברסיטת רייכמן

שרון ניר:  וגם עשינו מחקרים בהקשר הזה

שרון ניר:  אני חושבת שמה שאנחנו רואים עכשיו זו בעיה שצריכים לטפל בה רגע בצורה נקודתית

שרון ניר:       בסוף אנחנו רוצים לעזוב את ה- Details ולהגיע לאיזה שהוא טיפול מערכתי בבעיה

שרון ניר:  מה שאנחנו צריכים זה להסתכל על זה בשני רבדים וגם להסתכל על עצמנו במראה, כי זה חלק בלתי נפרד מהעניין

שרון ניר:  יש רובד אחד שהוא רובד תרבותי

שרון ניר:  ברובד התרבותי יש התפתחות של שני וקטורים שהם מנוגדים לחלוטין

שרון ניר:  וקטור אחד שאומר דבר כזה: שאנחנו חייבים לשים לנגד ענינו את האוכלוסייה הלהט״בית ולאפשר לה שוויון מגדרי בכל המובנים, וגם לחנך לזה

שרון ניר:  ולהתחיל מגיל אפס

שרון ניר:       זה צריך להיות בבתים

שרון ניר:  והווקטור השני, שפשוט קורא תיגר על הווקטור הראשון, אין איך לומר את זה

שרון ניר:  שני הווקטורים האלה מתנקזים בסוף לפה, לבית המחוקקים

שרון ניר:  אתם שומעים את זה, כולכם ערים לזה, הדעות נשמעות מעל גלי האתר, ובסוף, מה שקורה גם כאן, ואני מאוד מתחברת למה שאמרת דוד ואני מודה לך על דבריך המלומדים

שרון ניר:  זה בסוף משפיע גם על הלך רוח ועל התנהגות של חברה, וצריכים להגיד את זה ביושר

שרון ניר:       ואנחנו צריכים לעשות כל שעל ידנו כדי להגיד דבר כזה: התרבות צריכה להיות מתורגמת לארגון

שרון ניר:  ובסוף, הציפייה שלי מהארגונים, וגם ממך, כיושב ראש הוועדה הזאת

שרון ניר:  וגם תוציא בטח סיכום מלומד

שרון ניר:  ובטח השר לביטחון לאומי, שאמון על ביטחון אישי של כולם, אבל כולם, צריך להגיד אמירות נוקבות וברורות, ומבחינתי גם להוציא איזו שהיא דקלרציה שנוגעת לנושא שאנחנו עוסקים בו, שזה האוכלוסייה הלהט״בית

שרון ניר:  ומבחינתי זה צריך להיות מתורגם לארגונים

שרון ניר:       אני מברכת את מה שאמרה רחלי, שבמשטרה כבר השכילו לעשות ולבנות מדור כזה, ואני יודעת שגם בצבא יש תהליכים מקבילים

שרון ניר:  ובארגונים הגדולים, בטח במקומות תעסוקה, אני מצפה שיסתכלו על הדברים וגם יחנכו

שרון ניר:  ואם יש מקרה פרטני אז יהפכו אותו ל- Case study, ויחנכו מה כן ומה לא

שרון ניר:  זה צריך לקרות באופן טבעי, כי אנחנו צריכים להגיד את הדברים

שרון ניר:  לא יכול להיות שיקרה מקרה כזה, צריך לטפל באופן נוקב

שרון ניר:  אם זה ברמה המשמעתית ואם זה ברמה הפלילית

שרון ניר:       זה דבר שהוא לא יתואר בהקשר הזה

שרון ניר:  זה צריך להיות מתורגם לארגונים ולעשייה סדורה מבחינת הארגונים

שרון ניר:  חשוב לומר שזה כבר הפך להיות תופעה

שרון ניר:  אם יש נקודות עלייה שגורמת לסכנה לציבור שאנחנו לא רוצים לסכן אותו באלימות, זה מחויב שתהיה פה גם דקלרציה וגם אמירה ברורה לכל הארגונים הנוגעים בדבר

שרון ניר:  וזה צריך להיות ברור, בסדר? וזה צריך להיאמר מעל כל במה אפשרית

שרון ניר:       אם אנחנו שומעים אמירות הפוכות אז זה צריך להיאמר על ידי כולם בצורה שהיא ברורה, ולא על ידי האופוזיציה

שרון ניר:  יש פה מדינה שמייצרת שוויון הזדמנויות ושוויון מגדרי לכולם, לכל האוכלוסיות

שרון ניר:  לא ייתכן שאוכלוסייה כזו או אחרת, תופנה כלפיה אלימות, זה לא חוצה סף, לא רף, זה לא ערכים, זה לא חוצה סף מבחינתי

שרון ניר:  תודה וסליחה

צביקה פוגל: תודה רבה לחברת הכנסת שרון ניר

צביקה פוגל:  אנחנו נעלה עכשיו את משרד המשפטים, חשוב לי מאוד שנשמע גם אותם כי יש להם חלק חשוב בתהליך הזה

צביקה פוגל:  הם עולים מולנו בזום, בבקשה, שלום קרן

קרן רוט: קודם כל אני רוצה להתנצל על שאנחנו עולים בזום

קרן רוט:  אנחנו בדרך כלל מגיעים לוועדות בצורה פיזית

קרן רוט:  חשוב לי גם להגיד שאנחנו גם לא מהפרקליטות, ככה שלצערי אנחנו לא נוכל להציג נתונים לגבי מספר התיקים וכתבי האישום שמוגשים

קרן רוט:  אני כן יכולה להתייחס - - - לחוק

קרן רוט:  יש לנו את סעיף (144) (ו), שהוא קובע בעצם שכל מעשה או עבירה פלילית שמבוצעת מתוך כוננות כלפי הציבור על רקע של - - -      

צביקה פוגל: נתקע הזום

צביקה פוגל:  אם כן אז בואו רגע נקפוץ ממשרד המשפטים למשרדי הממשלה האחרים, כי בסוף מישהו גם צריך לתת מענה להערות האלה

צביקה פוגל:  אז בבקשה, משרד הבריאות ולאחריו משרד החינוך

מירי כהן: מירי כהן, מנהלת קשרי ממשל במשרד הבריאות

מירי כהן:  אז ראשית אני רוצה להודות, עצוב לי להיות פה ולשמוע את הדברים הלה, באמת

מירי כהן:  כבת אדם, כאזרחית ואחר כך כמשרד הבריאות

מירי כהן:  אלה דברים שהם פשוט מזעזעים וקשה להישאר אדישים אליהם

מירי כהן:  למרות שעצוב לי, אני לא יכולה לומר שאני שמחה, אבל טוב שאני כאן, אני לא מצטערת ואני מודה על זה שאני פה

