הוועדה המיוחדת לחיזוק ופיתוח הנגב והגליל, כנסת 25, פרוטוקול מספר 14, 2023-03-26 00:00

מיכאל ביטון: תכנית מתאר מאושרת?      

דב יוסף: זו נקראת תכנית אסטרטגית, שמתוכה גם נגזרת תכנית המתאר כאשר מדובר על שכונות חדשות, שאנחנו נמצאים בהסכם גג, תוספת של 7,500 יחידות דיור

דב יוסף:  אגב, 2,500 יחידות דיור כבר שווקו בהצלחה רבה ואפילו אין דירה אחת היום בטבריה שהיא על הנייר ולא נמכרה, עד כדי כך

דב יוסף:  מדברים שבתוך החלק הזה של התכנית האסטרטגית זו אותו פרויקט שנקרא התחדשות עירונית שאנחנו מחכים לכך שהממשלה תכניס את היד לכיס בגלל לא התחדשות עירונית, אלא בגלל הפחד של מה יקרה כאן בעת רעידת אדמה

דב יוסף:  אנחנו יושבים פה על השבר הסורי אפריקאי, יש לנו שכונות שלמות שבנויות על קו ההעתק של רעידת אדמה, יש לנו פה בניינים שנבנו בשנים 1950, 1960

מיכאל ביטון: אבל ראיתי כמה פרויקטים של התחדשות

דב יוסף: כן, יש לנו כמה פרויקטים של התחדשות, אבל הם צריכים דחיפה כספית

דב יוסף:  הפרויקטים של ההתחדשות שאנחנו עושים אותם כרגע בטבריה זה באותם המקומות שמחיר הקרקע הוא גבוה

דב יוסף:  כלומר השכונות החזקות יחסית, או בשכונות שהביקוש שם הוא גבוה

דב יוסף:  אבל אם אנחנו רוצים לדאוג לאותן השכונות כמו בשיכון ד', כמו בפלוס 200, כמו בר כוכבא, בשופטים, קרית משה, אגב אלו דירות שנבנו בשנים 1970, 60', ביוזמה של משרד השיכון עם חברה משכנת והם לא יעמדו בעת רעידת אדמה

דב יוסף:       קרית משה לדוגמה, כל השכונה, בנויה על קו העתק ובזמן של רעידת אדמה חזקה אין סיכוי שהשכונה הזאת שורדת וכולם יודעים מזה

דב יוסף:  כדי לטפל בבעיה הזאת, מי שגר שם בדרך כלל זה - - -     

מיכאל ביטון: פורייה זה לא חלק מטבריה?      

דב יוסף: לא, פורייה שייך לעמק הירדן

מיכאל ביטון: ולא רואים אותה במפה פה?      

דב יוסף: לא

דב יוסף:  אנחנו בוועדה ממונה פועלים באופן מקצועי בלבד כדי להבריא את המערכת העירונית, להביא גם במקביל לשיפור השירות לתושב

דב יוסף:  זה לא כמו שאומרים שבעצם הניתוח הצליח, החולה מת

דב יוסף:  לא, אנחנו גם ניתוח וגם מבריאים את החולה

דב יוסף:       ציוני דרך משמעותיים שיש לנו, האירועים הגדולים של 2022, זה היה חתימה על הסכם הגג, 2

דב יוסף: 4 מיליארד ₪ שזה כולל כמובן את הפיתוח של השכונות

דב יוסף:  הסכם הגג זה עם משרד השיכון

דב יוסף:  כמו שאתה רואה, כולם חתומים שם, כולל חשב המשרד, כולל משרד האוצר, ככה שאף אחד לא יכול לסגת מהסכם הגג הזה

דב יוסף:  זה הסכם שהוא חשוב מאוד, עם פיתוח חשוב מאוד, כאשר אנחנו בתוכו הכנסנו גם כן שני עורקים חשובים מאוד לטבריה לפתוח את העיר מכיוונים שונים

דב יוסף:  אחד מהעורקים, העלות שלו היא 150 מיליון שקל והשני זה 40 מיליון שקל

מיכאל ביטון: היה ויכוח על הכביש הזה

מיכאל ביטון:  אני זוכר ששלחת אותי לאוצר

דב יוסף: כן, נכון

מיכאל ביטון: אבל כשעשיתם את ההסכם, אתה גדל בתושבים, ההוצאות השוטפות גדלות, היה מענה לזה?      

דב יוסף: במקרה הזה אין מענה, הם לא נותנים יותר מענה לתופעה הזאת, אבל יחד עם זאת כמו שאנחנו רואים בגידול שיהיה יהיה גידול של אוכלוסייה חזקה

דב יוסף:  מאחר שמדובר בשכונות שהן במקומות טובים, במקומות ששם המחיר של הקרקע הוא גבוה עם נוף מדהים לכנרת, ששם המחיר יהיה מחיר גבוה ולא תבוא לשם האוכלוסייה החלשה, אלא תבוא יותר אוכלוסייה חזקה

מיכאל ביטון: עדיין ההוצאה העירונית תגדל

דב יוסף: ההוצאה העירונית תגדל

מיכאל ביטון: אז איך?      

דב יוסף: אנחנו מאוד מקווים שנצליח במשימה שלנו להגדיל את האחוז של המבנים של העסקיים לרבות את ה - - -     

מיכאל ביטון: הם לא היו מוכנים לדבר על תקציב שוטף?     

דב יוסף: לא, הפסיקו כבר, זהו

דב יוסף:  אנחנו בצעד באמת שהוא צעד היסטורי לעיר, תכנית ההבראה הסתיימה ואנחנו נכנסנו לתכנית המראה של משרד הפנים

דב יוסף:  תכנית ההמראה של משרד הפנים זה גם ציון דרך וזה היה ביוזמה של השרה שקד ושל מנכ"ל המשרד יאיר ואנחנו מתקדמים לתכנית ההמראה

דב יוסף:  תכנית ההמראה מדברת על כך שיש לנו פרויקטים שהם פרויקטים שאנחנו מגבשים אותם כפרויקטים כלכליים שבעתיד ייתנו הכנסה לעירייה

מיכאל ביטון: אז לא הוגדרו הפרויקטים האלה?      

דב יוסף: אנחנו כבר הגדרנו את הפרויקטים האלה ומחכים - - -     

מיכאל ביטון: למשל? תן לי דוגמה

דב יוסף: אחד מהפרויקטים שאנחנו דיברנו עליהם זה היה חניון סירות

דב יוסף:  אנחנו זיהינו שיש מחסור אדיר של החניון לסירות לכנרת

דב יוסף:  למה? מפני שעד כה הסירות חנו בחופים של הכנרת, תמ"א 13 אסרה את החניות של הסירות האלה בחופים ועד לא מזמן לא אכפו את זה פשוט, עכשיו התחילו לאכוף את זה

דב יוסף:  מה יוצא? יוצא שבעצם אין להם איפה להיות

מיכאל ביטון: אז אפשר להכניס עם זה כמה שקלים?      

דב יוסף: זה כמה שקלים טובים

דב יוסף:  מה היה הפרויקט השני שדיברנו עליו?      

מיכאל ביטון: שינוי דיגיטלי

דב יוסף: והיה עוד פרויקט, של הגלמפינג

מיכאל ביטון: כמה כל ההשקעות?      

לבנת דהן: 2

לבנת דהן: 5 מיליון

מיכאל ביטון: כל הפרויקטים?      

דב יוסף: לא, זה הקטן

לבנת דהן: יש שלב א' ושלב ב'

לבנת דהן:  שלב א' הוא חמישה מיליון, שזה 2

לבנת דהן: 5 לפרויקטים כלכליים ו-2

לבנת דהן: 5 למה שנקרא פרויקטים ארגוניים בתוך הרשות

לבנת דהן:  12

לבנת דהן: 5 מיליון לטובת פרויקט תחרותי שאתה לא בטוח שתזכה בו, זה תלוי בניקוד שלך ובתכנית שמגישים

מיכאל ביטון: קול קורא כזה?      

לבנת דהן: סוג של, כן

לבנת דהן:  בעיקרון זה פרויקט תחרותי

מיכאל ביטון: אבל שילוט דיגיטלי, את לא צריכה את המדינה

לבנת דהן: לא, זה בתוך ה-2

לבנת דהן: 5

מיכאל ביטון: אבל גם עם יזם את יכולה, שהוא ישקיע, מתחלקים בהכנסות

דב יוסף: לא, קצת אחרת אנחנו מדברים

לבנת דהן: לא, אני רוצה שזה יהיה שלי

מיכאל ביטון: זה גם נכון

מיכאל ביטון:  יש לך את ההון העצמי, את יכולה גם לקחת הלוואה מול זה

לבנת דהן: כן, אבל זה מספיק לי גם, ה-1

לבנת דהן: 250 מיליון שלקחנו לטובת העניין הזה, וזה גם בסוף יהיה שילוט שישרת גם את העיר מבחינת - - -      

מיכאל ביטון: ומה עם אנרגיה מתחדשת? פאנלים?      

דב יוסף: עשינו כבר

מיכאל ביטון: כל הבניינים מכוסים?      

דב יוסף: רובם

מיכאל ביטון: בתי ספר?      

לבנת דהן: כן

מיכאל ביטון: והתייעלות אנרגטית, של תאורה?      

דב יוסף: הכול החלפנו

לבנת דהן: גם את זה החלפנו, השקענו כמה עשרות מיליונים שם

דב יוסף: בהתחדשות אנרגטית אנחנו עכשיו נמצאים באיזה שהוא פרויקט שמנסים לעניין את כל מי שרוצה, זה לקרות את כל בית העלמין

מיכאל ביטון: למה לא?      

דב יוסף: גם את הקברים

מיכאל ביטון: לקרות חניות?      

דב יוסף: לא, לא חניות, הכול, את כל בית העלמין

מיכאל ביטון: גם מגרשי ספורט?      

דב יוסף: את כל בית העלמין, שזה ענק, זה 80 דונם

מיכאל ביטון: זה אצל סבא וסבתא שלי

מיכאל ביטון:  קשה לבקר אותם באוגוסט, זה בעיה

דב יוסף: כן

דב יוסף:  אתה היית ראש רשות אז אתה יודע בדיוק למה אנחנו מתכוונים פה

דב יוסף:  הגירעון המצטבר שקיבלנו אותו היה 117 מיליון שקל, שזה היווה 34% מהתקציב

דב יוסף:  גירעון מצטבר של 34% זה אומר שאתה משותק

מיכאל ביטון: יש גם עומס מלוות חוץ מזה

דב יוסף: חוץ מזה יש עומס מלוות

מיכאל ביטון: כמה הלוואות?      

לבנת דהן: לא נשכח, יש לנו גם תכנית הבראה

מיכאל ביטון: ברור, חצי חצי

לבנת דהן: כן, זה חלק גדול מההלוואות שנלקחו לאחרונה

לבנת דהן:  אנחנו בסביבות 85 מיליון שקל הלוואות

מיכאל ביטון: פלוס הגירעון הנצבר

דב יוסף: כן

מיכאל ביטון: אבל עכשיו בשוטף אתם כבר לא לוקחים הלוואות

לבנת דהן: לא

מיכאל ביטון: ואין לכם גירעון שוטף?      

דב יוסף: אין לנו גירעון שוטף כבר - - -     

מיכאל ביטון: אז הוא הולך ופוחת, ה-44 הזה?      

דב יוסף: כן, הגענו ל-44 מיליון שקל גירעון מצטבר, שזה משהו כמו 11%

דב יוסף:  11% זה אומר שהגירעון המצטבר הזה לא משפיע עליך

דב יוסף:  לא מפריע לך יותר נכון, לא שלא משפיע

דב יוסף:  הוא לא מפריע לך עד כדי כך שאנחנו אפילו לא לוקחים חח"דים, לא לוקחים את האשראי בבנקים

דב יוסף:  הרי מותר לנו 5% אשראי בבנקים, אז גם אותו אנחנו לא לוקחים

מיכאל ביטון: אבל למה לא לנצל מציאות כספית להשקעות כלכליות?      

דב יוסף: מחפשים את ההשקעות האלה

דב יוסף:  תזכור שאנחנו בטבריה

לבנת דהן: כי בסופו של דבר הנזילות הזאת היא משהו שאני כל כמה חודשים אצטרך לממש אותה, אין לי ממש מצב שאני יכולה לשים את הכסף ולשכוח ממנו לכמה שנים

לבנת דהן:  אני עדיין לא במצב הזה, הלוואי

לבנת דהן:  זה פוגש אותי בממוצע פעם בשנה

מיכאל ביטון: נגיד לייצר כל שנה 30-20 מיליון שקל ליזמות כלכלית של העירייה, לקנות אדמות, מבנים, להשכיר

מיכאל ביטון: עוד אין לנו את היכולת הזאת

מיכאל ביטון: עם חברה כלכלית

לבנת דהן: אנחנו עוד לא שם

לבנת דהן:  אני כרגע במקום לשים את הכספים בפיקדונות, אבל אתה יודע, לטווח של עד שנה

מיכאל ביטון: אבל מה זה המילים עוד לא שם? מה, שיהיה לכם אפס גירעון? זה ייקח עוד עשר שנים

דב יוסף: לא, לא קשור לגירעון

לבנת דהן: לא, אבל קודם כל יש את פירעון המלוות שהוא לא מבוטל, מתוך הגירעון הנצבר חצי מזה זה התחייבות שיש לנו למשרד הרווחה

מיכאל ביטון: עשרה מיליון שקל בשנה את משלמת מלוות

לבנת דהן: כן, משהו כזה

מיכאל ביטון: נו?      

לבנת דהן: ויש לי את הפירעון של ההלוואה למשרד הרווחה, סוג של הלוואה לזמן ארוך ללא ריבית וללא הצמדה, 20 מיליון שקל

מיכאל ביטון: הלוואה?      

לבנת דהן: סוג של

מיכאל ביטון: במקום ההשתתפות העצמית שלך, ה-25%?      

לבנת דהן: כן, כי לאורך שנים לא שילמו את ההשתתפות בחלק של הרשות ואז צברנו שם חוב של 20 מיליון שקל

לבנת דהן:  אז גם את זה אני פורעת, זה שני מיליון שקל בשנה

מיכאל ביטון: אני אומר לך שאתם אתמול הייתם צריכים להיות יזמים כלכליים, אבל יזמים כלכליים זה לא רק מעגן סירות, זה לבנות מעונות לסטודנטים בבעלות העירייה, זה לקנות מגרש מסחרי עם מישהו עם פוטנציאל ולהרים עליו משהו, להרים מבני ציבור שקומה ראשונה שלהם זה חנויות

מיכאל ביטון:  זאת אומרת פעילות כלכלית, אי אפשר לחכות

מיכאל ביטון:  כשלא היה לי מה לאכול חיפשתי נכסים בירוחם הענייה, לא היה כלום כלכלי, אפס כלכליוּת בירוחם

לבנת דהן: מהתקציב השוטף שלך?      

מיכאל ביטון: לא יודע, נתנו לנו חניון רכב כבד מהמדינה, עשרה דונם, חמישה מיליון שקל פיתוח

מיכאל ביטון:  סתם לקחנו את זה, זה הכניס לי חצי מיליון שקל להשכיר את האדמה הזאת לאוטובוסים

מיכאל ביטון:  כל שנה חצי מיליון, בלי להתאמץ

מיכאל ביטון:  אתה חייב לממש נכסים, אתה חייב עירייה טובה, היא תעשה את החינוך ואת השירות ומקום ירוק וקהילתיות ורווחה, אבל אין לה עתיד אם היא לא תשים יד על נכסים

מיכאל ביטון:       הבעיה של עיריות כמו טבריה וירוחם זה תלות גדולה מדי במענקי איזון

מיכאל ביטון:  זה מתכתב עם מה שהוא ידבר עליו בסוף, היזמות הכלכלית של בני המקום

מיכאל ביטון:  אם רוצים שהמקום הזה יהיה כלכלי אז היזמים לא באים, העירייה מחליפה את היזמים עם חברה כלכלית שובבה, אבל דברים יפים, לא סתם

מיכאל ביטון:  לקנות בניין נטוש, לשפץ אותו ולעשות חנויות למטה ודירות לסטודנטים

מיכאל ביטון:  בניין בהוצאה לפועל, אבל עם חברה כלכלית שיודעת לעשות פעילות כלכלית

מיכאל ביטון:  גם לבצע פרויקטים של פיתוח, שזה תפקיד אחד, אבל גם לחשוב כלכלית מה הנכסים, העירייה צריכה לצבור נכסים מניבים מסוגים שונים

מיכאל ביטון:  נכסים ופרויקטים מניבים

מיכאל ביטון:  ואת לא יכולה לחכות עם זה, אין לך בכלל אפשרות לחכות

מיכאל ביטון:  כסף קטן עושה דברים גדולים

מיכאל ביטון:  מי יכעס עלייך במשרד הפנים אם הוא יראה סעיף של עשרה, 20 מיליון שקל יזמות כלכלית של העירייה, פיתוח כלכלי של העירייה? לצבור נכסים

מיכאל ביטון:  אי אפשר לחכות

לבנת דהן: אז זה ניתן גם בהיטלי השבחה לעשות

מיכאל ביטון: היטלי השבחה יכולים להיות מופנים ליזמות כזאת

מיכאל ביטון:  המקום הזה עכשיו, האופי של טבריה זה עיר תדמיתית שנפגעה, היו לה ימי פאר, אבל את רואה ביקושים לדיור

מיכאל ביטון:  מול ביקושים בדיור תהיה פעילות כלכלית, יהיו יותר חנויות, יותר אוכל, יותר קניונים, יותר מסעדות, יותר פנאי

מיכאל ביטון:  השאלה מי ישים יד על הפעילות הזאת

מיכאל ביטון:  היום בכל בניין ציבורי מותר לך קומה ראשונה חנויות

מיכאל ביטון:  יש בתכנון עירוני עירוב שימושים, ברחובות מסוימים שאת מתכננת בתים את שמה חנויות למטה

לבנת דהן: כן, יש כבר קרקע, נכון, בועז?     

מיכאל ביטון: צריך לתכנן את זה נכון

מיכאל ביטון:  את יכולה אפילו היום לשלב בתוך בניין מוסדות ציבור

מיכאל ביטון:  בתוך מגורים אתה יכול לעשות מוסדות ציבור ופעילות עסקית

דב יוסף: מיכאל, אנחנו בעצם עד היום היינו עסוקים בייצוב של המערכת

מיכאל ביטון: אני יודע, אני אומר את זה כי המתנה שהוועדה הקרואה תיתן לבאים בתור זה שיהיה להם איזון תקציבי, זה ברור, שיהיו פה אנשים שעובדים, אבל שיהיו נכסים מניבים, שתצברי נכסים בשווי 200-100 מיליון שקל והם יניבו לך 20 מיליון שקל הכנסה שוטפת

לבנת דהן: יש את זה בחיפה, אני יודעת

לבנת דהן:  המנכ"ל של החברה הכלכלית בחיפה, מזה הם חיים

מיכאל ביטון: וחיפה חזקה, תל אביב חזקה

לבנת דהן: כן, אבל מנכסים בעיקר

מיכאל ביטון: אבל אין אפס או אחת, חיפה היא לפני קום המדינה

לבנת דהן: לא, אני אומרת, כדוגמה לבאמת גוף שבעיקר חי מהכסף של הנכסים שלו

מיכאל ביטון: את לא תחיי מהנכסים שלך, את רק תקטיני טיפה את התלות בממשלה ובמרחב שלך יש הרבה נכסים עכשיו, מגרשים נטושים, מבנים נטושים, הוצאות לפועל, אדמות ציבוריות

מיכאל ביטון:  נניח ששמתי יד על שטח ציבורי, בתוך שטח ציבורי מותר לעירייה לשים חנויות באחוז מסוים מהמבנה

מיכאל ביטון:  הוא יכול להיות מניב

מיכאל ביטון:  מבנה ציבור, מקבלים אותו מרמ"י לא ביוקר ובתכנון שלו כל הקומה הראשונה חנויות, ועל זה מחלקת זה, אגף זה, פסיכולוגיה, רווחה

מיכאל ביטון:  וכבר כל חנות כזאת מניבה כסף

דב יוסף: אנחנו כבר על זה בכמה נקודות

דב יוסף:  האחד, עמלנו על כך שנקבל חוף מרמ"י, חוף ים, ואנחנו הולכים להפוך את החוף הזה שיהיה חוף שהוא מכניס בצורה טובה ומשמעותית

דב יוסף:  אנחנו מדברים על הגלמפינג שאנחנו רוצים לעשות, שזה גם כן יהיה משהו שמכניס

מיכאל ביטון: בבעלות שלכם?      

דב יוסף: כן

מיכאל ביטון: ומי מנהל את זה?      

דב יוסף: החברה הכלכלית

מיכאל ביטון: ויש חברה כלכלית?      

דב יוסף: יש

מיכאל ביטון: הם פה, הם בשולחן הזה?      

דב יוסף: הנה, היא

מיכאל ביטון: אז התשובה היא לא

מיכאל ביטון:  התשובה היא כן, שגזבר טוב חושב על פיתוח כלכלי, התשובה היא לא, כי את צריכה מנכ"ל חברה כלכלית, הזמן שלך מוגבל, הוא צריך לעסוק 100% מזמנו ביזמות כלכלית, 100%

מיכאל ביטון:  אני הבאתי נער אוצר להיות מנכ"ל חברה כלכלית והוא צבר נכסים של 200-100 מיליון שקל

מיכאל ביטון:  את צריכה 100% יזמות כלכלית, צוות עירוני

מיכאל ביטון:  זה יכול להיות שהוא מסופח אליכם ועובד איתך

מיכאל ביטון:  חברה כלכלית שלא עובדת נכון עם גזברות אין לה סיכוי בכלל

מיכאל ביטון:  גזברות זה החמצן שלה, אבל הפניוּת ליזמות כלכלית – כאילו אם הייתי מדמה לך את זה כנגיד שניכם הלכתם לישון עכשיו ואתם שואלים את עצמכם מה האחוז מהיום עסקנו ביזמות כלכלית, התשובה תהיה 5%, 3%, 2%, כי התושבים הרגו אתכם והממשלה והעמותות והבעיות השוטפות והאתגרים השוטפים

מיכאל ביטון:  את מבינה על מה אני מדבר?      