מירי כהן:  כי אני לא האיש הממונה במשרד הבריאות על מניעת גזענות, גם דיברתי עם יושב הראש ועם מנהלת הוועדה

מירי כהן:       כרגע אנחנו בחילופין כי הממונה עזב את התפקיד והשבוע נכנסת מישהי אחרת

מירי כהן:  אז בתפר הזה אני החלטתי שחשוב להיות בדיון הזה, ובאתי

מירי כהן:  אחרי שיח עם יושב ראש הוועדה ועם מנהלת הוועדה

מירי כהן:  ראשית אני רוצה לומר, מערכת הבריאות מוקיעה ותוקיע כל אירוע אלימות או אפליה, גם אלימות מילולית או יחס מזלזל, לא מכבד או מה שלא יהיה, כלפי מטופל שהוא איש להט״ב, אנחנו לא ניתן לזה יד

מירי כהן:       יש לנו חוקים ספציפיים, מעבר לחקיקה של משרד המשפטים היה אמור לדבר עליה, גם במערכת הבריאות יש את חוק זכויות החולה, שהוא מהווה את מפת הדרכים, גם החוקית של משרד הבריאות שמגן על זכויות המטופלים, אבל גם הערכית והמצפונית

מירי כהן:  אני אומר רק את החוק ואחר כך אתייחס גם לדברים שאנחנו עושים, לא רק לחוקים

מירי כהן:  החוק קובע באופן מפורש את זכויות האדם ומגן על כבודו ועל פרטיותו

מירי כהן:  החוק מציין באופן חד משמעי איסור אפליה

מירי כהן:       מטפל או מוסד רפואי לא יפלו בין מטופל למטופל מטעמי דת, גזע, לאום, ארץ מוצא, גיל, נטייה מינית או מטעם אחר כיוצא באלה

מירי כהן:  וכמובן, מטופל זכאי לקבל טיפול רפואי נאות לא רק ברמה המקצועית אלא גם ברמת יחסי האנוש

מירי כהן:  כל סטייה מכך יכולה להיות בסיס להליך משמעתי כנגד איש צוות רפואה שחרג מכך

מירי כהן:  זו חד משמעית המדיניות הנחרצת של משרד הבריאות

מירי כהן:  אין כאן פשרות, אין פה אולי וכולי, שום דבר

מירי כהן:  זאת המדיניות של מערכת הבריאות ללא כחל ושרק

מירי כהן:       אני רוצה לומר שלקראת הדיון הזה גם דיברתי ובדקתי עם הגורמים אצלנו, גם ממונה שעזב וכבר לא נמצא כבר בתפקיד, אבל אנחנו קיבלנו במרד הבריאות תלונות לא רק על אלימות אלא גם על יחס לא מתאים שהגיע לנציב הקבילות, ודיברתי גם עם נציב הקבילות אצלנו

מירי כהן:  יש תיקים שאצל נציבות הקבילות אצלנו, אבל בסוגייה של טיפול רפואי שאולי נוגע לרשלנות כלפי אנשים

מירי כהן:       יש תלונה מאוד חריפה שהייתה אצלנו, שנגעה בעיקר בנושא של חוסר תיאום בין הגורמים המטפלים השונים, שאגב, מעבר לטיפול הנקודתי, הוחלט בסופו של דבר, הנציב החליט שלאור זאת צריך להקים ועדה שתבדוק את כל הסוגייה של הטיפול הרפואי

מירי כהן:  כשאני אומרת חלק מהבעיה, זה איפה מטפלים, היחס של המטפלים, חוסר התיאום ולהקל עליהם

סיגל גולדין: מירי אני מצטערת שאני קוטעת את דברייך, אבל הזכרת את הנושא של היעדר - - -      

מירי כהן: לא אמרתי שאין, אני גם תכף אתייחס, תני לי להמשיך

מירי כהן:  אני יודעת, קראתי את הדו״ח

מירי כהן:  ואני גם שוחחתי אצלנו במשרד, ובתקופה האחרונה אצלנו במשרד לא הגיעו תלונות על היחס אל הנציב אבל שוחחתי גם עם ראש החברה לרפואת להט״ב, לקראת הדיון היום

מירי כהן:  ד״ר צוקר, שמכיר את הנושא היטב, וגם הוא אמר לי שיש תלונות, שיש אירועים שמגיעים גם לקופות, מכירים את זה, על יחס מפלה או מזלזל והקופות מטפלות בזה וכולי

מירי כהן:       אני אומרת שוב, בזהירות, אצלנו במשרד הבריאות, כמשרד, התלונות האלה - - - 

מירי כהן:  עכשיו, שוב אני אומרת, זה לא אומר שאין תלונות, יש תלונות, גם ראינו בדו״ח, אחרת לא היה - - - בדו״ח הזה

מירי כהן:  אני גם רוצה לומר שמעבר למה שקבוע בחוק וכולי, כמובן שבועת הרופא וכולי, כל הנושא של אתיקה, זה משהו שמבחינתנו הוא מנוגד לכללי הטיפול או האתיקה או של כל מטפל באשר הוא ומשרד הבריאות נוקט בצעדים, כלומר, לעשות את זה

מירי כהן:  כי גם בשיחה שלי עם ד״ר רועי צוקר, שאני מניחה שאתם מכירים, חלק מהדברים נובעים גם מבורות וחוסר ידע של מטפלים     

נעמה לזימי: אנחנו נשמע את הנתונים? כי בדרך כלל גם חברה אזרחית משתתפת אז מאוד חשוב להגיד את זה

מירי כהן: אני רק רוצה לציין שיש צעדים שמשרד הבריאות עושה, גם בהכשרה של הצוותים, גם במרכז לרפואה להט״בית, עושים אפילו סימולציות, הדרכות לצוותים מטפלים, כשהמטרה היא לעשות את הסימולציות וההכשרות, כך שבעצם מי שעובר אותן יהפוך להיות המדריך – Train the trainer ויכשיר את שאר המטפלים, זאת המגמה במערכת הבריאות, אגב כדי להכשיר אותם גם באופן שבו הם יכירו את הנושא של הרפואה הלהט״בית

מירי כהן:  כי אנחנו יודעים על פי סקר שנעשה שחברי הקהילה צורכים פחות שירותים רפואיים

נעמה לזימי: זה דיון על פשעי שנאה, אני באמת לא מבינה

נעמה לזימי:  זה נשמע כמו מריחת זמן מכוונת

צביקה פוגל: את לא חייבת להיות פה, נעמה

נעמה לזימי: אני יוזמת הדיון, אדוני

צביקה פוגל: לא, את לא יוזמת הדיון, את חלק מהיוזמים וזה בסדר

צביקה פוגל:  ובכל זאת אני חושב שחשוב לתת לארגונים להתייחס למה שהם שמעו

נעמה לזימי: אתה יודע שמפנים אותנו ב- 11:00 כי מתחילה מליאה

נעמה לזימי:  אתה לא יכול להאריך את הדיון בחצי שעה או שעה

צביקה פוגל: אני יודע, אם לא היית מאחרת היית שומעת

צביקה פוגל:  מירי, בבקשה

מירי כהן: אני רק אומר במשפט אחרון, שבכוונת משרד הבריאות יש דו״ח למניעת גזענות, שמשרד הבריאות החליט להקים ועדה על מנת לפעול ליישום ההמלצות שלו, זה הוא דו״ח של פרופסור גרוטו, והנושא הזה הוא אחד הנושאים שיידונו ויטופלו בוועדה

מירי כהן:  מטרת הוועדה מעבר למיגור הגזענות, היא גם בנושא של קשירות תרבותית והתאמה תרבותית, ויידונו בנושא הזה, לצערי זה לא הנושא היחיד

צביקה פוגל: תודה רבה מירי

צביקה פוגל:  משרד החינוך, בקצרה, ואחרי זה אמונה ולינור

צביקה פוגל:  בסדר? בבקשה

סיגל גולדין: לא הגיוני שהדיון - - -      

נעמה לזימי: נכון, היא מנסה כבר כמה זמן לדבר ולהביא נתונים

נעמה לזימי:  אנחנו לא נותנים לה להביא נתונים

נעמה לזימי:  החברה האזרחית, לא פעם מביאה נתונים יותר מדויקים מהרשויות

צביקה פוגל: את מבזבזת לנו את הזמן עכשיו נעמה, בבקשה איריס, תודה

איריס בן יעקב: שמי איריס בן יעקב

איריס בן יעקב:  אני מנהלת היחידה למיניות ולמניעת פגיעה במשרד החינוך

איריס בן יעקב:  אנחנו במשרד החינוך עובדים גם פרו אקטיבית, זאת אומרת גם כהסברה, וגם ריאקטיבית, כי יש לנו תלמידים מהאוכלוסייה הלהט״בית

איריס בן יעקב:  יש לנו ביחידה מדריכים ומדריכות מכל המגזרים בכל הארץ, שלמעשה התפקיד שלהם הוא להטמיע את המדיניות ואת הלך הרוח, שהוא כמובן בעד סובלנות כלפי בני הקהילה הלהט״בית ובני משפחותיהם

איריס בן יעקב:  בשנים האחרונות, בנוסף לשיעורים יזומים בתוך תוכנית הלימודים - - -     

צביקה פוגל:   גם אתם מזהים בשנים האחרונות עלייה ביחס המפלה לרעה ובאלימות כלפי האוכלוסייה?      

איריס בן יעקב: יש עלייה באלימות בכלל, באופן כללי

איריס בן יעקב:  אני לא יודעת להגיד אם זה ספציפית כלפי האוכלוסייה הלהט״בית

נעמה לזימי: אתם לא מסווגים? לא בודקים אלימות כלפי הקהילה הגאה?      

איריס בן יעקב: לא, לא ברמה כזאת

יוראי להב-הרצנו: קווי המדיניות שנשלחו בסוף כהונת ממשלת השינוי על פי השרה שאשא ביטון, נשלחו בכלל לבתי הספר? נקלטו?      

איריס בן יעקב: אתה מדבר על הקווים המנחים?     

יוראי להב-הרצנו: נכון

איריס בן יעקב: אז כן

איריס בן יעקב:  בנוסף לפעולות ההסברה, אנחנו פרסמנו מסמך של קווים מנחים לצורך מוגנות האוכלוסייה הלהט״בית

איריס בן יעקב:  היא מוטמעת בקרב אנשי המקצוע שלנו ובקרב בתי הספר, כדי לראות איך באמת עובדים באופן מערכתי, שזה כולל גם את התקנות, את האמירות ובעצם את הכול

איריס בן יעקב:  כל האקולוגיה של התלמיד

איריס בן יעקב:  וגם באופן פרטני , איך בעצם מלווים תלמיד, איך לא מוציאים אותו מהארון ואיך מנהלים בכלל את השיח

איריס בן יעקב:  אנחנו גם עזרנו עם המילים

איריס בן יעקב:       זאת אומרת, איך מדברים עם תלמיד שבעצם מגיע אל יועצת בית הספר או אל מישהו מהצוות החינוכי, ובעצם חושף בפניו את הזהות בנוסף לשיעורים יש לנו גם תקנה תקציבית, שמוגדרת כתקנה תקציבית בנושא של חינוך לסבלנות, שבה אנחנו מזמינים רשויות, להזמין הרצאות וסדנאות לבתי הספר

איריס בן יעקב:  ובעצם אנחנו בתקשורת גם עם הארגונים הלהט״בים וגם עם יועצים מומחים מהתחום, רבנים, וכל מיני מומחים שבעצם מסייעים להסביר מה זה ואיך מתנהגים

איריס בן יעקב:       זה גם יוצר אמפתיה כלפי האוכלוסייה הלהט״בית, אבל גם מנגיש את הנושא באופן יותר אישי ופחות פורמלי

איריס בן יעקב:  אני חייבת להגיד שהתחלנו עם מספר יחסית קטן של סדנאות מרגע שהתקנה יצאה, ויש ביקוש והיענות מצד בתי הספר

איריס בן יעקב:  ובאמת, יש המלצה מאוד ברורה קודם כל להזמין את צוותי החינוך, שמנו לב שהקושי הוא באמת יותר בקרב המבוגרים

איריס בן יעקב:  אמרה נכון רפ״ק רחלי, שבעצם לוקח זמן להטמיע את השינויים במערכת, וגם אנשים חינוך הם חלק מהחברה, ולכן אנחנו עושים את זה כמובן באופן שמותאם לאוכלוסיות ולמגזרים ובאמת מנסים להטמיע את זה כמה שיותר, גם בקרב מורים וגם בקרב תלמידים

איריס בן יעקב:       כמובן שכחלק מהמדיניות אנחנו גם מציינים את יום ההבנה, מפתחים כל מיני סרטוני הסברה לרגע בו יש אמירות כנגד הלהט״ב

איריס בן יעקב:  כי המילה הומו, היא הקללה הנפוצה ביותר בבתי הספר, על פי מחקר של ׳איגי