לבנת דהן: מבינה, אבל יש איזה שהוא שלב שנגיד גזבר, בתפקיד שלו, הוא ממצה את המקום הפקידותי, ואתה כן רוצה לחשוב על המקום הכלכלי

לבנת דהן:  ברגע שהעירייה מתייצבת כלכלית אז הדברים מתחילים - - -      

מיכאל ביטון: זה נכון, אבל אל תיתני לעצמך, אם היית אומרת לי ש-60%-50% מזמנך הוא יזמות כלכלית הייתי רגוע

לבנת דהן: אני חושבת שכן

לבנת דהן:  לצערי החברה הכלכלית לוקחת לי יותר זמן מאשר העירייה

לבנת דהן:  תשאל את המנכ"ל, שכל היום צוחק עליי, מה זה, החברה הכלכלית מעסיקה אותך יותר מאיתנו

מיכאל ביטון: זה טוב

מיכאל ביטון:  זה סימן טוב

דב יוסף: אבל אנחנו חושבים על פרויקט לדוגמה של מעונות סטודנטים

דב יוסף:  אנחנו זיהינו שיש לנו חטיבת קרקע, אבל משום מה בתב"ע היא מוגדרת כאחרת, למרות שזה היה אמור להיות קרקע ציבורית, מבני ציבור, היא מוגדרת כשצ"פ

דב יוסף:  אנחנו רוצים להפוך את זה משצ"פ למבני ציבור ואז לבנות שם במקום מעונות סטודנטים

דב יוסף:       אני חושב שאנחנו רק צריכים להתחיל להכין את התכנית ממש, את התכניות של המעונות, ואני מאמין שיהיה לזה קול קורא מנגב גליל שגם יוכל לעזור

דב יוסף:  כי לבד העלות של החזר ההון של מעונות סטודנטים הוא לא גבוה, הוא נמוך, זה נותן יותר וייב, זה נותן יותר חיים במקום, אבל זה לא נותן כסף כי במקרה הטוב אני אוכל להשכיר את אותם מעונות סטודנטים, אותה יחידה ב-1,800 שקל לחודש, אבל אני אצטרך לבנות שם 40 מטר מרובע

דב יוסף:  40 מטר מרובע שכל מטר זה משהו כמו 10,000 שקל, אז צא ולמד כמה זמן אני צריך להחזיר את הכסף הזה, וזה לא רק הכסף

דב יוסף:      אנחנו גם לא מזמן קיבלנו את מתחם הסראייה, ששם אנחנו רוצים לעשות מרכז מבקרים עם בית קפה שם שיחזיק את המקום

דב יוסף:  יש לנו עוד תכניות כאלה שאנחנו רוצים לעשות אותם, אבל גם צריך לזה זמן ולהתחיל להרים את הראש

דב יוסף:  אנחנו עד עכשיו היינו צריכים מה שנקרא ליישר קו ולשמחתנו הרבה יישרנו קו, אבל זה לא מספיק, עכשיו אנחנו, כמו שאתה אומר, צריכים לעבוד על כך שיהיו לנו נכסים

מיכאל ביטון: במיוחד שלא קיבלת מענה לתקציב שוטף בהסכם הגג, אתה אמור לייצר לך הכנסות

דב יוסף: נכון, מסכים איתך לחלוטין

דב יוסף:  ההליכים המרכזיים זה ההשלמה של תכנית ההבראה, שזה כלל עדכון של חוקי עזר, סקר נכסים וכל מה שקשור בזה, מיצוי ההרשאות של משרדי ממשלה, הגענו לכאן כאשר לצערי הרב לא מיצו את כל התקציבים של משרדי הממשלה

דב יוסף:  אנחנו עבדנו על כך ועדיין עובדים על כך

דב יוסף:  זה מה שהיה בעבר

דב יוסף:  בהווה, כל קול קורא אנחנו ניגשים אליו וממצים אותו עד תומו

דב יוסף:       רענון השדרה הניהולית שהייתה פה בעירייה

דב יוסף:  כמעט כולם התחלפו, כל ההנהלה הבכירה, מנכ"ל, מהנדס, מנהל אגף חינוך, גזבר, כמעט כולם, חבל לקרוא בשמות

דב יוסף:       מוסדות חינוך

דב יוסף:  מצאנו שנבנו שכונות חדשות ואין כיתות

דב יוסף:  יש קרוונים

מיכאל ביטון: רק תגיד לי מי הצטרף אלינו לשולחן

דב יוסף: הצטרפה, מנהלת אגף התיירות

מיכאל ביטון: יונית, באתי מירוחם

דב יוסף: הוא הספיק להגיע מירוחם

מיכאל ביטון: את בתיירות?      

יונית בן יוסף: כן

מיכאל ביטון: חשוב מאוד

דב יוסף: זה גם כן תפקיד חדש שלא היה, לצערנו הרב

מיכאל ביטון: זה מאוד חשוב

יונית בן יוסף: שם יש הרבה הזדמנות לעשות פרויקטים כלכליים, זו הדרך שבהחלט אפשר להתחיל

מיכאל ביטון: צריך פרויקטים שתומכים בתיירות

יונית בן יוסף: זה אמור להוות המנוע הכלכלי של העיר, התיירות, זה באר הנפט

יונית בן יוסף:    (הצגת הנוכחים)

דב יוסף: נבנו פה שכונות חדשות בלי מוסדות חינוך, היו פה רק קרוונים

דב יוסף:  גם משרד החינוך לא היה אפילו בתהליך של תקצוב של אותם מבנים כי לא הוגשו אותם מבנים

דב יוסף:  אז התחלנו תהליך שנקרא הכרה בצורך, אחרי הכרה בצורך יש את הפרוגרמה, אחרי הפרוגרמה יש את התכנון ואחרי התכנון יש הגשה לתקצוב

דב יוסף:  אז אנחנו כרגע נמצאים ב-60 כיתות שמחכות לתקצוב כאשר בפועל כרגע יש לנו עוד משהו כמו 30 כיתות שכרגע נבנות ברחבי העיר

דב יוסף:  זה משמעותי, הצורך הזה הוא משמעותי שבאמת מדיר שינה מעינינו כי ישנם תלמידים שלומדים בתת תנאים, הייתי אומר

מיכאל ביטון: וזה יילך ויגדל עם האכלוס של הבתים

דב יוסף: זה יילך ויגדל, חד משמעית

דב יוסף:  לכן היינו צריכים להדביק את הצורך הזה, אבל מתברר שאין כסף במשרד החינוך לכל הדרישות שלנו ואני מאוד מקווה שבגלל שנכנסנו להסכם גג לפחות נקבל איזה שהיא עדיפות מסוימת

דב יוסף:       קידום פרויקטים של תשתיות תיירותיות ופסטיבלים בין-לאומיים

דב יוסף:  אנחנו עשינו פה את הפסטיבל, עשינו כאן תחרות גלישה בכנרת

מיכאל ביטון: מה זה קרן מנומדין?      

דב יוסף: עשינו גם תכנית חומש ביחד עם קרן מנומדין

מיכאל ביטון: מה זה הקרן הזאת?      

דב יוסף: זאת קרן של, איך קוראים לבעלים, חיים?      

יאיר גולן: כן, חיים טייב

מיכאל ביטון: חברה ישראלית?      

יאיר גולן: כן

מיכאל ביטון: יש לכם פה קרן טבריה כזה? קרן פילנתרופית של העיר?      

יאיר גולן: יש, לא קרן פעילה יותר מדי

יאיר גולן:  יש קרן ותיקה

מיכאל ביטון: אני כתבתי ספר, ממליץ לכם לקרוא אותו, בחינם הוא יביא לכם אותו

מיכאל ביטון:  בספר אני שואל בשולחן העירוני מי אחראי להוציא כסף ומי אחראי להביא כסף, כמה עובדים מוציאים כסף וכמה מביאים

מיכאל ביטון:  וזה הגיוני שחינוך זה הוצאה, אבל גם מנהל אגף חינוך טוב יודע להביא את הכסף מהמשרד וכך רווחה, אבל אתה צריך קרן של פילנתרופיה מקומית

מיכאל ביטון:  זה שהלכה הקרן הזאת, אז מה פה? חבל, אבל יש עולמות שלמים של פילנתרופיה שאתם לא נהנים, שצריך פה יזם

מיכאל ביטון:  אני בירוחם הקטנה בממוצע בשנה 20 מיליון שקל פילנתרופיה, וזה דרמטי בחינוך ורווחה שיש לך את הגמישות הזאת

דב יוסף: אבל בחינוך ורווחה יש לנו 20 מיליון שקל, אפילו יותר

מיכאל ביטון: פילנתרופיה?      

דב יוסף: כן

דב יוסף:  אל תשכח שיש לנו את קרן שלם, יש לנו את רש"י, יש לנו את מנומדין ואת הקרנות של ביטוח לאומי

מיכאל ביטון: ויש לך מנגנון עירוני שמגייס את זה, שמתחזק את התורמים, מוקיר אותם, מגיש קולות קוראים?      

דב יוסף: הגשת קולות קוראים כל הזמן זה באמצעות הגזברות

מיכאל ביטון: לא כאלה, לא של ממשלה, של תורמים, של קרנות

דב יוסף: הקולות קוראים מתפרסמים, גם של הקרנות מתפרסמים

מיכאל ביטון: אז יש מישהו שאחראי על זה?      

לבנת דהן: זה מתחלק בין האגפים, כל אחד בתחום שלו

מיכאל ביטון: אין, אתם צריכים מישהו

דב יוסף: לא, התשובה שלךְ היא לא נכונה

דב יוסף:  היה לנו, הוא פשוט התפטר ואנחנו כרגע בגיוס של מישהו

מיכאל ביטון: היה מישהו?      

דב יוסף: כן

דב יוסף:  עכשיו הוא התפטר, אבל לא השארתי את זה כחלק ריק, אני לקחתי את זה על עצמי ישירות

מיכאל ביטון: זה בסדר

מיכאל ביטון:  ראש העיר הוא הגייסן, אבל אמורים להכין לו את הקול

דב יוסף: אני יושב עליהם בקולות הקוראים, לצערי הרב

מיכאל ביטון: אתה לא יכול לעשות את העבודה של אחרים

מיכאל ביטון:  מה איתו?      

לבנת דהן: פרסמנו, יש עוד מעט עוד פעם מכרז

מיכאל ביטון: מה הגדרת התפקיד שלו?      

לבנת דהן: מיצוי משאבים ופיתוח כלכלי

מיכאל ביטון: בתוך העירייה?      

לבנת דהן: כן

מיכאל ביטון: אני מדבר על פילנתרופיה

לבנת דהן: כן, אבל אותו גורם, כמו שאתה אומר, הוא ידאג ש - - -      

מיכאל ביטון: לא, מישהו נוסף, אולי צריך איתו עוד מישהו

מיכאל ביטון:  טוב, בסדר, בואו נמשיך

מיכאל ביטון:  אגב, זה שווה את הכסף

לבנת דהן: לגמרי

מיכאל ביטון: תוך שנה זה מחזיר את הכסף

לבנת דהן: אנחנו לא מצליחים למצוא, זה אולי סבב רביעי של גיוס

דב יוסף: קידום פרויקטים של תשתיות תיירותיות ויזמות תיירותית

דב יוסף:  משנת 1998 לא נבנה פה בית מלון

דב יוסף:  בית מלון גדול, משמעותי

דב יוסף:  הצלחנו בצורה זו או אחרת להביא לפה יזמים שמתעניינים ורוצים לבנות פה בתי מלון

דב יוסף:  אנחנו נמצאים כרגע בתהליך של היתר של משהו כמו שישה בתי מלון כאשר אחד מבתי המלון זה המתחם הגדול שאנחנו מדברים עליו, זה עיר כנרת, מדובר על מתחם של 1,000 חדרי בתי מלון פלוס מרכז קונגרסים פלוס קניון

דב יוסף:  שזה יהיה אחרי רבי מאיר לכיוון צמח

מיכאל ביטון: על המים?      

דב יוסף: לא על המים, יש כביש 90 שמפריד, אבל הוא צופה לכנרת

מיכאל ביטון: אמרתי לך מה הצעתי לך, הצעתי לו שמהמלון הכביש יהיה מקורה, מעל הכביש יש את הפעילות של הנוף והגעה למים

דב יוסף: יש גשרים בתב"ע

מיכאל ביטון: לא גשר, ממש אין כביש

מיכאל ביטון:  כאילו שהכביש הוא למטה במנהרה ומעל הכול קורה

מיכאל ביטון:  יש רציפות של המלון אל הים

דב יוסף: יש בעיה עם זה, בעיה תב"עית, זה לא סתם, כי זה כביש בין עירוני, כביש 90

דב יוסף:  גם ככה בקושי שתי גישות יש לנו שם, שני גשרים, שלא נדבר שיש לנו שם בעיה של עתיקות, חבל על הזמן

דב יוסף:  טבריה היא מאוד מאוד מסובכת בתכנון ובנייה, זה לא פשוט

דב יוסף:  תמיד אני אומר שאם אתה מוצא קרקע אז יש שם או מתים, זאת אומרת יש קברים, או שיש לך עתיקות, או שיש לך רעידות אדמה שם, תזוזות קרקע

דב יוסף:  אמיתי, כל מה שאני אומר לך אמיתי

דב יוסף:  או שיש לך שם שימור מבנים

דב יוסף:       יש לנו פסטיבלים שאנחנו עושים איתם, אחד מהם זה היה תחרות גלישה בכנרת, תחרות גלישה בין-לאומית

דב יוסף:  הצלחנו להביא לפה את תחרות האיירון-מן העולמית שמהווה בוסט רציני לעיר

דב יוסף:  מגיעים לפה 2,500 משתתפים משוגעים ומתוכם 1,000 מחוץ לארץ, גם משוגעים, לא פחות מזה

מיכאל ביטון: צריך כל חודש, כל שלושה שבועות משהו

יונית בן יוסף: אנחנו עושים פה הרבה אירועים, זה מה שקרה בשנה החולפת

מיכאל ביטון: על פני השנה כזה

יונית בן יוסף: נכון

יונית בן יוסף:  מה שהבנו, שאנחנו במסגרת הפיתוח ארוך טווח ותיירות זה לוקח קצת יותר זמן, נעשים פה דברים מאוד מאוד גדולים, אבל כדי לספק איזה שהיא חוויה שונה לתייר כשהוא כבר מגיע לכאן אז אנחנו עשינו המון המון אירועים שכבר האורחים יוצאים מהמלונות הם חווים איזה שהיא חוויה תרבותית, דברים אחרים שלא היו כאן לפני

מיכאל ביטון: יפה, אבל כדי למתג את העיר, כמו האיירון-מן הזה והגלישה, יכול להיות משהו תרבותי, משהו מוזיקלי, משהו של ריקוד, כל חודש משהו אחר ואז יודעים שקורה פה משהו כל חודש

יונית בן יוסף: אז עשינו, עשינו מרתון, עשינו איירון-מן, עשינו פסטיבל, עשינו פסטיבל קיץ חם בטבריה, שוק איכרים שקורה באמצעות הנגב והגליל, שקורה כאן אחת לחודש

מיכאל ביטון: יפה

דב יוסף: שוק האיכרים כולל גם מוזיקה

מיכאל ביטון: כן, חגיגה קהילתית

מיכאל ביטון:  אגב, גם לתושבים, הם צריכים להיות כתובת של הדברים האלה

יונית בן יוסף: בהחלט

דב יוסף: ליווי והסרת חסמים ליזמים, אנחנו תופסים את היזמים ממש, מחבקים אותם ממש חיבוק, כל אחד ואחד, מנסים עד כמה שאפשר להראות להם את הטוב שיש כאן ולא לתת להם לברוח

דב יוסף:  זה קצת אני גם מנסה להסביר לגזברית שזה חשוב, לפעמים אתה מפסיד מיליון שקל באיזה שהוא מקום, אבל אתה מרוויח ממנו 15 מיליון שקל

מיכאל ביטון: מה היא צריכה לעשות?      

דב יוסף: היא יודעת

מיכאל ביטון: למה, רישוי עסקים זה אצלך?      

דב יוסף: לא, לא, היא יודעת, היא יודעת

לבנת דהן: לא, הוא מדבר על כל מה שקשור לתשלומים - - -     

מיכאל ביטון: הנחות בארנונה?      

דב יוסף: לא, לא הנחות בארנונה

דב יוסף:  לפעמים אתה לוקח יזם, נניח עם היזם הזה יש לך איזה הסכם שהוא חתום איתו, אסור לך להפר אותו באמצע, אתה צריך להיות אמין מולו

דב יוסף:  גם אם נניח מחר-מחרתיים אתה יכול ברגע שאתה מפר את ההסכם הזה איתו, אתה יכול לקחת עוד איזה 500,000 שקל או מיליון שקל, אבל ברגע שיזם יודע, יזם גדול כמו קנדה ישראל, ברגע שהוא יודע שאין לו על מי לסמוך בעירייה אז הוא אומר: אני לא בונה עוד בית מלון פה, יש לי מספיק מקומות אחרים שרוצים אותי, אתם לא רציניים איתי

דב יוסף:  זה חשוב

מיכאל ביטון: למה לא רציניים?      

דב יוסף: אז זהו, אני אומר, צריך להדגיש, לעשות - - -      

מיכאל ביטון: לעזור לו בהיתרי בנייה

דב יוסף: לעזור לו בכול, בהיתרים, להראות לו שברגע ש - - -      

מיכאל ביטון: מה עוד הוא רוצה? הון יש לו

דב יוסף: צריך להראות שאנחנו רציניים ואנחנו לא מפרים איזה שהוא הסכם כלשהו, גם אם הפסדנו בהסכם הקודם

דב יוסף:  לפעמים אתה מפסיד במשהו כדי להרוויח במקום אחר

דב יוסף:  ככה מתנהלים עסקים

דב יוסף:       אכיפה

דב יוסף:  אנחנו לא ויתרנו על אכיפה

דב יוסף:  אכיפה בכל התחומים ולא משנה מה, בנושא של חניה, בנושא של סדר ציבורי, בנושא של בנייה, כי ללא אכיפה - - -      

מיכאל ביטון: הצלחתם לנקות את העיר טוב יותר מבעבר?      

דב יוסף: העיר היום, אי אפשר אפילו להשוות את זה, אבל זה במאות אחוזים ואולי אפילו באלפי אחוזים יותר נקייה ממה שהייתה לפני כן

דב יוסף:  אם פעם מישהו היה בא לעיר והיה אומר שהעיר מלוכלכת, העיר היום היא מבריקה ונקייה וזאת תודות לשמעון פיניאן, שהוא מנכ"ל העירייה היום

מיכאל ביטון: אח של ציון

מיכאל ביטון:  לציון יש חסד

מיכאל ביטון:  כשהייתי ראש עיר צעיר ולא היו לי קשרים בכנסת או בממשלה הוא עזר לי לעשות את הדיון הראשון על ירוחם בוועדת הכספים

מיכאל ביטון:  הוא היה חבר ועדת הכספים

מיכאל ביטון:  כשבאתי לפה היום חשבתי עליו, שזה הכרת הטוב

מיכאל ביטון:  כשאף אחד לא הכיר אותנו הוא היה בענווה

דב יוסף: זה חשוב מאוד

מיכאל ביטון: הוא פה בעיר?      

ציון פיניאן: כן

מיכאל ביטון: אולי אני אגיד לו שלום מתי שהוא במהלך היום

דב יוסף: שיפור פני העיר

דב יוסף:  תשתיות, חידוש גני משחקים

מיכאל ביטון: יש פארקים?      

דב יוסף: כן

דב יוסף:  לא היה גן משחקים אחד

לבנת דהן: יש לנו פארק עירוני גדול בנוסף להרבה גני משחקים

מיכאל ביטון: מה פארק עירוני? 50,000 איש, צריך פה 30 פארקים, מה זה פארק עירוני?      

דב יוסף: לא, יש גני משחקים בכל שכונה, משמעותי

דב יוסף:  לא היה אחד

מיכאל ביטון: מתוחזקים? בהסכם?      

לבנת דהן: קודם כל הם חדשים

מיכאל ביטון: הסכם תחזוקה? יפה

דב יוסף: בתיירות הקמנו את אגף התיירות, שיונית המאחרת היא המנהלת שלו

מיכאל ביטון: יונית, פעמיים

יונית בן יוסף: יש לי הרגשה שיהיה עוד פעם

מיכאל ביטון: יהיה גם בארבע עיניים, פעם שלישית

דב יוסף: ויש לנו צפי לבניית שישה בתי מלון חדשים וזה באמת בשורה משמעותית

דב יוסף:  אלה גם יביאו את התנועה של התיירות וגם כמובן הארנונה

דב יוסף:  קיום של פסטיבלים גדולים ובין-לאומיים בהמשך להחלטת הממשלה 120, קידום פרויקטים של תשתיות תיירותיות ושחרור תקציבים העומדים יחד עם משרד התיירות

דב יוסף:  מתברר שהיו תקועים 80 מיליון שקל במשרד התיירות, ששכבו שם

מיכאל ביטון: מיקי זוהר עוזר?      

דב יוסף: לא, מיקי לא בתיירות, חיים

מיכאל ביטון: נו, מה איתו?      

דב יוסף: עכשיו כולם עוזרים

מיכאל ביטון: חיים בא לפה?      

דב יוסף: הוא היה פה כבר, כן

מיכאל ביטון: אבל גם מיקי יכול לעזור קצת בפסטיבלים, עניינים

דב יוסף: אנחנו מקווים מאוד, אנחנו צריכים אותו במימון של מרתון שאנחנו לא נשאיר אותו ככה

דב יוסף:  יש לנו כל מיני פרויקטים שללא הסיוע שלו אנחנו לא נוכל להתקדם

מיכאל ביטון: מה זה העיר כנרת שראיתי שם?      