איריס בן יעקב:  ואז באמת עשינו סרטון ביחד עם הארגונים הגאים, על הדרך בה לא מתעלמים מאמירות כאלה, שהן שכיחות לא רק בבתי הספר אלא בכלל, בחברה, איך מגיבים אליהן נכון

איריס בן יעקב:  בנוסף לכל זה אנחנו כמובן מבינים שהדרך עוד ארוכה

איריס בן יעקב:  יש לנו עוד לאן לשאוף ודברים שעוד יכולים לשפר את הפרויקט הזה, אין ספק

איריס בן יעקב:  גם להטמיע את המסמך זה לוקח זמן, אבל אנחנו בדרך

צביקה פוגל: תודה רבה איריס

צביקה פוגל:  רגע לפני אמונה ולינור אנחנו ניתן לדוקטור סיגל להציג קצת נתונים, כדי שיהיה לנו גם על מה להתווכח, בבקשה סיגל

סיגל גולדין: המכון הישראלי לחקר מגדר ולהט״ב השתתף בכתיבת הדו״ח על מצב הלהט"בופוביה, ועל כך אדבר אחר כך ואביא את הנתונים

סיגל גולדין:  אבל הדו״ח הזה נערך על בסיס נתונים שנחשפים במשך כל השנה

סיגל גולדין:  אנחנו גם ערוכים למחקרים, מחקרי עומק, מחקרי סקר ומחקרים איכותניים וקפדניים לאורך כל השנה, בחוגים ובנופים שונים

סיגל גולדין:  והתבקשנו בחודש אפריל, לערוך מחקר בנושא תחושת המוגנות של חברות וחברי הקהילה במידה שבה הם סומכים וסומכות על המשטרה

סיגל גולדין:       אז אני רוצה להציג לכם כמה נתונים, אני עובדת בצמוד עם רחלי, ויש לנו שיתופי פעולה נהדרים אבל עוד לא הגענו לחלק של לאסוף נתונים מתוך המשטרה

סיגל גולדין:  התרומה שלי היא לאסוף נתונים מהשטח ולהנגיש לכם את הנתונים מהשטח, אשר מעבר לעדויות האישיות שמאוד מרשימות וחזקות ששמענו פה, כדי שנוכל לקבל גם את התמונה הכללית מפרספקטיבה קצת יותר רחבה

סיגל גולדין:      אז אוכלוסיית הלהט״ב מהווה על פי אומדנים, כ-12%-8% מהאוכלוסייה הכללית, אלה נתונים שמבוססים על אומדנים מהעולם, אני מקווה שיהיו לנו אומדנים מבוססים גם מישראל בחודשים הקרובים, אנחנו עובדים על זה

סיגל גולדין:  8% עד 12%, ניקח את הממוצע - 10%, זה אומר משהו כמו 8% מהאוכלוסייה הבוגרת כיום, מגיל 18 ומעלה, זה אומר משהו כמו 560 אלף אזרחים ואזרחיות

סיגל גולדין:  זאת אומרת, זה אומדן זהיר למדי, הייתי משערת שיש אפילו יותר, כי זה לא כולל אנשים שהם בארון

סיגל גולדין:  אז באומדן זהיר למדי, כ-560 אלף אזרחים ואזרחיות שחיים בישראל ומעל גיל 18, שהם חלק מקהילת הלהט״ב

סיגל גולדין:  לכל איש ואישה כזאת, יש הורים, בדרך כלל, אבא ואמא, אחים ואחיות, לפעמים גם ילדים

סיגל גולדין:       אז בעצם אנחנו מדברים על בערך 30% מהאוכלוסייה בישראל, שבאופן אישי וישיר, או בגוף ראשון או דרך קרוב או קרובת משפחה בגוף ראשון, 30% מהאזרחים והאזרחיות במדינת ישראל הם חלק מאוכלוסיית הלהט״ב, או קשורים אליה באופן מאוד ישיר

סיגל גולדין:  מדובר במספר משמעותי, זה לא עניין של מה בכך, ולכן כשאנחנו מדברים על תחושת המוגנות של הקהילה, על תחושת הפגיעות של הקהילה ועל אלימות כלפי הקהילה, אז זה לא בשוליים של האוכלוסייה, זה בלב ליבה, זה חלק בלתי נפרד מהחיים החברתיים, הפוליטיים והדתיים בישראל

סיגל גולדין:       חברי הקהילה נמצאים בכל המגזרים ובכל המקומות

סיגל גולדין:  כמו שהזכיר יושב ראש הוועדה בתחילת הדברים, את הלילה הקשה שעבר על הציבור בדרום - - -      

צביקה פוגל: הוא היה לי עוד יותר קשה כשקראתי את הנתונים שלכם

סיגל גולדין: אז בתוך הציבור היקר הזה, יש גם חברי וחברות הקהילה ובני משפחותיהם

סיגל גולדין:  אני אומרת את זה בשביל להגיד, שנהוג לדבר בדרך כלל על חרדים, על אשכנזים, על תושבי הפריפריה, על תושבי הדרום

סיגל גולדין:  הלהט״ב נמצאים בכל מקום, בכל הקהילות ובכל המגזרים, וגם חברות וחברי הקהילה הם חלק ממי שסבלו הלילה מטילים

סיגל גולדין:  אני אומרת את זה דווקא בשביל להצביע על המכנה המשותף ולהגיד שאנחנו נמצאים בכל מקום

סיגל גולדין:  אז בואו נגיד שזו המשמעות של הנתונים שאספנו בסקר שערכנו בקהילה

סיגל גולדין:       לפני שאני אציג את הסקר, אני רוצה להקריא לכם כמה אמירות ששיתפו אותנו בהן חלק מחברי וחברות הקהילה וזה מצטרף לדברים שנאמרו כאן קודם על ידי המשתתפים שהגיעו לכאן

סיגל גולדין:  האמירה הראשונה היא לרחלי ולחברים במשטרה

סיגל גולדין:  אני רק אציין שאנחנו חברים, וקולגות ועובדים יחד והדברים נאמרים ברוח קולגיאלית וברוח של שיתוף והיא פנייה לעתיד, למה שאנחנו יכולים לעשות, ולא כהאשמה

סיגל גולדין:  אז האמירה הראשונה היא: ״אם אני אפגע על רקע להט״בופובי, הטלפון הראשון שלי לא יהיה למשטרה״

סיגל גולדין:  אנחנו עוסקים פה גם באמון במשטרה ולא רק בתחושת הפגיעות והמוגנות

סיגל גולדין:       אמירות נוספות: ״אני מרגישה בתקופה האחרונה, שיש יותר לגיטימציה לאנשים חשוכים, מרגישה גם בתוך תל אביב חוסר ביטחון״