דב יוסף: זה הפרויקט של ה-1,000 חדרי מלון, שאנחנו מצפים שכבר בעוד חודש הנחת אבן פינה

דב יוסף:       (הקרנת סרטון)

מיכאל ביטון: אתם מניחים אבן פינה?      

דב יוסף: בעוד חודש יש הנחת אבן פינה, אנחנו בשלבים של תכנון מתקדמים

מיכאל ביטון: מבחינה סטטוטורית זה מקום עם כל התב"עות שצריך?      

דב יוסף: הכול מוכן

מיכאל ביטון: ממש אפשר להקים את זה?      

דב יוסף: כן, עשינו משהו שהוא ייחודי בחיבור של היזמים, יצרנו איזה שהיא ועדה שמורכבת מהנציגים של היזם, המתכננת של היזם, היזמים בעצמם, היועץ המשפטי שלהם ביחד עם היועץ המשפטי שלנו, מהנדס העיר שלנו, אני יושב בוועדה הזאת ופעם בשבועיים מתכנסים ואז יצא משהו כזה מעניין

דב יוסף:  מה מעניין? שהיזמים באים עם שאלות ועם חומר ואנחנו עונים להם ומחויבים לפעם הבאה לענות להם והמתכננת צריכה כבר להתקדם עוד שלב עד השבועיים הבאים, כי היא צריכה לעשות

דב יוסף:  לכן הקידום של הפרויקט הוא קידום מהיר

מיכאל ביטון: אנחנו מקדמים בברכה את חבר הכנסת ניסים ואטורי, חבר הוועדה שלנו, תושב הגולן

דב יוסף: הבעיה שלנו בטבריה זה הסכנה של רעידת אדמה

דב יוסף:  טבריה נמצאת על השבר הסורי-אפריקאי, יש לנו לא מעט מבנים, יש לנו 599 מבנים שאותרו על ידי פיקוד העורף כמבנים מסוכנים לרעידת אדמה

דב יוסף:  מבנים, עכשיו תכפיל את זה, 600 תכפיל בממוצע של 12 או 16 יחידות דיור שיש שם ותכפיל את זה בממוצע של שלוש נפשות, תגיע למשהו כמו 20,000 תושבים שנמצאים בסכנה

דב יוסף:  באותם מקומות, לא יעזור, אם המדינה לא תכניס את היד לכיס ותסייע בחיזוק של המבנים לא יעזור, לא יעזור כלום, אנחנו נהיה בצורה צרורה

מיכאל ביטון: ואין לך שום פיילוט? עשינו את הפיילוט עם קרית שמונה, אבל הם לא נותנים לך עדיפות עם המגן לצפון?      

דב יוסף: אנחנו לא במגן לצפון

דב יוסף:  היה פה שר השיכון ביום חמישי, גם לו הצגנו את הנושא הזה וגם הוא הבטיח לסייע עד כמה שאפשר מול הממשלה, אבל אנחנו חוששים מאוד מאוד שזה יהיה מאוחר

מיכאל ביטון: אבל אתה צריך לשלב את הכסף הממשלתי כתמריץ עסקי, לא שהממשלה תעשה את זה

מיכאל ביטון:  שדרך השפיל הזה, התוספת, זה יהיה כלכלי לעשות התחדשות עירונית

דב יוסף: תראה מה שאני אמרתי, אני אמרתי יותר מזה, אנחנו צריכים לעשות את זה בשלושה חלקים, האחד, לעשות הוראת שעה למשך חמש שנים, משהו כזה, בחקיקה, שתיים, לשנות את החקיקה של חוק תכנון ובנייה, לאפשר לוועדה המקומית לתכנון ובנייה, לא ועדה מחוזית, לאפשר לה לבצע התחדשות עירונית עם מכפילים של שמונה ותשע ולאפשר לה לשנות ייעודים, או לחילופין להשתמש בקרקע ציבורית לצורך השלמה לקבלן, או קרקע שהיא קרקע ירוקה, שצ"פים, להשלמה לאותו קבלן שלא כדאי

דב יוסף:  אם אני לוקח את שלושתם ביחד, אני לאט לאט מקטין את הסכום שהמדינה צריכה להשתתף באירוע הזה

דב יוסף:       ניקח לדוגמה את המבנה הזה

דב יוסף:  המבנה הזה נמצא ברחוב דוד המלך

דב יוסף:  שים לב, איפה שרשום 175, זה התב"ע, לקחתי יזם ואמרתי לו: איזה מכפיל אתה רוצה פה כדי שיהיה לך כדאי? הוא חוזר אליי, אומר לי, גם מכפיל של 15 לא עוזר לי, זה לא עוזר לו כי השטח הוא קטן והצפיפות שם היא גדולה

דב יוסף:  אז אני אומר לו: מה אתה רוצה? הוא אומר לי: אם תיתן לי את השטח מאחורה, שכתוב 54, אז אני אוכל ביחד לבנות מערכת של מכפיל של תשע, לבנות שם יחידות דיור ואז יהיה לי כדאי ואני אוכל אפילו בלי כסף תוספתי מהמדינה

דב יוסף:  אמרתי לו: כן, אתה חכם גדול, אבל 54 זה מבני ציבור ואני צריך אותו לגני ילדים

דב יוסף:  הוא אומר לי: גם בזה אין בעיה, אני אבנה לך את הגן

מיכאל ביטון: למטה, קומה ראשונה

דב יוסף: בדיוק

דב יוסף:  בחוקים שקיימים היום אני לא יכול לעשות את זה

דב יוסף:  א', אני לא יכול לתת לו

מיכאל ביטון: על 175 הוא מדבר על פינוי בינוי?      

דב יוסף: פינוי בינוי, להוריד לגמרי, למחוק ולעשות ביחד עם ה-54, לעשות יחידה אחת

ניסים ואטורי: בניין כזה, עדיף להוריד אותו, זה אחד הבניינים שייפלו ראשונים

דב יוסף: תראה את הרצפה שלו

דב יוסף:  זה הלובי שלו, המרצפות, ותראה את העמוד איך שהוא חצוי לשתיים

ניסים ואטורי: זה עמוד שהוא חצוי בגלל תפר

דב יוסף: כן

דב יוסף:  זה לא היה אמור להיות, זה היה אמור להיות ממש קו אחד

ניסים ואטורי: העמודים פה, 20 על 20, אני ראיתי כמה בניינים כאלה בטבריה, כשאני נוסע כל פעם בעלייה, יש שם עמודים של 20 על 20 עם טיח, זה מגיע ל-15 על 15, תקשיב, הבניינים האלה הם הראשונים שיקרסו

ניסים ואטורי:  אני עברתי פה, דיברתי גם עם יולי בקשר לוועדת משנה בחוץ וביטחון ופיקוד העורף

ניסים ואטורי:  אלה בניינים, אם הממ"ד למטה עוד יחזיק את מרכז הבניין, הצדדים, כל המעטפת שלו תקרוס, שלושה מטרים לבנים

ניסים ואטורי:  התפרים האלה זה תפר התפשטות, כי אתה רואה שהוא תפר מסודר, העמודים עצמם, אתה רואה את ההתפרקות שלהם, אתה רואה את הברזל

מיכאל ביטון: כן, זה מסוכן

ניסים ואטורי: רעידה הכי קטנה בנקודה קרובה לטבריה מפילה את הבניינים האלה

קריאה: אגב, זה קרה בזמן שהיו רעידות, התפוררו שם

קריאה:  כשהיו הרעידות בשנה שעברה זה התפורר

קריאה:  בגלל זה הגענו למקום הזה כדי לראות את זה

מיכאל ביטון: אבל אפשר גם לחזק את זה חלקית

דב יוסף: רינת שפרן נכנסה

ניסים ואטורי: צריך לקחת את מהנדס העיר ולבחון איזה בניינים, אולי להתחיל להגיד שאת הבניין הזה צריך לפנות, לעשות קצת רעש, ואנחנו מבחינתנו צריכים לקחת בחשבון שיש בניינים שהולכים לקרוס

ניסים ואטורי:  כשאנחנו יושבים בכנסת אז צריך להבין שזה בניין שעומד לקרוס

ניסים ואטורי:  לא יודע אם מבינים את המשמעות

קריאה: הבעיה שלי, אם אתה עושה פינוי בניין, כביכול מתוך עניין של ראש העיר, ראינו מה קרה למשל בקרית שמונה

קריאה:  כשאביחי הודיע שהוא רוצה לפנות בניין הוא נתקע שם שנה שלמה, לא היה מי שישלם לאנשים את השכירות

קריאה:  אז בסוף יצא שכרו בהפסדו כי הוא נתקע עם האנשים האלה

דב יוסף: אתה מבין שהאוכלוסייה שגרה פה היא אוכלוסייה חלשה

מיכאל ביטון: אבל לפעמים אתה לא חייב לפנות, אם אתה מצפה את העמודים האלה בעטיפת מתכת

דב יוסף: לא, לא יעזור

מיכאל ביטון: זמנית

דב יוסף: לא יעזור

דב יוסף:  גם לא זמנית

דב יוסף:  המבנים האלה שמסומנים בצבע כחול שם, אתה רואה? מאחורה יש ירוק, הירוק זה מה שנראה לך למטה, בתמונה

מיכאל ביטון: גם ככה לא מתוחזק

דב יוסף: בדיוק, אי אפשר לתחזק את זה, זה בכלל תחת מדרון

דב יוסף:  מה שאמרתי זה לתת את הירוק הזה לקבלן, ליזם, ואז אני נותן לו עוד שטח, שאני לא משתמש בו היום בכלל

מיכאל ביטון: אבל שינוי ייעוד של שצ"פ?      

דב יוסף: בדיוק

דב יוסף:  אם אני לוקח את זה - - -      

מיכאל ביטון: למה לא תתחיל כבר את התכנון הזה?      

דב יוסף: אפשר להתחיל, זה ייקח עשר שנים, עד אז תהיה רעידת אדמה, חבל על הזמן

מיכאל ביטון: אז אתה צריך הוראת שעה?     

דב יוסף: תיכף אני אגיד לך מה

דב יוסף:  אני רוצה לעשות ככה, אישור רמ"י לקרקע משלימה על פי מפתח שייקבע, חקיקה מיידית שתאפשר לעירייה באישור ועדה מקומית לשנות ייעוד שטחי ציבור או שצ"פים

מיכאל ביטון: שימוש חורג?      

דב יוסף: לשימושים מעורבים, בכדי שיתאפשר להשתמש בקרקעות כקרקע משלימה

מיכאל ביטון: זה שימוש חורג, כי התב"ע לא מיועדת

דב יוסף: אז אני אומר, לשנות את התב"ע

דב יוסף:  להעביר את הסמכות

מיכאל ביטון: אבל שינוי תב"ע גם לוקח שנים

דב יוסף: לא, אבל אם זה ועדה מקומית

דב יוסף:  בהוראת שעה, ל-599 המבנים האלה, לא לכולם, רק לרשויות שנמצאות - - -      

מיכאל ביטון: רק למקומות מסוימות

דב יוסף: בדיוק, הוראת שעה לחמש שנים, לא יותר, וגם תגבילו אותנו רק לאלה שנמצאים בסכנת קריסה, לא מי שרוצה נניח לקחת את הווילה שלו ולהפוך אותה לארבע קומות

מיכאל ביטון: במי זה תלוי, הדבר הזה?      

דב יוסף: בחקיקה בכנסת

מיכאל ביטון: ברוך הבא

דב יוסף: ציון, קיבלת מחמאות ממיכאל ביטון ואמרנו שזה לא יכול להיות שאתה לא תהיה כאן

מיכאל ביטון: בוא שב איתנו

מיכאל ביטון:  מה העניינים?      

ציון פיניאן: ברוך ה', בסדר

ציון פיניאן:  ברוכים הנמצאים, ברוכים בטבריה עיר הקודש

דב יוסף: אז הבנו שעזרת לירוחם כחבר כנסת

ציון פיניאן: בכיף

ציון פיניאן:  לא עזרתי, עשינו עבודה משותפת

מיכאל ביטון: סיפרתי להם שכראש עיר צעיר לא הכרתי אף אחד בליכוד ונילי ברוש הכירה אותך טוב ואמרה שיש חבר כנסת שיפגוש אותך ויעזור

מיכאל ביטון:  נפגשנו בתל אביב, ביום חמישי, זה לא יום נורמלי להיפגש, ועזרת לי לקיים דיון ראשון על ירוחם בוועדת הכספים

מיכאל ביטון:  אז כשבאתי לפה היום בדרך אמרתי שטבריה ראויה להרבה תשומת לב והשקעות, אבל זה גם הכרת הטוב על מה שעשית למען ירוחם

ציון פיניאן: כל הכבוד, בפוליטיקה לא זוכרים הכרת הטוב, אתה יוצא מן הכלל

מיכאל ביטון: תודה

קריאה: הוא כל הזמן מזכיר את זה, ייאמר לזכותו

דב יוסף: עכשיו כשאנחנו מדברים על רעידות אדמה, אמרתי לך, זה שינוי של חקיקה לזמן קצוב ואך ורק למבנים כאלה שהם בסכנה, תנו לוועדה המקומית

דב יוסף:  אל תשלחו אותנו לוועדה המחוזית, לשלוח אותנו לוועדה מחוזית זה אומר שזה טיול שנתי של חמש שנים, שש שנים, שאתה לא - - -     

מיכאל ביטון: כן, הבנתי אותך

דב יוסף: יותר מזה, לפתוח את הראש, למה הכוונה? הבניין הזה שאנחנו יושבים עליו - - -     

מיכאל ביטון: או לתת למחוזית סמכויות מהירות, כמו ותמ"ל כזה

דב יוסף: כן, אבל לא ראיתי שהם משתמשים בזה

דב יוסף:  ותמ"ל מה-ותמ"ל, מתעכבים איתך שם על פיתוח נופי, סביבתי, ארבעה חודשים

מיכאל ביטון: ראש העיר, אני מציע, יש לנו רק עוד 20 דקות פה, אני רוצה אולי גם שלנציגי המשרדים יהיה משהו להגיד

דב יוסף: אני אתן לך רק דוגמה כשאנחנו מדברים על רעידת אדמה

דב יוסף:  הבניין הזה שאנחנו נמצאים בו הוא בין הראשונים שקורס

דב יוסף:  באתי עם תכנית עסקית למינהל, כמו שאמרת, ואמרתי להם: בואו, נשנה פה את התב"ע, נעביר את זה למגורים, 200 יחידות מגורים, נקבל פה 80 מיליון שקל, תנו לי 80%, 20% אני נותן לכם, ב-80% אני בונה בניין

דב יוסף:  לא, זה לא על פי הכללים

דב יוסף:  ומה, ועל פי הכללים שאנחנו נקרוס פה זה בסדר? אז מה תעשה? אתה לא מקבל היום שקל אחד מאיתנו, אני נותן לך משהו כמו 15 מיליון שקל

מיכאל ביטון: המינהל מחליט סופית?      

דב יוסף: המינהל

מיכאל ביטון: האוצר לא יכול ל –      

דב יוסף: תבינו, כשאני אומר שאני צריך את הפתיחות של כולם זה כולל רמ"י

מיכאל ביטון: אבל בוא ניקח כמה משימות מהיום, הצוות שלי, ליאור, המשימה הזאת של מינהל מקרקעי ישראל על בניין העירייה, שייפתח ויהיה יצירתי, ואז אתה תעבור מקום ויש לך אדמה ציבורית

מיכאל ביטון:  אגב, אם תבנה אותה נכון היא גם תהיה מניבה, כי למטה קומה ראשונה פעילות עסקית, שירותים, דואר, קופות חולים

דב יוסף: נכון, נכון, זה התכנון

מיכאל ביטון: ולמעלה בניין עירייה

מיכאל ביטון:  צריך לנצל גם את הנכס הבא שיניב

לבנת דהן: זה בדיוק הכיוון

מיכאל ביטון: זה אפשרי, זה לא בשמים

דב יוסף: כשהייתי ממונה מחוז צפון אני דאגתי לכך שכל בניין חדש שייבנה ייבנה עם לפחות 25% ספייר לעסקים, גם ליישובים הערביים

דב יוסף:  לא רק בשביל שנקבל את ההכנסה, אלא שבעוד 20-15 שנה העירייה תגדל, נכון? שיהיה לך מקום

מיכאל ביטון: כן, אתה יכול לקחת את הנכס

דב יוסף: ולא ללכת לשכור בעוד מקום

דב יוסף:  צריך לחשוב מה יהיה בעוד 20 שנה

דב יוסף:  בניין, אתה בונה אותו ל-100 שנה

דב יוסף:       רכבת

דב יוסף:  לצערי הרב גם פה, רכבת, שכחו את טבריה

דב יוסף:  באנו למשרד התחבורה, שאלנו אותם איפה עומד הנושא של תכנון הרכבת, אין תכנון בכלל

דב יוסף:  מה זה אין תכנון? גם אין סקיצה, אין נקודה

מיכאל ביטון: בעבר עברה פה רכבת?      

דב יוסף: לא

דב יוסף:  אבל אמרנו להם, רק רגע, אבל רשום לנו שליד המשתלה של גיורא הרכבת צריכה לעבור, אומרים לנו שום דבר, אין כלום, אין תכנון ראשוני

דב יוסף:  אז לפני שנה רק התחיל תכנון ראשוני

מיכאל ביטון: אז מכירים באפשרות הזאת

דב יוסף: עכשיו יש תכנון ראשוני, אנחנו צריכים כרגע הקפצה מתכנון ראשוני לתכנון סטטוטורי

דב יוסף:  פנינו למשרד התחבורה ואני מאוד מקווה שמשרד התחבורה ייענה לבקשתנו לקדם את התכנון, כי אנחנו בין היחידים שבעצם אין לנו תכנית מסודרת לרכבת

מיכאל ביטון: זה דרמטי

יאיר גולן: אני אוסיף רק עוד משהו על זה

יאיר גולן:  אחד מהדברים המשמעותיים ברכבת הזאת, שזה בעצם מייצר מסדרון מזרחי, זה לא רק לטבריה, זה בעצם מחבר גם מקרית שמונה את המסילה של כרמיאל לקרית שמונה, שאפשר לרדת במסדרון מזרחי בלי צורך לעבור דרך חיפה והמרכז והכול, אלא לרדת ישר להתחבר מהמסילה המזרחית ולהגיע ישר למרכז

מיכאל ביטון: רק לפי המתווה, המזרחי יותר ארוך מהמערבי, אבל זה פרט שולי

יאיר גולן: יכול להיות, מבחינת תחנות פחות, יש שם פחות תחנות ופחות עומס

יאיר גולן:  כרגע הכול בעצם מתנקז לקו אחד, אנחנו יודעים מה קורה שם

דב יוסף: גן לאומי טבריה הכתומה

דב יוסף:  יש לנו כאן משהו שהוא לא ממומש, גן לאומי שצריך להיות, עתיקות של טבריה הכתומה, שם ישבו הסנהדרין, שם נמצא הקרדו, שם נמצא האמפיתיאטרון הרומי, משהו שהוא ברמה ארצית בין החשובים ביותר

דב יוסף:  לא אני אומר את זה, רשות העתיקות אומרים את זה

מיכאל ביטון: מה המצב של זה היום?      

דב יוסף: זה חפור חפירה ראשונית, צריך השקעה של 120 מיליון שקל נוספים כדי להפוך את זה לגן לאומי

דב יוסף:  המנכ"ל של רשות העתיקות מוכן לקחת את זה על עצמו, הרט"ג מוכנים לקחת, אבל אומרים שהם לא ייקחו את זה אם לא יהיה להם 120-100 מיליון שקל לפרויקט הזה

דב יוסף:  זה פרויקט שגם ייתן תעסוקה וגם כמובן ימשוך אליו תיירים, גם מהארץ וגם מחו"ל מפני שיש שם את השרידים של כנסיות

מיכאל ביטון: אי אפשר לשלב ארכיאולוגיה ועסקים?      

דב יוסף: אפשר

מיכאל ביטון: לתת שם אדמה ליזם תמורת החפירה והשימור?      

דב יוסף: קשה מאוד לבנות שם במקום משהו שהוא עסקי מפני שבכל סנטימטר שם יש עתיקות

מיכאל ביטון: לא, בשולי האתר

מיכאל ביטון:  וגם יש בנייה

מיכאל ביטון:  אתה יודע מה עשו בירושלים, הרימו מעל בתי הכוהנים בניין, ברובע היהודי, קומה ראשונה שומרת על הארכיאולוגיה ובקומות הבאות

דב יוסף: אז אנחנו בודקים כרגע את כל האופציות

מיכאל ביטון: אם תבנה על רשות העתיקות ורשות שמורות הטבע לא תקבל פה כלום

דב יוסף: אפילו לא מאפשרים לנו לעשות שם מתקן משחקים

מיכאל ביטון: אתה צריך לשלב עם זה, כמו שבקיסריה יש פעילות עסקית, שהאתר פעיל עם חנויות, אתה צריך להסכים איתם במתחם הזה, לזהות אזור שניתן לבנות איזה בית מלון קטן ואז האדם שקיבל את הזכיינות מחויב להפעלה של האתר ההיסטורי

דב יוסף: על פי רשות העתיקות המקום שם הוא מקום מאוד מאוד מיוחד, יש לנו שם פארק, פארק ברקו, שאנחנו מבקשים שם מתקני משחקים לא נותנים לנו להקים שם מקום

דב יוסף:  מתקני משחקים

ניסים ואטורי: איפה יש שם מתקני משחקים? איפה נמצא האתר הזה, באיזה אזור?      

דב יוסף: ליד פארק ברקו, אחרי רבי מאיר

מיכאל ביטון: מעל רבי מאיר או אחרי?      

דב יוסף: לפני רבי מאיר

מיכאל ביטון: מעל בית העלמין שם?      

דב יוסף: לא, יותר דרומה מבית העלמין

מיכאל ביטון: זה קבר רחל ברוריה?      

דב יוסף: נכון

דב יוסף:  יש שם את השער הרומי

מיכאל ביטון: זה אירוע חדש, לא? רחל ברוריה, אשת רבי עקיבא

דב יוסף: כן

מיכאל ביטון: זה לשים יד על נדל"ן מניב

דב יוסף: יש כאן את בית המדרש, יש כאן את איפה שנחתם התלמוד, יש את הסנהדרין שישבו פה

דב יוסף:  ממש יש כאן שרידים של הסנהדרין

מיכאל ביטון: זה לא בא לידי ביטוי, אנשים לא יודעים

דב יוסף: לא יודעים, נכון

דב יוסף:  יש את כנסיית העוגן, יש החומה ביזנטית על פסגת הר ברניקי, אפשר לעשות משם רכבל מלמעלה עד למטה

דב יוסף:  מקום מדהים ביופיו

מיכאל ביטון: למה קוראים לו ברניקי?      

קריאה: על שם הנסיכה ברניקי

מיכאל ביטון: יש לכם את דונה גרציה פה

קריאה: יש מזון שככה משמר את המורשת

מיכאל ביטון: עם הבגדים, במלון הסקוטי

קריאה: מלון דונה גרציה

דב יוסף: אתה רואה? אתה נוסע בכביש 90 אתה לא יודע ש-20 מטר ממך יש את הסנהדרין

מיכאל ביטון: מטורף

מיכאל ביטון:  ואף אחד לא נכנס לאתר?      

דב יוסף: לא נכנס לאתר הזה

מיכאל ביטון: תלך על הכיוון הזה

דב יוסף: יש שם מרחצאות, יש את שרידי החומה הימית

דב יוסף:  יש שם אגם, אחד מהשרידים של - - -     

מיכאל ביטון: בהמשך נעשה דיון ממוקד על הארכיאולוגיה של טבריה והשימור והפיתוח שלה

דב יוסף: נעזוב את כל זה, הבעיה שלנו כרגע היא שהצעירים שלנו עוזבים את טבריה

דב יוסף:  יש לנו מערכת חינוך נפלאה, 95% הצלחה בבגרות וכולם ניגשים לבגרות, אין סלקציה, אחרי כן אנחנו מסייעים לסטודנטים באמצעות מלגות, אבל אחרי שהם מקבלים את המלגות, אחרי שהם מסיימים את הלימודים, הם עוזבים לתל אביב, למדינת תל אביב, ואותנו פה משאירים בעצם בלי צעירים שהם עם השכלה

דב יוסף:  אני לא יכול לבוא אליהם בטענות, הם אומרים: אין לי בעיה, אני רוצה להישאר כאן, אבל אין לי מקום עבודה ראוי, אין לי מקום עבודה שאני יכול להיות בו, ולכן בעצם הפכנו להיות קבלנים של חולדאי

דב יוסף:  אנחנו מכשירים לו כוח אדם והוא מקבל אותם

דב יוסף:       מה לא עשינו? הלכנו לאלביט, הלכנו לאלאופ, הלכנו לתעשייה אווירית, מיקרוסופט, למי לא הלכנו, בואו תפתחו פה איזה שהוא מרכז, אנחנו נסייע לכם בכול

דב יוסף:  הם אומרים לנו: תשמע, אין לנו אינסנטיב, מה שאתה מציע מקומות אחרים מציעים והבעיה שלנו זה שאנחנו לא רוצים להיפרד מהמרכז, טוב לנו במרכז

דב יוסף:  כלומר אם אנחנו לא ניתן איזה שהן הטבות מיוחדות לכאן אף אחד לא יבוא לפה

דב יוסף:       נפגשתי עם אורנה ברביבאי שהייתה שרת הכלכלה לפני כשנה מהיום ואז אמרתי לה שזה המצב, היא אומרת לי: כן, המשרד שלנו נותן הטבות, ואז הסברתי שאם עד היום במשך 20 ומשהו או 30 שנה לא קם מפעל אחד ראוי מיקנעם וצפונה עד מסעדֶה זה אומר משהו, זה אומר שאולי ההטבות שלכם לא מספיקות כדי להביא לפה את היזמים

דב יוסף:  גם אי אפשר כרגע לגור כאן ולעבוד בתל אביב, זה בלתי אפשרי, אתם יודעים מה קורה במערכת הכבישים

דב יוסף:  גם כשתהיה רכבת זה לא יהיה פחות משעתיים נסיעה לכל כיוון

מיכאל ביטון: לא, אנחנו לא רוצים ש - - -      

דב יוסף: נניח, אני אומר נניח

דב יוסף:  כלומר מה שקורה זה, אין לילדים שלנו ברירה, הם עוזבים את המקום פה והולכים לגור בתל אביב

דב יוסף:  הם שבויים שם, זה לא שהם באמת רוצים להישאר שם

דב יוסף:  אולי מתוך 100 25% ירצו להישאר שם, אבל ה-75% ירצו לחזור לכאן, למה? כי שם שכירות עולה 8,000 שקל בחודש, לכל ילד שנמצא בפעוטון זה 5,000, משפחה עם שני ילדים בפעוטון זה 10,000 שקל רק לפעוטון, 8,000 שקל שכירות, יש לך 18,000 שקל ועוד לא התחלת את החודש, לא נתת לתינוק מטרנה, לא שילמת ארנונה, חשמל, מים, אתה חי באוויר

דב יוסף:  אז לפחות 20,000 שקל צריכים להוציא רק להוצאות הקבועות האלה, כשאצלנו הן אפילו לא רבע

דב יוסף:  ויש כאן מספיק דירות בשכונות החדשות שאנחנו יכולים לאכלס את כל אלה שיחזרו לכאן

דב יוסף:       כלומר לא רק שאנחנו נגרום לכך, אם תהיה פה תעשייה עתירת ידע, לא רק נגרום לכך שהילדים הצעירים לא יעזבו אותנו, אלא גם אנחנו נביא אותם חזרה מהמרכז לכאן

דב יוסף:  הם רוצים לחזור

דב יוסף:  אתה מדבר עם אנשים, הם אומרים לך שהם רוצים לחזור לאזור פה, אנחנו שבויים שם, אבל אין לאן לחזור

דב יוסף:  יש לנו כאן, כמו שאני משרטט לכם את זה בסגול, כמו שאתם רואים בתב"ע, זה אזור שמיועד להיות להייטק והוא מוכן, ואם תביאו - - -      

מיכאל ביטון: יש תב"ע?      

דב יוסף: יש תב"ע, הכול מסודר, 80 דונם

מיכאל ביטון: אבל התרבות של אנשי ההייטק, אם זה לא חברות גדולות, שהם שוכרים, הם לא בונים

דב יוסף: מיכאל, אין בעיה

מיכאל ביטון: אני בניתי בניין והשכרתי

דב יוסף: אין בעיה, אנחנו נהיה מוכנים

מיכאל ביטון: שים בניין ראשון, שים בחתיכות

דב יוסף: תבוא לנו חברה שתביא - - -      

מיכאל ביטון: תביא 2,000 מטר ראשונים, כמה זה עולה?      

דב יוסף: 20 מיליון

מיכאל ביטון: אכלסת 60% את יכולה עוד 2,000

מיכאל ביטון:  שלך, של העירייה

מיכאל ביטון:  או שיתוף, שותפויות, טוב לך להיות בשותפויות של 51%, נכון? תביאי לפה את גבים או מישהו, תקלי עליו בהיתרי בנייה ואגרות כי את שותפה בפרויקט

דב יוסף: אם תבוא חברה ותרצה לבוא לפה - - -     

מיכאל ביטון: אין אם, קודם תביא בניין

מיכאל ביטון:  אם תרים בניין

סלעית לב: זה לא רק בניין

סלעית לב:  אם אנחנו מדברים על הייטק זה לא רק בניין, כי חברה שתבוא, ואנחנו רואים את זה באזורים שהם עם הרבה יותר הון אנושי טכנולוגי, אז תבוא חברה ותגיד לך: כמה אנשים אני יכול לגייס מהעיר עכשיו, אפילו מהאזור?      

דב יוסף: שאלה טובה, הרבה

מיכאל ביטון: הרבה

מיכאל ביטון:  בסוף היום אנחנו הולכים למרכז החדשנות ואתה צריך להיות אישי שם

סלעית לב: חד משמעית, בדיוק, זה ממש שיתוף פעולה בלתי נמנע

מיכאל ביטון: כי לדעתי הקשר שלכם לא טוב ואתם לא מבינים את ההזדמנות שיש בקשר הזה, אבל לא יודע, חברת דש מיטב הביאה עשרות עובדים לעמק הירדן

דב יוסף: כן, אבל שם זה שכר מינימום, אני לא רוצה את זה

מיכאל ביטון: לא, לא שכר מינימום

דב יוסף: שכר מינימום, זה טלפניות

מיכאל ביטון: לא, לא כולם

מיכאל ביטון:  לא משנה, אתה צריך ליזום את זה

מיכאל ביטון:  הדבר הזה לא קורה מעצמו

מיכאל ביטון:  אנחנו יכולים להיות פה עוד עשר שנים ואתה תגיד שהצעירים עוזבים

דב יוסף: אבל צריך לתת הטבות למפעלים שיבואו לכאן, כי אינטל, אלביט, תעשייה אווירית, מפתחת במקומות אחרים, היא בונה, אם תיתן לה אינסנטיב לבוא לכאן, לפתוח פה בצפון, היא תבוא לכאן

סלעית לב: מיקרוסופט ואינטל הגיעו לבאר שם, הם לא קיבלו שום הטבה כדי להגיע

סלעית לב:  למה הם הגיעו? כי יש להם שם כבר - - -     

דב יוסף: כי יש התחלה

דב יוסף:  אבל יותר מזה, אני רוצה לומר לך דבר אחד, באר שבע היום מבחינתי זה תל אביב

דב יוסף:  שעה נסיעה זה תל אביב, אין לי בעיה, אבל אין לי מפה שעה נסיעה

סלעית לב: המרחק יכול להיות חיסרון והוא גם יכול להיות יתרון, כי אתה מבודד

סלעית לב:  מי שיבוא אליך לפה לא יגור פה ויעבוד בתל אביב, הוא יבוא לפה כדי להיות כאן

סלעית לב:  והקשר עם כנרת, אני סתם אתן לך ככה איזה שהוא קשר, אנחנו נגיד נוציא איזה שהוא קול קורא שמדבר על אזורי פריפריה, על פיתוח א', לצורך העניין, וכנרת זה סוג הקנדידטים, המכללה מבחינת הפעילות שהיא עושה היום, זה מאוד מתלבש על מה שהם עושים כבר היום והקשר הזה, מה שציין חבר הכנסת מיכאל, זה בדיוק משהו שהוא קריטי כי להם יש את המהנדסים שאם אתה תתפוס אותם זהו, זה כבר יבוא לכאן, כי יהיה לך את כוח האדם

מיכאל ביטון: אני גם רוצה להסביר עוד משהו, כשיש מה שנקרא אקו סיסטם של הייטק חברות באות

מיכאל ביטון:  יש 100 חברות, יבואו 200, אין פה אקו סיסטם, הראשונים יהיו חלוצים, הראשונים זה העירייה והמועצה האזורית ואיזה יזם מקומי, חברה קטנה

מיכאל ביטון:  איך עשינו קצת הייטק בירוחם? תורם, בניין, מט"ח, הביא, חברת תוכנה, אפליקציה ללימוד תכנות, ארבע-חמש חברות

מיכאל ביטון:  על זה אני מדבר, הפיתוח הכלכלי, ה-100% זמן, זה הדבר שאמורים, כשיהיה לכם את הראשון אז גם יהיה לכם מה להראות

מיכאל ביטון:  כשיש שם מקום של 10,000 מטר, אבל ה-1,000 מטר הראשון בנוי זה עושה חשק

מיכאל ביטון:  אין לכם גם את העוגן הראשון להראות פנים חדשות של הייטק

מיכאל ביטון:  לא יבואו הרבה הייטק כי הם פוחדים שאין להם אקו סיסטם, רק כאלה שובבים עם גב שאתה נותן להם, עם שותפות אזורית, מישהו אמיץ, הראשון שקופץ למים

דב יוסף: כמו שאמרנו, במרחק של 35 דקות נסיעה אנחנו פה 600,000 תושבים

מיכאל ביטון: כן, אבל עוד לא הכניסו גול ראשון

דב יוסף: לכן אנחנו צריכים עזרה של המדינה

ניסים ואטורי: יש איזה בעיה בקליטה פה, צריכים לשנות אולי פאזה

ניסים ואטורי:  כמו שהוא אמר, אני מסכים עם חברי מיכאל ביטון, צריך לבנות בניין להשכרה ברמה קצת יותר מתקדמת, יש כאן בבית חולים פורייה את מרכז השיקום החדש, הוא רוצה לקלוט 450 עובדים והוא רוצה מקום לשים אותם, שיישנו, הוא רוצה בתים, הוא רוצה דירות

קריאה: רק הערה, זה היה מיועד ל-200 אוקראינים שהתעכבו בגלל המלחמה

ניסים ואטורי: אני לא יודע, אני יודע שהוא רוצה לקלוט עובדים

ניסים ואטורי:  הייתי בסיור בבית החולים והם רוצים מקומות לגור

ניסים ואטורי:  דרך אגב, הם דילגו עליכם ובאו לגולן וחיפשו בכל מיני מקומות כאלה

ניסים ואטורי:  אז אולי תיקחו את זה כפיילוט ובוא תנסה לראות איך אתה מחבר את זה

ניסים ואטורי:  כשתחבר את זה אז גם ההייטקיסטים יבואו אחר כך

מיכאל ביטון: צריך בתים אטרקטיביים לאנשים האלה

דב יוסף: הבתים האלה שאנחנו מדברים עליהם כאן, זה עניין של רמ"י, זה בכלל לא שלנו

מיכאל ביטון: אין לא שלנו, הכול שלך

מיכאל ביטון:  מה שאתה לא תטפל הוא לא שלך

לבנת דהן: אני חושבת שהציבור הזה פחות מחפש בתים, הוא יותר מחפש קהילה, חינוך, דברים כאלה

לבנת דהן:  הוא חושש שבטבריה יש לו פחות - - -     

מיכאל ביטון: אז תעשו לו נופי כנרת

קריאה: אני מחבר אותך למה שאמרת בוועדה הקודמת, שהמדינה נתנה מענקים, אבל הם הלכו אל המקום הלא נכון

מיכאל ביטון: נכון, אבל רשות החדשנות לא רוצה שאני אספר את זה, אנחנו עם הפנים קדימה

קריאה: אז אתה צריך לדייק אותה ובהמשך לוועדה הקודמת שהייתי שם כנציג של טבריה נראה לי שזה המסלול הנכון

מיכאל ביטון: אני רוצה לסכם, סיכום ביניים כי אנחנו ממשיכים

מיכאל ביטון:  בדיון הזה בכנרת אתה צריך להיות איתי, נחשוב אולי נעשה מיזם, איזה שלוחה שלהם אצלך, בוא נחשוב על כיוונים

דב יוסף: מה שיש בכנרת זה התחלות של סטרטאפים, זה לא יפתור את הבעיה

דב יוסף:  זה בסדר, זה טוב, אנחנו רוצים שיהיה, לא רוצים להתחרות בסטרטאפים שיש שם, זה סטרטאפים רגילים

דב יוסף:  אנחנו חייבים מסה

סלעית לב: הסטרטאפים גדלים והם מחפשים מקום ולך יש שטח, להם אין

דב יוסף: יש להם שטח בלתי מוגבל

סלעית לב: אבל השאלה אם הם ירצו חיבור לאיזה שהיא עיר, מקום שקצת יותר עם תשתית - - -     

מיכאל ביטון: לא, אתה מחכה למפעל הגדול הזה, הוא לא יבוא

דב יוסף: למה? איך הגיע אינטל לקרית גת?      

מיכאל ביטון: בסדר, פעם ב-30 שנה זה קרה

דב יוסף: אנחנו צריכים פעם ב-30 שנה

דב יוסף:  זה מה שאני רוצה, פעם ב-30 שנה, לא יותר

מיכאל ביטון: אין בעיה, אז העצה שלי אליך, תעבוד על הדבר הגדול, אבל אם תביא עשרה קטנים שינית את פני טבריה

מיכאל ביטון:  אם תביא עשר חברות של עשרה עובדים של תוכנה שינית את טבריה כי העשרה האלה זה אקו סיסטם, זה מיני אקו סיסטם, ונתחיל סיפור בטבריה, עשר חברות פה, קטנות, עזוב אותך מפעל גדול

מיכאל ביטון:  תנסה את המפעל הגדול, זה לא נופל מהשמים, אבל מיזמים קטנים יכולים להצליח

דב יוסף: אני לא יכול לעשות לבד בלי עזרה של הממשלה

מיכאל ביטון: שום דבר אתה לא לבד, הממשלה צריכה לעזור לך בכול, אבל המנוע והחזון זה מקומי והעיסוק זה שלכם

דב יוסף: לכן פתחתי ואמרתי שטבריה נמצאת במטרופולין, נמצאת ממש במרכז, כלומר לא תהיה לי בעיה של כוח אדם

דב יוסף:  כולם פוחדים מכוח אדם, אני לא מרוחק כמו דימונה, או אני לא מסעדֶה או קרית שמונה

דב יוסף:  אנחנו נמצאים פה בטבריה שברדיוס של 35 דקות נסיעה אני מגיע ל-600,000 תושבים

דב יוסף:  כולל הקריות, הקריות מפה זה 35 דקות נסיעה

דב יוסף:  זה מדהים, אבל זה המרחק שיש היום, עם מערכת הכבישים שקיימת

דב יוסף:  רמת הגולן, קרית שמונה, בית שאן, אנחנו המרכז שלהם, ולכן אני אומר שהמדינה צריכה להגיד שהיא הולכת לעשות את מעשה קרית גת, את אינטל קרית גת, מביאה לפה אינטל כזה

מיכאל ביטון: אין בעיה, תעבוד על הדבר הזה, אבל אל תשלול את האפשרות האחרת

דב יוסף: לא שוללים שום דבר

מיכאל ביטון: אני גם רוצה להגיד לך שלמדנו הרבה בוועדת כלכלה, ש-80% מהכלכלה הישראלית תלויה בעסקים קטנים ובינוניים, בכלל לא בעסקים הגדולים, ומדד העסקים הקטנים בישראל מראה איפה יש איכות חיים

מיכאל ביטון:  בגולן זה יוצא מן הכלל

מיכאל ביטון:  ככל שאתה סוציואקונומי נמוך כמות העסקים שלך נמוכה, ככל שאתה סוציואקונומי גבוה השכיחות של העסקים הקטנים גדלה, היחיד חריג זה הגולן, הוא בסוציואקונומי לא גבוה, אבל עם הרבה עסקים קטנים

מיכאל ביטון:  בגלל הבידוד הוא נאלץ לייצר לעצמו פעילות כלכלית

מיכאל ביטון:       אני מציע לך לשנות פאזה ולעבוד בשני מסלולים, על מפעלים גדולים ורעיון גדול, אבל על רגל בדלת, על הראשונים

מיכאל ביטון:  כשהתחלתי עם חברת הייטק קטנה בירוחם או שתיים-שלוש חברות סיפרתי סיפור חדש של עיר

מיכאל ביטון:  חמש-שש חברות של עשרה עובדים זה יוצר נרטיב, משם, מהחדשנות ומהשותפות איתם ומעוד רעיונות אתה יכול בשלוש-ארבע שנים להביא את החברות האלה

מיכאל ביטון:  במקביל למאמץ להביא מסה

מיכאל ביטון:  אבל אתה צריך סיפור לעיר הזאת

מיכאל ביטון:  תרים 300-200 יחידות לסטודנטים לגור, חלקם כבר גרים אז הם יכולים לעבוד כמתכנתים, וארבע-חמש חברות כאלה בבניין ראשון של 2,000 מטר יש לך מה לספר

מיכאל ביטון:  זה יוצר מציאות, העוגנים הקטנים האלה

מיכאל ביטון:       אנחנו צריכים להמשיך לתחנות הקטנות שלנו

מיכאל ביטון:  תן לי לסכם ואז תראה את הסרטון ונרוץ מהר למקום הבא

מיכאל ביטון:  אנחנו רוצים להודות לראש העיר בועז יוסף ולצוות שלו על הסקירה המאלפת וההדגמה איך בנחישות לוקחים מקום שיש לו אתגרים סוציואקונומיים ומקום שנפגע במשברים של תחלופה מנהיגותית וחוסר יציבות מוניציפלית לתקווה ולהתקדמות ולמדדים חדשים של הקטנת גירעונות, הקטנת חובות, תקציב מאוזן

מיכאל ביטון:  אפשר לאזן תקציב ולהרוג עיר, התקציב מאוזן, אבל ההשקעות בפיתוח גדלות, הסכם הגג נותן פה מסה של עבודות פיזיות והיציבות הפיננסית מאפשרת לשפר איכות חיים לצד ההתקדמות שלוועדה הקרואה יש אתגר להמשיך את העבודה הזאת ואנחנו בכנסת ובממשלה צריכים לתמוך בכם ולהיאבק בכל אחד שחוסם את העתיד ואת הפיתוח של טבריה

מיכאל ביטון:       הפיתוח הכלכלי הוא דרמטי פה, בלי נכסים מניבים לעירייה ובלי תשתית כלכלית שתומכת פה את התיירות ובלי הליכה לעולמות כלכליים שהם לא רק תיירות, כמו הייטק ויזמות, אין עתיד לטבריה

מיכאל ביטון:  ההשקעה לצעירים, גם במעונות סטודנטים, גם בתכניות למשפחות צעירות ובתים לצעירים, לנצח את חסמי התכנון, כמו הבעיה פה עם בניין העירייה, כמו תמ"א 38, שהיא לא כלכלית, ועוד הגבלות בשל העובדה שטבריה היא עיר עתיקה וחלים עליה רגולציות חמורות יותר ממקומות אחרים

מיכאל ביטון:       בעולם של הזהות וגאוות המקום, צריך לייצר את אותם 12 פעימות של תרבות וזהות, מרתון, גלישה, פסטיבל, אוכל, כל חודש משהו טוב קורה בטבריה, שיידעו שטבריה משנה את פניה

מיכאל ביטון:  אנחנו נעסוק בסוגיה של הארכיאולוגיה הלא מנוצלת כאן, נביא אותם לוועדה