סיגל גולדין:  אמירה נוספת: ״מפחיד אותי להסתובב עם דגל גאווה, לתלות דגל גאווה על המרפסת שלי, מפחיד אותי ללכת ברחוב ושאנשים יידעו שאני חלק מהקהילה״

סיגל גולדין:  אמירה נוספת: ״יום אחרי שאורית סטרוק דיברה, כבר הוקנטתי בתל אביב כשהלכתי יד ביד עם בן זוגי, צעקו לעברנו: 'הומואים מסריחים'

סיגל גולדין:  להביע התנגדות? לא מרגיש בטוח, לא מרגיש שהמשטרה מגנה עליי ואני בחרדה

סיגל גולדין:  הפסקתי ללכת להפגנות, קניתי גז מדמיע״

סיגל גולדין:       ועוד כהנה וכהנה, יש לנו פה למעלה מ-100 אמירות כאלו, כולן מתארות את המציאות הקשה

סיגל גולדין:  והמציאות הזאת היא לא מציאות שכולם בקהילה חווים ומרגישים, אבל כולם חשופים לאמירה

סיגל גולדין:  וללכת בתחושה של חוסר מוגנות ובתחושה של פגיעות, זה מסע, זה טון, זה מסע שסוחבים אותו בחוויה המנטלית, בחוויה של איכות חיים ירודה ובחוויה של שייכות ושל להיות חלק מהמרחב

סיגל גולדין:  אז אני רוצה שנחשוב ושנדבר לא רק על אנשים שנפגעו ושהתלוננו למשטרה, והם בעצם כבר עברו את החסם שבו הם מפחדים להתלונן במשטרה, והמשטרה טיפלה או שלא טיפלה, בצורה מיטבית או שלא בצורה מיטבית

סיגל גולדין:       אז אני רוצה שנזכור שאנחנו מדברים על 30% מהאוכלוסייה במדינת ישראל, כשחלק מהם זה בני המשפחה, ושנוסיף כשאנחנו חושבים, שחלק ניכר מאוד מהאוכלוסייה במדינת ישראל, חשים לא בטוחים ומפחדים ללכת ברחוב גם אם לא קרה כלום

סיגל גולדין:  מבלי לדבר על האם התלוננו או לא התלוננו, הכותרת של הדיון הזה היא תחושת המוגנות ומהקולות שעלו מהקהילה, התחושה היא מאוד מאוד קשה

סיגל גולדין:  לא מדובר באיזה סנטימנט חולף, שכרגע במקרה מישהו מרגיש איזה משהו

סיגל גולדין:  ועכשיו, אני כן אביא את הנתונים המספריים מסקר שערכנו

סיגל גולדין:       זה סקר שערכנו בשבוע הראשון של חודש אפריל, עוד לפני שפורסמו המקרים הקשים שהובאו כאן

סיגל גולדין:  ומהסקר הזה עולים הממצאים הבאים: לסקר ענו 289 חברות וחברי הקהילה בפריסה ארצית, בגילאי 14-66, וצירפתי את החומרים לדיון הוועדה לפני כן

סיגל גולדין:  77% מחברות וחברי הקהילה אומרים שתחושת המוגנות שלהם במרחב הציבורי, השתנתה לרעה בשלושת החודשים האחרונים

סיגל גולדין:  הם מרגישים פחות בטוחים בשלושת החודשים האחרונים

סיגל גולדין:  77% זה הרוב המכריע

סיגל גולדין:  יש מעט מאוד אנשים שתחושת המוגנות שלהם לא השתנתה לרעה

סיגל גולדין:  ל-12% לא השתנתה בהשוואה לתקופה של לפני ו-10% לא יודעים

סיגל גולדין:       אז אם אנחנו לוקחים רק את האנשים שאומרים לנו שהם יודעים, אני שמה לרגע בצד את אלה שלא ידעו לענות ולוקחת את אלה שיודעים לענות האם זה השתנה לטובה או לרעה

סיגל גולדין:  אז אם אנחנו מסתכלים על הנתונים האלה, אנחנו רואים בעצם ש-86% מחברי הקהילה מספרים שתחושת הביטחון שלהם נפגעה

סיגל גולדין:  86%, אתם זוכרים ממי? 10% מ- 560 אלף איש

סיגל גולדין:  10% מ- 560 אלף איש אומרים לנו שהם לא מרגישים בטוחים

סיגל גולדין:  הם לא אומרים לנו שמישהו פגע בהם, זרק עליהם או דיבר עליהם

סיגל גולדין:       דרך אגב, חלק גם כן אומרים את זה

סיגל גולדין:  אז בואו נחשוב על הסנטימנט הציבורי ועל חוויה מאוד מאוד דרמטית, שעוברת על יותר מחצי מיליון איש במדינה, שהם אזרחים רגילים, שומרי חוק ונמצאים בכל מקום

סיגל גולדין:  עכשיו, לגבי תחושת הביטחון במשטרה ועד כמה סומכים על המשטרה, שאכן תהיה לצידם בעת הצורך

סיגל גולדין:  אז שוב, נתון מאוד מאוד קשה וכואב וזועק

סיגל גולדין:  77% מחברות וחברי הקהילה, לא סומכים על המשטרה בכלל או סומכים עליה במידה מועטה, שתגן עליהם בעת הצורך

סיגל גולדין:       ה-77% האלה מתחלקים ל-30% שבכלל לא סומכים, ו-44% שסומכים במידה מועטה

סיגל גולדין:  ויש % שכן סומכים במידה רבה ו-3% שסומכים במידה רבה מאוד

סיגל גולדין:  אבל הרוב המכריע, 77%, לא סומכים על המשטרה

סיגל גולדין:  עכשיו, בואו ניקח את שלושת הנתונים האלה ביחד ונראה מה הצטבר לנו

סיגל גולדין:  למעשה, יש לנו פה שלושה סוגים של נתונים

סיגל גולדין:  מה היא תחושת המוגנות שלי היום? האם תחושת המוגנות שלי התדרדרה בתקופה האחרונה? מה היא תפיסת המשטרה שלי? האם אני סומכת על המשטרה שתגן עליי או שלא תגן עליי, לאור העובדה שאני לא חשה מוגנת

סיגל גולדין:       כאשר מצרפים את הנתונים האלה ביחד, מה שאנחנו מקבלים זה קריאת אזהרה מהדהדת לכולנו, שדורשת התייחסות מעשית ומחייבת את כל הגופים כאן, ובקצה של הדבר, זו גם התייחסות של המשטרה