מיכאל ביטון:  אני מבקש מרשות החדשנות שנחשפת לעיר פה ובפגישת עומק, והמשך היום עוסק בדברים האלה, לחשוב על איזה הנחיה וליווי של העיר שתהיה לה הצלחה ראשונה מול רשות החדשנות, בין אם זה תיווך של גורם שרוצה לעשות משהו ומחפש את המקום ומקבל את ההשקעה מכם, אבל ההתניה היא להתמקם פה, לייצר פה איזה עוגן ראשון של פעילות הייטק או יזמות

מיכאל ביטון:       כל הדברים האלה זה משימות שלנו בוועדה בכלל, וניסים בתחום שלו, ואני חושב שכל הבית מגויס לטבריה

מיכאל ביטון:  יש פה את טרבלסי ואחרים שיודעים לעבוד איתנו

מיכאל ביטון:  זה סיכום ביניים ואנחנו הולכים ליעד הבא

מיכאל ביטון:  תודה רבה

מיכאל ביטון:       (הקרנת סרטון)

מיכאל ביטון:          (בהמשך הסיור)     

אלעד שמיר: רצינו להראות לכם שמה שאנחנו מדברים במצגות זה לא מצגות, זה מציאות בהתהוותה

אלעד שמיר:  מיכאל, דבר ראשון, המון תודה שבאת, המון המון תודה

אלעד שמיר:       בסוף זה להשתמש בכלים טכנולוגיים כדי לייצר כאן מנוע צמיחה לאומי

אלעד שמיר:  אנחנו רוצים להפוך את המקום הזה לאבן שואבת, את המקום הזה, אני אומר, את המרחב הזה, שכולל את טבריה ואת בית שאן ואת הגולן ואת עפולה, צריכים להתרכז כאן על בסיס דברים שיש כאן על באמת, ידע אמיתי שיש כאן, גם באקדמיה מבחינת המים, אנרגיה וטכנולוגיה, וגם בצמח שיש בו חקלאות מתקדמת על כל שרשרת הערך ובצמח מבחינתי זה גם הקהילה, זה לא רק מפעלים, מפעלים בבעלות הקהילה, ולשים את הכול ביחד במקום אחד ולייצר אבן שואבת ברמה הלאומית סביב חקלאות מדייקת, מים, אקלים ואנרגיה

אלעד שמיר:       עכשיו אנחנו צריכים לכנס את הכול לכאן

אלעד שמיר:  אנחנו אחרי ארבע וחצי שנים של עבודה

אלעד שמיר:  בארבע וחצי השנים של עבודה, אני אציג לכם את זה אחר כך במרכז החדשנות, בנינו שבע חטיבות של פיתוח טכנולוגי עבור הון אנושי

אלעד שמיר:  גולת הכותרת זה כאן, זה 7,000 מטר כמעט של מרכז חדשנות ומדע, כמעט 3,000 מטר של מעבדות ועוד 3,000 מטר לתעשיות מתקדמות ששם יהיה גם חינוך, גם מיזמים, גם סטרטאפים, גם חברות, גם מרכז מבקרים וגם חברות, כמו אלעד, שיתפסו כאן את המקום ויפרחו כאן

אלעד שמיר:  המטרה שלנו להשתמש בכלים עסקיים לפתח את המרחב

אלעד שמיר:       אלעד לוי, שהוא גם חבר והוא גם אח והוא יזם מהטובים בישראל, שהקים חברה בעשר אצבעות בתל אביב, שעשה רובוטיקה לדיפנס ופתח מפעלים בארה"ב וכל הרובוטים באפגניסטן הוא ייצר בתל אביב, הצלחנו למשוך אותו לפה בעבודה קשה של איזה שנה ולהראות לו את הערך שיש פה, להתחבר עם צמח, להתחבר עם החקלאות

אלעד שמיר:  מנש, שהוא בסוף המקום האסטרטגי כאן במרחב, ראה את זה כעתיד של החקלאות במרחב, נכנס איתו כשותף, הקמנו כאן את ההאב הראשון, הוא מתחיל להרים פה את הרובוטיקה, יש לו צוות של ארבעה-חמישה מהנדסים, אנחנו הולכים השנה לגייס כסף לאירוע הזה

אלעד שמיר:       זו חברה אחת שתצמח

אלעד שמיר:  וכמוהו אנחנו רואים 300 סטרטאפים בשנה

אלעד שמיר:  אנחנו עובדים עם 40 בכל שרשרת הבשלות והשאיפה לעשות כאן אבן שואבת שמחברת את הכול ברמה הוליסטית

מיכאל ביטון: אתם משקיעים ב-40?      

אלעד שמיר: חלק משקיעים וחלק לא, מה שטוב, מה שעובד

מיכאל ביטון: אבל יש השקעות?      

אלעד שמיר: כרגע עד היום הושקעו במיזמים שאנחנו דוחפים 70 מיליון דולר, אבל מה? אנחנו צריכים כאן את המדינה

אלעד שמיר:  בינתיים עשינו את זה בתיווך של האקדמיה, של התעשייה ושל קק"ל, הגענו לגבול שלנו, יש כאן תשתיות, מנש יספר עוד רגע, הוא הולך לעשות כאן שדרת חדשנות מטורפת, למי זה? למרחב

אלעד שמיר:  זה עזרה בתשתיות, זה עזרה בהשקעות

אלעד שמיר:  רשות החדשנות יודעת להשקיע, במי? בלקוח הקצה

אלעד שמיר:  היא יודעת להשקיע בו, בפלטפורמה שמושכת אותם, שמטפחת אותם, שמחברת להם שחקנים אסטרטגיים

אלעד שמיר:  אין יכולת כזאת בנקודת הזמן הזאת

סלעית לב: יש, יש, אמרנו, חכה עוד קצת, בקטנה

מיכאל ביטון: את נותנת לנו תקווה היום?      

סלעית לב: מה זה תקווה? א', אנחנו מכירים, כבר היו לנו כמה פגישות, בשבוע שעבר גם נפגשתי עם הבחור שלך

מיכאל ביטון: היכרות שלא הייתה בה העברת כספים

סלעית לב: לא, מה אמרתי לך? חכה, אנחנו בעבודה

סלעית לב:  בינתיים לא היה

סלעית לב:  מבטיחה, כמה חודשים, אני אמרתי לו גם בשיחה הראשונה, שמעתי את הפאשן ועצרתי אותו ואמרתי לו: חכה, אתה באג'נדה

סלעית לב:  אמרתי לך, במקום שאני יודעת שאני לא יכולה אני מראש שותקת, אבל כשאני יכולה אני אמרתי, בשיחה הראשונה אמרתי

אלעד שמיר: אבל מדובר פה באמת בהשקעות גדולות

אלעד שמיר:  אנחנו עד עכשיו גייסנו סדר גודל של 120 מיליון שקל, מסביב, ועבודות ושירות וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה, זה לקחת את זה לרמה הבאה, לעשות כאן פארק שהוא ברמה הלאומית, שמושך לכאן חברות בין-לאומיות, שמייצר כאן פרנסה לכל התושבים באזור, זה אירוע שצריך כאן מעורבות ממשלה, לקחת את זה לרמה הבאה

אלעד שמיר:  אנחנו עשינו את הצעד הראשון, בנינו את התשתית הראשונה שמוכיחה שזה אפשרי

אלעד שמיר:  ההוכחה הכי טובה זה האנשים המופלאים האלה של החקלאות האזורית ושל האקדמיה

מיכאל ביטון: עם השקעה?      

אלעד שמיר: בוודאי

אלעד שמיר:  ואני חושב שמי שהכי חשוב שידברו כאן זה בסוף קלמן ומנש, שהם הגו את הרעיון

מיכאל ביטון: אני רוצה לשמוע על החיבור לטבריה, מה אפשר - - - שתומך בחזון הזה

קלמן קאופמן: צריך להבין מה קרה פה, איך כל הארבע-חמש שנים האלה - - - כשמבינים את זה אפשר להעתיק את זה לטבריה

קלמן קאופמן:  אני לא חושב שהרעיון הוא לקחת מיזמים מפה ולהעביר אותם לפארק התעשייה, פארק התעשייה זה בניינים, אין להם שום חשיבות אם הם ריקים

קלמן קאופמן:  השאלה לבנות אנשים, אקו סיסטם של אנשים שצריכים לבנות מקום מתאים להם

קלמן קאופמן:  אני חושב שהקשר מאוד מברך, עם טבריה, מאוד, אנחנו גם במכללה וגם במרכז מאוד מעוניינים לשבת ולעזור לטבריה לבנות את הסיסטם כמו שנבנה פה

קלמן קאופמן:  זה הרעיון

קלמן קאופמן:       אני חייב להגיד שהיום הפרויקט הזה הוא פרויקט שבא מהאוכלוסייה של האזור, יש 20,000 תושבים באזור שכולם יודעים מה עושים, הם תומכים ועוזרים וצריך לעשות את אותו דבר בטבריה

קלמן קאופמן:  המקום הזה יהיה כמו יקנעם או כמו מת"ם

קלמן קאופמן:  שום דבר לא יעצור את זה, אבל יהיה בתחום שהיום ישראל לא מייצאת מספיק וזה התחום של טכנולוגיות חקלאיות ומזון

קלמן קאופמן:  זה מנוע צמיחה של ישראל בדיוק כמו סייבר ובדיוק כמו הדברים האחרים שאנחנו עושים

קלמן קאופמן:  שיתוף הפעולה הזה צריך להיות ברמה הזאת, הוא לא צריך להיות ברמה של בוא נעביר עוד שני עסקים, לעבוד ביחד כדי לבנות בטבריה אותו דבר

מיכאל ביטון: לא, אני לא רוצה לחשוב בקטן

מיכאל ביטון:  קלמן, מה שיש פה צריך להיות מאוכלס ומה שקיים פה צריך להישאר פה

קלמן קאופמן: פה זה יהיה מאוכלס רק כשזה ייגמר

מיכאל ביטון: אבל כשאנחנו רותמים את טבריה, שהיא פשוט תבין שזה טוב גם לה, אבל אני רוצה בסוף שיהיה לנו גם עוגן מכל סוג בתוך טבריה, זה יכול להיות באגרוטק או במשהו דומה אחר שאתם יכולים לפתח יחד

קלמן קאופמן: בהחלט

מיכאל ביטון: יש להם עולמות תוכן אחרים שאפשר לזהות איזה הזדמנות

קלמן קאופמן: עולם התוכן במזון ובאגרוטק הוא כל כך גדול שזה יכול להעסיק את כל מדינת ישראל, זה שווקים של טריליוני דולרים

קלמן קאופמן:  זה שאנחנו נעסוק בו וגם בטבריה באותם התחומים זה לא תחרות, זה רק לטובה

מיכאל ביטון: יפה

מיכאל ביטון:  ראש העיר, מה אתה אומר?      

דב יוסף: אפשרי בהחלט, רק אני אומר שוב, אנחנו צריכים את אותם יזמים שיבואו אלינו, אנחנו נכבד אותם בצורה הכי חזקה שיכולה להיות

מיכאל ביטון: מה שמספרים לך פה שהאזור הוא היזם, מסוג מסוים

דב יוסף: לא, אבל אצלנו יש את השטח, הלוקיישן אולי הטוב ביותר שיכול להיות

דב יוסף:  אנחנו נמצאים בלוקיישן ליד טבריה עלית שם, שזה נמצא עשר דקות מצומת גולני ואתה לא נכנס לפקקים, לא נכנס לשום מקום ואני ברדיוס של 35 דקות נסיעה, מכיל 600,000 תושבים

קלמן קאופמן: זה יוצא מהכלל, אבל בחלק של הנדל"ן אנחנו לא חזקים, כלומר האכלוס של נדל"ן וזה אנחנו לא עוסקים, הרעיון שלנו הוא לאכלס את הנדל"ן עם הכנסות מאוד גבוהות, ולא סתם הכנסות, הכנסות גבוהות, כמו בתל אביב

קלמן קאופמן:  300,000 דולר לשנה לאדם, 200,000 דולר לשנה לאדם, בשביל זה צריך לבנות מסגרת שמושכת את היזמים

קלמן קאופמן:  אני חושב שאולי היום זו ההזדמנות להתחיל לשתף פעולה

קלמן קאופמן:  אנחנו נעבוד איתכם כדי להעביר לכם את הידע שלנו איך בונים את זה, ובצורה הזאת, כיוון שכבר יש קהילה כזאת אפשר להתחיל לשתף אותם ואז יבואו אנשים

קלמן קאופמן:  אנחנו לא יכולים להתחיל בלשווק את המבנה, אנחנו יכולים להתחיל לשווק את הרצון של היזמים לבוא לכאן

מיכאל ביטון: קודם כל לגבש איזה חזון של טכנולוגיה ויזמות בטבריה

קלמן קאופמן: כ-40%-30% מהסטודנטים של המכללה באים מטבריה, הם היזמים הכי טובים שיש לנו פה, כולם עובדים, יש מיזמים שכבר התחילו פה - - - או פה או בטבריה

קלמן קאופמן:  אז אנחנו נשווק להם גם את טבריה, אין פה עניין של תחרות, נחבר את הכול, הכול ביחד

קלמן קאופמן:  אני לא חושב שיש חוסר, אני באמת מאמין שלא צריך להיות –     דרך אגב, אני לא יודע אם שמתם לב, אבל בשתי הקומות הראשונות יושבות מעבדות, מאיפה המעבדות? של המכללה

קלמן קאופמן:  במקום לבנות את המעבדות שזה מעבדות לימוד בתוך המכללה שנמצאת 500 מטר מפה, הוחלט עם מנש לבנות אותן פה

קלמן קאופמן:  כלומר עכשיו הסטודנטים יהיו בקשר ישיר עם התעשייה, המעבדות שמשרתות את הסטודנטים גם משרתות את התעשייה האזורית

קלמן קאופמן:  כלומר הרחבנו גם את המכללה לקמפוס, אבל הרחבנו גם את התעשייה האזורית לתוך האקדמיה וצריך לעשות את זה עם טבריה

מיכאל ביטון: יפה, אתה הבאת חזון מדהים לטבריה, רק צריך לפתח אותו

מיכאל ביטון:  אני שמח שראש העיר פה, כי אנחנו רוצים לחדש את הקשר הזה

מיכאל ביטון:  דיברנו הרבה אצלו על כמה חשוב לו שיהיו צעירים שיישארו בעיר, עם יזמות, עם הזדמנות תעסוקתית טובה

מיכאל ביטון:  הוא חשב על מפעלים גדולים, שזה חלום טוב, כמו אינטל וכו', אבל אני אמרתי לו בוא גם נלך בקטן, עשר חברות הייטק של עשרה מתכנתים לפעמים יותר טוב ממפעל גדול

קלמן קאופמן: זה נכון והמפעלים הגדולים באים אחר כך

קלמן קאופמן:  אני תעשיין, אני קשור עם אינטל מכיוון שמכרנו חברה לאינטל, אבל הקמנו מספר מיזמים מאוד גדולים והמיזמים האלה, שהם רובם יושבים בתל אביב או ברחובות, הם לא יבואו לכאן אם אין כוח אדם מתאים

דב יוסף: זה מה שאני מנסה להסביר, אני מנסה להסביר לכם שני דברים

דב יוסף:  האחד, הלוקיישן שלנו הוא לוקיישן מצוין, הלוקיישן שלנו זה ברדיוס של 35 דקות נסיעה אני מגיע ל-600,000 תושבים

דב יוסף:  זה אחת

דב יוסף:  מתוך 600,000 התושבים אתה יכול למצוא כוח אדם כל מה שאתה רוצה

דב יוסף:  שתיים, יש מאות מהנדסים, אנשים מוכשרים, שגדלו אצלנו בטבריה, בגליל תחתון, לא חשוב, ונאלצו לנדוד למרכז

דב יוסף:  הם יחזרו חזרה, ברגע שיהיה להם פה מקום לעבוד הם יחזרו חזרה, הם שבויים שם

דב יוסף:  אני אמרתי למיכאל, להערכתי, והיא די מבוססת, 75% יחזרו, 25% ירצו את הבוהמה של תל אביב, אבל 75% הם שבויים

קלמן קאופמן: אנחנו כבר רואים את זה, אנחנו רואים את אלה שחוזרים

דב יוסף: לכן אני אומר שאנחנו כן צריכים את אותו עוגן הגדול הזה בסיוע של הממשלה

דב יוסף:  איך אמרתי לו? איך אינטל הגיע לקרית גת, יום אחד בא מנכ"ל אינטל ואמר: ואללה, יש איזה חור במדינת ישראל אני אלך לשם? לא, הוא לא עשה את זה, באו שכנעו אותו בכסף

דב יוסף:  אין ברירה אחרת חוץ מאשר לבוא למפעל גדול של תעשייה אווירית ולהגיד לה בואו ניקח חלק, נתח אחד מכם, ונעביר אותו לצפון, כן, תקבלו מענקים, כן, תקבלו כסף לזה, אבל הוא ישרת לא רק את טבריה, את טבריה, עמק הירדן, גליל תחתון, קרית שמונה

מיכאל ביטון: אתה יש לך צורת חשיבה אחת ואתה צריך לשחרר אותה למקום אחר

מיכאל ביטון:  על המפעל הגדול אינטל אני אעבוד איתך עליו, אבל אינטל בא פעם ב-40 שנה, כל שנה קמות מאות חברות הייטק, מספיק שיקומו אצלך חמש או עשר חברות קטנות של מתכנתים, משהו מזה יכול לגדול יום אחד גם לאינטל, יכול לגדול גם למשהו אחר

מיכאל ביטון:  אז עכשיו מה שאנחנו מדברים פה זה אזור שלא מחכה לממשלה, אזור של קהילה עסקית, קהילה אקדמית, קהילת יזמים, מוניציפלי נותנים גב למיזם משותף שבסוף מניב לאזור חברות ומפרקים את הגבולות בין אקדמיה לחקלאות, לעסקים, מפרקים את הגבולות

מיכאל ביטון:       צריך גם לפרק את הגבולות בין טבריה למועצות האזוריות, לפרק את הגבולות האלה

מיכאל ביטון:  אני כל כך אהבתי שהוא אמר, יכול להיות שלטבריה יש בתוך זה חזון משלה, שרוצים לדבר עליו, לבנות אותו, לא להלביש את מה שעשינו פה על טבריה

מיכאל ביטון:  לחשוב על טבריה ולייצר מה שיצרנו כאן

קלמן קאופמן: אני לא חולק על זה שצריך עזרה של ממשלה, כלומר ההתחלה של הפעילות פה הייתה על בסיס הכלכלה המקומית, כולם, לא קיבלנו, אבל זה קצת שונה כשמדברים על עיר

קלמן קאופמן:  אני חושב שהסטרט, ההתחלה, של הפעילות בעיר צריכה הרבה יותר תמיכה כלכלית מאשר מה שאנחנו עושים פה

מיכאל ביטון: אפשר גם את זה

קלמן קאופמן: אני חושב שצריך גם וגם

מיכאל ביטון: יש לו נקודות אחיזה, הוא יכול לגייס כסף שאתם לא יכולים לגייס, הוא יכול לגייס ממשרד הפנים כמה עשרות מיליונים למיזמים כלכליים כי יש לו מסלול כזה של עיר בהמראה, לכם אין את המסלול הזה, יש פה איזה ווין-ווין שהוא יכול להביא מהמדינה מה שאתם לא תוכלו להביא, בזכאות שלו, בסוציואקונומי שלו ולכם יש ידע והתארגנות ואיזה יציבות וצורת התנהלות שצריכה לבוא לטבריה, לשותפות בין מגזרית

מיכאל ביטון:  הדבר הזה, אנחנו לא מייצרים אותו פה היום, מה שאני מנסה שבועז יקשיב, שימשיך לעבוד על המפעל הגדול, אבל בסוף מה שמנצח – איך אני עשיתי שינוי בירוחם? עם חברה של ארבעה מתכנתים, אז הם הפכו ל-40 ומטריקס קנו אותם

מיכאל ביטון:  ואז עוד חברה ועוד חברה קטנה וזהו, ויש לי 200-100 עובדי הייטק בירוחם, וזה היה בקטנה, זה מאפס ל-200

מיכאל ביטון:  אנחנו צריכים את טבריה מאפס ל-400, אבל בכמה חברות ובהבנה של יתרון שיכול להיות לכך

מיכאל ביטון:  זה משהו שאתם צריכים לעשות אחר כך

מיכאל ביטון:          (בהמשך הסיור)     

אלעד שמיר: נתחיל

אלעד שמיר:  נתחם את השיח

אלעד שמיר:  יש כמובן את המצגת, אבל עכשיו אני מסתכל על כל הפורום, דבר ראשון, כל הפורום מכיר, מיכאל אתה היית כאן כבר, קיבלת מצגת, רינת פגשה אותנו בחודש האחרון ארבע פעמים, הייתי בסוף מתחם לפרקטיקה

אלעד שמיר:      אני אלעד שמיר, מנכ"ל המרכז לחדשנות, שזו החברה המשותפת של קק"ל, האקדמיה, כנרת וצמח

אלעד שמיר:       המטרה השנייה של הפורום, כמו שאני רואה אותו, כי אין לנו מה להציג עכשיו מחדש, כי אתם מכירים את המודל המיוחד הזה לייצר כאן צמיחה

אלעד שמיר:  אנחנו אל מול מערכות הממשלה לא הצלחנו כל כך, אנחנו לא מצליחים לפרוץ את זה, משני היבטים, האחד, נורמטיבית, אנחנו אוהבים לשדר עוצמה, שאנחנו מחברים את הארגונים הרציניים המשמעותיים מהמרחב ואנחנו דוחפים קדימה

אלעד שמיר:  אנחנו היינו מאוד רוצים לעשות את זה יותר חזק, יותר גדול, ברמה הלאומית, ואנחנו מאמינים שאפשר

מיכאל ביטון: עד היום לא הייתה לכם פריצת דרך עם רשות החדשנות?      

אלעד שמיר: עם אף רשות

מיכאל ביטון: אז עכשיו היא אומרת שיש סימני נפט ואולי השנה תהיה הצלחה, אתם כבר מהדקים את הקשר

מיכאל ביטון:  אנחנו רוצים להכניס גול

מיכאל ביטון:  הפגישה הזאת היא גול ראשון

מיכאל ביטון:  תן רקע, מה שאתה רוצה, איפה היינו, מה המצב, לאן פנינו, בסוף מה אתם תגישו להם, מה אתם תניחו מול העיניים שלהם

מיכאל ביטון:  ממש קונקרטיזציה של ההגשה, מה הדבר שתניחו בפניהם והם ישיבו לכם אם זה עולה בקנה אחד ומה הסיכוי של איך שהצגת את זה ומה צריך לשנות

סלעית לב: ואני רוצה להוסיף לפרוטוקול, אבל לא רק, שהתדירות וההתכנסות והפעילות סביב הוועדה הוא מאוד משמעותי ועוזר

סלעית לב:  בהחלט, גם בתוך הבית

מנשה שלום: מיכאל, אני אגיד דווקא אליך כמה מילים ואני דווקא אתחיל מזה שאיך שראית אותי אמרת: האיש ששונא פוליטיקאים

מנשה שלום:  אז זה ממש לא, אנחנו לא במקומות האלה

מנשה שלום:  בוא נגיד שאני באופן אישי, אני לא יכול לדבר על כולם, אני שבע מהביקורים של הפוליטיקאים, כי אין פוליטיקאי, מהיום שיצאנו לדרך, שלא היה פה

מנשה שלום:  כולם היו פה והתוצאה היא תוצאה אפס

מנשה שלום:  אלעד נותן לנו כל מיני כתרים עם הגופים החזקים במרחב, אבל גם לגופים חזקים בעשייה שלהם יש תוחלת והתוחלת היא לא ארוכת טווח

מנשה שלום:  לשמחתנו אולי טיפה הארכנו את התוחלת על ידי הכניסה של קק"ל דרך תכניות עבודה שלהם ולהיות חלק מהם

מנשה שלום:      אני רוצה לספר לך קצת מאיפה התחלנו

מנשה שלום:  ודרך אגב, אני מאוד מעריך, אני אגיד את זה פה בפורום, אולי אתם לא יודעים, אבל אדון מיכאל ביטון בא לביקור לילי אצלי ואנחנו הסתובבנו בדיוק במקום שעמדתם, אני לא זוכר באיזה שעה, יכול להיות שזה היה בעשר בלילה או בעשר וחצי בלילה, וכל מה ששמעתם הוא קיבל את זה ממני בשעה עשר וחצי בלילה והוא סיפר לי שזו הכנה לביקור הזה

מנשה שלום:  בזה אני בטח רואה ניצנים של רצינות

מנשה שלום:       אבל אני אגיד לך איפה יכולה להיות המלכודת, מיכאל

מנשה שלום:  כשהשיחה הראשונה שלי הייתה עם קלמן אף אחד לא דיבר במושגים של טבריה, רמת הגולן, עמק הירדן, קלמן בא ואמר דבר מאוד פשוט, הוא אמר, יש פה אקדמיה, יש פה מפעלים, יש פה בתי חולים, יש פה כמה גופים מאוד משמעותיים במרחב, הגופים האלה לא השכילו להתחבר ולעשות איזה משהו לטובת עשייה

מנשה שלום:  לא ידענו מה אנחנו אומרים אפילו, ואני יכול לספר לך שבתחילת הדרך, היה רק דיבורים, הרעיון היה בגדול

מנשה שלום:  באו אנשי המכללה, הם אמרו לי את הנתון הבא, ואם אני טועה תתקנו אותי, העובדות שקלמן הציג בפניי, הוא אמר שכל שנה מסיימים פה סדר גודל של בין 100 ל-120 סטודנטים במגמת הנדסה ואז הוא שאל אותי: מנש, כמה אתה חושב שמתוך ה-120-100, אני מדבר על לפני חמש שנים כשדיברנו, כמה נשארים במרחב? שאלתי אותו מה זה מרחב, הוא אמר לי בית שאן, עפולה, טבריה, רמת הגולן, עמק הירדן, מה אני אמרתי? 40-30, הוא אמר לי לא, נשארים שלושה, ארבעה, חמישה אולי

מנשה שלום:       אז הרעיון היה בגדול, וצריך גם לפעמים להיזהר מתפסת מרובה לא תפסת ואנחנו פה צריכים לחשוב, ועוד פעם אני אומר, חבל שבועז לא נמצא פה, כי בועז לכשעצמו איש יקר לנו ואנחנו גם ידידים, הרעיון בגדול היה כזה, שיש לנו פה עוד איזה מרחב

מנשה שלום:  זה כולה כמה דקות נסיעה, קוראים לו בית שאן

מנשה שלום:  צפונית אלינו, כמה דקות נסיעה מכאן יש פה עוד עיר גדולה, קוראים לה טבריה

מנשה שלום:  אני לא אכנס ואספר מה זה טבריה ומה זה בית שאן, כל אחד מכם שיחשוב לבד על שתי הערים האלה, אבל פה בתווך הזה יש עולם שלם, יש פה אקדמיה, יש פה בית חולים, יש פה את המעסיק הכי גדול בפריפריה, זה אנחנו, אנחנו מעסיקים קרוב ל-2,400 איש שברובם הם מהאזור, מועצות

מנשה שלום:       אמרנו, בוא ניקח את הדבר הזה, בוא נעבוד על הדבר הזה, קלמן ואני דיברנו, ונראה איך אנחנו הופכים להיות אבן שואבת לחבר'ה הצעירים שנמצאים פה בבית שאן ובטבריה, מפה לפה זה כולה 35 דקות נסיעה

מנשה שלום:  אני לא הייתי בעמק הסיליקון, אבל אני מניח שזה גם כן מרחקי הנסיעה שנוסעים

מנשה שלום:  35 דקות נסיעה, הדבר הזה יכול גם אבן שואבת לתוך הערים האלה, גם מבחינת תעסוקה, גם מבחינת דיור וגם מבחינת אופק

מנשה שלום:  זה נכון שגם נמצא בתוך הסיפור גם אנחנו ונמצאים פה רמת הגולן

מנשה שלום:  ומפה יצאנו לדרך

מנשה שלום:      ואני אגיד לך עוד משהו, זה לא היה בועז, אבל כשיצאנו לדרך, אני ישבתי עם שני ראשי הערים האלה, גם עם ג'קי לוי וגם עם רון קובי

מנשה שלום:  ואני אגיד לכם מה, וזה העולם שאתה אומר לי שאני באמת לא מבין בו, אחרי שבע דקות התפוצצה הפגישה, אתה יודע למה?      

מיכאל ביטון: ארנונה

מנשה שלום: ארנונה

מנשה שלום:  מנש, כל המטרה שלך שהארנונה תבוא לעידן, לעמק הירדן

מנשה שלום:  זה כל הסיפור והפגישה התפוצצה

מנשה שלום:  אז פה אנחנו גם צריכים להיזהר

מנשה שלום:  אין ספק שטבריה יכולה לעשות הרבה יותר ממה שאנחנו יודעים לעשות, גם חיבור עם הממשל, גם חיבור עם התקציבים

מנשה שלום:  אנחנו נמצאים במקום הזה, המקום הזה כשלעצמו, האקדמיה ואזור התעסוקה, הוא חלק מטבריה

מנשה שלום:  מה זה מפה? איך שהוא סיפר לך, זה בדיוק חמש דקות נסיעה, זה לא יותר מזה

מנשה שלום:  והוא אמר, נכון, מבחינה אסטרטגית זה מצוין, צריך לראות איך מחברים אותנו

מנשה שלום:  אמרת את זה יפה, גם חברות שלנו יכולות מפה לעלות לשם, השאלה איך עושים את זה בצורה כזאת עגולה

מיכאל ביטון: לדעתי קלמן יודע איך עושים את זה

מיכאל ביטון:  לפי מה שהוא אמר

מנשה שלום: דבר שני, מה שאנחנו עושים פה, ואתם נמצאים בתוך מרכז החדשנות והוא רק הלב של העניין, זה רק תחילתו של תהליך

מנשה שלום:  אנחנו לא יודעים לאן הוא יגיע, אבל הוא יכול להתפתח לממדים מאוד מרכזיים ומאוד חשובים לו בכל המרחב שתיארתי אותו ולא רק עמק הירדן

מנשה שלום:  אז צריך לראות איך הדבר הזה לא נעצר אלא ממשיך ואז קליפות הבצל יתווספו עם הזמן

מיכאל ביטון: אני יכול תגובה לפני ההצגה שלך?      

אלעד שמיר: מבחינתי עדיף לי שיח פתוח מאשר הצגה, כולם מכירים

מיכאל ביטון: בין השאר העולם שייך לאלה שהולכים הביתה והם לא יודעים הכול, אבל מוכנים לעשות צעד אחד קדימה

מיכאל ביטון:  הרבה אנשים רוצים ודאות ואיזה הבנה שהכול מונח לפניהם ואז הם מתחילים לפעול

מיכאל ביטון:  מה שאתם עשיתם פה זה קצת הפוך, תיארת את ההזדמנויות ואת המרחב ואת חוסר התקשורת, יצרתם תקשורת, חשבתם בקטן, חשבתם בגדול, פתאום גיליתם את המיקוד, עם הזמן זה קיבל מיקוד ואתם עדיין אפילו לא קוצרים פירות, זה רק השקעות כמעט

מיכאל ביטון:  אין פה פירות, יש פה השקעות

מיכאל ביטון:  זה תהליך שלא כל אחד בשל, גם כקהילה וגם כיחיד, לעשות אותו

מיכאל ביטון:       אם יש שותף אפשרי זה בועז, כי הוא לא על טיקט של פוליטיקאי

מיכאל ביטון:  מועצה אזורית היא כבר בראש שלך, היא חקלאות עם הגינה והסוציואקונומי שלה יותר טוב, היא פנויה ליזמות, יש לה נכסים משל עצמה, ואם יש שותף אפשרי, כל השיחה שלי אצלו בבית הייתה שהוא מנהל את העיר טוב יותר, היא נקייה יותר, יהיה חינוך טוב יותר, אבל אין צעירים ואין פיתוח כלכלי, המשבצת הזאת היא שלכם

מיכאל ביטון:  הצגת הדברים ובניית הקשר אומרת שאתה בסוף יהיו לך רווחים מהדבר הזה

מיכאל ביטון:       לא, בסוף גם נגיע למרחבים שלך פיזית

מיכאל ביטון:  איך? אנחנו לא יודעים, בוא נלמד מה אתה צריך, מה יש לך

מיכאל ביטון:  ואז תגלו דברים שהוא יודע לעשות שאתם לא יודעים ולינקים

מיכאל ביטון:  הוא מקבל מהממשלה כל שנה עשר או 20 מיליון שקל ליזמות כלכלית

מיכאל ביטון:  הוא שם אותם היום במעגן סירות, בעוד איזה משהו, לא יודע, הוא יכול לבחור בך כמיזם כלכלי ואתה יכול לבחור בו ולהגיד: זה המרחב שלי, המכללה פה והחדשנות שם ואגרוטק שם ואצלו משהו אחר, אצלו מגורי הצעירים או המהנדסים ועוד מבנה ראשון לחברות שייצאו מפה לשם אחרי שיתבססו, אנחנו נניע לשם חברות

מיכאל ביטון:      זה מה שניסיתי לזרוע היום, רק התחלה של שיחה כזאת, אבל מהמקום שאתה רוצה לעשות אזוריוּת, שיתוף פעולה אזורי, יש לך אדם שהוא במצב הסוציואקונומי מספר 1 ויש לך אדם שהוא 10 ואדם שהוא 5 וה-1 נאבק על הקיום, שלא יהיו לו גירעונות ולא יהיו לו הלוואות וה-10 אין לו גירעונות והלוואות והוא שומר על מה שיש לו והוא חושב על העתיד, הוא פנוי למחשבות על העתיד

מיכאל ביטון:  ואז אתה קורא לו ואומר לו: תשמע, הכי חשוב זה העתיד ואזוריוּת, אבל הוא מנטלית נאבק על הקיום, אבל אתה אומר לו: אני איתך, מה הקיום שלך ומשם אני רוצה לזוז, אני מכיר במאבק הזה שלך

מיכאל ביטון:      אני חושב שיש פה פוטנציאל

מיכאל ביטון:  הלגיטימציה הממשלתית לשיתופי פעולה אזוריים של מועצה אזורית ועירייה או עיר פיתוח סוציואקונומי נמוך היא מקסימלית

מיכאל ביטון:  הלגיטימציה של מועצה אזורית חקלאית יחסית מבוססת לבוא בדרישות לממשלה היא מינימלית, יש לך התחייבות לרווח, התחייבות לעבוד איתו על מה שמאתגר אותו ומשם לצאת איתו למסע

מיכאל ביטון:       כשאתה קראת לשותפים פה, אז לכל אחד מהם הייתה אנרגיה פנויה ליזמות שאתה רוצה, כל אחד זה מוסד מבוסס ומצליח שאומר: אני רוצה להיות חדשני

מיכאל ביטון:  טבריה היא עדיין לא מוסד מבוסס ומצליח כארגון ואתה אומר לו בוא קפוץ לחדשנות

מיכאל ביטון:  הקפיצה הזאת זה דבר שצריך ללוות, אבל היא אפשרית, לא להתייאש ממנה

מיכאל ביטון:  גם בית שאן אותו דבר

מיכאל ביטון:  עוד לא הגענו לשם עדיין, אבל זה גם אותו דבר, אבל זה בא מהמקום של בוא ניפגש אצלך, מה האתגרים שלך, מה בעשייה שלנו רלוונטי לך, מה אתה יכול להביא ומוצאים את נקודת האחיזה

מיכאל ביטון:       ואני אומר לך שזה אפשרי ואל תוותרו על זה

מיכאל ביטון:  למרות שתרוצו קדימה, כי צריך לרוץ קדימה, שימו שם 4% מאמץ

מיכאל ביטון:  כי להגיד שטבריה איתכם באמת עד הסוף זה סיפור טוב מאוד בשבילכם, זה סיפור טוב למקום, מול ממשלה בוודאי

מיכאל ביטון:  גם חברתית, מכל אספקט זה סיפור טוב

מיכאל ביטון:  בינתיים קדימה

מיכאל ביטון:  לזה הבאתי אותו ואני גם אמרתי לו בפנים, אל תדבר על אינטל, דבר על דברים קטנים שצמחו מלמטה, כאילו כנס לראש

מיכאל ביטון:  אתם לא תוכלו להגיד כל דבר, אני יכול להרשות לעצמי

עידן גרינבאום: המהנדסים באינטל גרים בקרית גת?      

מיכאל ביטון: לא הרבה

עידן גרינבאום: בדיוק

עידן גרינבאום:  אז קרית גת, נכון, הקימו שם המועצות מסביב לקרית גת את אזור התעשייה, עכשיו קרית גת מקבלת את כל הכסף, חוגג ראש העיר, הכול בסדר, המהנדסים העלו את המחירים בלכיש, בכל הסביבה של סובב קרית גת, החבר'ה של אינטל

עידן גרינבאום:  אני מקבל לגמרי את מה שאתה אומר ואני גם מקבל ומסכים למה שאתה אומר לנושא של החיבור ולסוציו 4

עידן גרינבאום:  אנחנו סוציו 7, ברור שהתקציבים יילכו לטבריה ול-4, אבל - - -     

מיכאל ביטון: הצטרף אלינו חבר הכנסת ניסים ואטורי מהליכוד

עידן גרינבאום: מהגולן

מיכאל ביטון: מחויב לאזור הזה

ניסים ואטורי: אני עושה מה שאני יכול

מיכאל ביטון: אני שמח שאתה פה

מיכאל ביטון:  בדיוק מדברים על החשיבות להתחבר, גם לטבריה, גם לגולן, לייצר אזוריות סביב המיזם הזה, הוא עוד לא הוצג בפירוט

עידן גרינבאום: ומילה אחרונה רק

עידן גרינבאום:  הנושא הזה של לשתף פעולה עם טבריה

עידן גרינבאום:  קודם כל תזכור, טבריה זה מקום פחות יציב

עידן גרינבאום:  אם היית אומר לנו שבועז יישאר שם בטבריה ארבע-חמש שנים אז הייתי אומר יש עם מי לעבוד

עידן גרינבאום:  אני מזכיר לך, בשבע השנים האחרונות בועז הוא ראש העיר הרביעי שאני מחליף כבר, אז אני לא מתחבר אליהם כי זה פשוט משבר כי עוזבים, כל פעם בא מישהו אחר

מיכאל ביטון: אבל זה לא חייב להיות ראש העיר, יש שם גזברית צעירה ודינמית שמבינה מה זה פיתוח כלכלי ורוצה

מיכאל ביטון:  צריך למצוא פיבוט מקומי

עידן גרינבאום: הפער הגיאוגרפי הוא כל כך בטל בשישים וכל כך זניח, מבחינה גיאוגרפית מה זה משנה, כמו שאתה אומר, אם זה חמישה קילומטר לפה, חמישה קילומטר לשם, ברור לכולנו שכל פיתוח כלכלי אזורי טבריה צריכה ליהנות ממנו, נקודה

עידן גרינבאום:  על זה אין מחלוקת, ברור גם לנו

עידן גרינבאום:  כמו שבאזור התעשייה בקדמת גליל טבריה היא השותפה המרכזית למרות שהוא מחוץ לעיר, ועכשיו הוא גדל וברוך ה' יש שם המון ביקושים, הוא צריך להמשיך לגדול וטבריה צריכה ליהנות ממנו, אין ספק

אלעד שמיר: אני רוצה להציג, כי גם חבר הכנסת ניסים הצטרף אלינו

אלעד שמיר:  אתה לא מכיר אותנו, זה שלא היית כאן עדיין זה big no no

ניסים ואטורי: הייתי פה הרבה פעמים

ניסים ואטורי:  חנה, ראש הלשכה שלי, למדה פה תואר ראשון, באמצע תואר שני היא עזבה, אז הייתי פה בטקס הסיום והייתי פה באירועים אצלכם

אלעד שמיר: אבל במרכז החדשנות עדיין לא היית

אלעד שמיר:  אני ארוץ מהר כדי ליישר קו ובהסתכלות לעתיד אני הולך לעשות את זה יותר חזק ויותר טוב ויותר משפיע

אלעד שמיר:       זה הסטרטאפ האמיתי שלי, בעשור האחרון אני גר בגליל, בעמק יזרעאל, אשתי רופאה, אלו הרביעייה שלי ובאמת אני פועל ב-15 שנה האחרונות - - -     

ניסים ואטורי: איפה אתה גר?      

אלעד שמיר: ביפעת, עמק יזרעאל

אלעד שמיר:  כל העשייה שלי בקריירה הקצרה שלי של ה-15 השנים האחרונות עוסקת בציונות והקמה של מיזמים שהופכים להיות ארגונים גדולים שמשפיעים ברמה הלאומית

אלעד שמיר:       בעצם המקום הזה נבנה על שני צרכים, האחד, צורך לאומי, לחזק את ההתיישבות ואת מנועי הצמיחה במרחב הצפוני בפריפריה, והשני, לאור אתגר בין-לאומי של קיימות, של אקלים, של ביטחון מזון, ביטחון מים ושינויי האקלים

אלעד שמיר:  אנחנו מסתכלים באתגר העולמי הזה כהזדמנות ישראלית ובפרט הזדמנות במרחב הזה, למה? כי יש כאן ידע ויכולות משמעותיים בעולם החקלאות, בעולמות המים, בעולמות הטכנולוגיים, שאנחנו יכולים לקשור אותם יחד ולרוץ קדימה ואז בעצם לתת מענה לאתגר עולמי ועל ידי זה לפתח את המרחב הפריפריאלי, לא מתוך מקום של חולשה ושליחת יד, אלא להיפך, בזה שאנחנו מפתחים את הכלכלה האזורית המתקדמת

אלעד שמיר:       קשרנו לכאן שותפות, כל האסטרטגיה שלנו מבוססת על שותפות, אי אפשר לעשות שום דבר לבד ולאף אחד אין את כל הידע

אלעד שמיר:  באקדמיה כאן, סדר גודל של 5,000 איש לומדים, 2,500 סטודנטים לתואר ראשון, הפקולטה היחידה להנדסת מים פה, חמש פקולטות להנדסה ובית ספר להנדסה מפואר שיש כאן

אלעד שמיר:  יש כאן מכללה טכנולוגית להנדסאים שמכשירה את כל העתודאים, גם של חיל האוויר, או מרביתם, ויש כאן בית ספר בין-לאומי לחקלאות

אלעד שמיר:  יש כאן ידע, יש כאן הון אנושי, יש כאן חוקרים, רוב הסגל כאן מבוסס על הטכניון, צמח מפעלים שמנש נגע בו, ובעצם קק"ל וצמח

אלעד שמיר:       צמח, היתרון המרכזי שלהם, וזה משהו שאין בשום מקום אחר בישראל, אני יודע את זה, שזה מנהיגות של ארגון כלכלי שלוקחת אחריות על מהלך לאומי

אלעד שמיר:  הוא מסתכל הרבה מעבר לשורת הרווח, בטח שלו, בטח של המפעלים שלו, הוא מסתכל על הקהילה כאן באופן רחב, זה לא קיים

אלעד שמיר:  זה לא מתוך אחריות תאגידית, זה מתוך זה שהאג'נדה שלו היא להגדיל את העושר האזורי

אלעד שמיר:  זה ארגון מדהים שמנהל את כל שרשרת הערך והוא בבעלות הקהילה, מדרום עמק החולה ועד בואך בית שאן

קריאה: וגם ברמת הגולן

אלעד שמיר: גם ברמת הגולן, כל דרום רמת הגולן, זה בעלים שלהם

אלעד שמיר:  אז הוא מסתכל על double bottom line, גם לעשות חקלאות איכותית וגם איך אני מייצר עתיד לבעלי הבית, לקהילה, וזו הזדמנות להגיד שאפו ענק על המנהיגות

אלעד שמיר:  זה גם זמן שאול, בהיבט הזה של טיימינג, מי הם הלידרים בנקודת זמן

אלעד שמיר:  זה שיש לנו אחת, שתיים, שלוש זה טיימינג מדהים

אלעד שמיר:       המכללה האקדמית, גדעון, חזי, רוצים להגיד מילה?      