סיגל גולדין:  שתהיה פתוחה יותר, שתסיר חסמים, שיוכלו יותר לפנות אליה ולאחר שיפנו אליה הטיפול יהיה יעיל ככל האפשר

סיגל גולדין:  אבל לפני הקצה הזה, יש לנו הרבה עבודה לעשות

סיגל גולדין:  גם דרך החינוך וגם דרך רשויות אחרות וגופים אחרים שיושבים כאן

סיגל גולדין:  חברות וחברי הקהילה הם אזרחים ואזרחיות שהם חלק בלתי נפרד מהחברה הישראלית והם ימשיכו להיות כאלה

סיגל גולדין:       זה ליכודניקים וציונות דתית, מצביעי הקואליציה ומצביעי האופוזיציה, חילונים ודתיים, זקנים ובני נוער

סיגל גולדין:  הם נמצאים בכל מקום ובכל שדרות העשייה של החברה הישראלית, ובהחלט הגיע הזמן שנפעל ביחד לטובת צמצום הפערים וחיזוק תחושת המוגנות של קהילת הלהט״ב

סיגל גולדין:  המצב הוא חמור וגרוע, והיום, ביתר שאת, יותר מתקופות אחרות

סיגל גולדין:      אני כן רוצה לציין נקודת אור אחת

סיגל גולדין:  ערכנו סקר במסגרת - - - של האוכלוסייה, של הציבור היהודי הרחב בישראל, בשיתוף מנו גבע מכון מחקר

סיגל גולדין:  רוב רובו המכריע של הציבור, ואני מדברת על יהודים בישראל, תומך בשימור זכויות להט״ב

סיגל גולדין:  זאת אומרת שמי שפוגעים - - - לאלימות, הם המיעוט

סיגל גולדין:  אבל המיעוט הזה הוא מאוד אפקטיבי ב- Impact שיש לו על החוויות, וגם כמובן ב- Impact שיש לו כשמגיעים באמת לבתים של אנשים ויש נפגעים בפועל, גם במערכות הבריאות, על ידי מטופלים אחרים ועל ידי צוותים אדמיניסטרטיביים

סיגל גולדין:  אבל יש נקודת אור, נקודת האור היא שהציבור הרחב בישראל, הוא בסך הכול תומך בקהילה

סיגל גולדין:  זה חוצה מפלגות וזה חוצה מגזרים, וצריכה להיות נראות להומוגניות הרבה, גם בבית הזה

סיגל גולדין:       אני יודעת שהסנטימנט נמצא שם, אבל צריך שגם יראו אותו, זה לא יכול להיות חבוי

סיגל גולדין:  ולא באחד תגיד שאין לך שום דבר נגד ובאחר תתבטא אחרת, זה צריך להיות בחוץ

סיגל גולדין:  אנחנו חייבים לעבוד יחד בשיתוף פעולה ואנחנו חייבים הקצאה של משאבים לטובת העבודה המשותפת

סיגל גולדין:  גם למחקר, לביסוס, כדי לקבוע מדיניות צריך עוד נתונים, שזה דבר שנורא נורא חסר לנו

סיגל גולדין:  אנחנו מתנהלים אינטואיטיבית עם איזו שהיא הבנה אינטואיטיבית וצריך לשנות את זה מהיסוד

סיגל גולדין:  לאסוף נתונים, להרגיש אותם ולייצר מדיניות מבוססת נתונים שתשרת את כולנו ואת העבודה המשותפת, הבין משרדית

צביקה פוגל: תודה רבה דוקטור סיגל גולדין, אני אבקש ממך בקשה פרטית, בזמנך החופשי, וכמה שיותר מהר, תעבירי לנו את ההמלצות שלך

צביקה פוגל:  את החישובים הפרקטים ואת החלוקה שעשית

צביקה פוגל:  אני עברתי על הנתונים אתמול, ובאמת שזה לא הוסיף לי שעות שינה, הדבר הזה

צביקה פוגל:  תודה רבה

צביקה פוגל:  אמונה, בבקשה

אמונה קליין בר-נוי: תודה

אמונה קליין בר-נוי:  אז אני תכף אדבר על העלייה המאוד קשה שאנחנו עדות לה, של אלימות בשטחים ציבוריים

אמונה קליין בר-נוי:  אבל לפני זה אני רוצה שנכיר בזה שאלימות להט"בופובית, כמו סוגים רבים ואחרים של אלימות מגדרית, קורית קודם כל בבית, בבית הספר ובמקום העבודה

אמונה קליין בר-נוי:  אני אפילו לא מתייחסת לפשע השנאה שחוקי פה במדינת ישראל, של טיפולי המרה, שממש מחריב את היכולת של הקורבנות שלו לשקם את עצמם, באמצעות פגיעה במרחב הטיפולי

אמונה קליין בר-נוי:       אני מדברת על החל מעוינות ועד לאובדן קורת גג או פרנסה, שאלה דיווחים שבארבעת החודשים האחרונים, אנחנו, בבית הפתוח, מקבלים לפחות אחת בשבוע

אמונה קליין בר-נוי:  אני רוצה לציין שזה על סמך סקר שעשינו ביחד עם המכון הישראלי לחקר מגדר ולהט״ב עבור המשרד לשוויון חברתי

אמונה קליין בר-נוי:  וממנו עולה, שלמעלה ממחצית התלמידים הלהט״בים בירושלים, חווים אלימות להט"בופובית מצד הצוות החינוכי

צביקה פוגל: יותר ממקומות אחרים?      

אמונה קליין בר-נוי: הנתונים נשלחו אל הוועדה לפני

אמונה קליין בר-נוי:  למעלה ממחצית מהתלמידים חווים אלימות מהצוות החינוכי, אני פונה למשרד החינוך ומבקשת מכם, אל תתנו למחלקת החינוך בירושלים להתחמק מהאחריות שלהם על הכשרה של הצוותים החינוכיים שלהם

אמונה קליין בר-נוי:  אני אגיד שבמקביל לעלייה בדיווחים על אלימות בבית הספר, אנחנו גם רואות עלייה בדיווחים על אלימות בבית

אמונה קליין בר-נוי:  ואני אומרת את הדבר הבא כאמא ולא בקלות ראש, זכויות הילד גוברות על הזכויות ההוריות בהיבט הזה

אמונה קליין בר-נוי:  זכותנו לחיים ולביטחון גוברת על זכות ההורים שלנו לפרטיות

אמונה קליין בר-נוי:  במחלקת הרווחה, במחלקת החינוך ובכל המערכות בהן יש ממשק בטיפול בילדים ובנוער

אמונה קליין בר-נוי:       אני גם אגיד שאנחנו עדות גם לעלייה חריפה בדיווחים על אלימות ברחובות ובשטחים הציבוריים בירושלים

אמונה קליין בר-נוי:  אם בעבר ידענו שהמוקדים המרכזיים לאלימות כזאת הם כיכר ציון והתחנה המרכזית, אנחנו כרגע מוצפות בפניות

אמונה קליין בר-נוי:  מספר הפניות לבית הפתוח עלה מ-14 פניות ביום, בזמן המקביל ובתקופה המקבילה, ל-20-25 פניות ביום

אמונה קליין בר-נוי:  אנחנו כורעות תחת העומס שאליו נכנסה הקהילה שלנו בעקבות הממשלה הנוכחית

אמונה קליין בר-נוי:  אני לא יכולה לתת לכם את הנתונים בצורה מסודרת, אבל אנחנו רואים אלימות בתחבורה הציבורית, ברחובות צדדיים ואלימות שפרוסה בכל רחבי העיר

אמונה קליין בר-נוי:       וחשוב לי להגיד למשטרה, אם אתם לא תשימו בעדיפות גבוה את הטיפול בפניות על זריקת כלים, על זריקת אבנים ועל עוד דברים שבעיניכם נראים אולי פחות חמורים, ואני מבינה את השיקולים המקצועיים שלכם, אבל אם התיעדוף לא יעלה למקום גבוה, אז לי, כארגון חברה אזרחית, אין דרך להביא אליכם את הבן אדם שחטף מכות ברחוב בפעם השלישית, כי הוא לא יסכים להגיש תלונה

אמונה קליין בר-נוי:  לא משנה כמה אבקש וכמה אגיד שרחלי ואני חברות, זה תלוי במדיניות שלכם

אמונה קליין בר-נוי:       ודבר נוסף, את האלימות שאנחנו כבר כן מצליחות להביא אליכם, כשאנחנו מצליחות ביחד, להביא אליכם אנשים לחקירה, אז אנחנו מגלים שהאלימות היא לא רק כלפי הקהילה הגאה, ומי שהתחביב שלו זה לדפוק לנו מכות, הוא דופק מכות גם לעובדים זרים, גם לקשישים וגם לאתיופים

אמונה קליין בר-נוי:  ואני אשמח, כבוד היושב ראש, שתעביר את המסר הזה ממני לשר

אמונה קליין בר-נוי:  שאמנם הוא לעולם לא יהיה אתיופי, להט״ב או עובד זר, אבל יום יבוא והוא יהיה קשיש, ואנשים שדופקים לנו מכות ברחובות ״יטרגטו״ גם אותו

אמונה קליין בר-נוי:       ואם הוא חושב שאם הוא לא יטפל בזה עכשיו אז אחר כך יהיה יותר קל לטפל בזה, אז הוא טועה

אמונה קליין בר-נוי:  ובהקשר הזה אגיד שהמצעד שלנו מתקיים ב-1 ביוני

אמונה קליין בר-נוי:  כל שנה ישנה עלייה באלימות ברחובות ירושלים סביב המצעד, השנה, אנחנו צופות עלייה על עלייה

אמונה קליין בר-נוי:  בשנה שעברה הילדים שלי לא יצאו מהבית במשך ארבעה ימים רצופים, בעקבות איומים על חייהם כי אמא שלהם מארגנת את המצעד

אמונה קליין בר-נוי:  ואם אתם תבנו עלינו שנצליח להביא את התלונות אליכם, אז אתם לא תצליחו לשמור על הרחובות בירושלים

אמונה קליין בר-נוי:       אתם צריכים להיערך לעובדה שבתוך משבר האמון הנוכחי, התפקיד שלכם הוא לשמור עלינו

אמונה קליין בר-נוי:  גם אם אנחנו לא נבוא ונגיד לכם

אמונה קליין בר-נוי:  אם אנשים מאיימים שיהרגו אותנו והדברים מפורסמים ברשתות החברתיות, אז אתם לא צריכים אותנו בשביל שנגלה לכם את זה

אמונה קליין בר-נוי:  תודה רבה

אפרת רייטן: זה גם לפי חוק

צביקה פוגל: בבקשה, לינור

לינור אברגל: תודה רבה אדוני היושב ראש ותודה רבה על היוזמה הזאת, זה לא מובן מאליו

לינור אברגל:  אני לינור, מנכ״לית עמותת טרנסיות ישראל

לינור אברגל:  קצת מבאס אותי שאין קצת יותר זמן לארגוני המגזר השלישי לדבר

לינור אברגל:  העמותה הזאת קמה כדי לסייע לנשים טרנסיות, שהן אוכלוסיית קצה

לינור אברגל:  זנות, מזרחיות, פריפריאליות, עובדות זרות, פלסטינאיות

לינור אברגל:  במה שיש ובמה שאפשר לעזור, אנחנו שם, כעמותה

לינור אברגל:  אפילו הייתה לנו הדלקת נרות עם חברת הכנסת נעמה

לינור אברגל:  הקהילה הטרנסית היא הקהילה שנפגעת ראשונה

לינור אברגל:  זאת אומרת, גבר הומו יכול ללכת ברחוב, ואם קלטו עליו הוא עלול להיפגע

לינור אברגל:       אישה טרנסית, אין לה את היכולת להסתתר מאחורי הזהות המגדרית שלה ולכן היא תיפגע באופן אוטומטי

לינור אברגל:  ואני רוצה להתחיל במה שנאמר כאן מחברות הכנסת, על כך שהכנסת מתירה את דמנו

לינור אברגל:  הכנסת התירה את דמנו בחוק איסור צריכת זנות

לינור אברגל:  חברות כנסת שבאו לכאן וחוקקו את חוק איסור צריכת זנות, הן אלה שהתירו את דמן של הנשים הטרנסיות

לינור אברגל:  כי ברגע שלקוח מבין שהוא הופך להיות עבריין ברגע שהוא מקבל שירות מאישה טרנסית, הוא יפגע בה בראש ובראשונה

לינור אברגל:  וזה לא ישנה לו אם הוא ייצא אחר כך ויגיד לשוטר: ״מצטער, לא ידעתי שזו טרנסית, היא עבדה עליי בעיניים״

לינור אברגל:  והיא תיפגע ראשונה

לינור אברגל:       היו שני מקרים בחיפה בהם אישה טרנסית אוימה באיומי סכין, היא הגישה תלונה במשטרה, המשטרה לקחה את הסכינים וסגרה את התיק, עם טביעות האצבע

לינור אברגל:  לפני כמה ימים היא התקשרה אליי ושלחה סרטון וידיאו

לינור אברגל:  בסרטון דופקים לה בדלת ובפתח עומד בחור ערבי, היא פותחת לו את הדלת והוא שופך לעברה חומצה