גדעון פת: אנחנו מכללה של האזור, מעל 60% מהאוכלוסייה - - -      

מיכאל ביטון: האלוף גדעון שפר

גדעון פת: אני עוסק בחינוך, הכול בהתנדבות, זה חלק מהחינוך, ולכן אנחנו גוף שמאגד סביבו את כל הרעיונות כאשר אנחנו מסתכלים על המקום המדהים הזה שאנחנו יושבים בו, אתם אלה שיושבים שם ורואים אותו, ואומרים: אותו אפשר לעשות למשהו יותר גדול ולכן מרכז החדשנות הוא חלק שלוקח את האקדמיה לכיוונים כאלה והחיבור בינינו לבינם, צריך עוד לעשות בו הרבה מאמצים כדי שיגדל ולמשל לכן בונים את הבניין שביקרתם בו קודם ואנחנו רוצים להגיע למצב שיש בו הנדסה

גדעון פת:       היום יש 700, אנחנו צריכים להגיע ל-1,300-1,200 בראייה עתידית כאשר מעל 50% מהלומדים שלנו הם בני החברה הערבית

גדעון פת:  בהנדסה יש לנו 40%, באחרים יש לנו 60% פלוס, בסך הכול אוכלוסייה ערבית מאוד מכובדת שבסוף לומדת פה מקצועות שאיתם אפשר לעבוד

גדעון פת:  להתחיל לעבוד, ואז בא הארגון המקומי ואומר: אנחנו רוצים שיישארו

גדעון פת:  לכן החיבור הזה יכול לייצר שגם מרמת הגולן אפשר לנסוע פחות לתל אביב וגם מבית שאן וטבריה והאזור אם אנחנו נצליח להקים פה, עם התעשייה שיש פה, היא מפוארת, להכפיל אותה, זה צריך לקרות

גדעון פת:  זה טוב למדינת ישראל, טוב לכולם

סלעית לב: אתם יודעים להגיד כמה מתוך הלומדים פה הם נשים סטודנטיות?      

גדעון פת: אנחנו יודעים להגיד, אבל זה לא אומר שזה מייצג

סלעית לב: לא, ברור

הילה ברקן: בערך 30% בפקולטה להנדסה הם נשים היום ובערך 67% בפקולטה למדע, חברה ורוח

אלעד שמיר: הילה, סמנכ"לית קשרי חוץ, ובעצם היא מנהלת את כולנו כאן

אלעד שמיר:  הילה ברקן המפוארת והמהוללת

גדעון פת: בוגרת מעוז

אלעד שמיר: קק"ל הצטרפו אלינו לפני שנתיים וחצי

אלעד שמיר:  אנחנו רצינו כאן מצד אחד יזם שיש לו כיס עמוק להשקיע בנדל"ן, רצינו להקים את פארק ההייטק שהיינו בו ולא רצינו מישהו שיחשוב רק לפי השקל, רצינו כאן מישהו שהאג'נדה שלו היא ציונית, היא לחזק את ההתיישבות, ולא רצינו להסיט את החזון מחזון ציוני לחזון נדל"ני, מעבר לזה שקק"ל היא הקרן הוותיקה ביותר בעולם שעוסקת באקלים, ייעור, קרקע ומים, אז גם יש להם ידע ונכסים רלוונטיים

אלעד שמיר:  רוב השטחים הפתוחים בישראל בניהולם

אלעד שמיר:  אירוע מאוד משמעותי, תחשבו על בטא-סייט לטכנולוגיות בתחום הייעור, השריפות, השיטפונות וכו'

אלעד שמיר:  וכמובן גם נמצאת בעולמות החינוך, שגם בהם אנחנו עוסקים ועוד רגע אני אגע בזה

אלעד שמיר:       עד היום החברה של מרכז כנרת חדשנות נקראת גם קק"ל, צמח, כנרת השקעות ופיתוח, כי אנחנו ארבע וחצי שנים על המסלול

אלעד שמיר:  אם מסתכלים על הדירקטוריון, בנינו חברה שהעברנו בהחלטת דירקטוריון שהשותפים לא מושכים דיבידנדים, אבל רצינו חברה כדי שנוכל לעסוק במקצוענות מול יזמים, מול חברות בין-לאומיות, מול תעשיות, לא כאיזה עמותה שבאה לעזור באיזה משהו פריפריאלי

אלעד שמיר:       הדירקטוריון מורכב מיו"ר, מנכ"ל ו-CFO של רוב הארגונים ובקק"ל ה-CFO, המדען הראשי ומנהל ההנדסה, וזה גם מראה על החשיבות של הארגון כלפי הארגונים

אלעד שמיר:  זה לא איזה ארגון צד, זה ארגון ליבה

אלעד שמיר:       תפיסת העבודה שלנו היא דבר ראשון למנף מה שיש

אלעד שמיר:  אנחנו לא עושים יש מאין, אנחנו עושים יש מיש

אלעד שמיר:  יש כאן תשתית מדהימה, נכסים של הון אנושי, נכסים תעשייתיים, התפיסה השנייה היא לייצר אקו סיסטם תחת גג אחד

אלעד שמיר:  בשביל לייצר מנוע צמיחה חייבים להסתכל הוליסטית על העולם הזה, בטח של חדשנות

אלעד שמיר:  בכלל העולמות בישראל הם מפורקים לאקווריומים, החינוך לא נוגע באקדמיה, לא נוגע בתעשייה, התעשייה המסורתית לא נוגעת בסטרטאפים, ההון סיכון מסתכל רק על השכבה המסוימת ואנחנו רוצים לשים את הכול כאן ביחד

אלעד שמיר:       בחדר הזה בהמשך היום תהיה כאן כיתה מטבריה שלומדת הנדסה פה עם פרויקט ניצנים שלנו

אלעד שמיר:  פה עכשיו ראיתם פה יזם צעיר מהאקסלרטור שעשה כאן עכשיו מנטורינג עם משקיע הון סיכון

אלעד שמיר:  תומר עכשיו מארגן, יש לנו באמצע השבוע כאן פורום מנכ"לים אזורי, 70 מנכ"לים מהתעשייה נפגשים עם רוני אלשיך על מנהיגות בעת משבר וכו' וכו' ועוד מעט ניגע בזה

אלעד שמיר:  הכול במקום אחד, התלמיד פוגש את היזם, פוגש את החוקר, פוגש את התעשיין, פוגש את המשקיע הון סיכון, פוגש תעשייה בין-לאומית

אלעד שמיר:  הוליסטי, זו התפיסה

אלעד שמיר:      חדשנות ויזמות בסוף הם כלים, זה הכול

אלעד שמיר:  אנחנו לא מקדשים אותם, כלים ותו לא, אבל אנחנו מתמקצעים בהם ברמה מאוד גבוהה

אלעד שמיר:  תחומי הליבה שיש כאן זה אגרוטק, מים ואקלים, זה הידע שאותו אנחנו ממנפים מהתעשייה ומהאקדמיה

אלעד שמיר:       בנינו כאן תפיסה של וואן סטופ שופ, והראשון הצטרף אליי כאן זה אוריאל

אלעד שמיר:  אוריאל, לא היה לי כסף, אמרתי לו: מכרת את הסטרטאפ שלך, בוא, תהיה מתנדב אצלי, נמצא לך גם אחר כך איזה שכר

אלעד שמיר:  אני אשמח שהוא יציג את עולם החדשנות שהוא יצר פה

אוריאל רייכמן: נעים מאוד, אוריאל פרמן, אני פה מעמק הירדן, מאשדות יעקב

אוריאל רייכמן:  די בהתחלה הבנו שאנחנו צריכים לייצר פה ממש אקו סיסטם שלם, גם כדי לשרת את כל הקהילות שרצינו לגעת בהן וגם כדי לייצר פה איזה שהיא אבן שמושכת אליה את כל התעשייה שמעניינת אותנו, שזה עולמות החקלאות, המים, חלק מעולמות המזון

אוריאל רייכמן:       היום אתם רואים פה עבודה של ארבע וחצי שנים

אוריאל רייכמן:  התחלנו בתחילת הדרך בעיקר בחינוך והיזמות והסטרטאפים, הקמנו כלים, אם זה חינוך והכשרה לעולמות של יזמות וחדשנות, מה שמשלים את האקדמיה, מה שחסר, גם לייצר תרבות של חדשנות ארגונית בחברות ובמפעלים המקומיים, בעולמות היזמות והסטרטאפ סט של כלים מאוד מאוד רחב של מה סטרטאפ ויזם צריך בתחילת דרכו, שנוגעים מסטודנט עם רעיון דרך יזמים בצעדים הראשונים שלהם והיום כבר יש לנו כלים ממש לחברות טכנולוגיות כדי לתת להם כלים ושירותים

אוריאל רייכמן:       לאורך הדרך הזאת בעצם פיתחנו אקסלרטורים, היום אנחנו כבר עובדים ממש על אינקובטור שיכול לתמוך ברמה הפיננסית

אוריאל רייכמן:  עוד פעם, זה לא מסודר לפי הסדר, אבל מחקר ופיתוח זה משהו שהקמנו לפני כמעט שנתיים, התחלנו ממש בית תוכנה in house שיגדל להיות יחידת מחקר, היום הוא מעסיק כבר תשעה אנשים, עברו דרכו סדר גודל של 30 ומשהו סטודנטים

אוריאל רייכמן:  הוא בעיקר היום בתוכנה, אבל הוא יגדל גם לעולמות של הנדסה

אלעד שמיר: אגב, מחציתם הם בוגרי כנרת, גרים בטבריה, עובדים פה ואנחנו מושכים עבודה מכל העולם ומהתעשייה, משאירים אותו כאן, כדי שהבוגרים ימצאו צעד ראשון בהייטק, אבל פה, הוא לא בורח לי בשלב הזה

אלעד שמיר:  מספיק שאני מחזיק כאלה 30, אני לא רוצה להתעשר מזה, זה מייצר לי את ה-buffer של הון אנושי שאני משאיר אותו כאן, הוא מתחתן כאן, הוא מביא כאן ילד ראשון והוא נשאר פה

אלעד שמיר:  ואז מגיעה אליי חברה גדולה או סטרטאפ שמצליח מאוד והוא רוצה לגייס ואני אומר לו: קח, קח שני צוותים, אל תדאג מכוח אדם, אני מביא לך אותם

אלעד שמיר:  ואז זה מייצר גלגל שהוא מאוד מיוחד, כי קשה להביא הון אנושי לכאן

מיכאל ביטון: חסר גם במדינה, יש תחרות בתל אביב

אוריאל רייכמן: יש גם סט של כלים של העסקים בפני עצמם, כלומר יכולת לייצר תשתיות של פיילוטים, של מעבדות, פיילוטים בשדה

אוריאל רייכמן:  אנחנו מדברים פה על חקלאות ומים, אתה צריך את הממשק הזה מול המציאות, אז זה גם תשתית שבנינו פה

אוריאל רייכמן:  יש את ההאב ואת המרכז עצמו שכבר ראיתם, יש לנו סגמנט שלם ששייך לעולם הפיננסי, זה מתחיל בגרנטים מתוך המכללה, איך מנצלים אותם נכון כדי לקדם יזמות בתוך האקדמיה, דרך מיקרו קרן בשיתוף יק"א

אוריאל רייכמן:  דיברנו על זה שכל מה שאנחנו עושים פה זה בעיקר עם שותפים דרך קרן השקעות שממש בימים אלה מתחילה לפעול

אוריאל רייכמן:      עוד נושא אחד שנגענו בו גם כן, בשנה וחצי האחרונות בעיקר, זה בעצם לייצר כלים לתעשייה קצת יותר ותיקה או סטרטאפים ברמת בשלות יותר גבוהה וזה בעצם מחבר אותם לעולם

אוריאל רייכמן:  פתחנו חברה יחד עם שותף בין-לאומי, קבוצה שנקראת מרטיקו מספרד, שהיא פרוסה ב-27 מדינות ומאפשרת לנו חשיפה בין-לאומית לקהלי היעד שמעניינים את הטכנולוגיות וידע שאנחנו מנסים לעזור להם כלפי חוץ

אלעד שמיר: שזו נקודה סופר קריטית לחדשנות, זה אירוע מה זה חדשני, חבל על הזמן

אלעד שמיר:  אם המדינה הייתה יודעת לפתח את זה היינו מעיפים את המקום הזה ועוד מיליון מקומות אחרים

אלעד שמיר:  יצרנו שיתוף פעולה עם קונגלומרט מטורף, הוא פרוס ב-27 מדינות והוא עובד עם החקלאים הכי גדולים בעולם

אלעד שמיר:  הכי גדולים בעולם הם הלקוחות שלו

אלעד שמיר:       אנחנו אומרים לו: שלום, אם ללקוחות שלך יש צרכים טכנולוגיים בתחום החקלאי, קיימות או מים, תבוא אלינו

אלעד שמיר:  כולם הולכים לשטראוס או לגרנות או לצמח, אתה מביא לכאן עוצמה משוגעת, לאן? לפה

אלעד שמיר:  להם לא מעניין תל אביב, צפון, זה לא מעניין אותם בכלל, אתה יודע להביא לי טכנולוגיה בתחום חלבונים מתקדמים? אני רוצה אותך, אתה רוצה להביא לי כאן תוכנה AI שפותרת לי את שרשרת הזה? אני רוצה אותך

אלעד שמיר:  וכנ"ל גם לחברות כאן

אלעד שמיר:  לבראשית הבאנו חברה מספרד

אלעד שמיר:  אז היא גם פותחת כאן סייט וגם נותנת יתרון יחסי לתעשייה כאן

אלעד שמיר:  זה בנזיד עדשים

אלעד שמיר:  כמה השקענו בחברה מרטיקו, מיליון?      

אוריאל רייכמן: בערך מיליון שקל

אלעד שמיר: מיליון שקל בשנה, יש לנו שבעה סייטים בעולם, 280 לקוחות

אלעד שמיר:  זה רק התחלה

אלעד שמיר:  ההמשך של זה הוא פסיכי

אלעד שמיר:  זה פסיכי

אלעד שמיר:  תחשבו, לסטרטאפ מצ'וקמק פה שגדל מהמכללה, אנחנו נותנים לו go to market לכל העולם, מה הצרכים האמיתיים בעולם

אלעד שמיר:  אנחנו פורצים את השלולית הקטנה של מדינת ישראל, שהיא לא באמת שוק, ומביאים לכאן הרבה מאוד צרכים מהעולם

אלעד שמיר:  אנחנו הופכים להיות סופר רלוונטיים ואז ההשקעות הן רלוונטיות, הטכנולוגיות הן רלוונטיות, אנחנו יודעים לכוון את האקדמיה בצורה רלוונטית וזה כלי שאם היינו מוצאים לו מימון זה כלי שיעיף כאן את המקום הזה ובכלל

מיכאל ביטון: מימון למה?      

אלעד שמיר: בסוף צריך להיות, אנחנו מייצרים נטוורק בעולם אז צריך כוח אדם שיודע לעשות כאן את הסקאוטינג, שיודע להיות מחובר לאקו סיסטם, שיודע ללוות את המיזמים בדרך לשם

אלעד שמיר:  כי מה שקורה, מגיע מיזם, הוא רוצה ללכת לספרד

מיכאל ביטון: בעולם החקלאות?      

אלעד שמיר: נגיד

אלעד שמיר:  בעולם הקיים היום הוא בא, הוא קיבל כסף נגיד מרשות החדשנות והוא הולך לשם לבד

אלעד שמיר:  הוא לא מכיר שם אף אחד ושותים לו את הלבלב, סליחה על הביטוי, חלקם כן, חלקם פחות, כאן יש לו גשר שלנו, בן אדם שלנו שמלווה אותו בספרד, זה אומר ששומרים לו על הזכויות, משמרים אותו כאן כחברה, הרי זה האינטרס שלי

סלעית לב: בדקת עם החטיבה הבין-לאומית שלנו, אם הם יכולים לעזור לכם?      

אלעד שמיר: הם לא ידעו, כי זה כלי חדש

מיכאל ביטון: זה דווקא העולם של משרד החקלאות פה

מיכאל ביטון:  אתם עובדים עם משרד החקלאות?      

אלעד שמיר: מעט, עם רותי אריכא פרום

מיכאל ביטון: צריך להדק את הקשר איתם

סלעית לב: אני רואה שגם ההגשות לרשות השתפרו, כי באמת השלבים המאוד ראשונים של מדענים, כמו שאמרת את זה, לפחות הקטן, אנחנו נותנים חמש שנים, זה לא כלי חדש, אז לקוחות הקצה, אנחנו באמת מתחילים לראות יותר הגשות ובאמת אנחנו שמחים שאתם נהנים מזה, כי זה לא משהו שהוא גיאוגרפי וכולם יכולים לגשת

סלעית לב:  וכפי שאתם רואים וראיתם בוועדה האחרונה, המגמה תישאר כנראה זהה

סלעית לב:  אז אנחנו מאוד מאוד שמחים

סלעית לב:      הכלים הבאים של התמיכה, חוץ מהכלים שדיברתי עליהם, של האקו סיסטמים והמרכזים, הם באמת לקחת את הנושא של מימון הסטרטאפים, יזמויות, יזמים, חברות ולבוא ולמנף אותם ולסייע למשקיעים, זה יכול להיות מקומיים, זה יכול להיות לא מקומיים ובאמת למנף את ההשקעה שלהם

סלעית לב:  זה באמת מודל שאנחנו מסתכלים עליו, לא רק להשקעות בין-לאומיות אלא גם למשקיעים ישראלים

אלעד שמיר: השלבים הבאים שלנו, זה לקחת את הפארק הגדול הזה, לשים את כל המנעד שדיברנו עליו, לחזק אותו

מיכאל ביטון: מה זה הבניין שרואים בתמונה?      

אלעד שמיר: זה הבניין שהיית בו

אלעד שמיר:  היינו מאחוריו

מיכאל ביטון: ככה הוא נראה?      

אוריאל רייכמן: מהצד של הכנרת

מיכאל ביטון: יפה

אלעד שמיר: אני רוצה שזה יהיה מקום ברמה הלאומית, שאין משלחת שהמדינה לא מביאה אותה לכאן לראות מה זה אקלים, חדשנות, הייטק

אלעד שמיר:  וגם המודל הזה לפיתוח פריפריאלי הוא מודל שהייתי רוצה שיאמצו אותו גם בנגב ובערבה, זה מודל שעובד, אין כאן שקל מהמדינה

מיכאל ביטון: לא הגיוני

אלעד שמיר: סליחה, יש כאן קצת על הריסה, קיבלנו מהחטיבה להתיישבות

מיכאל ביטון: יש שני מקומות שעשו הכול בלי מדינה, המקום הזה ומיינדסט ירוחם

מיכאל ביטון:  במיינדסט כבר ראיתם

מיכאל ביטון:  ויש את ההיפך, יש כאלה ששדדו את המדינה ולא עשו את העבודה, עליהם דיברנו מספיק

מיכאל ביטון:  וזה כואב לי שקיבלו 600 מיליון ולא עשו ואלה קיבלו אפס מיליון ועשו

מיכאל ביטון:  זה הפער שאנחנו הולכים לתקן

מיכאל ביטון:  התובנה של המסקנות של תכנית 15 הלא טובה היא שאתה לא משקיע בלהביא מישהו לגליל או לנגב, אתה מחפש התחלות טובות בנגב ובגליל ושם אתה שם את הכסף

מיכאל ביטון:  זה לא התחלה, זה כבר אמצע של ההתחלה, זה כאילו בשלות מושלמת לדבר הזה

אלעד שמיר: ומה שחשוב, כי אני לא אעבור על כל הדברים, יש לנו תכניות להכול, אנחנו יודעים להסתכל קדימה חמש שנים, איך לייצר כאן מו"פ ופיילוטים והגדלה של משרות לסטודנטים שיהפכו להיות כאן סניירים ולחזק את חוות הניסיונות של מנש

אלעד שמיר:  היום הוא עושה חקלאות בסיסית, להפוך אותה לבטא-סייט שיש בה רובוטיקה ואוטומציה וסנסורים ומיקרו אצות וזה הכול בתכניות

אלעד שמיר:  אנחנו צריכים מימון לדברים האלה, אלה השקעות שהן השקעות שקועות - - -     

מיכאל ביטון: אני רוצה לעצור אותך, כי אנחנו עושים כמעט פגישת עבודה פה

מיכאל ביטון:  תשאיר את השקף הזה, תשאיר אותו

מיכאל ביטון:  במרחב הזה של ההזדמנויות שהצגת, אני מניח שזה בעבודת יזמות וחדשנות, האזור שלכם פה

אלעד שמיר: וגם פיילוטים וגם מו"פ וגם בין-לאומי

מיכאל ביטון: אבל זה הגשה אחת או הגשה נפרדת? זה הגשה אחת שכוללת את - - -     

סלעית לב: אז אני אפרט קצת יותר כי יש כמה דברים

מיכאל ביטון: וגם אם כבר גיבשתם איזה דגשים לשנה הבאה, שיידעו אותם

סלעית לב: אז קודם כל אנחנו באמת מסתכלים על המודל הזה ואני חייבת גם באמת לציין בפני השותפים כי יצא לנו לאחרונה עבודה בממשקים, לא רק איתך, גם עם הצוות בכל מיני החלטות כאלה ואחרות ואני חושבת שכשאני מסתכלת, לא הצגתי את עצמי, אני מנהלת הנבטה ויזמות, מתחתיי יושבות כל תכניות המימון לסטרטאפים, יזמים, תנופה, מעבדות, כל הנושא של הנבטה, בעצם הנבטה של אקו סיסטמים בדגש רק על הפריפריה, כי שם מעניין אותי יותר

סלעית לב:  אז שם אני נמצאת וזה באמת הדגש

סלעית לב:      לכן כשאני מסתכלת פה על כל המנעד וכשאני מסתכלת על המודל שנבנה פה, וכשאני הכרתי אותו בפעם הראשונה, לנו יש משהו שנקרא מרכזי חדשנות, אתם בטח ראיתם את הפרסומים שהיו בנוגע לחברה הערבית וכשהסתכלתי אמרתי שהמודל של כנרת זה המודל שאנחנו מסתכלים עליו כמרכז חדשנות

סלעית לב:  כשאנחנו מסתכלים על המודל הזה הוא באמת משהו שהיינו רוצים לראות כמרכז חדשנות ובאמת אנחנו מסתכלים על המקומות האלה, אתם נמצאים באזור עדיפות לאומית א', אני ממש מקווה שאנחנו בקרוב נוכל לצאת עם איזה שהיא בשורה בכיוון הזה

סלעית לב:  באמת יש פה המון המון יתרונות לפעילות כאן שתוכל להוביל

סלעית לב:  גם אם אנחנו מוציאים קול קורא שהוא לא מיועד לאף אזור המרכז פה בולט במצוינות שלו כלל ארצית אז אנחנו לא מודאגים

סלעית לב:       כשאנחנו מסתכלים על פיילוטים, מו"פ אקדמי, יזמות, זאת אומרת בכל אחד מהם יש לנו תכניות כאלה ואחרות, כשהתחלנו לדבר והמטרה שלי בתפקיד היא בין היתר לתווך את ההזדמנויות והאפשרויות, לא רק למרכז כאן, אלא לכל מי שנמצא בטבריה, מבחינתי זה משהו שהוא נורא נורא חשוב

סלעית לב:       הנושא של הנגשת הכלים וכשאנחנו כרגע בונים את הכלים החדשים שלנו, גם לבדוק איפה יש, לפעמים אתה בונה, כמו סטרטאפ, אתה בונה איזה שהוא מוצר ואם תזוז ימינה שמאלה אז לקחת נתח שוק גדול יותר וזו המטרה גם, להוריד ככה את החסמים ולעזור לנצל כמה שיותר

סלעית לב:  וגם להתאים, בין אם יש לנו עכשיו קול קורא להכשרות, בין אם זה הפיילוטים שאנחנו בונים לשנים הבאות, ולראות באמת איך אפשר להתאים תכניות כאלה ואחרות כי בסך הכול כן יש פה כוח אדם ואני חושבת שגם העבודה מול איתי לבנון והקשר גם מול הוועדה, בהובלת משרד ראש הממשלה, אמנם זה היה בהקשר של הגולן והנגב המזרחי, אבל ראית, נפגשנו גם שם בלי קשר

מיכאל ביטון: מי זה איתי לבנון?      