לינור אברגל:  למזלה, היא הצליחה להסתתר מאחורי הדלת

לינור אברגל:  דמן של טרנסיות עובדות מין, הותר בגלל חקיקה שנוצרה פה בכנסת

לינור אברגל:       בממשלת השינוי פניתי עם עשרה ניירות עמדה, חבל שחברת הכנסת בן ארי לא פה, היא הייתה אז יו״ר הוועדה, ולא קמה במשרד לביטחון פנים, אפילו ועדה אחת שמדברת על הנושא הזה

לינור אברגל:  אז אם דיברתם על השר הקודם, גם השר הקודם לא היה טוב מהשר הנוכחי

לינור אברגל:  מצטערת, אני יכולה להעביר ביקורת

לינור אברגל:  אני לא פה כדי ללטף אגו של אף צד פוליטי

לינור אברגל:  אני פה כדי להגיד שהאוכלוסייה הטרנסית היא הראשונה להיפגע

לינור אברגל:  היא הראשונה שסופגת אלימות והראשונה שמתירים את דמה

לינור אברגל:       ולא רק זה, טרנסיות שנאנסות כי הן עובדות מין, מגיעות להתלונן במשטרה וחוקרות אומרות להן: ״אז למה את זונה?״ אני מצטערת, טרנסיות הן לא שק אגרוף של אף צד פוליטי ושל אף מגזר

לינור אברגל:  טרנסיות שרוצות להתקיים, צריכות לקבל ביטחון מלא, גם בזהות המגדרית שלהן, גם בבחירת המקצוע שלהן וגם במענים שיקומיים

לינור אברגל:  בזכות השרה מירב כהן, יש לנו כרגע מענים במשרד לשווין חברתי שלא היו לנו עד כה, אבל גם בביטחון

לינור אברגל:  ואני מסיימת ואתן את רשות הדיבור לרן, תודה

רן שלהבי: אני אהיה מאוד זריז

רן שלהבי:  רן, מנכ״ל האגודה למען הלהט״ב

רן שלהבי:  אני לא אחזור על דברים שנאמרו אלא אתן דגש על אירועי הגאווה

רן שלהבי:  אירועי הגאווה מתקרבים, אנחנו בפאתי חודש הגאווה

רן שלהבי:  ויש עלייה מאוד משמעותית, פי שניים בדיווחים על להט"בופוביה, במהלך חודש הגאווה

רן שלהבי:  השנה נראה הרבה יותר דיווחים בחודש הזה ולכן צריך לתת מענה ייחודי, עם אמירה משמעותית והרתעה

רן שלהבי:  אפילו רק להגיד על מה שאתם עושים במקרים כאלה זה עשוי לחזק את ההרתעה ואנשים הרבה יותר יפחדו

רן שלהבי:  וגם לעשות הכול כדי שכל תיק ייסגר לאחר שהאנשים הועמדו לדין

רן שלהבי:       אני אגיד עוד משהו, יש לקראת חודש הגאווה שימוש נרחב בהסדר של מידע מודיעיני כשאנחנו רוצים לעשות אירועי גאווה, כדי לנסות למנוע את קיומם של מצעדי הגאווה או לשנות את מסלולם או להרחיק אותם

רן שלהבי:  אנחנו רואים את זה, וזה קורה לא מעט בחודש הגאווה

רן שלהבי:  ואני רוצה רגע להגיד על זה משהו

רן שלהבי:  אנחנו לא הולכים לוותר על הזכות שלנו לחופש ביטוי, ועל הזכות שלנו להפגין למען הזכויות שלנו, בטח בשנה כזאת, שבה יש סכנה ממשית לקהילה הגאה

רן שלהבי:  וכפי שעתרנו בעבר - אנחנו לא נהסס לעשות את זה שוב ולפעול בנושא

צביקה פוגל: תודה רבה לכם

צביקה פוגל:  אמונה ולינור, תודה על המראה ששמתם לנו מול הפרצוף, זה היה חשוב מאוד ואני מבטיח לכן שזה לא יישאר במסגרת של אמירות בלבד

צביקה פוגל:  חבריי חברי הכנסת, חצי דקה למי שרוצה לומר משהו לסיום

צביקה פוגל:  גלעד? נאור שירי?     

נאור שירי: ויתרתי לארגוני החברה

משולם נהרי: תודה רבה לחברי הכנסת

משולם נהרי:  אני מור, מנכ״לית ארגון חוש״ן, ארגון לחינוך של הקהילה הגאה

משולם נהרי:  ואני אגיד רק במשפט

משולם נהרי:  כשאנחנו ניגשים אל תופעת האלימות, אנחנו יכולים לדבר על שני מישורים: אכיפה ומניעה

משולם נהרי:  ואני חושבת שנכון יותר לנו כחברה, להשקיע הרבה מאוד מהתקציבים והמשאבים שיש לנו על מניעה

משולם נהרי:      אני אגיד שיש לנו תקנה של תוכנית החינוך לסבלנות, שהיא זאת שמאפשרת לנו להיכנס לבתי הספר ומאפשרת לבתי הספר לרכוש את השירותים שלנו

משולם נהרי:  חברה סובלנית יותר היא חברה אלימה פחות

משולם נהרי:  ואגיד שהתקנה הזאת נמצאת כרגע בסכנה של קיצוץ של 50% מהסכומים שהוקצו בהסכמים הקואליציוניים בשנתיים האחרונות

משולם נהרי:  ואם האופוזיציה רוצה לדעת מה אפשר לעשות ממה ברמה המיידית כדי לסייע לנו לייצר חברה סובלנית יותר, אז אפשר ממש ברמה המיידית לדאוג שהכספים הקואליציוניים האלה ימשיכו להיות מוזרמים ללא פגיעה

משולם נהרי:  דיברו איתנו על זה שלא תהיה פגיעה בקהילה הגאה, זו אחלה דרך לייצר חברה סובלנית יותר

משולם נהרי:  זהו

משולם נהרי:  תודה רבה

צביקה פוגל: תם לנו הזמן

צביקה פוגל:  תודה רבה לכל מי שהגיע לכאן

צביקה פוגל:  אני מבטיח לכם שאנחנו ניקח את הדברים האלה ובצירוף לדברים הנוספים שדוקטור סיגל תשלח לי, אנחנו נעביר המלצות למשרדי הממשלה הנוספים, אנחנו קודם כל נשמע את השר בשבוע הבא ואז נחליט מה עושים להמשך

צביקה פוגל:  בסדר? תודה רבה