סלעית לב: מנהל תחום הון אנושי אצלנו בחטיבה שיצר את החיבור הראשוני לכל הפעילות שאנחנו מדברים עליה

סלעית לב:  וגם הנושא של השקעות אימפקט, שאנחנו חד משמעית רואים פה את היתרון

סלעית לב:  אז ככה שמבחינתנו יש פה לא מעט התממשקויות כשהנושא של מרכזי החדשנות - - -     

מיכאל ביטון: וכל זה תלוי בתקציב המדינה, או שכבר יש לכם 1 חלקי 12 שיכול לעבוד

סלעית לב: אנחנו עובדים

מיכאל ביטון: זאת אומרת זה אפילו לא תלוי בתקציב המדינה

סלעית לב: נכון

מיכאל ביטון: אז מה זה, תוך רבעון קבלת החלטות?      

סלעית לב: אני מקווה שתוך רבעון, גג חצי שנה, אנחנו כבר נוכל לראות - - -     

מיכאל ביטון: את הפירות של החלטות?      

סלעית לב: כן

אלעד שמיר: אנחנו גם בקשר מאוד טוב, גם עם המנכ"ל וגם עם יושב הראש שהיה כאן, לנו היה עד עכשיו קושי עם רשות החדשנות, אני שם את זה על השולחן, מפני שלכול יש מגרות מובנות ואם אתה לא יושב בדיוק עליהן – ואני לא רוצה לעשות אירוע כזה

מיכאל ביטון: עכשיו הם בונים ארון חדש, אולי יש לו דלתות, מגרות

סלעית לב: אז אני אוסיף ואומר, אתה צודק במה שאמרת, שאנחנו ידענו, הכלים בעבר ידעו לממן, כדי לייצר איזה שהיא אומת סטרטאפ היה צריך לממן סטרטאפים וחברות כדי לייצר את הדבר, אבל כדי שאומת הסטרטאפ תזלוג, זה אפילו יותר מצומצם מזה, זה רחובות, ככה קצת מעל תל אביב, הרצליה אולי, כדי שהיא תזלוג אני חושבת שהבינו שלא מספיק שזה יזלוג באופן טבעי, הנושא של תמיכה באקו סיסטמים, היא לא קרתה, היא קרתה קצת עם החממות וגם לא בדיוק, עם חממות יזמות זה היה ככה קצת, אבל לא מספיק

סלעית לב:      אני חושבת שהעניין הזה של להקים ולפתח אקו סיסטמים בצורה שהיא לא בתמיכת מו"פ, תמיכת מו"פ אנחנו יודעים, סגרנו את זה, הנושא של פיתוח ותמיכה באקו סיסטמים הוא משהו שהוא מאוד מאוד חדש, זה יכול להיות אקו סיסטמים תימתיים, גיאוגרפיים, דמוגרפיים, עשינו כבר דמוגרפי אחד, הנושא של אקלים והאזור שאתם נמצאים בו הוא שילוב, לדעתי, מושלם בין גם תחום שהוא מאוד מאוד באג'נדה של השנים הקרובות ברשות וגם האזור שאתם נמצאים בו נמצא גם כן בזה

סלעית לב:  דיברנו על זה מקודם, אמרתי שיש פה יתרונות מאוד בולטים

מיכאל ביטון: לי יש רק בקשה, נגיד בסביבות אחת לשלושה שבועות, חודש, תזרימי לנו לוועדה עדכון של ההתקדמויות, גם בתקשורת וגם בקבלת ההחלטות

סלעית לב: בשמחה

קלמן קאופמן: אנחנו לא תמיד נופלים בקטגוריות שאתם הגדרתם, אבל זו חדשנות, כלומר לשנות את הקטגוריות כאשר היעדים משתנים

קלמן קאופמן:  במידה מסוימת העובדה שהקהילה הזאת עמדה ובנתה את כל הדבר הזה גם קיבלנו קצת עונש, כי: אתם עשיתם את זה, אתם לא צריכים עזרה

קלמן קאופמן:  כלומר לא הרמנו דגל לעזרה

קלמן קאופמן:  ודרך אגב, אמרנו את זה בכוונה, אמרנו שאנחנו לא נקים את זה כשנלך לממשלה שיציגו ויגידו דגל לחקלאות, והסיבה הייתה שהמוטיבציה של האזור הייתה אנחנו נעשה את זה בכוחות עצמנו

קלמן קאופמן:  כי אם אנחנו נתחיל רק כשנקבל כסף אז בעצם כולם יושבים ומחכים, זה אותם אנשים איכותיים והכול, אז ההתחלה שלנו הייתה שיש לנו משאבים באזור, אנושיים, כלכליים וכו', אנחנו נתחיל במשאבים שלנו

מיכאל ביטון: אני אוסיף על קלמן שכל עוד לא יצא הקול קורא יש מקום לדייק את הדברים כדי שזה ייפול על קרקע בשלה, שזה יהיה מהותי ונכון, לא סתם הטבות של קול קורא שאתה מתאים למישהו, אלא באופן מהותי הבנת הרציונל למה הם עושים דברים כמו שהם עושים, שיהיה לזה מקום בקול קורא, שהקול קורא יכיר באפשרות הזאת

עידן גרינבאום: אבל, מיכאל, נדמה לי בסוף התפקיד המרכזי שלך, כמי שבא מהשטח, יש מצד אחד ממשלה שיודעת הכול, בהכללה אני אומר, היא יודעת מה אלה צריכים, אלה שיושבים שם צריכים, אתה מכיר את זה עוד מימיך, כולם יודעים יותר טוב ממך מה אתה צריך הרי, ובסוף האנשים שיושבים פה יודעים הכי טוב מה הם צריכים ומה יעזור להם

עידן גרינבאום:  נכון שבצד השני יש מדינה שצריכה לוודא שהכול נעשה כמו שצריך, אבל נדמה לי שהמקום שלכם כמי שנמצאים במקום שאתם נמצאים זה להיות באמצע ובדיוק להבין שצריך לגשר על הפער הזה

עידן גרינבאום:  בדיוק מה שקלמן אמר, צריך לחדד אותו ולהדגיש אותו

עידן גרינבאום:  לא יושבים פה המסכנים האלה מהפריפריה, כל אחד מצד אחר, יושבים ואומר אם המדינה תבוא סוף סוף ותיתן לנו אז נעשה, לא, שינו את הדיסקט פה ואמרו שפה עושים את הדברים אחרת, ועושים ולא מחכים

מיכאל ביטון: כל מה שעשיתי בירוחם, קודם ביצעתי ואז הבאתי כסף

מיכאל ביטון:  לפעמים ביצעתי פרויקט, למשל אגם ירוחם, גייסתי 100,000 דולר מתורם, שאלו אותי מה זה יהיה, מה תעשה עם זה, טיילת, משהו? אמרתי להם, ניקיון, אבטחה, תכנון ב-100,000

מיכאל ביטון:  כל אחד כזה 100,000 שקל ויש לי שנה

מיכאל ביטון:  היום האגם לבד מביא בין 50 ל-100 מיליון שקל כספי פיתוח, הקרן לשטחים פתוחים, קק"ל, ממשלה, מיזמים כלכליים של משרד הפנים

מיכאל ביטון:  אז לרוץ קדימה ולהוכיח היתכנות, אין יותר מזה, אבל להישאר בלי כלום זה כבר לא בסדר, במיוחד שלצד העניין היו מניפולטורים שקיבלו מאות מיליונים לבוא לנגב ולא עשו את העבודה

מיכאל ביטון:  פה מי שפה רוצה להיקבר פה, מי שקיבל כסף, אני אומר את זה ב – אני גם רוצה להיקבר ליד האגם, אבל עוד לא מצאו לי מקום שם

מיכאל ביטון:  יש לנו נאמנות לאזורים שלנו שהיא טוטאלית וכבר הוכחנו יכולות וביצוע

מיכאל ביטון:       אני מרגיש שנפל דבר, אני לא ארפה עד שיקרה פה משהו, עם רשות החדשנות בוודאי, זה יעד אחד שלי, ועם עוד כמה משרדי ממשלה

מיכאל ביטון:  אנחנו על הדברים, אנחנו עושים מעקב ונמשיך לעבוד

מיכאל ביטון:  אתם תסבלו קצת מהניירת ומההגשות, לא תהיו ציניים ותאמינו, והבקשה שלי שתקצו 3%-2% מאמץ לחבר את טבריה אפילו להגשה הזאת, לייצר זיקה של טבריה לדברים

מיכאל ביטון:  נניח כשאתה עושה חינוך וקהילה, אתה עושה תכנית טבריה למצוינות בתוך ההגשה, ואז יש לו פרי שכבר בשל בתוך הדברים

מיכאל ביטון:  זה גם נותן ניקוד גבוה כי זה אזוריות וסוציואקונומי נמוך, עם המוצר החדשני שלכם זה פצצה

מיכאל ביטון:  אבל אני לא ארפה, הדבר הזה יקרה

מיכאל ביטון:  יש לנו עוד הרבה משימות לעבוד עליהן

ניסים ואטורי: אני אגיד כמה דברים - - -      

מיכאל ביטון: בוודאי

מיכאל ביטון:  ואטורי הוא סגן יושב ראש הכנסת, כל הסודות הוא יודע

ניסים ואטורי: קודם כל זה חשוב לי כי יש שם משהו שקשור לפריפריה, קופת חולים וזה, מה שיפה בעסק הזה בינינו, בוועדה של מיכאל ביטון, שאנחנו בעצם מדלגים על כל הפוליטיקה, נמצאים כולם מכל המפלגות, מגיעים וזו ועדה מאוד יפה, קשת רחבה של חברי כנסת שבאים ויושבים ובודקים איך אפשר לעזור לפריפריה, גם נגב, גם גליל, זאת אומרת אנחנו לא רואים את העניין הפוליטי אפילו לא בקמצוץ בנושא הזה וזה מה שיפה בכנסת

ניסים ואטורי:  זה מה שאהבתי, הנושא הזה בעיקר

ניסים ואטורי:  בשאר הוועדות יש המון ויכוחים, פה אין לנו ויכוח, כולנו בדאגה לפריפריה והנושא הזה הוא מאוד חשוב

מיכאל ביטון: לא מבזבזים זמן, ככה זה היה בוועדת הכלכלה, ככה זה בוועדה הזאת, לעבוד, לעשות טוב

ניסים ואטורי: אני רואה את מרכז החדשנות וההסבר שראינו עכשיו, ובכלל הנקודה הזאת של כנרת, היא מאוד חשובה למרחב הזה, היא תורמת המון

ניסים ואטורי:  נקודה כזאת, חצי מהגליל יורד והגולן גם, ולכן זה חשוב מאוד ואנחנו אלה שצריכים לפקח

ניסים ואטורי:  כמו שאמר ראש הממשלה על הראייה של משרד ראש הממשלה או כל מיני משרדים, שהם רואים את זה בצורה מסוימת מלמעלה, אנחנו מחוברים לשטח, אני בצפון, אתה בדרום, וביחד אנחנו צריכים ל - - -     

קריאה: לא, הוא צפוני

מיכאל ביטון: העברתי הרבה שעות פה, הנגב כועס עליי, אני מגיע לצפון יותר מדי

ניסים ואטורי: באת לצפון, זה טוב, גם לדרום נגיע

ניסים ואטורי:  אני צריך לצאת, אבל אנחנו מתואמים ומה שצריך - - -      

מיכאל ביטון: תודה שבאת ותהיה מעורב גם בבקרה שנתקדם עם רשות החדשנות וגם נדבר על זה כשאתה בכיסא סגן יושב ראש הכנסת

עידן גרינבאום: מיכאל, אני אתן לך משפט קטן על טבריה, מה שאמרת על טבריה

עידן גרינבאום:  אנחנו פתחנו פרויקט של עתודה מדעית מכיתה ז', שנה שנייה

עידן גרינבאום:  לוקחים חבר'ה מכל בתי הספר, מביאים אותם למכללה ולצמח, אתה חושב שזו בעיה לעשות דבר כזה בשיתוף פעולה עם טבריה? אתה יודע על מה זה ייפול בטבריה? על ההסעות, מי יממן את ההסעות מטבריה כי צריך הסעה מטבריה, מבתי הספר

מיכאל ביטון: כבר אני אתן לך תשובה שלא תאהב

מיכאל ביטון:  צריך לבוא לטבריה ולהגיד: אני אממן 70% ואני אתן את האוטובוסים של המועצה האזורית, תתחילו ב-30%, בואו נתחיל

מיכאל ביטון:  חלק מהנדיבות של השותפות זה שמי שקצת מצבו יותר טוב נותן

מיכאל ביטון:  אני אומר לכם שהוא לא בא כפוליטיקאי, הוא איש מקצוע, הוא כן איש ממשלה ואנחנו רוצים אותו לא רק כאיש ממשלה אלא חברה אזרחית, מגזר עסקי

מיכאל ביטון:  הוא היה ממונה מחוז במשרד הפנים, זה המון בקרה על כל מיני שחיתויות, המון עיסוק בלבלום סוסים דוהרים, ה-action item in the innovation life, ה-action item, קלמן, אני מטיל את זה עליך, למרות גילך אני מרשה לעצמי להטיל עליך משימה, לזמן פגישה אצלו, לכבד אותו, לבוא עם מנש, עם מי שתחליטו

קלמן קאופמן: מה הסיפור עם הגיל?      

מיכאל ביטון: לא, לא נעים לי, אני ישבתי פעם עם חקלאים ממורמרים וזה, 100 חקלאים, אמרתי להם: כל מי שמעל גיל 70 יכול לצעוק עליי, השאר תיזהרו

קלמן קאופמן: אנחנו נעשה את זה ואנחנו נעשה את זה בכיף, אבל אני חושב שאנחנו נלך בגישה קצת אחרת

קלמן קאופמן:  בכיוון שלך

קלמן קאופמן:  אם אנחנו רוצים לעשות משהו בטבריה אנחנו צריכים ללכת לראש העיר, לספר לו את הסיפור, לו ולעוד כמה אנשים, ולחפש מישהו שיידלק

קלמן קאופמן:  אנחנו קודם כל צריכים מישהו שיידלק על הרעיון, שלא יגיד מי משלם את הארנונה

קלמן קאופמן:  אנחנו לא נבוא עם כסף, אנחנו נבוא עם רעיון ואם יהיה לנו צ'מפיון בתוך טבריה שיהיה אחד או שניים שיידלקו על הרעיון יש לנו המון המון מה לתרום להם

קלמן קאופמן:  זו התחלה

מיכאל ביטון: מסכים

מיכאל ביטון:  נכון, לא יכולים לבוא עם כסף, אבל בהגשה הזאת אנחנו נזרע עבורכם, נגיש ונזרע שם, נזרק תכנית או שתיים שהיא שלכם, איתכם בהגשה עצמה

קלמן קאופמן: בסדר גמור

קריאה: אמר פה עידן משהו חכם ונכון, שב-1 בנובמבר בועז כבר לא יהיה

מיכאל ביטון: לא בטוח

קריאה: הוא הולך להתמודד?      

מיכאל ביטון: לא, יכול להיות שמשרד הפנים רוצה להשאיר אותו

מיכאל ביטון:  אנחנו לא יודעים, אבל אנחנו לא יכולים לחיות על פי - - -     

קריאה: ברור, בגלל זה אני אומר - - -      

מיכאל ביטון: תושבי טבריה לא יכולים לחכות למי יהיה ראש מועצה, צריך לעשות עבורם את המעשה הנכון, לא משנה מי ראש המועצה

מיכאל ביטון:  זה החוב המוסרי שלנו אליהם

קלמן קאופמן: זה נכון, לגמרי

מיכאל ביטון: אחרי הפגישה הטובה שם תזמינו אותם לפה, את כל הנהלת המועצה, לשעתיים פה ביקור

מיכאל ביטון:  תגיד לו: ישיבת ההנהלה שלך יום א' אצלי, נביא לכם צהריים, נביא לכם הרצאה על חדשנות

מיכאל ביטון:  ככה עושים

אלעד שמיר: דבר אחרון

אלעד שמיר:  א', רציתי להגיד המון תודה

אלעד שמיר:  אנחנו פוגשים פה הרבה מאוד נבחרי ציבור שמגיעים, לרגע, לפוטואופ, כי יש כאן אחלה נוף ונחמד כאן ואף אחד לא עושה פולואפ, אתה הראשון שעושה את זה, במשך ארבע שנים היו כאן כולם

מיכאל ביטון: נעשה, עד שנכניס גולים לא נעצור

אלעד שמיר: ודבר שני, צריך להגיד, אנחנו בנקודת האפס

אלעד שמיר:  כל מה שאתם רואים כאן זה נקודת האפס, יש כאן אתגרים עצומים שהם הרבה מעבר לקלמן, אלעד, מנש וחזי

אלעד שמיר:  זה להביא לכאן אוכלוסיות חזקות, זה דיור, זה נגישות לכאן, זה תשתיות

אלעד שמיר:  מנש הולך לפתח כאן תשתיות סביב פארק ההייטק הזה שעולות הון עתק

אלעד שמיר:  הוא חושב להוציא את זה מהכיס, אבל זו טעות, עם סיבים אופטיים וסלילה וכבישים וכיכר חדשה, כאילו אנחנו לוקחים על עצמנו תרמיל לאומי ש-it goes so far

אלעד שמיר:  עד שהמדינה לא תגיד: זה סוס מנצח שאני רוצה לרכוב עליו, אנחנו נשמח שתרכבו עלינו כי אנחנו יודעים לעשות ביצוע, אבל כדי לעשות משהו אסטרטגי, גדול, לאומי צריך להבין שהפגישה הזאת היא הצעד הראשון

מיכאל ביטון: אני אסכם

מיכאל ביטון:  קודם כל תודה לכם, לך, אלעד, לכל הצוות שלך, לשותפים שבאומץ, כדי לעשות שותפות צריך להתקלף מאגו ומחיפוש רווחים מידיים, אלא לחשוב רחוק, וזה מה שעשיתם פה, גם המכללה וגם צמח וגם המועצה וכל הגופים, וקק"ל, שלא מיוצגים בחדר, אבל זו הזדמנות גם להגיד לקק"ל מילה טובה שבחרו בכם

מיכאל ביטון:  אנחנו נחושים שיהיה פה עוגן ממשלתי שיעזור לכם להיות יציבים ולפעול

מיכאל ביטון:  לא במקום מה שאתם עושים אלא בזכות מה שאתם עושים, ולא כי אנחנו עושים איזה טובה למישהו, אלא חובתנו לאזרחים

מיכאל ביטון:       מדינה שלא חושבת על איך יהיה פה קצת הייטק בנגב ובגליל היא לא עושה את תפקידה, ואיך תהיה פה טכנולוגיה ואיך יהיו פה הזדמנויות, היא לא עושה את תפקידה

מיכאל ביטון:  יש זרוע, רשות החדשנות, אני חושב שהם עברו איזה טלטלה בחשיבה ובהשקעות, יש יכולות שם, יש גמישות, ואני מקווה שעכשיו אנחנו נבקיע גול, נמשיך בנתיב הזה ותעבדו רחב על כל ההזדמנויות שיש ברשות החדשנות

מיכאל ביטון:  זה ייקח עוד כמה משימות, נגב גליל, חקלאות, נבחר כמה דברים ונמשיך את המסע הזה ביחד

מיכאל ביטון:       גדעון, מורי ורבי, זו הפתעה נעימה שהוא בא היום, כבוד להיות איתו

מיכאל ביטון:  ותודה רבה לכולם